mj

Näkkälä (Kultti- ja tarinapaikat)
Kohdetunnus 47010001
Historiallinen; Seitakivi on Näkkäläjärven luoteisrannalla, Vittikkoniemen tyvessä, muutama metri vesirajasta koivikkoa kasvavalla sorakumpareella. Se on eräs tunnetuimmista Enontekiön ja Länsi-Lapin seitakivistä. Se oli kalastajien sekä poro- ja peuramiesten palvoma, erään tiedon mukaan "vähän kaikkeen hyvä". Kohde on helposti saavutettavissa. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti).
Vuonna 2008 Oulun yliopisto teki kaivauksen alueella, jolloin seitakiven läheisyydessä tutkittiin kolme pientä kaivausaluetta sekä kaikkiaan 10 koekuoppaa tavoitteena luunäytteiden saanti ja niiden analyysi. Löydetty luuaineisto koostui karhusta, porosta ja perurasta ja sen ikä vaihteli 1100-luvulta nykyaíkaan. Myös luunappi löydettin.
Vuosittain seitakivelle tuodaan uusia rahoja tai muita metalliesineitä ja vuonna 2017 kiveä oli myös rasvattu.

Jyppyrä etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohdetunnus 47010007
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoispuolella, Jyppyrän lounais- ja länsirinteellä. Säilyneet pyyntikuopat (1991 kartoituksen perusteella 107) muodostavat luode - kaakko -suuntaisen 1,5 km pitkän maastoa noudattelevan ketjun Jyppyrän lounaisrinteelle. Osa kuopista on vaurioitunut rakentamisen takia. Ketjun kaakkoisimmat kuopat sijaitsevat Metsähallituksen Ylä-Lapin opastuskeskuksen pihassa. Kuoppien viereen on rakennettu rekonstruktioita, jotka on vuorattu sisusrakentein. Jyppyrän alueella on Metsähallituksen opastettu "peurapolku". Paikka on helppo saavuttaa. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti).

Markkina (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 47010010
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lätäs- ja Könkämäenon yhtymäkohdan itäpuolella, Markkinan kummun alueella ja sitä ympäröivillä harjanteilla. Paikalta tunnetaan runsaasti erilaisia jäännöksiä, jotka ajoittuvat esihistorialliselta ajalta toiseen maailmansotaan. Historiallinen kirkonpaikka, uhrimänty ja hautausmaa sijaitsevat kummun laella. Paikalla on myös tupien pohjia ja kotasijoja, joista jälkimmäiset sijaitsevat maantien pohjoispuolella, nykyisen lomamökkikylän lähiympäristössä.
Neljästä kohdasta on todettu kivikautisia asuinpaikkajäännöksiä ja kolmelta alueelta tarkemmin ajoittamattomia pyyntikuopparyhmiä. Kokonaisuuteen kuuluvat myös toisen maailmansodan aikaisen suomalaisten puolustusaseman kaivannot ja telttapaikat. Kaivantoja on kirkkomaalla ja laajalla alueella kummulla ja sen ympäristössä.
Markkina oli historiallisena aikana (1600-luvun alusta vuoteen 1826) Länsi-Lapin keskeisin hallinnollinen ja kirkollinen keskus sekä kauppapaikka eli "markkina" heti Tornion kaupungin jälkeen. Kauppapaikka on sijainnut alempana rannassa.
Enontekiön Markkina, "Markkinan kumpu" on helppo saavuttaa. Kohteessa on jo tehtyjen kaivaustutkimusten ja historiallisten lähteiden nojalla laadittu opastaulu. Lisätutkimukset kohottaisivat Markkinan matkailullista ja nähtävyysarvoa. Yhdessä osittain entisöidyn Lapin sodan aikaisen Sturmbock -linnoituksen kanssa Markkina on ehkä kiintoisin kulttuurimatkailun kohde Enontekiöllä. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).
Kesällä 2014 Kummun pohjoispuolella, Palojensuu-Kilpisjärvi -maantien pohjois- ja Lätäsenon majat -nimisen lomakylän itäpuolella oli suoritettu voimakasta maanmuokkausta. Tuhoalueen rajat sijaitsevat YKJ- koordinaattien välissä.

Sonkamuotka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Enontekiön ja Muonion-rajalla, maantien ja Muonionjoen välissä. Alue on hiekkaperäistä kosteikkoa joka pohjoisessa ja etelässä kohoaa kangasmaaksi. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt mm. liuskekeihäänkärki (KM 14004:1-3) sekä kivilatomuksia. Latomuksista ainakin kolme on tuhoutunut ja mahdollisesti kaksi on jäljellä.

Seitavuopio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Seitakivi sijaitsee Seitavuopion soisella koillisrannalla, Vuopion rannalla, Seitaniemen itäpuolella. Veden äärellä on useampia suuria kiviä.

Pyhäkero ja Pyhäjärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pyhäkero on yksi Ounastunturin lakikohdan huipuista. Laella on kolmen huipun väliin jäävä Pyhäjärvi. Paulaharjun mukaan paikalla on saamelaisten palvospaikka. Pyhäkerolta minkäänlaista seitakiveä ei ole paikallistettu. Todennäköisin paikka Pyhäjärven rannan lisäksi on järven pohjoispuolisen harjanteen takana kohoava kallionkieleke, jossa nykyään sijaitsee vain pieni, 40 cm korkea pystykivi, jota ympäröi pienten mukulakivien kasa. Tarkempaa palvospaikkaa ei paikalta ole mahdollista paikallistaa ilman tarkempaa perimätietoa tai muita tutkimuksia.
Pyhäjärven länsipuolella, 130 m päässä järvestä, Hetta-Pallas retkeilyreitin vieressä on vanhan Pyhäkeron matkailumajan jäännökset. Matkailumaja rakennettiin vuosina 1937-1938 ja se tuhoutui 1944, kun perääntyvät saksalaissotilaat polttivat sen. Nykyisin rakennuksesta on näkyvissä seinien kivijalat ja uunin/takan paikka.

Pappilanhamina 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pöyrisjärven pohjoisosan koillisrannalla. Asuinpaikka on hiekkaisessa puuttomassa maastossa. Paikalta on löytynyt liuskekärki, asbestikeramiikkaa ja kvartsia (KM 20468:1-6).

Mustalompolo koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mustalompolon koillisrannalla, tuulen kuluttaman tievan laella. Vuonna 2009 tarkastuksessa paljastuneilla hiekka-alueilla havaittiin kvartsi- ja kivilaji-iskoksia muutaman kymmenen metrin levyisellä alueella. Lisäksi luoteisosassa eroosio oli paljastanut liesikiveystä ympärillään tummaa nokimasta. Löytöjä ei talletettu.

Naapasuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven eteläpäässä, Naapajoen suun itäpuolella. Esinelöytöjä (mm. liuske-esineen katkelmia, serttiä ja kvartsia) on tullut rantahietikosta ja vesirajasta.

Naapamella (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven eteläpuolella, hiekkatievan laella ja lounaisrinteessä, Naapajärven ja Kenttälompolon välissä.

Kenttälompolot 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven eteläpuolella, alemman Kenttälompolon koillisrannalla, rantahietikolla ja osittain rantavedessä. Merkkejä asuinpaikasta havaittiin noin 200 m matkalta rannan suuntaisesti.

Kenttälompolot 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven eteläpuolella, ylemmän Kenttälompolon itärannalla. Löytöjä on pienehköllä alueella rannassa ja rantavedessä.

Vuolukkatieva (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kivetty kuoppa sijaitsee Pöyrisjärven eteläpuolella, alemman Kenttälompolon ja Rostonjärven välisellä kannaksella, noin 150 m pitkän ja 40 m leveän harjun koillispäässä. Kuoppa on noin 3 x 1,5 m ja siinä näkyy kiviä.

Pappilanhamina 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven pohjoispäässä, koilliseen pistävän kapean ja noin 400 m pitkän lahden koillispäässä, tuulen kuluttamalla rinteellä. Kvartsilöydöt (KM 21107:1-2) ovat pienehköltä alueelta peräisin.

Mustalompolonsuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven pohjoispäässä, Mustalompoloon johtavan salmen suun länsirannalla. Kvartsilöytöjä (KM 21108:1-3) on suppealla alueella pienen niemen kärjessä, rantahietikolla ja rantavedessä. Annetut koordinaatit osoittavat järveen peruskartalle merkittyä seitäkiveä, joka vuoden 2009 tarkastuksen perusteella ei vastaa Paulaharjun kuvausta alueen seidoista. Paikalla on yksi suurempi kivi ja sen ympärillä useampia pieniä, mutta tarkastuksessa paikkaa ei pidetty seitana. Asuinpaikkaa ei tarkastettu tässä yhteydessä.
Seitalommolon kaakkoisrannalle on peruskartalle merkitty valkoinen seitakivi, joka vastaa paikan kuvausta (Torvinen ja Halinen 1999) Paulaharjun kuvaamasta toisesta seidasta (Palosaivo, myös Hiljaisensaivo). Myöskään tätä ei vuoden 2009 tarkastuksessa pidetty varmana (Paulaharjun tarkoittamana) seitana kivisellä Seitallommolon kaakkoisrannalla.

Mustalompolo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pöyrisjärven pohjoispäässä, Mustalompolon luoteisrannalla. Kvartsilöytöjä (KM 21109) on poimittu tuulen kuluttamalta hiekkatievan laelta sekä etelä- ja lounaisrinteeltä.

Perilänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Perilänjärven koillispään pohjoisrannalla, Ounasjoen Luusuasta noin 300 m länsilounaaseen rantahietikolla ja rantavedessä. Toinen löytöalue on rannasta noin 25-30 m pohjoiseen. Alue on varsin tasaista hiekkamaastoa, jossa korkeuseroja on vain rannan tuntumassa. Siellä on havaittavissa muinaisrantamuodostuma ja aivan rannassa rantavalli. Maasto ei missään kohdassa nouse muutamaa metriä ylemmäs järven pintaa. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Asuinpaikka on ollut tunnettu jo vuodesta 1980 lähtien. Tuolloin Markku Torvinen poimi järven pinnan ollessa alhaalla vedestä runsaasti löytöjä ja havaitsi siellä myös tulisijojen jäännöksiä. Löytöjä on runsaasti aivan rannassa, johon on rakennettu puinen kota. Ylempänä, muinaisrantavallin päällä on kaksi kivettyä tulisijaa näkyvissä kuluneessa paikassa ja sieltä löytyi myös kvartsia. Rannasta n. 90 m sisämaahan päin on soikea painanne, jonka mitat ovat 5,3 x 3,5 x 0,1 m. Se saattaa olla kodan jäännös. Muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä tehtiin myös koekuopista 2 ja 3, jotka sijaitsevat keskeisestä löytöpaikasta 40 m ja 80 m länteen. Samalla alueella on myös kaksi pyyntikuoppaa.

Tervaniemi, saamenmuseo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pohjoisesta Ounasjärveen pistävän Tervaniemen tyven länsirannalla. Loivalta, osittain eroosion kuluttamalta rinteellä on pienialainen asuinpaikka. Lisäksi alueella on kaksi pyyntikuoppaa. Varhaismetallikautista asuinpaikkaa on tutkittu varsin laajalti, mutta hieman on vielä jäljellä. Toista pyyntikuoppaa on tutkittu, mutta toinen on koskematon. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus: 2600 +/- 70 BP (Ua-4991).

Hietaranta (47010074) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muotkajärven luoteisrannalla, noin 1-1,5 m korkean männikkötörmän päällä. Alue muodostuu tasaisesta hiekkaisesta rantatörmästä, jonka päälle on rakennettu Hetta-Palojoensuu -tien levähdyspaikka, joka on osittain tuhonnut asuinpaikkaa. Levähdyspaikan ja rannan väliin jää noin 10 metrin levyinen koskematon kaistale. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja sammalta.
Asuinpaikkaan viittaavat havainnot tehtiin alueen eteläpäästä, jossa oli nähtävissä liesikiveys, tulen rapauttamia kiviä sekä kvartsia ja kvartsiittia. Levähdyspaikan keskivaiheilta löytyi vielä tulen rapauttamia kiviä rannan tuntumasta.

Proksinkenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on pienellä mäntyjä kasvavalla hiekkatasanteella, Ounasjärven pohjoisrannalla, hotelli Hetan vieressä. Kohteessa on havaittavissa 3-4 eri asutusvaihetta. Alueelle on jälkeenpäin tehty järveen johtava moottorikelkkaura / hiihtoura, joka on tuhonnut aivan vähän rannassa ollutta asuinpaikkaripettä. Asuinpaikkaa on ehjänä vielä alueen itäosassa, jossa ei kaivettu v. 1985 ja 1986 kaikkia alueita.

Närpistönniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Närpistönjoen suun itäpuolella olevan niemen kärjessä. Maasto on piha- ja peltoaluetta, joka laskee loivasti järveen. Löydöt on tehty perunamaalta. Asuinpaikkaa saattaa olla ehjänä vielä pelto- tai niittykerrosten alla.

Lauttamukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Perilänjärven länsipäässä olevan, pohjoiseen pistävän lahden poukamassa, jossa on venevalkama. Maasto on männikkökangasta, joka viettää loivasti järveen. Vuoden 1984 tarkastuksessa asuinpaikan merkkeinä havaittiin valkamassa, rannan suunnassa noin 25 m matkalla kvartseja sekä tulen rapauttamia kiveyksiä ja punaiseksi palanutta hiekkaa, mutta myös tuoreita nuotioiden sijoja. Alue muodostuu lahden pohjukasta, jonka itäpuolella on suota ja eteläpuolella kivikkoista maata. Maaperä on soraista, puusto on mäntyä ja tunturikoivua. Aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Vuoden 2001 inventoinnissa rantaan tulevalta polulta/metsätieltä löytyi lähekkäin kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Näiden lisäksi löytyi noin 20 metrin päästä idempää tulen rapauttamia kiviä kuluneelta polulta. Muita muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä ei havaittu.
Rannasta noin 30 m pohjoiseen on polun länsipuolella tervahauta, jossa juoksutusränni on ollut länteen päin. Tervahaudassa on selkeät vallit ja sen keskellä on painanne. Kooltaan tervahauta on n. 11x12 m.
Asuinpaikan löytöhavainnot rajoittuvat rantavyöhykkeeseen sekä rantaan vievän polun/metsätien kohtaan ja idempänä olevan toisen polun löytökohtaan. Asuinpaikan laajuuden määrittely edellyttää koekaivausta.

Inginjärvenojan suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muotkajärven pohjoisosaan pohjoisesta pistävällä niemellä, jonka puolitse laskee oja isosta Ingijärvestä Muotkajärveen. Palojoensuu-Hetta -tien yhteyteen rakennettu levähdyspaikka on osin tuhonnut kohdetta.

Kihlanginkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muotkajärven koillisosassa, johon Kihlakangas pistää niemenä luoteesta. Löydöt ovat hiekkatievojen ympäröimistä notkoista sekä niemekkeen päältä ja etelärannalta.
Alueella on kaksi erillistä kokonaisuutta, joista pohjoisempi on pienialainen kivikautinen leiripaikka ja eteläisempi on rautakauden lopulta tai keskiajalta peräisin oleva suorakaiteen muotoinen kivilatomus. Alue muodostuu kumpareisesta maastosta, jossa kivikautinen asuinpaikka sijaitsee harjumaisen muodostuman päällä, matalassa kohdassa, aivan rannan tuntumassa. Tämän alueen takana on laakso, jonka keskellä on kosteikkoa. Kivilatomus sen sijaan sijaitsee lähellä niemen kärkeä olevalla tasanteella. Latomuksen koko on 1,35x0,8x0,05 m, sen suunta on 188gon. Maaperä on soraista, puusto mäntyä ja tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Alueella ei ole tapahtunut muutoksia vuoden 1991 jälkeen. Ainoastaan leiriytymisen aiheuttama kuluminen oli lisääntynyt.

Ketomella, lossiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Pyhäkeron tunturista noin 10 km kaakkoon, Ketomellan lossin tien eteläreunalta. Paikalla on matala joen suuntainen jyrkkäreunainen hiekkaharjanne. Kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta on löytynyt tieleikkauksesta.

Ullalompolo (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alue muodostuu kahden järven, Ison ja Pienen Ullalompolon, väliin jäävästä kannaksesta. Järvien välissä virtaa joki, jota ympäröivät suot. Suon pohjoispuolella maasto on kuivaa ja melko tasaista. Järvien pohjoispuolella maasto nousee aluksi loivasti ja pohjoisempana jyrkästi. Maaperä alueella on hiekkaa ja puusto mäntyä. Aluskasvillisuutena kasvaa variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Muinaisjäännöksiä on kolmea tyyppiä: kivikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppia ja suorakaiteen muotoinen kivilatomus. Asuinpaikka sijaitsee järven rannassa, niemekkeessä kohdassa, josta suo alkaa. Kyseessä on varsin pienialainen leiripaikka hiekkaisella tasanteella.
Pyyntikuopat sijaitsevat lompoloiden välisen kannaksen kapeimmassa ja alavimmassa kohdassa. Kaksi kuopista on peräkkäin kannaksen suunnassa ja kolmas on hieman lähempänä Pienen Ullalompolon rantaa. Ne ovat muodoltaan soikeita ja niiden suunta on kannaksen kanssa samansuuntainen. Suorakaiteen muotoinen latomus sijaitsee aivan kuopan 1 vieressä, sen pohjoispuolella. Latomuksen suunta on poikittain kannakseen nähden.

Tuulirova (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Peltovuoman kylästä lounaaseen, Tuulirovanvaaran eteläreunassa, Keski-Tuulijärven pohjoispuolella. Kuopat sijaitsevat jyrkän rinteen alaosan tasanteella. Alue on kuivaa kangasta, jossa kasvaa tiheähköä mäntymetsää.
Kuopat sijaitsevat vierekkäin, niillä on yhteinen valli. Pohjoisempi kuoppa on suuri, muodoltaan soikea. Se on kooltaan 5,6 m x 4,7 m ja 80 cm syvä, vallillinen. Kuopan pohja on tasainen, koska siihen on kerätty roskia. Kuopan pohjalla ei kairauksessa havaittu huuhtoutumiskerrosta, mutta vallissa oli ohut huuhtoutuma noin 35 cm syvyydellä.
Toinen kuoppa sijaitsee välittömästi edellisen eteläpuolella. Se on kooltaan 4,5 m x 3,8 m ja 70 cm syvä. Kuopan pohjalla havaittiin kairauksessa muutaman sentin huuhtoutuma. Vallissa oli myös huuhtoutuma noin 25 syvyydessä.

Vaikkojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Perilänjärven pohjoispuolella, Vaikkojoen länsirannalla ja joen suusta noin 300 m ylävirtaan olevan Perilänkankaan itäpäässä. Alue muodostuu tasaisesta mäntykankaasta, jossa ei voi havaita maastollisia muutoksia. Maaperä alueella on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Tervahauta on pyöreähkö ja sen juoksutusränni suuntautuu itään päin joelle. Haudassa on korkeat vallit ja kaivettuja ojia ympärillä. Sen mitat ovat 9 m x 8 m. Haudan on aiemmin arveltu olevan kodanpohja.

Karjalansaari I-IV (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjärvessä sijaitsevan Karjalansaaren rannoilla on neljässä eri kohdassa kivikauteen viittaavia kvartsilöytöjä (KM 24165:1-6) sekä palaneita kiviä. Kohteet ovat osin eroosian tuhoamia. Paikalla kasvaa männikköä, aluskasvillisuus on pääasiassa jäkälää ja kanervaa. Maaperä on hiekkaa.

Museotontti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee laajahkolla hiekkatörmällä Ounasjärven pohjoisrannalla. Asuinpaikka noudattelee rantatörmän reunaa ja on n. 200 m pitkä ja 10-20 m leveä. Lisäksi on erillisiä löytökeskittymiä etäämpänä rannasta. Alueelle on rakennettu tutkimusten jälkeen Kotiseutumuseo, joka ei kuitenkaan ole tuhonnut asuinpaikka-alueita. Asuinpaikkaa on ehjänä vielä laajalla alueella museorakennuksista itään aina suon reunalle asti. Myös toinen pyyntikuoppa on ehjä. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus 1820 +/- 75 BP (Ua-4992).

Kiehvuopio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelottijärven pohjoispuolella olevan Könkämäenon laajentuman Kiehvuopion pohjoisrannalla. Löydöt ovat tasaiselta sora- ja hiekkakankaalta 10-20 m rannasta, jossa maaperä on paikoin kulunutta. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 1833 02+03+1831 12

Pöyrisjärven polkutie (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärveltä Pöyrisjärvelle johtavan retkeilyreitin (entinen polkutie) varressa, Termisvaaran ja Jierstivaaran välin lounaispuolella. Pyyntikuoppajärjestelmä on noin 1 km mittainen ja se kulkee etelä-pohjoissuuntaisesti Korkeamaan pohjoislaidalta Hohkanajoen yli aina Putkijoen soistuma-alueen etelälaidalle. Maasto on hietikkoa ja lampareiden, soiden, puron, kumpareiden ja suppakuoppien kattama.
Kohde käsittää noin 1 km:n mittaisen ja 102 kuopan pyyntijärjestelmän. Se on likipitäen kokonaan ehyt ja erittäin hyvin säilynyt ja sellaisena nähtävyyskohteena merkittävä. Polkutietä myöten kohde on kohtalaisen hyvin saavutettavissa. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3875 +/- 85 BP (Ua-4704).

Lampi (47010106) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuijan (KM 23281) löytöpaikka sijaitsee Vuontisjärven kylässä. Koululta on paikalle matkaa noin 300 m eteläkaakkoon. Pyyntikuoppa sijaitsee noin 100 m luoteeseen uurrenuijan löytöpaikasta ja se on täytetty jätteellä. Kohde on pihapiirissä.

Parshe-äijän kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Rajavartioston rakentaman autiotuvan luona. Lähellä Tsuukisautsin Lompoloon liittyvän Luhtaniityn laitaa on kiuasmainen pieni kiviraunio ja liedenpohja.

Tunturipolku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven etelärannassa, kohdassa jossa Hetta-Pallas -retkeilypolku saapuu järvelle. Alue on loivasti rantaan viettävää maastoa, jonka alaosassa on terassin reuna. Vuoden 1993 kaivausten jälkeen alueelle on rakennettu puinen kota ja WC. Vuoden 2001 nventoinnin yhteydessä havaittiin kvartsia ja palanutta luuta noin 68 metrin päästä vuoden 1993 kaivausalueesta länsilounaaseen sortuvasta rantatörmästä. Muutoin asuinpaikka-alue on ehjä. Inventoinnin yhteydessä tehtiin koekuoppia vain alueen itäosiin, josta ei tavattu merkkejä muinaisjäännöksistä.

Hannukuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallas-Ounastunturin kansallispuistossa sijaitsevan Hannukurun itäosassa, loivasti itään viettävällä rinteellä. Paikalla on kaksi pyöreää pyyntikuoppaa, halkaisijataan noin 5 m ja syvyydeltään 0,75-1 m. Maasto on hiekkapohjaista mäntykangasta. Huom! Lisäksi peruskartta 2742 03 Ketomella.
Vuoden 2011 inventoinnissa pyyntikuoppia ei löydetty. On mahdollista, että koordinaatit ovat virheelliset. Paikkatiedot korjattu oikeiksi 15.9.2022 Petri Halisen vuoden 1988 tarkastuskertomuksen ja lidaraineiston perusteella.

Paalojärvi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkälän kylästä noin 2,8 km koilliseen, Paalojärven luoteispuolella, hiekkaisella tunturikoivikkoalueella. Pyyntikuoppajono, joka on noin 0,9 km pitkä, kulkee Paalojärveltä Tuorkottajajärven rannalla olevan suon reunaan kaakkois-luode -suunnassa. Kuoppien koko on 2-4 x 1-4 m ja syvyys 0,3-1 m. Paikalta on keskineoliittinen radiohiiliajoitus: 4955 +/- 115 BP (Ua-10436).

Paalojärvi lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkälänjärvestä noin 1,6 kilometriä koilliseen, Paalojärvestä lounaaseen. Paikalla on 27 pyyntikuoppaa, kivilatomuksia sekä kivikautinen asuinpaikka. Pyyntikuoppajono kulkee itä-länsi-suunnassa Paalojärvestä etelän kautta länteen laskevan puron pohjoisrantaa pitkin. Kuoppien koko on 2-3 x 1,5-2,5 metriä ja syvyys 0,3-0,8 metriä. Latomukset ovat myös rivissä joen rannassa, missä on niin ikään asuinpaikka. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3730 +/- 75 BP (Ua-4716).

Vaaranväli 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkälän kylästä noin 7 km pohjoiskoilliseen, Pöyrisjärvelle johtavan polun varressa, Jierstivaaran pohjoisosan hiekkaharjannealueella.
Lounas-koillissuuntaisessa ketjussa on 31 pyyntikuoppaa. Kohde on osa laajempaa pyyntikuoppajärjestelmää, sillä sen koillispäässä pyyntikuopat käytännössä jatkuvat kohteina Vaaranväli 4 (33 pyyntikuoppaa) ja Vaaranväli 2 (15 pyyntikuoppaa). Kaikkiaan ketjussa on siis 79 pyyntikuoppaa. VARK-hankkeen yhteydessä v. 2021 kartoitettiin kohteen pyyntikuoppia aluerajauksen varmistamiseksi (ks. alakohteet).
Vaaranväli 1 pyyntikuoppajonon itäpäästä on löytynyt kvartsia (KM 24562:1-2). Paikalta on radiohiiliajoitus: 3825 +/- 65 BP (Ua-4709).

Vaaranväli 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Jierstivaaran pohjoispuolella, retkeilyreitin eteläpuolella, Jierstirovanjärven rannasta länteen. Alue on tasaista hiekkaista ja puutonta ylänköä, joka laskee lännessä jyrkästi ja idässä loivasti.
Itä-länsi-suuntaisessa pyyntikuoppaketjussa on 15 pyyntikuoppaa kahdessa eri ryhmässä. Kuoppien koko on keskimäärin 3 x 3 m ja syvyys 0,9 m. Kohde on osa laajempaa pyyntikuoppajärjestelmää, sillä sen länsipäässä pyyntikuopat käytännössä jatkuvat kohteina Vaaranväli 4 (33 pyyntikuoppaa) ja Vaaranväli 1 (31 pyyntikuoppaa). Kaikkiaan ketjussa on siis 79 pyyntikuoppaa.
Paikalta on radiohiiliajoitus: 3005 +/- 55 BP (Ua-4706).

Tuorkottajajärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuorkottajajärven ja Raaskaltiajärven välisellä kannaksella. Kannaksen poikki kulkee kolme erillistä pyyntikuoppajonoa ja Tuorkottajajärven pohjoisrannalla on heinikkoinen kenttä, jossa ainakin kaksi rakennuksen pohjaa. Pyyntikuoppia on yhteensä 34 kpl. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3200±75 BP (Ua-4705).

Näkkäläjärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat (39 kappaletta) sijaitsevat Näkkäläjärven länsirannalla, viidessä eri kohdassa, lampien ja Näkkäläjärven välisillä kannaksilla. Ne ovat hiekkapohjaisessa kumpuilevassa maastossa. Näkkäläjärven rannasta on lisäksi löytynyt kvartseja (KM 24563). Paikalta on keskineoliittinen radiohiiliajoitus: 4675 +/- 80 BP (Ua-4845).

Näkkäläjärvi itä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven koillisrannalla olevan niemekkeen juuressa sekä järven ja supan välisellä kannaksella. Paikalla on yhteensä 15 pyyntikuoppaa. Kuoppia on pohjoisemmassa ryhmässä 3-4 kpl ja eteläisemmässä 6 kpl, ja lisäksi niemekkeellä on vielä 5 muuta, mahdollista pyyntikuoppaa.

Näkkäläjärvi itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven koillispuolella Sammaljärven ja Näkkäläjärven välissä olevan lounais-koillissuuntaisen hiekkaharjanteen kaakkoispuolella. Paikalla on 39 pyyntikuoppaa, jotka muodostavat kolme tai neljä erillistä ryhmää. Kivikautinen asuinpaikka on puron ja Näkkäläjärveen ulottuvan suon välissä. Paikalta on löytynyt kvartsikaavin ja -iskoksia (KM 24564:1-2). Paikalta on myöhäisneoliittinen radiohiiliajoitus: 3995 +/- 75 BP (Ua-4714).

Ullatieva itä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alue muodostuu korkeasta ja jyrkästä Ullatievan päästä, jonka itäpuolella alkaa tasainen ja kivikkoinen maasto. Sen pohjoispuolella on suon ympäröimä Ounasjoki ja eteläpuolella myös suon ympäröimä Ullajoki. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, mustikkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Alueella on kolme muinaisjäännösryhmää: kivikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppia ja tervahauta. Asuinpaikka sijaitsee kuoppien 13 ja 14 vieressä olevalla loivalla rinteellä suon äärellä. Asuinpaikka on pienialainen, mutta siinä on ilmeisestikin käyty useita kertoja, koska paikalta löytyi kvartsin lisäksi myös runsaasti tulen rapauttamia kiviä. Alueen läpi kulkee erittäin kulunut polku. Pyyntikuopat muodostavat kaksi erillistä jonoa, joista itäisemmässä on 15 kuoppaa ja läntisemmässä 6 kuoppaa. Molemmissa jonoissa on pieniä ryhmiä, jotka sijaitsevat hieman etäämmällä muista: 1-11, 12, 13-15, 16-19, 20-21. Kuoppien muoto on soikea ja yleensä ne ovat poikittain jonon kulkusuuntaan nähden.
Tervahauta on varsin iso ja siinä on selkeä, mutta varsin lyhyt kivistä muodostettu etelään osoittava juoksutusränni. Siinä on korkeat vallit ja selkeä painanne keskellä. Se sijaitsee pyyntikuoppa 11:n vieressä. Sen mitat vallien ulkopuolelta mitattuna ovat 10x10 m.
Koordinaatit:

Palovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Palovaaran ja Neitokatin välissä virtaavan Neitojoen länsirannalla. Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsee joen rannalla olevassa lounas-koillinen suuntaisessa niemekkeessä. Maasto laskee jyrkästi luoteessa sekä jokea kohti kaakossa. Niemekkeen päällä kasvaa mäntyjä ja jonkin verran koivua, rinteissä kasvaa lähinnä koivua.
Pyyntikuoppa 1 on halkaisjaltaan 4 m ja noin metrin syvä, siinä ei ole selvää vallia. Maaperä on karkeaa hiekkaa. Kairauksessa havaittiin huuhtoutumiskerros sekä hiiltä.
Pyyntikuoppa 2 sijaitseen edellisestä noin 10 m luoteeseen. Se on soikea lounas-koillinen suuntaisesti ja kooltaan 3,5 m x 3 m ja noin 80 cm syvä. Maaperä on karkeaa hiekkaa ja kairauksessa havaittiin muutaman senttimetrin huuhtoutumiskerros. Kuopan päälle on kaatunut suurehko kelo.

Palovaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perilänjärven ja Näkkäläjoen pohjoispuolella, Neitokatin ja Palovaaran välistä etelään laskevan puron länsipuolella, pienen lampareen läheisyydessä.

Vaikkojoki länsi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perilänjärven pohjoispuolella ja Vaikkojoen länsipuolella olevalla suosaarekkeella. Alue on hiekkaista tunturikoivikkoa.

Vaikkojoki länsi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perilänjärven pohjoispuolella ja Vaikkojoen länsipuolella olevalla suosaarekkeella. Alue on hiekkaista tunturikoivikkoa.

Neitojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perilänjärven pohjoispuolella ja Vaikkojoesta noin 1,8 km länteen olevan lampareen eteläpuolella. Maasto on luode-kaakkoissuuntaista hiekkaharjannetta, joka kulkee lampareen sivuitse.

Vaikkojoen mutka itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perilänjärven pohjoispuolella, Vaikkojoen mutkan pohjoispuolella, kuivalla hiekkakankaalla, joka jää suon ja joen väliin. Maasto on loivaa ja alueella kasvaa tunturikoivua.

Naapajärvi länsi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pöyrisjärven eteläpuolella olevan Naapajärven länsirannalla. Kivikautinen asuinpaikka on järven hiekkaisella rannalla, josta osa sortuu veteen. Paikalta on löytynyt kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja palanutta luuta (KM 24565:1-4). Pyyntikuopat ovat edellisestä hiukan pohjoiseen olevan itä-länsisuuntaisen harjanteen päässä. Kuoppien koko on noin 2,5 x 1,5 m ja syvyys 0,5 m.

Tuorkottajajärvi itä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuorkottajärven itärannalla. Asuinpaikka on järveen laskevassa, itä-länsi -suuntaisessa laaksossa, hiekkamaalla. Pyyntikuopat (3 kpl) ovat asuinpaikan pohjois- ja eteläpuolella olevien mäkien päällä sekä näistä itäkaakkoon kumpareen pohjoispäässä.

Tuorkottajajärvi itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (2 kpl) sijaitsevat Tuorkottajärven itäpuolella olevan lammen lounaisrannalla suosaarekkeessa, lähellä lammen rantaa. Kuopat ovat melko suuria, 5 x 3 m, ja 0,6 m syviä. Kuopat ovat 20 m päässä toisistaan. Alue on tasaista hiekkamastoa, jossa kasvaa mm. tunturikoivua, katajaa ja vaivaiskoivua.

Tuorkottajajärvi itä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (2 kpl) sijaitsevat Tuorkottajärven pohjoisosan itäpuolella järven itä-koillisosaan laskevan puron länsirannalla ja kumpareen itärinteessä. Kuoppien koko on 2,5 x 2,0 m ja syvyys 0,3 m. Alue on hiekkamaastoa, jossa kasvaa vaivaiskoivua, jäkälää ja variksenmarjaa.

Tuorkottajajärvi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuorkottajärven pohjoisosan itäpuolella, puron varressa. Alue on tasaista eroosion kuluttamaa lentohiekkamaastoa. Kvartsien ja palaneen luun (KM 24568:1-2) löytökohta on puron törmän päällä siinä kohdassa, jossa puro tekee mutkan etelää kohti. Paikalla on tavattu myös palaneita kiviä.

Vaaranväli 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Termisvaaran eteläosassa Putkijärven ja Niemijärven välisellä kannaksella. Pyyntikuoppia on yhteensä 36 kpl ja ne sijaitsevat hiekkaharjanteella noin 4-10 m etäisyydellä toisistaan.

Näkkäläjärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Näkkälän pohjoispuolella, Pöyrisjärvelle johtavan polun länsipuolella, suossa olevalla matalalla hiekkaisella niemekkeellä. Kooltaan 3 x 2 m ja syvyydeltään 0,5 m oleva pyyntikuooppa sijaitsee niemekkeen päässä.

Seitakivenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppajono sijaitsee Näkkälän pohjoispuolella, Tuorkottajärven ja Jierstivaaran välisellä hiekkaisella ja tunturikoivikkoa kasvavalla alueella. Jono kulkee länsi-itäsuuntaisesti kallioisen Seitakivenmaan itäpuolelta, retkeilyreitin varrelta, kulkien loivassa laaksosssa, ylittäen Uudenjänkänojan ja päättyen sen uomaan. Kuoppajonosta pohjoiseen on kivikautinen asuinpaikka. Paikalta on radiohiiliajoitus: 4000 +/- 80 BP (Ua-4847).

Paavontalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Pyyntikuopparivistö sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla, Jyppyrän kaakkoispuolella, lounais-koillis -suuntaisessa hiekkaharjanteessa, jonka läpi kulkee Hetan-Peltovuoman välinen tie. Kuopat ovat Jyppyrää kohti nousevan harjanteen päällä. Pyyntikuoppien koko on 2,5-3,0 x 2 m ja syvyys 0,5-0,75 m. Hetan-Peltovuoman välisen tien pohjoispuolella on lisäksi muista erillään oleva pyyntikuoppa. Paikalta on kasvijäänteistä tehty keskiselle ja myöhäiselle rautakaudelle sijoittuva radiohiiliajoitus: 1250 +/- 70 BP (Ua-4993).

Hetan-kota luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoispuolella, Hetan-kota -nimisestä leirikeskuksesta luoteeseen. Pyyntikuopat (8 kpl) ovat mäen ja suon välissä olevalla lähes tasaisella mäntykankaalla, suon rannan suuntaisessa jonossa. Kuoppien koko on 3-4 x 2-4 m ja syvyys 0,5-1,0 m. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus: 3015 +/- 75 BP (Ua-4990).

Ollisenvaara etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen pohjoisrannalla ja Ollisenvaaran eteläpuolella. Asuinpaikan länsipuolelle pohjoisesta virtaava joki on kääntynyt kohti itää. Alue on hiekkaista mäntymetsää. Maasto viettää loivasti jokeen. Paikalta on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia (KM 24569:1-4). Lisäksi maan pinnalla on havaittu palaneita kiviä. Asuinpaikka on suppea-alainen.

Pöyrisjärvi lounas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde on Pöyrisjärven lounaisrannan tuntumassa, soiden välisellä tasaisella ja hiekkaisella kannaksella. Paikalta on löytynyt kvartsiittikaapimia ja -iskoksia noin 1,5 metrin säteeltä. Asuinpaikka on suppea-alainen.

Nunnanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on 88 kuoppaa, sijaitsee Nunnasen koulun kohdalla. Se kulkee kahdesta kohdasta tien poikki ollen siis ristin muotoinen. Toinen jonoista on etelä-pohjois -suuntainen, toinen länsi-itä -suuntainen. Hiekkakuoppa on osin tuhonnut kuoppajärjestelmän. Alueella kasvaa mäntyä, tunturikoivua ja vaivaiskoivua. Maaperä on hiekkaa.

Saivojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nunnasesta etelään, Saivojärven itäpuolella olevan suosaarekkeen länsirannalla. Kooltaan 3 x 2,5 m ja syvyydeltään 0,5 m oleva pyyntikuoppa on melko loivassa hiekkarinteessä.

Saivojärvenpolku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nunnasesta etelään Saivojärven koillispuolella olevan pitkänomaisen hiekkaisen suosaarekken päällä. Kohteessa on kaksi löytökeskittymää, saarekkeen pohjois- ja eteläpäässä. Eteläpäässä löytyi merkkejä asuinpaikasta (palaneita kiviä) suppealta alueelta. Paikalta on löytynyt kvartseja (KM 24572:1-2).

Tsahkaljohka (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kilpisjärven koillispuolella, Kilpisjärven tiestä noin 285 m joen pohjoista rantaa pitkin kulkevaa polkua ylöspäin. Kohteesta on joelle noin 20 m. Maasto nousee loivasti jokea ylöspäin mentäessä. Asuinpaikan kohdalla pohjoiseen muodostuu pieni niemeke ja sen pohjoispuolelle kivikkoinen tasanne, jossa keväisin ja kosteina kesinä on vettä. Asuinpaikka sijaitsee loivasti viettävällä rinteellä. Maaperä on kivistä maastoa, jonka seassa on hieman hienompia maalajeja. Puusto on tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Asuinpaikka muodostuu löytökeskittymästä, jonka halkaisija on 5 m, mutta tästä 15 m alaspäin oli löytöjä. Löytökeskittymästä itään, polkua ylöspäin, n. 10 m on kivien ympäröimä kvartsiittiydin (n. 30 x 30 x 30 cm), jossa on havaittavissa iskun jälkiä. Kaikki tähän mennessä talteen poimitut löydöt, mm. tasakantainen kvartsiittinuolenkärki, ovat löytökeskittymästä. Löytökeskittymän kohdalla maa on punertavaa.
Vuoden 2010 kulttuuriperintöinventoinnissa muinaisjäännöksen sijainti tarkentui enemmän länteen ja kohteen arvioitiin olevan aiempaa laajempi. Se rajoittuu etelässä puroon, pohjoislaidalla moreeniharjanteen pohjoispuoleisen, kivikkoisen ja kostean tasanteen eteläreunaan. Itä-länsisuunnassa asuinpaikan aktiviteettialueen katsottiin ulottuvan ainakin 20 m mainitusta löytökeskittymästä, jolloin laajuus puronvarren suunnassa on 70 m luokkaa. Alueen kivisyydestä johtuen paikka ei vaikuta kovin sopivalta varsinaiseksi asuinpaikaksi, vaan ennemminkin kyse on useasti käytössä olleesta leiri- ja työskentelypaikasta. Paikka ajoittunee varhaismetallikauteen. Kohteen tarkemman rajaamisen edellytys on varsinainen koekaivaus.

Tsahkaljärvi itä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vuonna 1989 todettiin tarkastuksessa kaksi pyynti- tai säilytyskuoppaa noin 2,5 km koilliseen valtatieltä 21 ja 3 km itäkoilliseen Kilpisjärven matkailuhotellista, Tsahkaljärven itäpäässä, järveen kaakosta laskevan joen N-puolisella rantatörmällä. Maasto alueella on tasaista hiekkaista joen pohjoispuolen rantatörmää.
Inventoinnissa vuonna 2008 todettiin kuopista läntisemmän olevan noin 130 m joen suusta itään ja joesta noin 70 m pohjoiseen, pyöreä, noin 1,2 m halkaisijaltaan ja 60-70 cm syvä. Sitä on käytetty jätekuoppana. Toinen kuoppa on tästä noin 110 m kaakkoon ja niin ikään pyöreä. Se on halkaisijaltaan 1,5 m ja ½ m syvä ja myös jätekuoppana käytetty. Molemmat kuopat ovat jyrkkäreunaisia, eivätkä aivan tyypillisen pyyntikuopan näköisiä. Joen pohjoisrannan alemmalla terassilla on merkkejä asuinpaikasta, joka ajoittunee kivikaudelle. Se on jokisuusta 100 m ylävirtaan. Joesta 10 m päässä on pyöreähkö, halkaisijaltaan 40 cm noki-/hiililäikkä, jossa on runsaasti palaneita luita. Tämä tulisijan jäännös on tuhoutunut maastomönkijöiden yliajamana. Kiviä ei siinä ollut havaittavissa. Toinen merkki asuinpaikasta ovat kaksi kvartsikaavinta joen pohjoispuolella, noin 160 m jokisuusta ylävirtaan. Muita merkkejä asuinpaikasta ei tässä havaittu. Aluetta on kauttaaltaan vaurioitettu mönkijöillä ajaen.
Vuoden 2010 inventoinnissa alueelta todettiin kaksi aiemmin todettujen kuoppien kaltaista mahdollista pyyntikuoppaa (kuopat C ja D) sekä kuusi likimain suorakaiteen muotoista liesilatomusta (latomukset 1-6) ja kvartsiitti-iskosten keskittymä. Aiemmin todetun tulisijan havaittiin sisältävän myös sulanutta muovia on mahdollista, että se on myöhäinen rakennelma siitä löytyneistä palaneista luista huolimatta. Jokisuusta noin 15 m itään havaittiin aiemmin havaitsematon löytökeskittymä kvartsiitti-iskoksia. Kokonaisuudessaan muinaisjäännös muodostaa laajan kokonaisuuden joen pohjoispuolelle

Kovavuopionrova 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Nunnasen koulusta noin 7,8 km koilliseen. Kohteesta 50 m itään on traktoritie. Nunnanen-Kalmankatio -polkutie on kohteen lounaispuolella noin 300 m päässä. Kohde on jyrkkäreunaisella niemekkeellä Kotavuopiorovan lounaisossa. Jäkälän peitossa oleva pyyntikuoppa on halkaisijaltaan noin 5 m ja syvyydeltään 1 m, jyrkkäseinäinen ja kraaterimainen sekä loivan kehävallin ympäröimä.

Kovavuopionrova 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (4 kpl) sijaitsevat Nunnasen koulusta noin 7,9 km koilliseen. Traktoritie on kohteesta noin 150 m länteen ja noin 450 m luoteeseen on Nunnanen-Kalmankatio -polkutie. Kohde on hiekkatasanteella Kotavuopiorovan lounaisosan kaakkoisrinteen juuressa. Kuopat ovat kooltaan 2-3 m x 4 m, syvyydeltään noin 1 m.

Kovavuopionrova 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (2 kpl) sijaitsevat Kotavuopiorovan lounaisosan kaakkoisrinteessä. Nunnanen-Kalmankatio -polkutie on kohteesta noin 250 m päässä luoteessa. Maasto on kumpuilevaa hiekkatievaa. Pyyntikuopat ovat kooltaan 3 x 4 m ja syvyydeltään yli 1 m, kraaterimaisia ja jäkälän peittämiä.

Kouhtajärven kaakkoisranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (5 kpl) sijaitsevat Armonpuoltsa-harjun kapean ja jyrkkärinteisen kaakkoisosan laella, harjun lounaispuolella, Kouhtajärven ja harjun välisellä hietikkotasanteella. Laakeat ja halkaisijaltaan 3-4 m kokoiset kuopat ovat luode-kaakko -suuntaisessa jonossa. Ne ovat aluskasvillisuuden peittämiä.

Pitkäjärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa, kooltaan 3 x 4 m ja syvyydeltään yli 1 m, sijaitsee Armonpuoltsa-harjun kapean ja jyrkkärinteisen kaakkoisosan laella, polun varressa Pitkäjärven luoteispäästä noin 200 m itään. Paikka on jyrkkärinteisen harjun loivasti kaakkoon viettävää karkeahkoa harjusorarinnettä.

Solottomanjärvi länsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Solottomanjärven Luusuasta noin 170 m etelään, järven luoteispäässä ja siitä lähtevään jokeen viettävän jängän eteläreunassa. Maasto on paikoin kivikkoista kangasta, joka viettää loivasti pohjoiseen. Kotasijan kohdalla on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1 x 0,8 m oleva liesikiveys sekä pitkälle lahonneina kodan oven ja lieden väliin asetetut samansuuntaiset 2 m pitkät permantopalkit. Lisäksi paikalla on muita lattiarakenteeseen kuuluneita puuosia.

Käkkälöjoen pohjoisranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Käkkälöjoen pohjoispuolella, suosaarekkeessa kulkevassa hiekkaharjumuodostelmassa. Ne ovat harjun laella, muodostuman keskivaiheilla. Alueella kasvaa mäntyä.

Naapamella itä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee matalan etelä-pohjois -suuntaisen harjun laella, Pöyrisjärven etelärannalla. Naapamella-nimisen hiekkaharjun ja alimpien kenttälompoloiden välissä on osittain eroosion sortama tilapäinen leiripaikka. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskos (KM 25733).

Naapamella itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Pöyrisjärven etelärannalla, Naapamella-nimisen hiekkaharjun itärinteessä, lähellä mellan itäpuolelselle jängälle viettävän jyrkän törmän reunaa. Kuoppa on reunavallillinen ja hyvin säilynyt.

Kenttälompolot 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pöyrisjärven etelärannalla, Alimman Kenttälompolon Sengajoen suun länsipuolelle jäävässä niemessä. Pyyntikuopat (3 kpl) muodostavat niemen poikki vinottain kulkevan ketjun. Kuoppien väli on noin 60 m. Kenttä erottuu ympäröivästä maastosta ruohikkoisena alueena.

Tarvantojoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopparivi alkaa jyrkän harjanteen päältä, Kuttasesta ja Kultimaan johtavan tien vierestä, ja laskee loivasti harjanteen luoteisreunaa pitkin suon reunaan, harjanteen luonaisreunalle, Kuttasesta Kilpisjärvelle johtavan tien lounaispuolelle. Maasto on hiekkaharjua, jossa kasvaa mäntyä.

Tarvantojoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuttasesta Kultimaan johtavan tien varrella. Pyyntikuopparivi alkaa Ahvenjärven lounaispäästä. Aluksi kuopparivi nousee harjanteen päälle ja jatkuu lähelle harjanteen jyrkkää luoteisreunaa. Rivin suunta on länsilounas-itäkoillinen. Maasto on hiekkakangasta.

Ahvenjärvi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuttasen ja Kultiman välisellä hiekkaharjanteella. Pyyntikuoppajono kulkee Ahvenjärven luoteispäästä alkaen harjanteen poikki Tarvantojoelle. Alue on mäntymetsää.

Kultimarova koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuttasen ja Kultiman välisellä hiekkaharjanteella, Kultimasta noin 600 m lounaaseen. Pyyntikuoppajono alkaa idästä lammen rannasta harjanteen reunasta ja jatkuu harjanteen poikki sen luoteisreunalle, jyrkän rinteen päälle. Alue on mäntymetsää.
Vuoden 2019 tarkastuksessa Hannunlanton koillispuolelta löydettiin kolme aiemmin dokumentoimatonta pyyntikuoppaa. Lisäksi aiemmin tunnettujen pyyntikuoppien sijaintia tarkennettiin gps-mittausten ja Lidar-korkeusmallin avulla. Kuoppia ei ehditty dokumentoimaan tarkemmin, vaan niistä otettiin talteen vain sijaintitiedot.

Turmajärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajono sijaitsee Nunnasesta länteen, Peltovuomaan vievän tien eteläpuolella, Turmajärven länsipuolella. Maasto on hiekkaharjanteen eteläreuna-aluetta, jota ympäröivät laajat suot.
58 pyyntikuoppaa käsittävä ja noin 1,2 kilometriä pitkä kuoppajono alkaa Turmajärven länsipuolisen mökin luota, koukkaa lounaassa olevien lampien välitse ja jatkuu katkelmallisena länteen Pasmarovan etelälaidalle, suolahdelman pohjoisrannalle. Kohteen puolimaissa olevan suosalmen länsirannan hiekkakuopan reunalta on tavattu vähäisiä asuinpaikkajälkiä (kvartsi-iskos ja palanutta luuta). Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.
Pyyntikuoppalueen äärikooordinaatit ovat:
kuoppien itäpää mökin luona p: 7591830, i: 3392500, z: 320
Asuinpaikkaviitteiden koordinaatit ovat p: 7591819, i: 3392146, z: 310

Sammaljärven eteläpää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven koillispuolella ja Sammaljärven etelärannalla. Paikalla on pyyntikuoppia ja latomuksia. Latomuksista kaksi on tuhottu. Latomukset muodostavat itä-länsi-suuntaisen rivin noin 100 m järven rannasta. Pyyntikuopat (19 kpl) muodostavat luode-kaakko-suuntaisen jonon. Vuoden 2021 tarkastuksessa kohteesta paikannettiin kymmenen latomusta, joista kahta oli kaiveltu (ks. alakohteet).

Jietajoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjokeen laskevan Jietajoen suun eteläpuolella, Jietajoenharjun lounaaseen pistävässä korkeassa niemessä. Niemen lounaisimmassa päässä olevassa supassa on todettu 1990 varhaismetallikautinen asuinpaikka. Suppa on murtunut joelle päin muodostaen avoimen laakson. Supan reunamilla on kolme pyyntikuoppaa luode-kaakkosuuntaisessa rivissä. Neljäs ja suurin kuoppa sijaitsee niistä 100 m koilliseen korkeimman harjanteen laella.
Tarkastuksessa 2008 niemen korkeimmalta kohdalta, alueelle johtavan ajouran kohdalta, alemmasta asuinpaikasta 140 m koilliseen, on todettu kivi- tai varhaismetallikautiseen asuinpaikkaan kuuluvia löytöjä. Suurimman pyyntikuopan lounaispuolisesta rinteestä on todettu myös ajoitukseltaan tuntematon liesikiveys. Vuonna 2009 löytyi rannan korkeimman kohdan eroosiopinnalta suorajalkainen pronssisolki.
Niemen kaakkois- ja luoteisrinteissä on syviä toisen maailmansodan aikaisia kaivantoja.

Tullila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen koillisrannalla ja Muonion rajalta noin 220 m luoteeseen. Alue on lähes tasaista hiekkaista joentörmää. Terassin päältä löydettiin kvartsia, kvartsiittia ja jaspista (KM 26775).

Aittamaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Karesuvannosta noin 5,5 km pohjoiseeen, Pahtajoen länsipuolella olevassa hiekkaisessa ja kumpuilevassa maastossa. Latomukset ovat tasaisen laakson pohjalla rivissä. Pyyntikuoppajono on noin 1,3 km pitkä.

Kortejärvi länsi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkälään johtavan tien varressa Kortejärven itäpuolella. Asuinpaikka sijaitsee suosaarekkeessa, pyyntikuoppien kaakkoispuolella. Pyyntikuopat muodostavat noin 0,9 kilometriä pitkän, 62 kuoppaa käsittävän järjestelmän, jossa on muutamia haaroja. Huom! Kohde ulottuu myös peruskarttalehdelle 2814 04 Palojärvi.

Näkkälävaara länsi (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven kylästä noin 3,5 kilometriä ja Näkkälävaaran huipusta noin 1,2 kilometriä länteen. Maasto on hiekkaista, harjanteista, järvistä ja soista. Suorakaiteen muotoiset kivilatomukset sijaitsevat harjanteen päällä. Latomusten läheltä on löytynyt pronssipellin kappale (KM 29093). Latomukset ajoittuvat rautakauden lopulle tai keskiaikaan.
Pyyntikuopat muodostavat kaksi länsi-itä-suuntaista jonoa. Yhteensä kuoppia on 95 kappaletta. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3850 +/- 80 BP (Ua-4842). Huom! Kohde ulottuu myös peruskarttalehdelle 2814 07 Näkkälä.

Suonttajoki länsi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannan tuntumassa ja Suottajoen suusta noin 300 m länteen. Muinaisjäännösalue on loivasti etelään viettävää rinnettä, jonka lähes tasaisella terassilla on kahdessa kohdassa kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Likamaakuopasta on hiiliajoitus 6940±120 BP (Hel-3589). Kivikautisten asuinpaikkojen ympärillä, rannan suuntaisessa rivissä, on iältään tuntemattomia, kuitenkin nuorempia liesiä. Asuinpaikalla on myös 2 pyyntikuoppaa. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus: 4420 +/- 100 BP (Ua-4997).

Suonttajoki länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asunpaikka sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla Suonttajoen suusta n. 800 m länteen. Alue on tasaista hiekkaista mäntymetsää. Inventoinnissa sekä koekaivauksessa havaitut asuinpaikkalöydöt ovat rantatörmästä ja sen vaiheilta. Asuinpaikka on pesäkkeellinen ja jakautuu koekuopituksen perusteella kolmeen osaan. Itäisin (a) sekä läntisin (c) asuinpaikka-alue vaikutti suurimmalta osaltaan huuhtoutuneen järveen. Keskimmäisellä kolmannellakin alueella (b) asuinpaikka on pääosin sortunut. Tällä alueella kuitenkin tavattiin koekuopissa mm. kivetty liesi sekä värjäytynyttä kulttuurimaata palaneen luun keskittyminen sekä runsaammin löytöjä. Ainakin keskimmäinen alue ajoittuu varhaisempaan mesoliittiseen kivikauteen.

Suonttajoki länsi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannan tuntumassa olevan länsiluode-itäkaakko -suuntaisen harjanteen päällä. Ounasjärven rantaan on matkaa n. 200 m. Pyyntikuoppajono kulkee eroosion syömän harjanteen sivussa ja päällä harjun suuntaisesti. Kivikautinen asuinpaikka on sijainnut harjanteen päällä, erään eroosiopaljastuman kupeessa, mutta se on kokonnaan tuhoutunut tutkimuksissa. Huom! Ulottuu myös peruskarttalehdelle 2813 04 Muotkajärvi.

Majava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannan tasaisella, melko korkealla rantatörmällä. Alue on tasaista, entistä peltoa ja mäntymetsää. Asuinpaikka on suppea-alainen leiripaikka.
Vuoden 2001 inventoinnissa todettiin, että asuinpaikan viereen on rakennettu talo, joka ei oletettavastikaan ole tuhonnut muinaisjäännöksiä. Kaivausten yhteydessä vuonna 1991 tutkittiin todennäköisesti suurin osa asuinpaikkaa.

Majava lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla lähes tasaisella rantatörmällä. Alueen eteläosassa on havaittavissa joitakin vanhoja rantavalleja. Maasto on vanhaa rantaniittyä. Asuinpaikat ovat pienialaisia ja pesäkkeisiä.

Ounistieva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla lähes tasaisella rantatörmällä. Terassi on vain hieman yli metrin korkeudella järven pinnasta. Asuinpaikat ovat pienialaisia ja pesäkkeisiä.

Sahaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla tasaisella rantatörmällä. Terassin korkeus veden pinnasta vaihtelee 1-2,5 m. Asuinpaikka on pienialainen ja pesäkkeinen. Vuoden 2001 inventoinnisa todettiin, että alueelle on rakennettu lisää rakennuksia, mutta ne eivät ole vaikuttaneet muinaisjäännöksiin. Paikalta on saatu radiohiiliajoitus: 6200 +/- 110 BP (Hel-3211).

Aittalahti (47010206) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla. Suonttajoen suusta on matkaa kohteelle noin 700 m. Kivikautisella asuinpaikka-alueella on 7 erillistä löytökeskittymää. Pyyntikuopat ovat asuinpaikka-alueen itäosassa, tasaisella terassilla. Paikalta on radiohiiliajoituksia: 3870 +/- 120 BP (Hel-3592) ja 7060 +/- 130 (Hel-3212).

Salmenkorva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla. Suonttajoen suusta on matkaa alueelle 1 km. Alue on soraista rantatörmää. Asuinpaikka on laajudeltaan noin 50 metriä rannan suunnassa ja noin 15 metriä sisämaahan päin. Alueella on useita asuinpaikkakeskittymiä.

Valkeajärvi itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla. Kivikautinen asuinpaikka jakaantuu kahteen kokonaisuuteen, jossa löytöalat ovat pesäkkeisiä ja pienialaisia. Pyyntikuopat ovat asuinpaikan länsipuolella ja jonon suunta on rannasta poispäin. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus: 2410 +/- 75 BP (Ua-4995).
Vuoden 2001 inventonnissa todettiin, että alueelle on rakennettu kaksi taloa, joista läntisemmän rakentamisen yhteydessä on tuhoutunut kaksi pyyntikuoppaa. Vuoden 1994 kaivausten jälkeen jäljellä ollut ja tutkittu kuoppa on hävinnyt. Pyyntikuoppia ei enää ole. Asuinpaikat sen sijaan ovat edelleen samassa tilassa kuin vuonna 1991.

Myllymaa 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannasta 50-100 m pohjoiseeen, pitkänomaisen suon reunassa ja siihen liittyvän lammen rannalla. Ounasjärven länsipäästä on matkaa alueelle noin 1,4 km. Latomusrivin suunta on miltei itä-länsi. Kivilatomuksia on 7 kpl. Ne ovat suorakaiteen muotoisia pituuden vaihdellessa 1,4 - 2,0 m, leveyden 0,7 - 1,7 m ja korkeuden 0,1 - 0,25 m. Latomus 3 poikkaa muista ollen melko suuri ja röykkiömäinen. Paikalla on lisäksi yksi pyyntikuoppa, joka sijaitsee latomuksesta 3 noin 70 m länteen.

Myllymaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla. Ounasjärven länsipäästä on alueelle matkaa noin 1,2 km. Asuinpaikkalöydöt sijoittuvat noin 350 m matkalle kuuteen eri pesäkkeeseen. Alueella on lisäksi yksi soikea ja kaksi suorakaiteen muotoista asuinpainannetta. Paikalta on radiohiiliajoituksia: 5790 +/- 120 BP (Hel-3578) ja 6530 +/- 140 BP (Hel-3594).

Suonttajoensuu itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla Suonttajoen suun itäpuolella. Alue on suon ja järven välistä kapeaa kannasta. Kohteeseen liittyy suossa oleva saareke. Asuinpaikka järven rannassa on osittain eroosion tuhoama, mutta pyyntikuoppa suosaarekkeessa on ehjä. Asuinpaikan löydöt - kvartsi, kvartsiitti, liuske, palanut luu - ovat pesäkkeisiä ja pienialaisia. Inventoinnin (2001) yhteydessä havaittiin lisää löytöjä rantavallin itäpäästä kohdasta, jossa suo alkaa. Siellä on myös runsaasti tulen rapauttamia kiviä. Pyyntikuoppa tutkittiin v. 1994. Paikalta on kasvijäänteistä tehty radiohiiliajoitus: 3900 +/- 90 BP (Ua-4996).

Närpistöjoensuu länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla, Närpistöjoen suun länsipuolella. Maasto on lähes tasaista rantaa, josta alkaa jyrkkä noin 5 metriä korkea rantatörmä. Aspuinpaikka on suppea-alainen ja sijaitsee aivan hiekkaisen törmän reunalla. Inventoinnin (2001) yhteydessä löydettiin vapaa-ajan rakennuksen pihaan johtavalta tieltä kvartsia ja palanutta luuta sekä havaittiin punaiseksi värjäytynyttä maata.

Ungelo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Ounasjärven pohjoisrannalla niemessä, jossa sijaitsee Ungelon torppa. Maasto on lähes tasaista rantatörmää. Asuinpaikka on suppea-alainen, osittain järveen sortunut.

Matkailuhotelli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannasta noin 60 metriä luoteeseen ja Matkailuhotellista noin 200 metriä pohjoiseen. Maasto on loivasti rantaan viettävää lähes tasaista rinnettä. Asuinpaikkalöydöt ovat peräisin luonnonpohjaiselta rantaan johtavalta tieltä, suppealta alueelta. Löydöt ovat kvartsia ja palanutta luuta.

Kuttasen partiomaja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuttasen kylän eteläpuolella, Muonionjoessa olevan Ollisonmukan rannalla, Ollisonvaaran länsipuolella. Paikalla on joen suuntainen harjanne, jonka eteläpäästä havaittiin vuonna 1991 liesi ja yksi kvartsien löytökeskittymä. Sen pohjoisosasta, osittain rannan sorruttamalta tasaiselta törmältä havaittiin partiomajan edustalta toinenkin suppea-alainen Kvartsilöytökeskittymä.
Vuoden 2014 tarkastuksessa paikalla havaittiin kolme reunoilta kivettyä, suorakaiteenmuotoista liesilatomusta, joista yksi lienee havaittu jo vuonna 1991. Latomusten koko on noin 1,3 x 0,8 m ja kiveysten korkeus noin 5-10 cm ympäröivästä maastosta. Kvartsikeskittymiä ei alueella enää havaittu.

Palojoensuu pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muonionjoen itärannalla, Palojoen suusta noin 2,5 km pohjoiseeen, Muonionjoessa olevan pullistuman rannalla. Maasto on lähes tasaista rantatörmää, jossa on selkeästi havaittavissa terassin reuna. Kohde on suppea-alainen. Paikalta on löytynyt iskukivi, kvartsia ja palanutta luuta (KM 26772:1-7).

Hietajoenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muonionjoen ja Hietajoen risteyksen koillispuolella, Hietajoenharjun päällä ja osittain sivussa. Kuoppajono alkaa suon laidasta harjun luoteispuolelta ja nousee harjun päälle haarautuen lyhyempänä jonona etelään ja pidempänä koilliseen. Lyhyempi haara päättyy etelässä olevien lampien väliin ja pidempi jatkaa matkaa harjun päälle, loppuen laajemmalle hiekka-alueelle. Näiden lisäksi harjun poikki kulkee lyhyt kuoppajono.

Sammaljärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven koillispuolella ja Sammaljärven länsi- ja lounaispuolella. Maasto on hiekkaharjannealuetta, jossa on välissä syviä laaksoja, suppia, soita, jokia ja järviä. Pyyntikuopat (36 kpl) alkavat pohjoisessa harjanteen länsipuolella olevan pienen lammen rannalta, nousten harjanteen päälle ja laskeutuen alas soisen joen rannalle.

Näkkälävaara länsi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Näkkälästä 3,4 km etelälounaaseen, Näkkälävaaran länsipuolella. Jono sijaitsee suon itäreunalla. Jonon toinen osa on edellisestä koilliseen, kahden puolen suota ja lampea. Paikalla on yhteensä 20 pyyntikuoppaa. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3650 +/- 75 BP (Ua-4715).

Lavivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppajono sijaitsee Karesuvannosta noin 8 km länsiluoteeseen, Pahtajoen ja Lavivaaran välisellä alueella. Maasto muodostuu soiden keskellä olevista hiekkasaarekkeista. Pituutta kuoppajonolla on noin 2,7 km.

Ketomellan lossi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen länsirannalla, Ketomellan lossirannasta noin 300 m etelään. Alue on vanhaa niittyä ja hiekkaharjanteista mäntymetsää. Löydöt (kvartsia, palanutta luuta ja rautakautinen solki) ovat peräisin rannan tuntumasta sortuvasta törmästä.

Näkkälävaara pohjoinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Näkkälän kylästä noin 1,6 km länteen, Näkkälävaaran pohjoispuolella. Paikalla on 29 pyyntikuoppaa, jotka muodostavat kaksi jonoa itä-länsi -suuntaisen hiekkaharjanteen poikki, lampien välillä. Paikalta on kaksi radiohiiliajoitusta: 3620 +/- 75 BP (Ua-4712) ja 3590 +/- 55 BP (Ua-4707). Ajoitukset menevät kalibroituina neoliittisen kauden ja varhaismetallikauden taitteeseen.

Varhaismetallikautinen; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Näkkälästä noin 8,5 kilometriä pohjoiskoilliseen, Jieristivaaran pohjoisosan hiekkaisella suppien, lampien ja harjanteiden rikkomalla alueella.
Lounas-koillissuuntaisessa ketjussa on 33 pyyntikuoppaa. Kohde on osa laajempaa pyyntikuoppajärjestelmää, sillä sen lounaispäässä pyyntikuopat käytännössä jatkuvat kohteena Vaaranväli 1 (31 pyyntikuoppaa) ja koillispäässä kohteena Vaaranväli 2 (15 pyyntikuoppaa). Kaikkiaan ketjussa on siis 79 pyyntikuoppaa.
Paikalta on radiohiiliajoitus: 3525 +/- 70 BP (Ua-4844).

Ylempi Raaskaltiajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkälästä pohjoiseen, ylemmän Raaskaltiajärven pohjoispuolella ja Kaamusjärven eteläpuolella. Kuoppajono on noin kilometrin pituinen ja se kulkee suon keskellä olevalla hiekkaharjanteella. Paikalla on 57 pyyntikuoppaa, jotka ovat melko pieniä.

Naltijärven kesäpaikka (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nältijärven pohjoispuolella, Käkkälöjoen molemmin puolin, Fielmassaivon ja Fielmasjärven lounaispuolella. Paikalla on 14 kuoppaa. Kuopat ovat pieniä, matalia ja soikeita. Ne ovat laajuudeltaan noin 3 x 2,5 metriä ja 0,6 metriä syviä. Osa kuopista on pyyntikuoppia, mutta osa saattaa olla jonkinlaisia säilytys- tai jätekuoppia.
Maasto on loivasti jokeen päin viettävää, ja alueella kasvaa tunturikoivua. Maaperä on hiekkaa. Kohteesta noin 0,3 kilometriä itäkoilliseen on kaksi kivikautista asuinpaikkaa.

Naltijärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on 24 kuoppaa, sijaitsee Käkkälöjoen itäpuolella ja Naltijärven koillispuolella. Ketjun pituus on noin 600 m. Kuopat ovat pääasiassa melko suuria (4,5 x 4 m), mutta osa on pienenmpiä (2 x 1,5 m). Kuoppien syvyys vaihtelee 0,8 metristä 1,2 metriin.

Suukisjoen latva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suukisjoen latvoilla, tunturikoivua kasvavalla hiekkaisella rinteellä, jossa kulkee Suukisjoen latvapuroja pohjois-etelä -suunnassa. Pituutta kuoppajonolla on noin 800 metriä.

Valkamajoen latva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Valkamajoen latvassa, Valkamapään kaakkoispuolella. Maasto on aluetta, jossa vaaran kaakkoisrinteen jyrkkä osa vaihtuu loivemmaksi. Vaivaiskoivua kasvavan hiekkaisen alueen halki virtaa itäkoillisesta puro länsilounaaseen. Jono alkaa pienen lammen luoteisrannalta ja jatkuu ensin puron etelärantaa länsilounaaseen ja päätyy pohjoisrannalla suon reunaan.

Suttitieva (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppakohde, jossa on yhteensä 197 kuoppaa, sijaitsee Nunnasesta itäkoilliseen, Kalmankaltioon johtavan tien varressa, Suttitievan kaakkoisrinteessä. Maasto on hiekkaharjannetta, jono kulkee harjanteen NE-reunaa suon reunassa, josta erkanee kolme sivuhaaraa. Jono on noin 2,7 km pitkä. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua. Suttitieva on osa laajempaa ja pidempää pyyntikuoppajärjestelmää, jossa 1950-luvun kartoitusten mukaan kahdeksassa erillisessä ketjussa tai ryhmässä on kaikkiaan 604 pyyntikuoppaa. Kokonaisuutena se lienee maamme suurin pyyntikuoppajärjestelmä.

Vuorasvuopionmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nunnasesta itäkoilliseen, Kalmankaltioon johtavan tien varressa, Vuorasvuopionmaan kohdalla. Maasto on lounais-itä -suuntaista hiekkaharjannetta, jota ympäröi suot luoteessa ja kaakossa. Pyyntikuoppajono, jossa on 12 kuoppaa, alkaa pohjoisessa pienen puron rannasta ja päättyy Y:n muotoiseen haaraan suon reunaan. Alueella on myös purnu. Alueella kasvaa tunturikoivua ja muutamia mäntyjä.

Keädgevarri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä on Nunnasen koillispuolella, Kalmankaltioon johtavan tien luoteispuolella, Hietatievojen luonaispuolella ja Keädgevarrin itäpuolella. 98 kuoppaa käsittävä jono alkaa pohjoisessa Kuoppajärven kaakkoisrannalta ja ylittää hiekkaisen alueen, Keädgevarrin, itäpuolelta päättyen lähelle suon reunaa. Alueen pohjoisosassa kasvaa pelkästään tunturikoivua ja eteläosassa mäntyä ja tunturikoivua. Maaperä on hiekkaa.

Hietajärvi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä sijaitsee Nunnasesta koilliseen, Kalmankaltioon johtavan tien länsipuolella, Hietatievon pohjoisosassa, Hietajärven ja Stuoran välisellä alueella. 88 kuoppaa käsittävä jono alkaa lännessä Hietajärven itärannalta ja kulkee hietatievojen pohjoisosien ylitse Stuorajapurolle. Alueella kasvaa tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.

Vieltojärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä sijaitsee Nunnasen Vieltojärven itä - koillispuolella, Kalmankaltioon johtavan tien varressa. Maasto on pohjoisessa ja etelässä olevien soiden ympäröimää, tunturikoivua kasvavaa hiekkaharjannetta, jonka poikki kulkee pohjoisen soilta etelään laskevia puroja. 96 pyyntikuoppaa käsittävä jono alkaa idästä puron varresta ja kulkee harjanteen päällä. Länsiosassaaan kuoppia on tien pohjois- ja eteläpuolella. Noin 400 m länsipäässä olevasta Kuohuvaojan uomasta itään haarautuu eteläkaakkoon polkutie, jonka kohdalta itään kuoppia on vain tien eteläpuolella. Kaikkiaan järjestelmä sijoittuu itä-länsi -suuntaisesti noin 1100 m matkalle. Tarkastuksessa vuonna 2009 paikannettiin 74 kuoppaa, joista otettiin gps-koordinaatit. Muinaisjäännöslaue rajattiin uudelleen näiden havaintojen perusteella.

Pelsiojansuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on 25 kuoppaa, sijaitsee Nunnasesta koilliseen, Kalmankaltion rajavartioaseman sekä Pelsiojan ja Käkkälöjoen risteyksen kaakkoispuolella. Jono kulkee lähes Pelsiojan suuntaisesti. Alueella kasvaa tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.

Pelsivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajono, jossa on 16 kuoppaa, sijaitsee Nunnasesta koilliseen, Kalmankaltion rajavartioaseman sekä Pelsiojan Käkkälöjoen risteyksen itäpuolella. Maasto on tunturikoivikkoa kasvavaa kumparealuetta, jossa on myös suppia. Sitä halkovat Pelsioja idästä ja Käkkälöoja pohjoiskollisesta. Jono alkaa kaakossa jokeen laskevan harjanteen yläpuolelta ja kulkee melko tasaisen alueen halki päättyen supan reunalle. Alueella kasvaa tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.

Kalmakaltionojansuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajono, jossa on 9 kuoppaa, sijaitsee Nunnasesta koilliseen, Kalmankaltionojan ja Käkkälöjoen risteyksessä olevan Kalmankaltion autiotuvan vieressä. Maasto on jokien, soiden ja lampien halkomaa hiekkapohjaista tunturikoivualuetta. Jono kulkee hiekkaniemekkeen poikki. Se alkaa lännessä lammen rantatörmän päältä ja päättyy kaksihaaraisena rinteen yläosaan.

Kainijavri itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on 21 kuoppaa, sijaitsee Nunnasesta länteen, Pasmarovan pohjoisrinteessä ja kulkevat Peltovuomaan johtavan tien poikki. Jono alkaa pohjoisessa läheltä suonreunaa, kulkee lähes suoraan kohti etelää ja päättyy rinteeseen. Osa kuopista on suuria, syviä ja melkein pyöreitä (suurin on kooltaan 4,5 x 4 m ja syvyydeltään 1,3 m), osa pieniä, matalia ja soikeita (pienin on kooltaan 1,5 x 1 m ja syvyydeltään 0,3 m). Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivikkoa, maaperä on hiekkaa.

Pasmarova länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (9 kpl) sijaitsevat Nunnasesta länteen, Pasmarovan länsirinteessä ja Peltovuomaan johtavan tien pohjoispuolella. Jono kulkee kahden lammen välissä. Kuopat ovat melko suuria (3,5 x 3 m) ja lähes pyöreitä, syvyydeltään 0,6 m. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.

Näkkälävaara pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Näkkälän kylästä 1,2 km länteen, Näkkälävaaran pohjoispuolella, Näkkälään johtavan tien eteläpuolella, Latvajärven ja Lauttajärven välisellä kannaksella. Kuopat kulkevat harjanteen poikki lähes pohjois-etelä -suuntaisessa rivissä. Paikalla on viisi pyyntikuoppaa. Paikalta on radohiiliajoitus: 3855 +/- 70 BP (Ua-4843).

Porokodanjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pallastunturin Vuontisjärven eteläpuolella olevan pienen lammen koillisrannalla. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkaharjannetta, joka kulkee kaakosta luoteeseen. Paikalla olevat muinaisjäännökset, kivikautinen löytö- tai asuinpaikka, liesikiveykset ja pyyntikuoppa, ovat tämän harjanteen luona. Paikalta on löytynyt kvartsiittikaavin ja kvartsi-iskos (KM 27662:1-2).

Niittyjärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Palojoensuu-Muonio -tien itäpuolella ja Niittyjärven pohjoispuolella. Maasto on harvakseltaan mäntyä kasvavaa, itä-länsi -suuntaista ja matalaa hiekkaharjannetta, josta asuinpaikkalöydöt, kvartsit ja kvartsiitit (KM 27361:1-3), on poimittu. Pyyntikuopat ovat itään päin kohoavan ja levenevän hiekkaharjanteen päällä. Harjannetta ympäröivät suot.
Inventointi 2015: Kohde sijaitsee Äijäjoelta noin 3,5 kilometriä itäkoilliseen ja noin 130 metriä Yhteismetsäntieltä pohjoiseen. Kohde on itä-länsisuuntaisella soiden keskellä olevalla harjanteella. Harjanne alkaa lännestä hiekkakuopalta, josta myös lähtee polku, joka kulkee harjanteen päällä aivan sen itäpäähän asti. Harjanne on paikoin eroosion kuluttamaa. Etenkin päältä, jossa ei paikoin kasva mitään. Reunoilla kasvaa aluskasvillisuutena sammalta ja puustona mäntyä. Tarkastuksessa havaittiin kvartsia muinaisjäännösalueella kahdessa paikassa. Kaksi kvartsiesineen kappaletta havaittiin alueen länsipäässä aivan harjanteen päällä. Kvartsia havaittiin myös lähellä kohteen itäpäätä ennen pyyntikuoppia olevalla matalalla hiekkatasanteella. Tasanteella oli myös palaneita kiviä. Tasanteelta havainnoitiin myös vanha rajamerkki. Pyyntikuopat sijaitsevat matalan tasanteen itäpuolella olevalla lyhyellä hiekkaharjanteella, ks. alakohteet. Kvartsia: x 3346223,15 y 7574815,47 YKJ Kaksi kvartsin palaa alueen länsipäässä. Kvartsia ja palaneita kiviä: x 3346724,67 y 7574846,36 YKJ; x 3346673,67 y 7574833,59 YKJ Kvartsit ja palaneet kivet sijoittuvat näiden kahden koordinaattipisteen väliselle alueelle.

Vuontisjoki itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Vuontisjärven lounaispuolella ja Vuontisjoen itärannalla kahdessa ryhmässä: yksi vanhan Vuontisjärven rantatörmän päällä ja toinen Peltovuomaan vievän tien eteläpuolella, hiekkaisen ja mäntyjä kasvavan harjun luonaispäässä.

Sammaljärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkälän kylästä noin 2,4 km koilliseen, Sammaljärven pohjoispuolella. Kohteessa on 27 pyyntikuoppaa. Jonon länsipään läheisyydestä on löytynyt kvartsi-iskos ja palaneita kiviä.

Näkkäläjärvi länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven länsirannalla sijaitsevalla niemellä. Niemessä on viisi pyyntikuoppaa, kivilatomus sekä epineoliittinen asuinpaikka. Yhdestä pyyntikuopasta on radiohiiliajoitus: 3815 +/- 90 BP (Ua-4846).

Näkkäläjärvi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven lounaisrannalla ja Näkkälävaaran kaakkoispuolella. Kohteessa on yhteensä 14 pyyntikuoppaa, jotka alkavat Näkkäläjärven lahden pohjoispuolelta. Paikalta on radiohiiliajoitus: 3455 +/- 70 BP (Ua-4713).

Hietaranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muotkajärven pohjoisrannan tuntumassa, järvestä 60-70 metrin päässä. Muinaisjäännökseen kuuluva yksi pyyntikuoppa sijaitsee matalan ja loivan mäen päällä maantiestä noin 30 m luoteeseen. Kuoppa sijaitsee järven ja suon välisellä kannaksella, jonka maaperä on hiekkaa. Tien ja kuopan välisellä alueella on useita tienteossa syntyneitä hiekkakuoppia. Soikean pyyntikuopan koko on 4,2x2,7x0,4 m. Pyyntikuopan viereen, vallin päälle, oli kaivettu kuoppa, jonka profiilissa oli nähtävissä kaksoispodsoli. Alueella kasvaa mäntyä, aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.

Palovuopionjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat jonossa Muotkajärven ja Palovuopionjärven välisellä kannaksella. Kuopat ovat muodoltaan soikeita ja niiden pituussuunta on poikittain jonon kulkusuuntaan nähden. Kuoppa 1 sijaitsee aivan Palovuopionjärven rannassa, 10 m järveä ympäröivän suon reunasta. Kuoppa 9 puolestaan sijaitsee noin 5 m etäisyydellä Muotkajärveä reunustavan suon laidasta. Kuopat on kaivettu hiekkamaahan, jossa kasvaa mäntyä, aluskasvillisuutena variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Kuopan 8 vallissa oli kaksoispodsoli.

Tirrohonkaniemi 1 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Muotkajärven rannassa Tirrohonkaniemen tyvessä. Muotkajärven ranta on tasaista ja hiekkaista mäntykangasta, joka nousee alueella hieman länsilounaaseen päin mentäessä. Niemen kärki on kuivaa maata, mutta tyviosa on suota. Latomusrivi sijaitsee rannasta 20-30 m:n päässä. Länsilounaasta alkavassa rivissä on kymmenen suorakaiteen muotoista latomusta yhtenäisessä rivissä, joista ensin on kuusi latomusta, sitten yksinäinen ja sen jälkeen kolme. Viimeinen latomus sijaitsee rivistä erillään aivan rannan tuntumassa, vain parin metrin päässä rantatörmästä. Puusto alueella on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Alueella sijaitsee myös pyyntikuoppa.

Tirrohonkaniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muotkajärven rannalla. Alueella havaittiin vuonna 2001 kaksi asumuspainannetta. Toinen on rantaan johtavan polun vieressä. Tähän painanteeseen tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa, mutta sen muoto ja koko viittasivat joko kivikauden lopun tai varhaismetallikauden asumuksen jäännökseen. Toisen asumuksen jäännökset sijaitsevat edellisestä itään. Siihen tehdystä koekuopasta löytyi punertavaa jaspista. Painanteiden suunnat poikkeavat toisistaan: painanteen 1 pitkä sivu on rantaan päin, kun painanteen 2 lyhyt sivu on rantaan päin. Rannan alueelta löytyi myös useita kvartsi-iskoksia, kvartsikaavin ja palaneita kiviä.
Vuoden 2011 tarkastuksessa metsätieltä havaitiin kuntan peittämä liesikiveys sekä alueen itäosasta palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia.

Tirrohonkaniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muotkajärven tasaisella ja melko korkealla (noin 4 m) rannalla havaittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä alueen itäosaan tehdyssä koekuopassa. Löytöinä oli palaneita kiviä, punaiseksi palanutta hiekkaa ja kvartsia. Palaneita kiviä löytyi myös alueen länsiosaan tehdystä koekuopasta. Alueen itäosassa oli pyyntikuoppa ja tulisija (ikä ei tiedossa). Muinaisjäännösalue ulottuu näin ollen kahden niemekkeen välissä olevalle tasaiselle rannalle. Törmän alta rannasta löytyi myös kvartsi-iskos. Alue rajoittuu sisämaassa suohon. Alueen puusto on mäntyä ja vaivaiskoivua, aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Maaperä on hiekkaa.

Kihlankiniemi 1 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Muotkajärven rannassa Kihlankiniemen kärjessä on kaksi noin 50x50 cm:n kokoista kvartsilohkaretta maassa kiinni. Kivistä on lohkottu paloja niin, että iskukohta on näkyvissä. Kivien viereen tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti kvartsinpalasia. Kivien ja järven välissä on alue, joka on mahdollisesti ollut veden alla kiveä louhittaessa. Kivet sijaitsevat noin 2 metrin etäisyydellä veden pinnasta. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Maaperä on soraa ja kalliota.

Kihlankiniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muotkajärven rannassa Kihlankiniemen tyvessä on pieni niemeke, jonka tyvessä asuinpaikka sijaitsee. Asuinpaikka sijaitsee muinaisella rantavallilla, jonka etualalla on nykyään alavaa maata ja kalliota. Kalliot ovat todennäköisesti olleet veden pinnalla asuinpaikan käyttöaikaan. Rikkoutuneesta maasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Lähialueelle tehdystä koekuopasta löytyi myös kvartsia. Sisämaahan päin tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään, ei myöskään rannan suunnassa laajemmalle tehdyistä koekuopista. Asuinpaikka on siis ollut varsin pienialainen. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Maaperä on hiekkaa, mutta takana ja edessä kalliota. Paikka on noin 2 metriä veden pinnan yläpuolella.

Kihlanginkangas 2 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Muotkajärven rannalla. Alue muodostuu melko jyrkän ja korkean rannan päällä olevasta soraisesta tasanteesta. Suorakaiteen muotoiset neljä latomusta sijaitsevat rannan suuntaisessa rivissä, 30-40 m rannasta ja 10-15 m törmän reunasta. Latomusten lyhyt sivu osoittaa järvelle päin. Latomuksissa 1, 2 ja 4 oli näkyvissä tulen rapauttamia kiviä. Lähiympäristössä on kaiveltu, minkä vuoksi kiviä oli tullut näkyviin tavallista runsaammin ja näin ollen vaikeutti havaintojen tekemistä.

Kihlanginkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muotkajärven rannalla olevalla jyrkkä- ja korkearantaisella hiekkatasanteella on kivikautinen asuinpaikka, josta ei näy merkkejä maan pinnalle. Osittain alue on lahden pohjukkaa. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuutena variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Asuinpaikka havaittiin tekemällä koekuoppia, joissa oli punaiseksi palanutta hiekkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Koekuopissa 1 ja 2 kvartsit löytyivät punertavasta huuhtoutumiskerroksesta ja koekuopasta 2 löytyi palanutta luuta punertavan ruskeasta rikastumiskerroksesta.

Kihlanginkangas 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue on tasaista Muotkajärven rannalla, jyrkän ja noin 6 metriä korkean rantatörmän päällä olevaa hiekkaista maastoa. Suorakaiteen muotoiset kivilatomukset (8 kpl) ovat rannan suuntaisessa rivissä niin, että niiden lyhyt pääty suuntautuu järvelle päin. Latomus 6 poikkesi muista siinä, että se oli lähes neliön muotoinen tai siinä oli kaksi latomusta aivan rinnakkain. Latomus 5 oli osittain rikottu. Siellä täällä latomusten ympärillä oli kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia näkyvillä polkujen kuluttaman maan pinnalla. Kohteesta koilliseen, aivan tien lähistöllä olevassa kulmauksessa löytyi koekuopista palaneita kiviä, palanutta hiekkaa ja likamaata, mutta ei löytöjä. Kyseessä on ajoittamaton, todennäköisesti esihistoriallinen asuinpaikka.

Inginjoensuu 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Muotkajärven ja Hetta-Palojoensuu -tien välissä Inginjoen koillispuolella ja pienen lampareen pohjoispuolella olevalla tasanteella. Tasanteen länsipäässä on kaivantoja, mahdollisesti juoksuhautoja. Niistä hieman koilliseen on laaksomainen alue, jonka rannassa noin 10 m leveänä vyöhykkeenä oli kivikautinen asuinpaikka. Mitään rakenteita tai merkkiä asuinpaikasta ei ollut näkyvissä maan pinnalla, vaan löydöt tehtiin koekuopasta. Huuhtoutumiskerros oli punertava ja löydöt tulivat myös tästä kerroksesta. Maasto kohoaa hieman mentäessä koillista kohti ja se muodostaa suohon pistävän niemen. Niemen kohdalla on rinteessä tasainen kohta, jossa havaittiin suorakaiteen muotoinen kivilatomus, kapea sivu suolle ja lampareelle päin. Latomuksesta noin 20 m koilliseen havaittiin koekuopassa punaiseksi värjäytynyt huuhtoutumiskerros, mutta ei löytöjä. Tästä edelleen noin 15 m pohjoiseen löytyi soikea pyyntikuoppa (1), alueen muutkin pyyntikuopat ovat soikeita. Tasanne päättyy koillisessa suon ympäröimään niemekkeeseen ja puroon. Niemekkeen tyvessä kulkee kaksi (2, 3) pyyntikuoppaa niemen poikki ja yksi (4) näiden vieressä hieman niemen kärkeä kohti. Aivan niemen kärjessä on vielä yksi pyyntikuoppa (5).

Pahkurinvuomanpuro (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue on miltei tasaista mäntyä ja tunturikoivua kasvavaa hiekkaista maastoa Muotkajärven rannassa sijaitsevan suon reunalla. Suon keskellä virtaa Pahkurinvuomasta Muotkajärveen laskeva puro. Aluskasvillisuutena kasvaa variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Hiekka on savista. Asuinpaikka on pienialainen. Löydöt olivat pelkästään palanutta luuta, jotka tulivat punertavan ruskeasta rikastumiskerroksesta noin 10 cm:n paksuudelta. Kaikki löydöt tulivat koekuopasta 1. Löytöalueen kaakkoispuolella oli juoksuhautoja.

Leveälahti pohjoiskoillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue sijaitsee Muotkajärven kaakkoisrannalla, ollen inventoinnin ainoa muinaisjäännös tällä puolella järveä. Maasto muodostuu muinaisrannan yläpuolella olevasta kapeasta ja lyhyestä rannan suuntaisesta terassista (noin 10x80 m). Maaperä on terassilla hiekkaa, kun se ympärillä ja yleisestikin järven tällä puolella on kivikkoa. Terassin takana maasto kohoaa jyrkästi parinkymmenen metrin korkeuteen. Asuinpaikkahavainnot tehtiin kolmesta koekuopasta hieman yli 10 metrin matkalta rannan suunnassa. Koekuopista 1 ja 2 löytyi palanutta luuta ja kvartsiittia, mutta kuopasta 3 vain punaiseksi värjäytynyttä hiekkaa. Huuhtoutumiskerros oli värjäytynyt punertavaksi ja rikastumiskerros oli likaisen ruskeaa. Kaikki löydöt tulivat rikastumiskerroksesta.

Muotkantakainenjärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppia on vain kolme ja ne sijaitsevat pienemmän Muotkantakainenjärven rannalla olevan suon ja noin 7 m alempana olevan suuremman Ounasjärven välisellä tasaisella kannaksella. Kaksi kuopista on lähellä Ounasjärveä ja yksi lähellä suota. Kuoppien välinen etäisyys on varsin suuri, sillä kuopien 1 ja 2 etäisyys on noin 100 m ja kuoppien 2 ja 3 noin 40 m. Kuoppa 3 sijaitsee vasta rakennetun vapaa-ajan rakennuksen piha-alueella, eikä ole selkeästi havaittavissa. Puusto alueella on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.

Pulliniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee aivan Ounasjärven rannalla olevalla tasaisella hiekkaisella rantatörmällä. Alueen takana on suota ja vielä sen takana mahdollinen muinaisrantamuodostuma. Rannassa on myös muinaisrantamuodostuma, ja nykyinen ranta on senkin alapuolella. Rannan suunnassa asuinpaikkamerkkejä oli havaittavissa noin 50 metrin matkalla: läntisimmästä osasta tuli koekuopasta löytönä kvartsi-iskos ja punaiseksi värjäytynyttä maata (huuhtoutumiskerros punertava ja rikastumiskerros punaisen ruskea). Löytö tuli rikastumiskerroksesta. Itäisestä osasta koekuopissa oli vain punertavaksi värjäytynyttä maata. Ylemmälle terassille tehdyistä koekuopista ei tavattu vastaavanlaista värjäymää, minkä vuoksi metsäpalon mahdollisuus suljettiin pois. Alueella kasvaa mäntyä sekä suon reunassa tunturikoivua ja vaivaiskoivua, aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.

Pulliniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven rannan tuntumassa, Pulliniemen tyvessä. Järveen on asuinpaikalta matkaa noin 40 metriä. Asuinpaikka sijaitsee mahdollisen hiekkaisen muinaisrantatörmän päällä. Asuinpaikan etualalla on noin 1 m syvä pudotus tasanteelle, joka jatkuu aina järveen asti. Asuinpaikkaan viittaavat merkit havaittiin koekuopissa, joista vain yhdestä löytyi punertavaksi palanutta hiekkaa, tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskos. Ympärille tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään. Asuinpaikka on näin ollen erittäin pienialainen. Puusto alueella on mäntyä ja alempana maastossa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa, poronjäkälää ja sammalta.

Ounasjärven eteläranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue on kallioisen niemen tyvessä olevaa tasaista Ounasjärven hiekkarantaa. Maasto nousee asuinpaikan takana jyrkästi hieman yli 10 metrin päässä. Kvartsi löytyi rantahiekasta, missä oli myös palaneita kiviä ja kuonaa. Ehjälle rannalle tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti tulen rapauttamia kiviä liesimäisenä keskittymänä, mutta ei muita löytöjä. Asuinpaikka on ollut pienialainen leiripaikka. Löytöalueella on piharakennus ja lähistöllä on myös sauna. Puusto on mäntyä ja tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Maaperä on varsin löysää hiekkaa.

Sammallommol länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Ounasjärven ja pienen Sammallommol (järven) välisellä kannaksella. Maasto kohoaa korkealle kuoppajonon eteläpuolella, muutoin maasto on lähes tasaista. Alueen länsiosassa on siellä täällä suppakuoppia. Alueen maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta. Kuoppajonon länsipäähän on rakennettu vapaa-ajan rakennus.
Pyyntikuopat ovat soikeita ja vallillisia. Ne sijaitsevat jonossa, jossa kuopan pituussuunta on poikittain jonon suuntaan nähden. Jonossa on kaksi-kolme kuoppaa, jotka poikkeavat yleisestä jonon kulkusuunnasta. Alueella on kaksi maan pinnalle näkyvää tulisijaa, joista toinen on kuopan 8 vieressä ja toinen kuopasta 22 pohjoiseen.

Sammallommol länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven rannassa melko korkean (3-4 m) ja tasaisen hiekkaisen rantatörmän päällä. Alueen koillisnurkassa maasto laskee hieman ja muuttuu alavammaksi (veteen vain 1 m). Siellä on nähtävissä myös kaksi muinaisrantamuodostumaa, joiden päällä on asuinpaikkamerkkejä. Puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Asuinpaikkaan viittaavia merkkejä havaittiin koekuopissa vapaa-ajan asunnon ja rannan välisellä alueella ja tästä koilliseen suuntautuvan rantatörmän päältä. Löytöjä tuli aina niemen kärkeen asti. Koekuopista löytyi kvartsia, tulen rapauttamia kiviä ja punertavaksi palanutta hiekkaa. Asuinpaikka-alue on laajuudeltaan noin 400 m, mutta paikoin siellä on alueita, jossa löydöt ja asuinpaikkamerkit ovat vähäisempiä.

Sammallommol pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Ounasjärven ja pienemmän Sammallommolin välisellä tasaisella kannaksella. Maasto nousee Ounasjärvestä melko jyrkästi ja korkealle (lähes 10 m), jossa se tasaantuu. Sammallommolin rannat ovat myös jyrkkiä ja korkeita. Maaperä on soraista hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Kuopat ovat melko yhtenäisessä jonossa melko tasaisin välimatkoin (9-13 m). Vain ensimmäisen ja toisen kuopan välinen matka on pidempi (26 m). Kuoppien koko ja muoto on myös lähellä toisiaan: ne ovat pieniä ja soikeita. Ne sijaitsevat jonossa, jossa kuopan pituussuunta on poikittain jonon suuntaan nähden.

Vito-Jussan kämppä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven etelärannalla olevan rantatörmän päällä. Maasto on niittyä aivan rantaa lukuun ottamatta, missä maaperä on hiekkaa ja siellä kasvaa muutama mänty. Kaikki löydöt, yhtä lukuun ottamatta, ovat aivan rannasta, noin 10 metrin matkalta. Poikkeava löytö havaittiin talolle johtavalta polulta noin 20 m rannasta.

Vito-Jussan kämppä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven etelärannalla, Sammaljoen suussa olevan suon rannassa. Sammaljoelle on matkaa noin 100 m. Alue on matalaa, tasaista hiekkakangasta, jonka korkeusero suohon on vain 0,5 m. Suon reunaan on löytöpaikalta matkaa noin 10 m. Alueella kasvaa mäntyä, aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Löydöt tulivat sekä polulta (retusoitu iskos) että polun vieressä olevasta noin 1x1 metrin laajuisesta eroosiopaljastumasta (palanutta luuta ja kvartsikaavin). Tehtäessä paljastumaan koekuoppa havaittiin siinä noin 5 cm paksu punaisenruskea kulttuurikerros.

Sammallommol itä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Ounasjärven eteläpuolella pienen lampareen luusuan itäpuolella olevalla suosaarekkeella. Lampareeseen laskee Sammaljoki Sammallommolista ja jatkaa edelleen Ounasjärveen. Pyyntikuoppa sijaitsee suosaarekkeen päällä, aivan sen korkeimmassa kohdassa. Kuopan koko on 3,0x1,7x0,3 m.

Sammallommol kaakko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Ounasjärven eteläpuolella ja Sammallommolin itäpuolella sijaitsevan pienen lampareen kaakkoispuolella, lampareen ja suon välisellä hiekkaisella kannaksella. Kuoppajono kulkee kannaksen poikki. Ne sijaitsevat jonossa, jossa kuopan pituussuunta on poikittain jonon suuntaan nähden. Kuoppien välimatka vaihtelee 5-23 m. Kuopat ovat kooltaan pieniä ja muodoltaan soikeita.

Sammallommol kaakko 2 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Suorakaiteen muotoiset kivilatomukset sijaitsevat Ounasjärven eteläpuolella sijaitsevan Sammallommolin kaakkoispuolella rivissä hiekkaisessa maaperässä. Niiden ympärillä on kivisiä kumpareita. Alueella kasvaa mäntyä, aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää, heinää ja sammalta. Niiden pitkä sivu on poikittain rivin suuntaan nähden. Latomuksissa ei ole suuria kiviä reunoilla. Latomuksesta 1 oli kaiveltu keskeltä ja siinä näkyi tulen rapauttamia kiviä.

Sammaljoensuu itä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven etelärannalla, Sammaljoen suun itäpuolella. Alue muodostuu etelästä pohjoiseen Ounasjärveen laskevan Sammaljoen suualueesta. Maasto nousee jyrkästi 5-7 m suoraan järvestä. Mentäessä joen suusta hieman kauemmas, läheiselle pienelle niemelle asti, alkaa maasto laskea ja laskee lähelle järven pintaa. Alueen maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Muinaisjäännöksiin viittaavia merkkejä tavattiin alueella kolmessa kohdassa (alueet 1-3). Alue 1 sijaitsee lähimpänä joen suuta, melko jyrkässä rinteessä, jossa oli eroosiopaljastuma. Alueelta löytyi palaneita luita ja koekuopasta punertavaksi palanutta hiekkaa - sekä huuhtoutumiskerros että rikastumiskerros. Alue 2 sijaitsee noin 100 m pohjoisempana eli joen suusta poispäin korkean rantatörmän päällä, hieman ennen pientä niemekettä. Polulta löytyi kvartsi-iskoksia ja -esineitä. Alueelle tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään, mutta maaperä oli värjäytynyt punertavaksi. Alue 3 sijaitsee pienen niemekkeen jälkeen noin 70 m edellisestä alueesta. Kaikki löydöt tehtiin aivan rannan tuntumasta, noin 1,5 metrin korkeudella veden pinnasta. Alue on kapea tasainen kaistale mahdollisen muinaisrannan alapuolella. Löydöt tehtiin koekuopasta 1, jossa oli myös punertavaksi palanutta maata sekä likamaata.

Sammaljoensuu itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee aivan Ounasjärven etelärannassa. Alue muodostuu suon ja järven väliin jäävästä alavasta, tasaisesta kannaksesta, jota ympäröi takana ja idässä korkea kivinen mäki sekä lännessä hieman matalampi kumpare. Asuinpaikka rajoittuu siis maastollisesti selkeästi toisaalta korkeampiin ja toisaalta kosteampiin alueisiin. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja tehtiin sekä maan pinnalla näkyvistä löydöistä (kvartsi- ja kvartsiitti-iskos) ja tulen rapauttamista kivistä että koekuopista tehdyistä löydöistä. Pintalöydöt havaittiin aivan alueen länsireunassa ja tulen rapauttamat kivet havaittiin alueen itäreunassa. Koekuoppalöydöt tehtiin näiden väliseltä alueelta ja itäosasta. Koekuopasta 1 löydettiin useita kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Itäosan koekuopista löydettiin tulen rapauttamia kiviä.

Sammallommol itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjärven eteläpuolella ja Ahvenvaaran luoteispuolella, tasaisella hiekkaisella mäntykankaalla. Puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää. Aivan lähituntumassa ei ole mitään sellaista ympäristöllistä tekijää, joka selkeästi olisi vaikuttanut asuinpaikan sijaintiin. Lounaassa maasto alkaa laskea vasta noin 40 metrin päässä, mutta sielläkin lähimmän suon laitaan on noin 200 m ja veteen vieläkin enemmän. Ounasjärven rantaan on paikalta matkaa noin 250 m. Kaakossa maasto nousee hieman ja on kivikkoista. Kivikkoinen alue muodostaa lähes etelä-pohjois -suuntaisen vyöhykkeen, joka erottuu hiekkaisesta alueesta, vaikkei pohjoisessa kohoakaan korkeammalle.
Asuinpaikkaan viittaavat merkit ovat erittäin vähäiset. Polulta löytyi kvartsikaavin ja aivan sen viereen tehdyssä koekuopassa oli pienellä alueella punertavan ruskeaa rikastumiskerroksen hiekkaa. Muita löytöjä tai havaintoja ei ollut.

Harjujoensuu länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue muodostuu Harjujoen suussa sijaitsevan kosteikon länsipuolella olevasta Ounasjärven rantaan rajautuvasta tasanteesta. Tasanteen takana on nähtävissä vanha rantatörmä, jonka takana puolestaan nousee mäki jyrkästi. Maaperä alueella on hiekkaa, puusto tunturikoivua, mäntyä ja katajaa. Mäen takana (alueella 2), sisämaassa, maasto on kivikkoista.
Asuinpaikka alueella 1 on varsin pienialainen. Kaikki siihen viittaavat havainnot tehtiin aivan tasanteen itäpäästä, läheltä kosteikkoon ja järveen laskevaa kulmausta. Koekuopasta 1 löytyi kvartsi-iskoksia, punaiseksi palanutta hiekkaa ja tulen rapauttamia kiviä. Alueelta 2 löydöt tehtiin kivikkoiselta polulta.

Harjujoki itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven eteläpuolella ja Hajujoen itäpuolella. Alue muodostuu Harjujoen ja Pekkalanvaaran väliin jäävästä melko tasaisesta maastosta, joka laskee Ounasjärveen jyrkästi ja melko korkeana. Pyyntikuoppien ja järven välinen alue on mäkistä seutua, jonka koillispuolella on rantaa kohti laskevia laaksoja. Maaperä alueella on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Pyyntikuopat ovat soikeita, niissä on silmin havaittava valli ja muodostavat hajanaisen jonon poikki järven ja joen välisen alueen. Kuoppa 1 sijaitsee pienen suon reunalla ja kuopat 2 ja 3 kivisen mäen juurella. Välimatkaa kuopilla 1 ja 2 on noin 100 m, mutta kuopilla 2 ja 3 vain 5 m. Kuuluvatko ne samaan järjestelmään, on epäselvää.

Harjujoensuu itä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue muodostuu Ounasjärveen rajautuvassa rinteessä olevasta laaksosta, joka laskee loivasti järveen. Laakson molempien puolten mäen rinne Ounasjärveen päin on jyrkkä. Laakso on varsin kapea. Alueen maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Löydöt tulivat koekuopista 10-15 m päässä rannasta, joka laskee loivasti järveä kohti (poikkeuksellisesti ranta ei ole tasainen). Kahdesta koekuopasta tulleet löydöt ovat pelkästään palanutta luuta, minkä vuoksi ei voi sanoa mitään niiden iästä. Luut vaikuttavat kuitenkin "vanhoilta", tuskin historialliselta ajalta. Löydöt olivat noin 5 cm:n paksuisessa punaisen ruskeassa kulttuurikerroksessa. Myös huuhtoutumiskerros oli väriltään punertava.

Pekkalanvaara koillinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue sijaitsee Ounasjärven etelärannalla, maastossa, joka on melko alavaa ja jonka takana (rannasta irtautuu alueen taakse kääntyvä rinne) ja itäpuolella se nousee hieman. Näiden väliin jäävä alavampi laakso jatkuu etelässä aina suohon asti. Rannassa on niemen kohdalla valli, joka kuitenkin häviää itään päin mentäessä. Maaperä on soraista hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, suopursua, mustikkaa ja poronjäkälää.
Asuinpaikkalöydöt tehtiin pieneltä alueelta - vain yhdestä koekuopasta, jossa oli kvartsia, tulen rapauttamia kiviä ja likamaata. 10-15 m päähän tehdystä koekuopista ei löytynyt mitään.

Korkeajärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue sijaitsee Ounasjärven rannalla, 60-70 m Porokotajärvestä laskevan kapean joen (Eevanoja) suun länsipuolella. Tässä kohdassa maasto on hieman ylempänä kuin joen tuntumassa. Myös lännessä päin on pienialainen laakso. Alueen takana maasto nousee vasta runsaan 100 metrin päässä. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Löydöt tehtiin koekuopasta vapaa-ajan rakennuksen ja järven väliseltä alueelta. Maasto muodostaa tässä kohdassa hieman korkeamman "niemekkeen", johon asuinpaikka rajautuu. Se on pienialainen leiripaikka, jossa löydöt olivat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Ne tulivat 5-10 cm paksuisesta punertavan ruskeasta rikastumiskerrokseen liittyvästä kulttuurikerroksesta.

Korkeajärvi pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue muodostuu pienialaisesta hiekkaisesta kumpareesta Ounasjärven etelärannalla. Kumpareen takana maasto on alavaa ja sivuilta se on soiden ympäröimä. Itään päin mentäessä suo muuttuu kapeaksi kosteaksi niemekkeeksi. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Asuinpaikka on varsin pienialainen, johtuen osittain maaston rajoituksista. Koekuopasta löytyi kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Ympärille tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään.

Matilaisensaivo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven etelärannalla, Matilaisensaivon ja Ounasjärven välisellä kannaksella. Maasto muodostuu kahdesta pitkänomaisesta harjanteesta, joiden välissä on kosteaa aluetta, Matilaisensaivo. Saivosta laskee harjanteiden välistä puro. Suurempi ja pidempi harjanne on kiinni mantereessa, kun taas pienempi on soiden keskellä oleva saari. Maaperä on suuremmalla harjanteella soraista, mutta pienemmällä hiekkaa. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Pienemmällä harjanteella sijaitsee yksi viidestä pyyntikuopasta, aivan harjanteen pohjoispäässä. Muut kuopat sijaitsevat suuremman harjanteen päällä. Kaksi kuopista (4 ja 5) on poikkeuksellisen suurikokoisia ja yksi (2) on kokonaan peitetty. Asuinpaikka sijaitsee suuremman harjanteen päässä, kohdassa, jossa suo alkaa. Harjanne on tässä kohdassa matala. Löydöt tehtiin kaikki rantavallin päältä. Siinä havaittiin kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Suuremman harjanteen itäpäässä on lähes suorakaiteen muotoinen (soikea) tulisija (mitat 1,1x0,7x0,05 m).

Matilaisensaivo 2 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Alue muodostuu Ounasjärven etelärannassa olevan suon itäpuolella olevasta poikittaisesta, matalasta kivikkoisesta harjanteesta. Harjanteen kaakkoispuolella on notkelma, lounaispuolella kivinen harjanne ja länsipuolella Maatilaisesaivoon rajautuva suo. Puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Suorakaiteen muotoiset kivilatomukset sijaitsevat harjanteen päällä, harjanteen suuntaisessa rivissä. Niiden pitkä sivu on poikittain rivin suuntaan nähden. Pohjoisimmalta latomukselta on matkaa suon reunaan vain noin 15 m. Kahta latomusta oli kaiveltu (latomukset 4 ja 5).

Ullatieva länsi 1 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Alue muodostuu kivikkoisesta niemestä, kumpareesta Ounasjärven rannassa, jonka takana maasto laskee. Sen molemmilla puolilla on lahti, joista länsipuoleisen perällä on suota. Kumpareella on vielä korkeampi kohta. Taustalla maasto nousee muutaman kymmenen metrin päässä loivasti. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Suorakaiteen muotoisen latomuksen suunta on lähes niemen kärkeä kohti. Sen keskellä on punaiseksi palanutta hiekkaa. Latomuksen pohjoispäädyssä on kaksi suurempaa kiveä. Kumpareen korkeimmassa kohdassa on tulisija.

Ullatieva länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven etelärannalla, miltei Ounasjoen luusuassa. Alue muodostuu kahden suon väliin jäävästä niemekkeestä, jonka takana nousee korkea ja jyrkkäreunainen Ullatieva. Itse niemi on melko tasainen ja leveydeltään noin 50 m. Alueen lähiseudulla, idässä Ounasjärvi loppuu ja laskujoki alkaa. Maaperä on soraista hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat löydöt havaittiin ensin vapaa-ajan rakennuksen ja järven välisellä pinnastaan kuluneella polulla. Maan pinnalla oli näkyvissä kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Pihassa olevan tulipaikan lounaispuolella oli vanha liesikiveys, jonka ikää ei kuitenkaan pystytty tarkemmin määrittämään. Muutaman kymmenen metrin päässä rannan suunnassa koilliseen tehdyistä koekuopista (2) löytyi punertavaksi värjäytynyttä hiekkaa, likamaata ja tulen rapauttamia kiviä sekä kvartsia. Aivan kahden tontin rajalle tehdystä koekuopasta (3) löytyi myös samanlaisia asuinpaikkamerkkejä. Mentäessä edelleen kohti pohjoista, suon rannassa olevalle rantatörmälle (alue 4), havaittiin siinä kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä. Asuinpaikka on siis kaksijakoinen, joista toinen löytöalue sijaitsee ylempänä ja toinen alempana suon rannassa.

Ullatieva länsi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven ja Perilänjärven välisen joen ja Ullatievan välissä. Alue muodostuu hiekkaisen ja soraisen Ullatievan eli korkea- ja jyrkkäreunaisen harjun pohjoispuolella olevasta hiekkaisesta tasanteesta, sen ja joen välissä. Tievan pohjoispuolella on monta suolamparetta, jotka aiheuttavat maastoon vaihtelua. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, mustikkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Pyyntikuopat ovat neljässä-viidessä ryhmässä. Niiden muoto on soikea ja yleensä ne ovat poikittain jonon kulkusuuntaan nähden. Läntisin ryhmä koostuu 20 kuopasta (kuopat 1-20), jotka alkavat suon reunasta ja suuntaavat kohti tievaa. Jonon alkupäässä on sekä uudempia että peittyneempiä vanhempia kuoppia. Vanhat kuopat ovat todennäköisesti peittyneet uusia kaivettaessa, ikäeroa niillä ei välttämättä ole kovinkaan paljoa. Toinen ryhmä (kuopat 21-31) alkaa suon ja tievan välisestä kapeikosta ja jatkuu tievan suuntaisena seuraavan suon reunaan asti. Kaksi viimeistä kuoppaa (30 ja 31) ovat hieman erillään muista kuopista ja ne ovat myös pienempiä kuin muut kuopat. Toisaalta tässäkin ryhmässä on muutama pienempi, vanhempi kuoppa, jotka ovat vain hieman pienempiä kuin kuopat 30 ja 31. Kolmas ryhmä (kuopat 32-61) alkaa edellä mainitun viimeisen suon toiselta reunalta ja jatkuu tievan alapuolella tievan ja kumpareen väliin asti. Kuopat 45-48 muodostavat rinnakkaisen rivin "pääriville", mahdollisesti eri aikaisen. Neljäs ryhmä sijaitsee miltei Periläjärven rannassa. Suon, kumpareen ja järven väliin jäävän alueen halki on kaivettu kolmen kuopan jono (kuopat 62-64), joiden rinnalla on kaksi pienempää kuoppaa (kuopat 65-66), koosta päätellen ilmeisestikin eri ikäisiä.

Metsäntutkimuslaitos (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue muodostuu tasaisesta soraisesta Ounasjärven rantatörmästä, joka on sortunut osittain järveen. Idässä alueen erottaa matala järven lahti, jonka suuhun muodostuu niemeke. Lännessä on puolestaan matalampi alue, joka erottaa sen viereisestä kohteesta Kotatievasta (47010215). Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Asuinpaikkaan viittaavat merkit ovat vähäisiä. Rajapyykin kohdalla on halkaisijaltaan yli 2 metrin laajuinen kuoppaliesi, jonka tulen rapauttamat kivet olivat sortuneessa rantatörmässä näkyvissä. Siitä noin 25 m itään on runsaasti tulen rapauttamia kiviä, ilmeisen lieden jäännökset. Tulisijojen välistä, keskivaiheilta löytyi kvartsi-iskos. Ympärille tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään.

Ullatieva pohjoinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Periläjärven etelärannalla. Maasto muodostuu niemestä, jonka länsipuolella on suo. Suosta lähtee laakso, minkä johdosta niemen tyveen jää kapea kannas. Niemi pistää ulos korkeasta ja jyrkkäreunaisesta Ullatievasta, ja on itse varsin tasainen. Niemen kärki laskee loivemmin kuin sen muut rinteet. Niemen maaperä on soraista ja kivistä, puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Asuinpaikkaan viittaavat merkit havaittiin vapaa-ajan rakennuksen ja piharakennuksen väliseltä kuluneelta polulta, jossa oli nähtävissä palaneita kiviä ja kvartsia. Tässä kohdassa niemen tyvi on kapeimmillaan. Palaneita kiviä ja kvartsia löytyi myös vapaa-ajan rakennuksen lähettyviltä. Kivet muodostivat mahdollisen tulisijan jäännökset. Koekuoppia ei tehty alueelle lainkaan

Ullajärvi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Periläjärven ja Ullajärven välissä, Ullatievan molemmin puolin. Alue muodostuu itä-länsi -suuntaisesta korkeasta ja jyrkkärinteisestä harjusta, Ullatievasta, jonka pohjoispuolella sijaitsee saman suuntainen, pitkänomainen Periläjärvi ja eteläpuolella pyöreähkö Ullajärvi. Ullatievan eteläpuolella maasto on melko tasaista, laskien loivasti etelää kohti. Pohjoispuolella sen sijaan tieva laskee miltei suoraan järveen, muodostaen vain paikoin tasaisempia alueita. Tievan keskellä on laajoja suppakuoppia, joista jotkin ovat erittäin syviä ja jyrkkärinteisiä. Maaperä on hiekkaa, mutta tievan päällä myös soraa, puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Pyyntikuopat muodostavat 2-3 ryhmää. Niiden muoto on soikea ja yleensä ne ovat poikittain jonon kulkusuuntaan nähden. Eteläisin ryhmä (kuopat 1-9) lähtee Ullajärven luoteisrannasta kohti pohjoista Ullatievan jyrkälle rinteelle asti. Kuoppa 9 on hieman muista erillään. Kuopat 10-13 muodostavat oman jonon noin 110 metrin päässä edellisestä. Ne kuuluvat mahdollisesti eri järjestelmään eli ovat eri aikaisia. Kuoppien 9 ja 10 välistä ei löytynyt kuoppia, vaikka niitä etsittiinkin. Ovatko ne niin pieniä, etteivät tarttuneet silmään? Kuoppien 13 ja 14 välissä on korkea ja jyrkkärinteinen Ullatieva. Niiden välinen etäisyys on noin 56 m. Loput kuopat (14-22) kulkevat vähitellen Periläjärveen laskevassa laaksossa. Kuopan 22 vieressä on mahdollinen peittynyt pyyntikuoppa, mutta sitä ei ole laskettu mukaan. Kuopan 18 vierestä, noin 10 metrin päästä, polulta löytyi kvartsi-iskoksia, mutta ei muuta muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikalle ei tehty koekuoppia.

Ullatieva (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Periläjärven eteläpuolella sijaitsevan Ullatievan päällä. Maasto muodostuu jyrkkäreunaisen Ullatievasta, jonka keskellä on alaspäin laskeva laakso, kumpareita ja suppia. Tievan etelärinne on erittäin jyrkkä ja korkea, kun taas pohjoisrinne laskee loivasti Periläjärveen. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, kanervaa ja poronjäkälää.
Pyyntikuoppajono kulkee tievan poikki. Kuoppien muoto on soikea ja yleensä ne ovat poikittain jonon kulkusuuntaan nähden. Eteläisin kuoppa on hieman erillään muista, jotka muodostavat neljän kuopan ryhmän. Kuopasta 1 on matkaa Ullajärvi N:n kuoppaan 7 vain 123 m.

Ullatieva pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Periläjärven etelärannalla. Alue muodostuu korkean ja jyrkän Ullatievan rinteen ja Periläjärven väliin jäävästä kapeasta harjanteesta ja suosta. Harjanne on yhtenäisesti kiinni mantereessa ja Ullatievan ja sen väliin jää suo kapeana ja pitkänä kosteikkona. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Pyyntikuopat sijaitsevat kumpareen päissä. Niiden muoto on soikea ja ne ovat poikittain jonon kulkusuuntaan nähden.

Ullatieva pohjoinen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Periläjärven etelärannan tuntumassa, Ullatievan juuressa. Alue muodostuu Ullatievan ja Periläjärven väliin jäävästä tasaisesta hiekkaisesta alueesta, jota ympäröi kahdelta suunnalta suo. Ullatieva nousee etelässä melko jyrkästi ja korkealle. Järven rannassa on kaksi kivistä kumparetta, joista toisessa on vapaa-ajan rakennus. Puusto on mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa, mustikkaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Pyyntikuoppa sijaitsee aivan Ullatievan juurella, kohdassa, jossa tasanne alkaa. Aivan länsipuolella on suo. Kuoppa on muodoltaan soikea ja se on osittain peittynyt.

Periläjärvi pohjoinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Periläjärven pohjoisrannan ja Periläkankaalla olevan järven välisellä kannaksella, jolla on vielä alavampi kohta. Tässä kohdassa kannas on sekä kapeimmillaan että matalimmillaan. Muutoin kannas on tasaista soraista hiekkaa. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, poronjäkälää ja sammalta.
Pyyntikuopat muodostavat kolmen kuopan jonon. Niiden muoto on soikea ja ne ovat hieman viistosti jonon kulkusuuntaan nähden. Kuopan 2 valli on vahingoittunut tien rakentamisen yhteydessä ja kuoppa 3 oli osittain peitetty.

Periläjärvi pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Periläjärven pohjoisrannalla, lähellä sen itäpäätä (noin 0,7 km). Alue on varsin tasaista hiekkamaastoa, jossa korkeuseroja on vain rannan tuntumassa. Siellä on havaittavissa muinaisrantamuodostuma. Maasto nousee muutaman metrin järven pintaa ylemmäs vapaa-ajan rakennuksen kohdalla. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus puolukkaa, variksenmarjaa, sammalta ja poronjäkälää.
Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat löydöt havaittiin sortuneessa rantatörmässä (kvartsia ja tulen rapauttamia kiviä, löytö 1) ja vapaa-ajan rakennuksen koillispuolella olevalla kuluneella tiellä (kvartsia, löytö 2). Rannan tuntumaan tehtiin koekuoppia, mutta niissä ei havaittu mitään merkkiä muinaisjäännöksestä. Noin 60 metriä länteen aivan rannan tuntumaan tehdyssä koekuopassa oli punaiseksi värjäytynyttä hiekkaa.

Periläjärvi pohjoinen 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Periläjärven rannassa, lähellä sen itäpäätä (n. 400 m). Alue sijaitsee kahden niemenkärjen välisellä alueella, jossa rantavalli on selkeästi näkyvissä. Takana oleva maasto on varsin tasaista ja nousee vain pari metriä järven pinnan yläpuolelle. Alueen länsiosassa on nähtävissä muinaisrantamuodostuma. Maaperä on hiekkaa, puusto mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja sammalta.
Asuinpaikkaan viittaavat merkit havaittiin rantavallin päällä. Siitä löydettiin jaspisiskoksia, punaiseksi värjäytynyttä hiekkaa ja tulen rapauttamia kiviä. Löytöpaikasta noin 10 m ja noin 60 m länteen tehdyissä koekuopissa havaittiin punaiseksi värjäytynyttä hiekkaa. Alueen länsipäässä, aivan muinaisrantamuodostuman päällä on kuoppa, joka saattaa olla pyyntikuoppa.

Ullajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ullajärven itärannalla, Ullatievan eteläpuolella olevan Ullajärven itärannalla. Ullajärveen laskee idästä joki, jonka pohjoispuolelta laskee niemeke joelle. Joen ympärillä on suota. Niemeke pistää Ullatievasta etelään päin. Maaperä on soraista, puusto mäntyä, aluskasvillisuus variksenmarjaa ja poronjäkälää. Asuinpaikkamerkit on havaittu niemekkeen korkeimmalla kohdalla, jossa polku ja muu ihmistoiminta (lipunnostajaiset) on kuluttanut maan pinnan rikki. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Löytöjä oli lähinnä korkeimman kohdan eteläosassa, mutta palaneita kiviä oli myös ylempänä. Koekuoppia ei alueelle ole tehty.

Ullatieva etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ullatievan eteläpuolella ja Ullajärven itäpuolella, n. 1,5 km järvestä. Alue muodostuu Ullatievan ja Ullajärveen laskevan joen välisestä hiekkaisesta tasanteesta. Jokea ympäröi suo, jonka reunalla tasanteessa on matala harjanne. Tasanteen pohjoisreunalla maasto nousee korkeaksi ja jyrkkäreunaiseksi. Tasanteella on vanha oranssin värinen Enontekiön kunnan vesilaitoksen autonrämä.
Pyyntikuoppia on kaksi eroosion paljastamalla alueella. Ne ovat soikeita ja toinen on poikittain harjanteeseen nähden ja toinen on harjanteen suuntainen. Kuopat ovat matalan ja kapean harjanteen päällä.

Ullatieva itä 2 (1-3) (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Ullatievan itäpuolella ja Ounasjoen eteläpuolella. Alue muodostuu Ullatievan itäpuolella olevasta tasaisesta ja kivikkoisesta alueesta, joka sijaitsee Ounasjoen ja Ullajoen välisellä kannaksella. Molempien jokien ympärillä on suota. Puusto on mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa, kanervaa ja poronjäkälää.
Kivilatomuksia on kolmella alueella 4-5 latomuksen ryhmissä (alueet 1-3). Ryhmät poikkeavat toisistaan hieman latomusten muodon ja määrän suhteen. Alueen 1 latomukset sijaitsevat lähimpänä Ounasjokea, jokea ympäröivän suon reunaan on matkaa noin 30 m. Latomus 1 (itäisin) on muodoltaan poikkeuksellisesti pyöreä, mutta kuitenkin lähes saman kokoinen kuin suorakaiteen muotoisetkin. Latomus 5 (läntisin) on puolestaan miltei neliön muotoinen. Alueen 2 latomuksista latomus 4 oli osittain rikottu. Ne sijaitsevat hieman kauempana Ounasjoesta, matkaa sitä ympäröivän suon reunaan on 50-60 m. Alueen 3 latomukset poikkeavat edellisistä siinä, että kaksi niistä on soikeaa (1, 2), yksi pyöreä (4) ja yksi suorakaiteen muotoinen (3). Ne sijaitsevat lähellä etelässä olevaa suon reunaa. Maasto laskee hieman suota kohti. Suorakaiteen muotoisen latomuksen suunta poikkeaa normaalista: sen pitkä sivu on rivin suuntainen, kun tavallisesti se on poikittain.

Palojoensuu 4. kirkon paikka (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Palojoen suun pohjoispuolella. Palojoen suusta 1 km pohjoiseen ja maanteiden risteyksestä 650 m luoteeseen on Enontekiön neljäs (1826-1870) kirkon paikka. Paikalle siirrettiin Markkinan vanha kirkko. Aidatulla alueella on kirkon peruskiveys, hautausmaa ja ristejä sekä kirkon muistomerkki.

Kivijärvi (148000095) (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nellimistä Kontosjärvelle vievän metsätien ja Kivijärven eteläpään välisessä maastossa. Kivijärvestä laskee pieni joki Kontosjokeen kirkonraunion eteläpuolitse. Kirkosta on jäljellä nelikulmainen kiviperustus. Kirkko rakennettiin vuonna 1862 palvelemaan matkaajia. Myöhemmin kirkko jäi pois käytöstä ja muutettiin tukkikämpäksi, joka autioiduttuaan paloi vuonna 1937.

Kolessaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarijärven kaakkoisosassa Kultalahden suulla sijaitsevassa Kolesaaressa, Ulkuniemen talosta noin 250 m etelään. Saaren pohjoiskärjestä on jo vuosisadan alussa tehty kivikautisia löytöjä. Mitään selviä rakennuksen pohjia ei havaittu vuoden 1988 inventoinnissa.

Nirvanmella (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen rannalla, lähellä joen suuta sijaitsevalla korkeatörmäisellä saarella. Paikalla myös kuopanteita.

Alakoski pohjoinen (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alakoski (Vyelemuškuoškâ) on Juutuanjoessa viimeinen koski ennen joen yhtymistä Inarijärveen. Asuinpaikka sijaitsee Alakosken pohjoisrannalla, osin veteen sortuneen törmän reunalla. Löytöalueen pituus on yli 450 m. Löytöinä on saatu kvartsia, kvartsiittia sekä liuskeveitsi.
Ilmari Itkonen mainitsee Juutuanjoen pohjoispuolella sijainneen tulisijarivin. Alueen länsilounaispäästä, Paldaniuksen huvilan itäpuolelta, lammen ja joen väliseltä kapealta kannakselta on otettu talteen liuske-iskos ja todennäköisesti myös tasataltta. Kohteen itäkoillispäässä, Metsähallituksen entisen virkatalon ja maantien puolessavälissä, on joen syömän törmän päältä löytynyt muutamia kvartseja. Virkatalon ja huvilan väliseltä polulta on poimittu kvartsia ja kvartsiittia.
Vuoden 2008 inventoinnissa Metsähallituksen entisen virkatalon pihalta löytyi kvartsi-iskoksia maalämpöputken kaivannosta. Jäännöksen laajuuden selvittäminen vaatii lisätutkimuksia. Suurin osa asuinpaikasta on varmasti sortunut jokeen.

Saamen museo / Vuopaja (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Juutuanjoen pohjoisrannalla, nykyisen saamelaismuseo Siidan ympäristössä. Kohde on tutkimushistoriallisesti jaettu läntiseen Saamen museoon ja itäiseen Vuopajaan. Saamen museon alakohteita on nykyisen Siidan kohdalla ja ympäristössä sekä ulkomuseon alueella ns. Tirron pihassa. E4-maantien länsipuolinen alakohde on tuhtoutunut maantiekaivannoissa. Pienialainen Vuopaja sijaitsee itäisimmässä niemessä, matalalla rantatörmällä ja sen yläpuolella kohoavan jyrkän rinteen päällä. Vuopaja on kokonaan tutkittu ja sen kohdalla on ulkomuseon ns. kalastajasaamelainen asuinpaikka.
Alueella on tehty arkeologisia tutkimuksia vuodesta 1909 alkaen, jolloin Ilmari Itkonen tutki Vuopajan havaitsemaansa asumuksenperustaa. Alueella on tehty laajoja kaivauksia ja kartoituksia 1987-1994 ennen Siidan rakentamista. Niissä on todettu runsaasti kivi- ja metallikautisia asuinpaikkajäännöksiä, muun muassa kymmenkunta asumusjäännöstä, nelisenkymmentä tulisijaksi tulkittua kiveystä tai kuoppaa sekä kymmenen runsaasti palanutta luuta sisältynyttä kuoppaa.
Tutkimusten perusteella vanhimmat asutuksen merkit ajoittuvat purupihkasta teetettyjen radiohiiliajoitusten perusteella yli lähes 10 000 vuoden taakse, varhaismesoliittiselle ajalle, johon liittyy muun muassa suuri tulisija ja kolme purupihkalöytöä. Esinelöytöjen, keramiikan ja radiohiiliajoitusten mukaan alueella on myöhemmin kivi- ja varhaismetallikaudella oleskeltu useaan eri otteeseen. Nykyisen Siidan kohdalla on tutkimusten perusteella ollut myös rautakauden lopulla tai keskiajalla asutusta, joka voidaan liittää seudun varhaiseen saamelaisväestöön.
Muinaisjäännös on lounaisosistaan tuhoutunut soranoton ja rakentamisen takia, mutta Siidan itäpuolisella muinaisella rantaterassilla erottuu metsämaastossa edelleen hyvin säilyneenä kymmenkunta asumuksenpohjaa ja parikymmentä kuoppaa. Saamen museon ja Vuopajan asuinpaikka on maakunnallisesti merkittävä muinaisjäännös, joka tulee ehjiltä osiltaan säilyttää sellaisenaan.

Paloniemi (148010022) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven pohjoisrannalla, Väylästä noin 4,5 km itään, Malkasalmen pohjoispuolella. Etelään pistävän Paloniemen (Puállámnjargâ) länsipuolella on kapea, lounaaseen pistävä niemi, jonka etelärannalla on pieni, heinittynyt kenttä.
Ilmari Itkosen mukaan Paloniemessä on ollut kodansija, joka on tuhoutunut viljelysmaata raivattaessa. Vuoden 1972 inventoinnissa niemen keskivaiheilla, sen etelärannalla, oli havaittavissa kodansijoja muistuttavia painaumia. Vuoden 2008 inventoinnissa niemen etelärannalta paikallistettiin lapinkenttä ja tupasija. Sen ympäristössä oli ainakin 4 erikokoista kaivantoa, joista osa saattaa liittyä kenttään. Kodanpohjia ei niemeltä havaittu.

Toivoniemi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijoittuu yliopiston koetilan itäpuolella olevalle viljelysmaalle, loivasti viettävälle rantatasanteelle. Alue on Vastusjärven rannan suunnassa noin 250 m:n mittainen. Kaivauksissa saadut löydöt ovat vähäiset, hioimen katkelma, kvartsia piitä ym.

Keinoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Vuontisjärven kaakkoisrannalla olevan Keinoniemen talon eteläpäädyn edessä. Paikalla on ollut myös tulisija. Löydöt kvartsia, kivilaji-iskoksia, palanutta luuta.

Siltaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ivalojokeen laskevan Siltaojan suun pohjoispuolella olevalla pellolla, Veskoniemeen menevästä tiestä n. 100 m länteen. Löydöt: hioin, kivilajiesineen katkelma, kivilaji-iskos, kvartsia.

Tieva (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Koppelon kylän Purolan tilalla, 160 m Ivalojoen rannasta luoteeseen. Löydöt tuuran teelmä, tuuramainen kirves.

Kiviniemi (148010031) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivi-varhaismetallikautinen asuinpaikka Valojoen luoteisrannalla, Kiviniemen tilan tasaisella rantatörmällä, tilan pihapiirissä ja viljelysmaalla. Erikoisesti tilan asuinrakennuksen ja rantasaunan välissä. Asuinpaikkalöytöjä havaittiin noin 30 x 40 m laajalla alueella, erikoisesti tilan asuinrakennuksen ja rantasaunan välissä. Myös Koppelon koulun tontilta, n. 400 m Kiviniemestä länsiluoteeseen, on kivikautisia löytöjä (= Inari 448).

Nukkumajoki 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nukkumajoki 4 (Uáddivei) talvikylä sijaitsee Nukkumajoen itärannalla, noin 1,6 km E4-tien ja Nukkumajoen tienhaarasta lounaaseen, Pahtavaaran pohjoispuolella, noin 80 m Nukkumajoen tiestä länteen. Paikalla erottuu kymmenkunta kodanpohjaa. Alueen lounaispuolelle ovat "elämäntapaintiaanit" pystyttäneet 1980-luvun lopulla leirinsä, joten siihen liittyviä rakenteita, mm. kivilinjoja ja epämääräisiä kotarakenteita löytyy maastosta useita.
Kohde on osa laajaa Nukkumajoen valtakunnallisesti merkittävää muinaisjäännöstä (Maiseman muisti 2001).

Paatsjoen Luusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paatsvuonon pohjoisrannalla juuri rajavyöhykkeen sisällä pistää vuonoon moreeniniemekkeitä. Näistä kolmessa on jälkiä esihistoriallisesta asutuksesta, samoin rantavedessä. Järven säännöstely on tuhonnut asuinpaikkoja. Radiohiiliajoituksia mesoliittiselta kivikaudelta ja varhaismetallikaudelta. Löydöt tukevat jälkimmäistä ajoitusta.

Lahdenmäki (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Nellimvuonon perukasta noin 400 m kaakkoon olevalla mäntykankaalla. Löydöt on tehty omakotitalon perustaa kaivettaessa. Paikan tutkijan tulkinnan mukaan kysymyksessä on talviasuinpaikan jäännös.

Heikkilä (148010043) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nellimvuonon etelärannalla, mäntykankaalla olevan omakotitalon kohdalla ja rannassa. Maaperä on puhdasta hiekkaa. Rannassa erottuu myös liesikiveyksiä. Niitä on havaittu myös perunapellolla. Löydöt: Sär 1 -keramiikkaa ja kvartsia.

Nukkumajoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nukkumajoki 2 (Uáddivei) talvikylä sijaitsee Nukkumajoen länsirannalla, noin 880 m Nukkumajoen suusta etelään. Se sijaitsee koivikossa, noin 100-150 m joen länsipuolella. Paikalla erottuu parisenkymmentä kodan tai kammin pohjaa, kuoppia ja kiukaan jäännös. Kodanpohjat ovat joen suuntaisessa rivissä. Ne ovat kuusikulmaisia ja kooltaan noin 4 x 4 m. Keskellä erottuu liesikiveys.
Löydöt: Iivana IV:n (Julma) aikainen hopearaha, tulusrautoja, veitsiä, pronssisormuksia, hopeinen Maria-monogrammi, rautaisia työkaluja, lukko, solkia, rautaisia ja kuparisia nuolenkärkiä, koukkuja, renkaita, värttinänpyöriä, lyijyluoti, tinanappeja, luu- ja sarviesineitä, piitä, rikkiä ym.
Kohde on osa laajaa Nukkumajoen valtakunnallisesti merkittävää muinaisjäännöstä (Maiseman muisti 2001).

Lusmasaari (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Lusmasaari (Lusmesuálui) sijaitsee Nellimistä luoteeseen, Inarijärven Lusmanuoran pohjoisrannalla, Moskväylän itäpuolella. Saaren länsipään keskimmäiseltä, kiviseltä niemeltä, Teppanavuopajan pohjoisrannalta, löydettiin v. 1926 kiven alta kätkö, joka koostuu 7. vuosisadalle eKr. ajoittuvasta esinesikermästä. Löydössä on yksi idästä tuotu esine, loput ovat norjalaisia. Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin niemen eteläkärjessä muutamia laaka- tai pöytäkiviä, jotka oli aseteltu maakivien päälle. Ne ja niiden lähiympäristö olivat kuitenkin löydöttömiä.
Yhden arkistotiedon mukaan anatomian professori Lassila tutki v. 1934 Lusmasaaressa hautoja ja löysi mm. villakangasta, tinanapin ja sormuksen (SU 5208:1-3). Haudoista otettujen valokuvien perusteella haudat olisi kaivettu hiekkamaahan, mutta sellaista paikkaa ei ole toistaiseksi saarelta paikallistettu. Saaressa voi siis sijaita myös kalmisto, mutta on mahdollista, että kyseessä on kaikesta huolimatta Vanhaltahautuumaasaarelta otetut löydöt ja kuvat. Minkään muun arkiston tai luukokoelmakortiston tieto ei viittaa Lassilan tutkineen Lusmasaaressa.

Markkinapaikat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nellimin kylässä Nellimivuonon pohjukan etelärannalla on sijainnut Nellimin saha. Sahan alueella on sijainnut markkina, talvikylä, jossa vielä 1910-luvulla erottui kuuden tulisijan ryhmä, neljä pyyntikuoppaa ja lisäksi 24 liesikiveystä kahdessa eri ryhmässä.
Vuoden 1988 inventoinnissa todettiin, että sahan tontin ja varastoalueen tasaaminen sekä Petsamoon vievän maantien rakentaminen lienevät tuhonneet markkinan suureksi osaksi. Alueella on myös kivikautinen löytöpaikka Saha (kohde 478), joka on yhdistetty tähän kohteeseen.
Vuoden 2012 tarkastuksen perusteella aluetta laajennettiin koilliseen, sillä noin 50m Siikajärventien ja Nellimintien risteyksestä koilliseen havaittiin kvartsi-iskoksia kolmessa kohdassa, noin 10 neliömetrin alueella.

Vuopaja etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarin kirkonkylän kallioisen Vuopajanniemen (Vyeppeenjargâ) itäkärjessä, Vuopajan (Vyeppee) eteläpuolella ja Juutuanjoensuun pohjoispuolella. Kohteeseen yhdistetty Inari 428 Vuopajanniemi.
Itkonen on maininnut v. 1913 Vuopajanniemen etelärannalta löytyneen tulisijan. Niemen keskiosassa ja etelärannalla on ollut leirintäalue, ja sen maaperää on tasoitettu, joten paikalla ei ole enää havaittavissa merkkejä muinaisjäännöksistä. Sen sijaan niemen kallioisen kärjen noin 20 m x 30 m kokoisella tasanteella on ainakin kahden tulisijan jäännökset noin metrin etäisyydellä toisistaan. Vuosien 1987, 1988 ja 2008 inventoinneissa paikalta löydetiin myös kvartsi-iskoksia. Tasanne on ollut vuosikymmeniä myös paikallisten tulistelupaikkana, joten maaperä on hyvin kulunut ja paikalla uusia nuotiokiveyksiä.

Ritakoski (148010061) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Juutuanjoen Ritakosken niskalla, Pitkäsuvannon pohjoisimman lahden pohjoisrannalla. Rantahiekalta poimittiin tarkastuksessa yksi löytö ja todettiin palaneita kiviä. Löytöpaikasta noin 60 m koilliseen männikkökankaalla on pyyntikuoppa ja muutamia heikosti erottuvia laakeita painanteita, mahdollisia kodansijoja.
2017 inventoinnissa paikalta havaittiin kaksi liesilatomusta noin 25 m etäisyydellä rannasta, matalan rantatörmän päältä. Latomukset ovat noin kuuden metrin välein, suunnilleen lounas-koillinen suuntaisesti. Ne ovat lähes täysin aluskasvillisuuden peittämiä, vain osa reunimmaista kivistä erottuu. Aluskasvillisuus on kuitenkin ohutta, lähinnä jäkäliä ja sammalia sekä muutamia puolukan varpuja. Näiden lisäksi paikalta havaittiin pyyntikuoppa.

Einehjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karttaan merkitty Einehjärvi (Einehjáávráš) sijaitsee Pielpavuonon pohjukasta pohjoiseen, Pielpajärven itäkoillispuolella. Sen sijaan talvikylä sijaitsee tästä järvestä 0,9 m eteläkaakkoon, Äimäjärven ja Ison Pielpäjärven itäpuolella, Pielpajärven erämaakirkosta noin 1,7 km itäkaakkoon. Kohdetta rajaa pohjoisessa, lännessä ja etelässä kolme pientä lampea, itäpuolella se rajautuu koillis-lounaissuuntaisen vaaran alarinteeseen.
Alue on hyvin louhikkoinen ja kasvaa mäntyä, katajaa ja koivua. Paikalla on talvikylä, jossa on 9 kodansijaa noin 250 m pitkällä matkalla. Kotasijat erottuvat maastossa nelikulmaisina valleina, joiden koko on keskimäärin 6 m x 6 m. Vallit ovat hyvin kiviset. Sijojen keskellä erottuu useimmiten melko matalana kumpuna liesikiveys.

Retsamo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Retsamon (Recitim) kohde sijaitsee Pielpajärven erämaakirkosta noin 3 km pohjoiskoilliseen, Retsamovaaran eteläpuolella ja Ylimmäisen Retsamolompolon ja itäpuolisen lompolon välisessä niemessä. Niemessä kasvaa mäntyä, koivua, katajaa ja heinää. 1980-luvulla paikalla oli erotettavissa vajaat 10 kuusikulmaista, noin 5 m pitkää kodansijaa. Vuoden 2008 inventoinnissa niemen paksua mättäikköä kasvavalta itälaidalta voitiin varmuudella paikallistaa 6 kodansijaa.
Ns. vanhalta Retsamon markkinapaikalta on löytynyt runsaasti peuran luita. Vuoden 2008 koepistoista löytyi kotasijojen ympäristöstä runsaasti palamattomia peuran luita sellaisilta paikoilta, joita ei voinut muuten havaita maan pinnalle. Kohteen laajuuden selvittäminen vaatii paikalla tarkempia tutkimuksia.

Pielpajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pielpajärven (Stuorrâ Piälbáájävri) kirkko ja kenttä sijaitsevat Vanhankirkonvaaran ja Kalkuvaaran välissä, Ison Pielpajärven koillisrannalla. Heinää kasvavan kentän koillislaidalla on vuosien 1754-60 välillä rakennettu Pielpajärven kirkko, jota käytettiin 1800-luvun lopulle saakka. Tätä kirkkoa edelsi vuosien 1646-48 välillä rakennettu Kristiinan kirkko, jota uhkasi jo vuonna 1740 sortumisvaara. Fellmanin mukaan Kristiinan kirkon läheisyyteen perustettiin alkuvuosina hautuumaa, mutta alueelta ei ole löydetty siitä merkkejä. Inarinsaamelaiset ovat perinteisesti haudanneet vainajansa Inarijärven Vanhaan Hautuumaasaareen ja sen käytyä ahtaaksi vainajia alettiin haudata Hautuumaasaareen.
Kirkkokentässä ei asuttu pysyvästi, vaan sinne kokoonnuttiin pitämään kevättalvella kirkonmenojen yhteydessä markkinat. Inarinsaamelaisilla oli kentässä kodansijoja ja kirkkotupia, kauppiailla oli myös omat tupansa. Juutuanjoen eteläpuolelle alkoi syntyä pysyvää asutusta 1800-luvun lopulla, ja uutta kirkkoa alettiin rakentaa sinne vuonna 1895. Pielpajärven kirkko on nykyään merkittävä Inarin retkeilyalueen nähtävyyskohde, jossa vierailee ympärivuotisesti tuhansia turisteja vuodessa.
Vuoden 2008 inventoinnissa kentän luoteislaidan koivikosta paikallistettiin kolme tupasijaa (tupasijat 1-3), sillä kentän pitkän heinikon keskeltä ei voinut erottaa kodanpohjia tai tupien peruskiveyksiä.
Kirkkokenttä inventoitiin uudelleen kesäkuussa 2020 ja sieltä kartoitettiin kirkon lisäksi 37 rakennuksen jäännöstä: 17 tupasijaa, 10 kodansijaa, 6 muuta rakennuksen jäännöstä tai kaivantoa sekä pappilan pihapiirin rakennukset: navetta, aitta, kirkkoherran ja kappalaisen asuinrakennukset.

Jankkila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jankkilan talosta noin 750 m pohjoiseen on Pakanajoen ja sen itäpuolella olevan pitkänomaisen järven välisellä kannaksella sijaitsee lappalaisten talvikylä, tupasijoja viitisen kappaletta noin 200 m:n matkalla, tasaisella mäntykankaalla. Tuvat ovat olleet nelikulmaisia, ja niissä oli nurkassa piisiröykkiö. Alueella on myös runsaasti mahdollisia säilytyskuoppia. Pakanajoen kylä mainitaan kolttalappalaisten markkinapaikkana. Jankkilasta kilometrin verran luoteeseen, Pakanajoen länsirannalla mainitaan olevan lähes 100 m:n pituinen kolttien hautausmaa. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 4913 03 + 06.
Vuoden 2014 tarkastuksessa paikallistettiin kolme tupasijaa, kolme todennäköistä kammin sijaa, kaksi kookasta kellarimaista kaivantoa sekä 24 maakuoppaa, jotka lienevät varastokuoppien jäännöksiä.
Tupasijoilla tulisijojen jäännökset erottuvat noin puolen metrin korkuisina sammaloituneina kivikasoina. Tupien seinälinjat ovat havaittavissa matalina maavalleina. Puurakenteita ei tupasijoilla enää ole jäljellä. Kolmen todennäköisesti turvekatteisen rakennuksen – kammien tai suurten turvekotien – sijaintikohdat näkyvät maastossa pyöreähköinä, halkaisijaltaan noin kahdeksanmetrisinä paksuturpeisina alueina, joilla kasvillisuus on selvästi ympäristöään rehevämpää.
Kellarimaiset, halkaisijaltaan yli kolmimetriset kaivannot sekä pienempien varastokuoppien jäännökset sijaitsevat tupasijojen ja kammin sijojen läheisyydessä, varastokuopat ryhminä ja usein pareittain lähellä toisiaan. Molemmat suuret kaivannot ovat aivan Pakanajoen rantatörmällä, samoin kaakkoisimmat varastokuopat. Varastokuoppien jäännökset ovat muodoltaan pyöreitä ja niiden halkaisijat vaihtelevat yhden ja kahden metrin välillä. Useimmat kuopat ovat noin puolen metrin syvyisiä tai hieman matalampia, muutamat syvimmät kuitenkin syvyydeltään lähes metrisiä.
Alue, jolla kohteen tarkastuksen yhteydessä kartoitetut jäännökset sijaitsevat, on jonkin verran suppeampi kuin aiemman kuvauksen perusteella olisi ollut oletettavissa, joten on mahdollista, että jotain aiemmin havaittua rakennuksen jäännöstä ei onnistuttua tarkastuksen yhteydessä paikallistamaan, vaikka kohteen lähiympäristöä havainnoitiinkin perusteellisesti noin sadan metrin säteellä kohteesta. Joen länsipuolella sijainneeksi mainitusta hautausmaasta ei löydetty mitään jälkiä,
Talvikylän jäännösten todettiin sijaitsevan selvästi neljänä keskittymänä. Tupasija 1, kammin sija 1 ja kaivanto 1 muodostavat ensimmäisen keskittymän, tupasija 2, kammin sija 2 ja kaivanto 2 puolestaan toisen. Tupasija 3 ja sen lähellä olevat varastokuoppien jäännökset lukeutuvat kolmanteen keskittymään, kammin sija 3 sekä joen törmälle kaivetut varastokuopat neljänteen. Keskittymien 3 ja 4 varastokuopparyhmät muistuttavat paljon toisiaan. Mahdollisesti keskittymät ilmentävät eri perhekuntien asumusten ja heidän pääasiassa käyttämiensä aktiviteettialueiden sijoittumista talvikylän sisällä. Asumustyyppi on kenties muuttunut kylän käytön aikana.

Tuhka-Sammeli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuopioniemi (Vyeppeenjargâ) sijaitsee Inarijärven länsirannalla, Väylästä noin 5,5 km etelään, Riuruvuonon suulla, Miinaniemen ja Jolnivuonon pohjoiskoillispuolella. Niemen itään pistävässä kärjessä on entinen Tuhka-Sammelin talo, joka on nykyään huvilana.
Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä on todettu ympäri niemen, talon pihalta ja talon kohdalta rannasta ja vedestä, sekä niemen etelärannalta noin 100 m talosta lounaaseen. Suurin osa maaperältään hienoa hiekkaa olevasta niemestä ja siinä sijainneesta asuinpaikasta on huuhtoutunut Inarijärveen. Talosta noin 250 m etelälounaaseen metsämaassa on halkaisijaltaan noin 2,5 m kokoinen ja noin 30 cm syvä kuoppa, jonka on tutkinut I. Itkonen vuonna 1909. Talosta noin 150 m länteen sijaitsee kohde Vuopioniemi.

Pajuranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ivalonjoen suiston länsirannalla, Mustajärvistä Ivalonjokeen laskevan uoman pohjoisrannalla ja Koppelon tien länsipuolella. Asuinpaikka on talon alla, ympäristöä on peitetty täytemaalla. Kertoman mukaan oli talon portaiden edessä liesikiveys.

Koivuniemi (148010076) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muddusjärven Leutolahdessa, Keisilahden kaakkoisrannalla. Vuoden 1970 tarkastuksessa paikalla on havaittu seitsemän suorakaiteen muotoista kivirauniota. Vuoden 2024 tarkastuksessa latomuksia paikannettiin viisi kappaletta. Mahdollisesti kaksi on tuhoutunut myöhemmän rakentamisen vuoksi. Latomukset sijaitsevat rannan suuntaisessa rivissä noin 70 m matkalla. Kaksi koillisinta latomusta sijaitsee pihatien ympäröimällä pienellä metsäalueella.
Koillisin latomus on aivan pihatien reunassa ja osittain tuhoutunut. Toinen latomus sijaitsee siitä vajaan 10 m päässä. Sarvaksen kartan mukaan kolmas latomus sijaitsisi ulkorakennuksen vieressä, mutta sitä ei havaittu. Seuraava latomus on piharakennuksesta noin 3 m lounaaseen, sen seinälinjasta rantaan päin. Neljäs latomus on edellisestä noin viiden metrin päässä lounaaseen. Lounaisin latomus sijaitsee naapurikiinteistön puolella, noin 20 m edellisestä. Latomukset ovat kooltaan noin 1 m x 2 m ja noin 20 cm korkeita. Latomusten kapea sivu on rantaan päin. Ne ovat täysin aluskasvillisuuden peittämiä.

Lapinojan talvikylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lapinoja laskee Polkupuolivaarasta Lapinojanjänkän kautta Inarijärveen Nukkumajoen itäpuolella, Nikulanperällä. Lapinojan suusta noin 450 m etelään, entisen pellon kaakkoispuolella, aivan metsän rajassa, 1,5 m tilusrajaa pitkin kulkevan polun lounaispuolella havaittiin vuoden 2008 inventoinnissa 5 m x 4 m kokoinen kehävalli, jonka keskellä on matala liesikiveys. Vallien korkeus on noin 20 cm.
Vuoden 1971 tarkastuksen yhteydessä tilan isäntä oli kertonut, että alunperin paikalla on sijainnut säännöllisen välimatkan etäisyydellä toisistaan kuusi kodansijaa, joista viisi on tuhoutunut peltoa raivattaessa.

Nukkumajoki 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talvikylä sijaitsee Nukkumajoen luoteisrannalla, n. 1,8 km joen suusta etelälounaaseen, tiheää koivikkoa kasvava tasanteella. Siinä erottuu ainakin neljä nelikulmaista kodanpohjaa matalina kehävalleina.
Kohde on osa laajaa Nukkumajoen valtakunnallisesti merkittävää muinaisjäännöstä (Maiseman muisti 2001).

Historiallinen; Nukkumajoki 6 (Uáddivei) talvikylä sijaitsee Nukkumajoen itärannalla, noin 4 km E4-tien ja Nukkumajoen tienhaarasta lounaaseen, Pahtavaaran länsipuolella. Talvikylä sijaitsee kuivalla moreenitasanteella, paikassa, missä joki tekee mutkan pohjoiseen ja vastarannalla jokeen laskee puro Mitättömästälammesta. Alue on kivikkoista ja siellä kasvaa mäntyä ja koivua.
Tasanteella on 6 kodanpohjaa, jotka erottuvat maastosta selkeimmin liesikiveysten perusteella, vain kahdesssa on matalat, neliskulmaiset kehävallit. Kodanpohjien lounaispuolella tasanteella erottuu 5 matalaa kivilatomusta. Talvikylän koillispuolella on sijainnut vanha Nukkumajoen silta, joka on purettu. Alueelta on otettu myös hiekkaa.

Historiallinen; Nukkumajoki 7 (Uáddivei) sijaitsee Nukkumajoen länsirannalla, noin 5,1 km E4-tien ja Nukkumajoen tienhaarasta lounaaseen, Nukkumajoenjärven ja joessa olevan laajentuman välisellä kannaksella, Nukkumajoen kämpästä noin 200 m pohjoisluoteeseen.
Kohteessa on seitsemän kodanpohjaa koillis-lounaissuuntaisessa rivissä Nukkumajoen pohjoisrannalla noin 155 m matkalla. Lisäksi kodanpohjasta 7 noin 30 m länsiluoteeseen sijaitsee kiuas. Kannaksella on myös kolme matalaa liesikiveystä, joista ensimmäinen sijaitsee kodanpohjasta 4 29 m länsiluoteeseen. Liesi 2 sijaitsee kodanpohjasta 1 noin 62 m länsilounaaseen ja liesi 3 noin 82 m länsilounaaseen.

Historiallinen; Nukkumajoki 5 (Uáddivei) talvikylä sijaitsee Nukkumajoen länsirannalla, noin 2,1 km E4-tien ja Nukkumajoen tienhaarasta lounaaseen, Pahtavaaran pohjoispuolella, Nukkumajoen pienen laajentuman kohdalla. I. Itkosen (1910) mukaan paikalla on noin 175 m:n matkalla ainakin 16 säännöllisen muotoista tulisijaa. Kaikkien ympärillä ei erotu kehävallia. Kentällä on myös soikea kookas kiuas. Vuonna 1912 on kentällä ovat kaivelleet Uula Saijets ja Matti Mattus, jotka ovat löytäneet paikalta kivikirveen katkelman ja kaksi pronssilevyn palasta (KM 11666). Vuonna 2007 tutkittiiin yhden kodan (kota 8) aluetta ja ympäristöä. Löytöjen ja rakenteiden perusteella se ajoittuu 1500-1600-luvulle.
Kohde on tarkastettu vuoden 2017 inventoinnissa, minkä yhteydessä kohteen rajausta on muutettu.

Ala-Mustola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sarmivuonon Ala-Mustolassa olevan Einarin tilan asuinrakennuksesta noin 50 m etelään. Entistä peltoa

Vesipiirin kämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Veskoniemessä Nanguvuonon perässä olevan Lapin vesipiirin kämpän parkkipaikan kohdalla.

Nunnarosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nunnarosaari sijaitsee Inarinjärven Nuoransuunselän, Piltsiselän ja Joensuunselän välissä, Nanguniemen Veskoniemen pohjoisluoteispuolella. Lapinkenttä sijaitsee Nunnarosaaren eteläosan keskellä, pienellä etelään pistävällä kallioniemellä. Maaperä on osin kalliota ja osin hiekkaa. Kenttä kasvaa heinää, katajaa ja mäntyä. Paikalla ei erotu selkeitä rakennuksenpohjia. Kentän kohdalta, rantatörmästä on löytynyt tuura (KM 18897).

Telju Peuna (Asuinpaikat)
Historiallinen; Telju Peunan kentät sijaitsevat Nanguvuonossa, Sarminiemen Laitavaaran etelään pistävässä niemessä, jolla on kaksi erillistä, etelään ja kaakkoon suuntautuvaa niemekettä. Niemessä on kaksi heinittynyttä kenttää, joista vanhempi Telju Peuna sijaitsee etelään pistävän niemekkeen itäpuolella, ja siinä erottuu rakennuksenpohjia, pystyssä oleva hirsirakennus, mahdollisia muiden rakennusten nurkkakiviä ja kellarin jäänteet. Kapea mäntyä kasvava kaistale jakaa vanhan Telju Peunan kentän kahteen osaan, pohjoisempaan ja eteläisempään. Paikalla on asunut Pekan Sammeli (Sammeli Saijets, 1835–1918).
Niemen kaakkoon pistävän niemekkeen uudemmalla kentällä on huvila. Erä-Esko löysi vuonna 1972 paikkaa tarkastaessaa viivakoristeisen naskalin. Tuolloin huvilan asukkaat kertoivat myös, että paikalta on löytynyt myös kivitaltta, joka on kadonnut. Paikan maaperä on hiekka ja siinä on mitä ilmeisimmin sijainnut myös kivikautinen asuinpaikka.

Kenkäniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Inarijärven Nanguvuonon Kenkäniemessä sijaitsee kenttä. Hirsinen päärakennus, lohenpyrstösalvoksinen navetta, sauna ja verkkovaja muodostavat hienon, kulttuurihistoriallisesti arvokkaan kokonaisuuden muutoin avoimessa kentässä. Paikalla ajallista kerrostuneisuutta, joka on tyypillistä Inarijärven inarinsaamelaisten asuinpaikoille.
Aiempien tietojen mukaan paikalla on sijainnut myös kaksi pyyntikuoppaa, jotka on aikojen saatossa täytetty. Vuoden 2015 tarkastuksessa päärakennuksen itäpuolelta paikallistettiin yksi pyyntikuoppa, jota on täytetty. Pyyntikuopan ja nykyisen saunarakennuksen välissä on laakea painanne, josta ilmeisesti nykyinen sauna on siirretty. Pyyntikuopan ja rannassa sijaitsevan verkkovajan välistä löytyi myös rakennuksen jäännökset, joissa näkyy piisikiveystä sekä alinta hirsikertaa.

Sikaston kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sikaston (Šigástoh) kenttä sijaitsee Inarijärven eteläosassa, Sarminiemen pohjoisosassa olevan Sikastoniemen eteläkärjessä, aivan Sikastolahden suun länsipuolella. Lapinkenttänä pidetty aukea, jossa kookas laakea kuopanne, mahd. rinnekellarin pohja. Paikalla on myös mahdollinen kivikautinen asuinpaikka.

Liisajouninkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Serpinsaari (Cärbinsuálui) sijaitsee Kasariselän ja Sammakkoselän välissä, Varttasaaren pohjoispuolella ja Koutunkisaaren eteläpuolella. Lähes umpeen kasvanut kenttä sijaitsee Serpinsaaren itäosan eteläkärjessä, Liisajouninnuoran (Liisá Jovn nyeri) pohjoisrannalla ja Kotalahden suun itärannalla.
Kentästä erottui kaksi mahdollista paikkaa, missä voisi olla jäännöksiä rakennusten peruskiveyksistä. Vuonna 1972 kentän kohdalla rantavedessä oli vielä jäännöksiä kalapadosta, mutta vuoden 2008 inventoinnissa niitä ei enää havaittu.

Hietaniemi (148010093) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietaniemi sijaitsee Inarijärven Nanguvuonon ja Sarmivuonon yhtymäkohdan kaakkoisrannalla, vastapäätä Palosaarta (Poronleikkaamasaari), Hangasvaaran keskellä. Hiekkainen, noin 130 m leveä niemi pistää Nanguvuonoon Palosaaren eteläkärjen kohdalla, ja pyyntikuoppa sijaitsee niemen pohjoisosassa.
Pyyntikuoppa on kaivettu mäntykangasterassin reunaan, hiekkamaahan. Sen pituus on kaakko-luodesuunnassa 6 m ja leveys koillis-luoteissuunnassa 2 m. Pyyntikuopan pohjoispuolella on havaittavissa noin 1,5 m leveä, matala valli. Kuopan syvyys vaihtelee 0,8 - 1,2 m välillä.

Hangaslahti (148010094) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nanguvuonon ja Sarmivuonon yhtymäkohdan kaakkoisrannalla on lahden pohjukassa Hangaslahden talo. Talosta noin 500 m kaakkoon on vanha talonpaikka, josta on jäänteenä kiuasröykkiö. Paikalla on perimätiedon mukaan ollut Telju Peunan piilopirtti.
Vuoden 2017 inventoinnissa paikalla ei havaittu Erä-Eskon ja Pesosen mainitsemaa kiuasröykkiötä. Muinaisjäännösalueella maaperä on kivikkoinen ja alueella on runsaasti aluskasvillisuuden peittämiä maakiviä. Alueella kasvaa muutamia vanhoja mäntyjä sekä koivuja. Ainakin kahdessa vanhassa männyssä on pilkka, niistä on mahdollisesti otettu pettua. Myös ympäristöään rehevämpi kasvillisuus viittaa siihen että paikalla on asuttu.

Hautuumaasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarijärven Ukonselällä, Ukonsaaresta noin 1 km luoteeseen on hiekkapohjainen saari, joka on ollut Inarin seurakunnan hautausmaana vuosina 1793-1905. Saaren kaakkoisniemeen on haudattu arviolta 1500 vainajaa. Hautapainaumia niemeltä ja etelärannalta löytyy arviolta 1100 ja ristein merkittyjä hautoja on vielä muutamia jäljellä. Hautuumaasaari on toiminut Pielpajärven kirkon hautuumaana ja sitä on edeltänyt hautuumaana Vanha hautuumaasaari (1700-1793).
Saaren keski- ja pohjoisosissa on ainakin 18 pyyntikuoppaa. Saarella on myös jäännöksiä mahdollisesti kivikautisesta asutuksesta sekä kaksi nelisivuista kivilatomusta pohjoisrannalla, jotka ovat liesilatomuksia. Ne ajoittuvat myöhäiselle rautakaudelle-keskiajalle.

Savela (148010097) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koppelon kyläryhmän tien ja Ivalojoen välissä. Tiedonannon mukaan rakennuksen pohjaa kaivettaessa, koilliskulman kohdalta, on löytynyt 1,5 m:n syvyydestä lentohiekkakerroksen alta tulisijan jäännökset. Inventoinnissa 1972 paikalta ei ole todettu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan tai muuhun muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikalta 100 m lounaaseen, Ollilan tilalta, on löytynyt myöhemmin tuura KM 37118.

Rajavartiosto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1972 inventoinnissa löydettiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä Angelin rajavartioston lounaispuolella sijaitsevaan Lanton taloon vievällä tiellä, mistä poimittiin aivan Lanton portin edestä, Lanton talosta kaakkoon noin 40 metriä
kvartsiesineitä ja -iskoksia. Samalta tieltä Lanton portista noin 50 metriä itään päin ja edellistä löytöpaikkaa 2 metriä korkeammalta, ilmeisesti ylemmältä rantaterassilta, paikalta, mistä Lanton taloon on noin 90 metriä ja pohjoisluoteessa olevaan rajavartiostoon noin
70 metriä, poimittiin myös kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä yksi hiotun kiviesineen siru.
Paikalla on ilmeisesti kivikautinen asuinpaikka (asuinpaikkoja), mikä tienpinnan
kuluessa tiellä ajettaessa on tullut näkyviin.
Löytöpaikoista ilmoitetut etäisyydet ovat epäselvät ja edellyttävät uusia tarkastuksia. Ks. myös kohde Lantto (aiemmin Latto muinaisjäännösrekisterissä).

Ampumaradantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ampumaradalle johtavalla tiellä, ampumaradan aidasta noin 60 m pohjoiseen.

Lantto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tiiralammen tilan viljelysmaassa, noin 70 m tilan asuinrakennuksesta lounaaseen.
Lanton tilan isäntä kertoi vuonna 1972 löytäneensä useita tulisijoja, joissa oli palaneita kiviä ja hiiltä, tilansa pellosta noin 25 cm syvyydestä, asuinrakennuksesta noin 70 metriä lounaaseen olevalta pitkänomaiselta kumpareelta, mistä Inarijoen itärantaan on noin 30 metriä.
Tarkastettaessa paikkaa poimittiin siitä kvartsi-iskoksia ja yksi kvartsiitti-iskos.
Paikalla lienee kvartsilöydöistä ja liesistä päätellen kivikautinen asuinpaikka, vaikkakin liesien ikää on vaikea määritellä.
Ks. myös kohde Rajavartiosto. Alueen kohteiden paikkatiedot ovat osin epäselvät ja edellyttävät tarkastuksia.

Ampumaradan tausta (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Muinaisjäännöskompleksi Reikäkivenkoskelle johtavan tien molemmilla puolilla. Nierisaarten eteläpuolelta lounaaseen kaartuvalla harjanteella on männikkökankaalla noin 2 km matkalla 25 pyyntikuoppaa. Pyyntikuopista on saatu ajoitus: Ua-10446 2905 ± 75 BP.
Alueen keskiosassa harjanteella on havaittu 3 matalaa liesiatomusta tien pohjoispuolelta. Lisäksi vuonna 2008 pyyntikuoppien pohjoispuoliselta alueelta on kuivatulta suolta, tieuran reunalta havaittu rikkoontunut liesilatomus. Vuonna 1988 alueen eteläkärjestä paikallistettiin neljä pyöreistä kivistä ladottua kivilatomusta. Ylempänä rantatörmän reunassa kivilatomusten luona on lisäksi kolme mahdollista kodanpohjaa. Vuonna 1989 alueen eteläosan tieuralta havaittiin lisäksi jäännöksiä asuinpaikasta: kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä.
Inventointi 2015: Gps-mittaus pyyntikuopista ja liesilatomuksista, katso alakohteet. Kuopparivistön keskiosassa, kuopan 15 länsi ja pohjoispuolella, on kolme liesilatomusta. Näistä keskimmäinen on tutkittu kaivauksessa vuonna 2008. Kaivausalue paaluineen erottuu selvästi. Latomuksen päällä on pidetty nuotiota kaivauksen jälkeen, paikalla on hiiliä ja muutamia osittain palaneita oksia.

Siskelijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Heinittynyt kenttä sijaitsee Inarijärven eteläosassa, Nanguvuonon perällä olevan Siskelijärvi (Siskeljävri)-nimisen lahden suulla, Salmenniemensaaren länsikärjessä. Paikalla on paikoin näkyvissä kalliota, ja maakairauksissa turpeen alta tuli myös paksuja multakerroksia. Kentän laajuus on koillis-lounaissuunnassa noin 40 m ja kaakkois-luoteissunnassa noin 25 m.
Kentän korkeasta heinikosta erottui ainakin kolme matalaa kivikasaa, joista osa on peräisin kentän raivauksesta, mutta osa liittynee rakennusten peruskiveyksiin. Paikalla on viimeksi asunut Aabraham Aikio eli Tuhka-Aapo, joten paikkaa kutsutaan Tuhka-Aapon kentäksi.

Munhaissaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Inarijärven Moossinaselän ja Laitavaaranselän välissä olevan Munhaissaaren kaakkoiskärjessä. Saaren länsiosan viljelysmaalla, jonka raivaaminen näyttää tuhonneen suuren osan keskeisestä kenttäalueesta.
Paikalla on myös kenttä, joka on ollut Paadarin suvun kesäpaikkana, kun talvipaikka on sijainnut Alumalompolossa.
Löydöt: kvartsia (todettu paikalla)

Irvasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarijärven Nanguvuonossa olevan Irvasaaren (Irveesuolluuh) etelärannan keskimmäisellä niemellä on männikössä heinittynyt, tasainen alue. Vuoden 1988 inventoinnissa heinikossa havaittiin pitkänomainen kivilatomus ja mahdollisesti rakennuksen nurkkakiviä. Paikalla oli myös tuolloin tuoreita leiriytymisen jälkiä.
Vuoden 2008 inventoinnissa voitiin havaita ainoastaan heinittynyt tasanne sekä muutamia kiviä, mutta ei selkeitä kivirakenteita. Paikalla on myös tulisteltu ja leiriydytty viime aikoina. Aivan niemen kärkeen on kasattu suuri tulisija.

Palosaari (148010111) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Palosaari (Kansalaisen karttapaikassa nimellä Poronleikkaamasaari) sijaitsee Inarijärven Nanguvuonon ja Sarmivuonon yhtymäkohdassa, Nanguniemestä itään, Sarminiemen eteläpuolella. Saaren etelärannan kaakkoon pistävällä niemellä on pieni heinikkoinen kenttä, jossa on hirsituvan raunio. Tupasijan koko on 3 m x 3 m.
Kentästä noin 20 m kaakkoon, tiheässä männikössä erottuu matala kaivanto, joka on pohjois-eteläsuunnassa noin 10 m pitkä ja itä-länsisuunnassa 6 m leveä. Niemessä on runsaasti vanhoja mäntyjä, joihin on tehty loveuksia ja joita on vartettu useampirunkoisiksi. Alue rajautuu tupasijan, kaivannon ja lovettujen mäntyjen perusteella.

Kaapin Jouni (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lemmenjoen laajentuman, Sotkajärven pohjoisrannalla. Hiekkaista kangasmaastoa runsaat 300 m itään Kaapin Jounin asuinrakennuksesta. Kivikautisen asuinpaikkamerkkejä on rantatörmän päällä olevalla polulla ja rantahietikolla. Polun varressa on myös pyyntikuoppa.

Kaapin Jouni/Wihuri (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Sotkajärven ja Njurkulahden välisen salmen pohjoispuolella, noin 500 m itään Kaapin Jounin päärakennuksesta, huvilalle johtavalla polulla ja portaiden edustalla. Paikalla on myös yksi pyyntikuoppa.

Ylimmäinen Santajärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Nellimin kylätaajamasta noin 1 km kaakkoon. Kivikautinen asuinpaikka Ylimmäisen Santajärven pohjoisrannalla, männikköistä hiekkatievaa noudattavalla polulla, järven ja suon välissä. Ympäristössä on useita jyrkkäpiirteisiä pyyntikuoppia ja mahdollisesti kodanpohja. Lähellä on kvartsi-iskoksen löytöpaikka, Ylimmäinen Santajärvi NE (kohde 354). Alueella on lounas-koillinen -suuntaisia moreeniharjanteita joiden välillä on useita järviä. Harjanteet ovat kapeita ja niitä on useita samansuuntaisia rinnakkain. Alueella kasvaa pääosin vanhoja mäntyjä, mutta paikoin taimikkoa. Aluskasvillisuus on jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kivistä moreenia, harjanteiden yläosissa on kivenlohkareita.
Kohteen kuvaus (vuoden 2011 inventointi)
Alueella havaittiin kvartsi-iskoksia järven pohjoispuolelta, järven ja suon välisellä hiekkaharjulla kulkevalta tieuralta, noin 15 m pituiselta alueelta. Löytöpaikan eteläpuolella on yksityismailla mökki, jonka yläpuolelle, aivan löytöpaikan viereen on tehty hiekasta ja sorasta tasanne, ilmeisesti parkkipaikka. Tieuralle ei kuitenkaan näytä tuodun maa-ainesta muualta. Löytöpaikan itä- ja kaakkoispuolella on 11 pyyntikuoppaa, jotka ulottuvat Ylimmäisen Santajärven itäpuolelta Mutajärvelle saakka. Tiedot muinaisjäännösryhmän osista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Äivihjärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoen laajentuman Äivihjärven koillispäässä on kivikautinen asuinpaikka sekä neljä pyyntikuoppaketjua järven ja kahden lammen välisellä sekä lampien ja joen välisillä kannaksilla. Alue on maaperältään hiekkaista ja soraista mäntykangasta.
Äivihjärven ja eteläisemmän lammen välisellä kannaksella on neljä pyyntikuoppaa. Kuopat erottuvat selkeästi maastossa. Ne ovat muodoltaan soikeita, kooltaan noin 3 m x 5 m laajuisia ja noin 1, 5 m syviä. Kuopat sijaitsevat 5–10 metrin etäisyydellä toisistaan. Noin 30 m pyyntikuopparivistöstä länteen ja noin 30 m Äivihjärven rannasta koilliseen polulla on havaittu palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Iskoksia on löydetty polulta n. 30 metrin matkalta tästä itäkoilliseen.
Eteläisemmän lammen ja Lemmenjoen välisen kannaksen sulkee kuuden pyyntikuopan ketju. Lampien välisellä kannaksella ja pohjoisemman lammen lounaispuolella on viisi pyyntikuoppaa. Pohoisemman lammen kaakkois- ja koillispuolella on kuudentoista kuopan ketju.

Valpurinniemi, Anttilan pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Helsingin yliopiston koetilan päärakennuksesta noin 2,8 km länsilounaaseen on Valpurinniemi. Sen lounaiskärjessä on Anttilan pelto, joka on koetilan viljelysmaana. Asuinpaikka on halkaisijaltaan noin 20 m laaja ja sijaitsee pellon itäkulmassa.

Könkäänjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ja mahdollinen kenttä Könkäänjärven etelä- ja kaakkoisrannalla, Nellimiin vievän tien ja järven välisessä maastossa.

Nellimjoen suu pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nellimjoen suun pohjoisrannalla, jyrkähköä rantatörmää noudattavalla polulla. Männikköä kasvavaa hiekka/soramaata, Virtaniemeen vievän Nellimintien ja Nellimin talon välissä.
Kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta löytyi vuoden 2012 tarkastuksessa hiekkatörmällä kulkevalta polulta. Ensimmäiset löydöt sijaitsivat Nellimintiestä noin 15 m länteen ja viimeiset noin 50 m länteen.

Seitavaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Muddusjärven kaakkoisrannalla pistää Syrminiemestä Seitavaara järveen korkeana niemenä. Seitavaaraan on Riutulan koululta matkaa vajaat 6 km pohjoiskoilliseen. Seitapaikka esiintyy laajasti kirjallisuudessa esim. Fellman 1906, Paulaharju 1932, kuitenkaan kohdetta ei ole arkeologisessa mielessä tarkastettu.

Ukonjärven Ukko (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ukonjärven itäosassa, järven ja Joensuunselän välissä on jyrkkäpiirteinen saari, Ukko eli Äijih. Tarinan mukaan Ukosta on johtanut maanalainen tunneli Ukonjärven pohjoispuolella sijaitsevaan Akkuun.
Saaren laelta on etsitty seitapaikkaa tuloksetta, mutta inventoinnissa 2007 paikannettiin saaren matalammasta pohjoisosasta suurehko, maisemasta selkeästi erottuva maakivi, jonka väliin ja päätyyn oli aseteltu luut. Lisäksi tämän seitakiven viereisen, pienen kiven alta löytyi runsaasti luita.

Jurmukoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä ja kivikautinen asuinpaikka Juutuanjoen ja Jurmukosken eteläpuolella, Solojärven koillisnurkassa.

Juonsu-Kuovda-Keiddi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kenttä ja pyyntikuoppia Vaskojoen itäpuolella, Kotkajärven ja Mutajärven välisellä männikkökankaalla. Kuopat ovat matalalla hiekkaharjanteella, jonka poikki johtaa tie Tirrosta Junnakseen. Molemmin puolin tietä on kaksi kuoppaa. Tupasija on 10 - 20 m Kotkajärven laskuojan niskasta lounaaseen. Tupa on ollut nelisen metriä laaja. Keskellä erottuu suorakulmion muotoinen ja metrin pituinen liesikiveys. Tästä noin 30 m itään erottuu toinen rakennuksensija 2 x 2 m. Lähellä ovat myös kohteet Kotkajärvi SW (kohde 226) ja Kotkajärvi S (kohde 737).

Kotkajärvi lounas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä Vaskojoensuun ja Kotkajärven välisessä maastossa, järven lounaispään luoteisrannan tasaisella mäntykankaalla. Noin 30 metriä Kotkajärven rantatörmästä erottuu viitisen metriä laaja tupasija, jonka keskellä on suorakulmion muotoinen liesikiveys. Tästä 10 metriä pohjoiseen on pienemmän rakennuksen sija. Lähellä ovat myös kohteet Juonsu-Kuovda-Keiddi (kohde 225) ja Kotkajärvi S (kohde 737).

Toivoniemi, Omokiäddaz (Asuinpaikat)
Historiallinen; Helsingin yliopiston koetilan päärakennuksesta 2,7 km lounaaseen on Mutusniemestä Mutusjärveen pistävä pieni niemi. Kenttä on niemen tyvessä. Maasto kohoaa järvestä pari metriä ja muodostaa tasaisen kentän. Siinä erottuu noin kuusi metriä laajan tuvan pohja, jossa on noin 1,2 m laaja piisinpohja. Toisen rakennuksen pohja on 9 m edellisestä itään. Se on kammin tai puuran jäännös (n. 5 x 3 m).

Lahdenperä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lahdenperä sijaitsee Inarijärven Partakonselän luoteisrannalla, lounaaseen pistävällä niemellä. Aiemmin tutkittu kohde sijaitsi Lahdenperän ja Hietajoensuun puolessa välissä, pienen lammen kaakkoispuolella ja aivan Sevettijärventien eteläpuolella. Paikalla oli v. 1981 kioski, jonka parkkipaikan reunassa, osittain tasattuna sijaitsi liesi. Liesi tutkittiin vuonna 1981, ja löytöinä saatiin kaksi hiilinäytettä, joita ei ole ajoitettu.
Vuoden 2008 inventoinnissa lieden löytöpaikalta ei voinut havaita enää mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Tienpätkää ja entistä parkkipaikkaa on käytetty leiriytymiseen vuosikymmenien ajan. Sen sijaan parkkipaikalta Inarijärven rantaan, koilliseen vievän tienpätkän eteläpuolelta löytyi kaksi talonpohjaa.

Välijärvi koillinen, maantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1983 inventoinnissa havaittiin Sevettijärventien varrella asuinpaikkamerkkejä Suprun ja Sevettijärven kylien välillä, Välijärven koillispäähän pistävän niemen tyvessä, tienleikkauksessa. Sen kohdalla harjun lounaisrinteessä oli asuinpaikkamerkkejä molemmin puolin tietä. Tieleikkaus vaikutti tuhonneen suuren osan asuinpaikasta.
Vuoden 2019 tarkastuksessa todettiin, että Koskâjävrluohtân rannan maaperä on kauttaaltaan hyvin kulunut kesäaikaisen leiriytymisen vuoksi. Sevettijärventien ja niemelle johtavan metsätien risteyksestä ei löytynyt enää asuinpaikkamerkkejä.
Sen sijaan ensimmäiset esihistorialliset asuinpaikkamerkit olivat havaittavissa noin 40 m risteyksestä luoteeseen, Koskâjävrluohtân rantatörmän terassilla. Niemelle kulkevan metsätieuran kohdalta löytyi kolme tulisijan jäännöstä. Kohde muodostaa kokonaisuuden yhdessä sen luoteispuolella sijaitsevan Välijärvi koillinen, niemi-muinaisjäännöksen kanssa.

Välijärvi koillinen, niemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suprun ja Sevettijärven kylien välissä Välijärven koillispäähän kaakosta pistävällä niemellä. Niemellä on havaittu vuonna 1983 viisi pyyntikuoppaa ja kolme suorakaiteen muotoista, maantasaista kivilatomusta. Lisäksi näistä noin 100 m kaakkoon erottui myös asuinpaikkamerkkejä: palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.
Vuonna 2019 kohde tarkastettiiin uudelleen Sevettijräventien rakennussuunnittelun yhteydessä. Niemen maaperä on sekä Koskâjävrluohtân ja Ma?luobbâlâš-lompolon rannoilta turistien leiriytymisen vuoksi hyvin kulunut. Muinaisjäännös muodostaa yhdessä Välijärvi koillinen maantie (148010322)-muinaisjäännöksen kanssa niemelle laajemman kokonaisuuden.
Selkeitä suorakaiteen muotoisia liesikiveyksiä havaittiin enää yksi, liesikiveys 1. Kaksi muuta olivat osittain maan sisässä hienossa hietikossa. Ilmeisesti vuonna 1983 havaittujen suorakaiteen muotoisten liesikiveysten kivet on käytetty turistien uusiin, rannalle tekemiin tulipaikkoihin.
Viidestä pyyntikuopasta otettiin koordinaatit. Niistä kolme sijaitsee niemelle kulkevan metsätien pohjoispuolella noin 15 m pitkässä rivissä ja kaksi pyyntikuoppa edellisistä noin 35 m luoteeseen, metsätien eteläpuolella.

Ruohonvetämäjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ruohonvetämäjärven lounaisosan kaakkoisrannalla, Kaamanen-Sevettijärven -maantien käytöstä poistetun osan varressa. Hiekkaisen niemen tyvessä. Tieleikkauksessa on asuinpaikkaan viittaavia merkkejä: palaneita kiviä, hiiliä ja palanutta hiekkaa.
Inventointi 2015: Torvisen mukaan löytöpaikka sijaitsee tieleikkauksen törmässä, kohdassa jossa leikkaus alkaa, noin 20 m järven rannasta. Leikkaus alkaa nykyisin kohdasta jossa on rantaan johtava ajoura. Karttaan kohteen paikka on kuitenkin merkitty hieman kauemmas törmän alkukohdasta, arviolta noin 20 m koilliseen. Tekstissä mainitussa paikassa tai karttaan merkityssä paikassa, jotka eivät siis vaikuta olevan samassa kohdassa, ei havaittu merkkejä tulenpidosta tai kvartseja. Tieleikkauksen reuna on noin puoli metriä korkea. Sen päällä kasvaa osin variksenmarjaa, jäkälää ja sammalia. Törmän reunaa puhdistettiin kevyesti, mutta merkkejä tulenpidosta ei havaittu. Muinaisjäännösrekisterin piste on kuvauksen perusteella väärässä paikassa, sillä piste on merkitty aivan järven rantaan. Gps-mittaus tien reunasta X 7687059, Y 3537877 YKJ. Kohteen rajaus on epäselvä.

Mursulahti luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nitsijärvi on Inarinjärven luoteispuolella. Mursulahti on järven länsiosassa, Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella. Sen jyrkkätörmäisen luoteisrannan hiekkakankaalla on neljä kuoppaa, joista yksi on vallin reunustama. Tien vastakkaisella puolella kerrotaan myös olevan kuoppia. Paikalla on ts. pyyntikuoppia sekä mahdollisesti kenttä.

Suojanperä (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Nitsijärven koillisen pohjukan itärannalla on Suojanperän talo. Siitä noin 100 m pohjoiseen työntyy soraharju kohti lahden pohjukkaa. Harjun rinteessä erottuu liikutellussa maassa tulenpidon merkkejä ja palanutta luuta (kivikautinen asuinpaikka?), laella on pyyntikuoppa. Kuoppia on lähimaastossa myös tästä itään ja länteen. Taloon johtavan tien ja siitä pohjoiseen eroavan polun yhtymäkohdassa on laakea kivilatomus. Saman tien pohjoispuolella on petäjässä pilkka ja vuosiluku 1861.

Terveystalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sevettijärveen lännestä pistävä niemi on Sevettijärven kyläryhmän kohdalla. Niemen tyvessä on koulu ja siitä noin 200 m itään terveystalo. Niemi on männikköistä hiekkakangasta. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä on koululta terveystalolle johtavalla tiellä, koulusta noin 130 m itään.

Terveystalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sevettijärveen lännestä pistävä niemi on Sevettijärven kyläryhmän kohdalla. Niemen tyvessä on koulu ja siitä n. 200 m itään terveystalo. Niemi on männikköistä hiekkakangasta. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä on terveystalosta rantaan, etelään vievällä polulla.

Supru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jorvapuolijärven ja Harrilompolon välisellä, männikköä kasvavalla hietikkokannaksella, molemmin puolin Kaamanen-Sevettijärvi -maantietä ja Harrilompolosta laskevaa Suprunojaa. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka ja pyyntikuoppia. Tietyö ja soranotto ovat tuhonneet suuren osan alueen muinaisjäännöksistä. Pyyntikuopista osa on täytetty. Huom! Kohteeseen on yhdistetty kohteet Suprun sorakuoppa (kohde 332) ja kohteet 333, 334 ja 447.

Jorvapuolijärvi pohjoinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Jorvapuolijärven koillispäässä männikkökankaalla. Sevettijärven tien molemmin puolin. Kohteeseen yhdistetty kvartsi-iskosten (KM 22217) löytöpaikka, Jorvapuoli N 2 (kohde 344).

Suprunojan luusua (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kaamanen-Sevettijärvi -maantien eteläpuolella. Kortelompolon ja Jorvapuolijärven välisellä männikkökankaalla. Suprunojan maantiesillasta on paikalle matkaa 300 m lounaaseen. Kankaalla on viisi suorakaiteen muotoista kivilatomusta. Latomusten koko on noin 0,6 x 2,0 m. Paikallinen väestö pitää latomuksia hautoina. Todennäköisesti ne ovat kuitenkin liesikiveyksiä.

Harrilompolo pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaamanen-Sevettijärvi -maantien pohjoispuolen männikkökankaalla. Kuosnajärven ja Jorvapuolijärven välissä olevan Harrilompolon pohjoisrannalla. Kivikautisia asuinpaikkamerkkejä on rantaa noudattavalla polulla.

Nilijoki länsiranta (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Sevettijärven lounaisimman pään ja sen lounaispuolella olevan Nilijärven välisessä maastossa, järviä yhdistävän Nilijoen länsipuolella. Kivilatomukset (4 kpl) ovat suorakaiteen muotoisia. Ne ovat tien itäpuolen männikkörinteessä, itä-länsi -suuntaisessa rivissä. Kohteeseen on yhdistetty pyyntikuoppakohde Suojaperä SW (kohde 589), jossa on 26 kuoppaa.

Kirakkakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta 14,5 km koilliseen. Sentsuodjajärven ja Kirakkajärven välisellä kankaalla. Paikalla on säilynyt seitsemän pyyntikuoppaa. Aiemmin olleista yhdeksästä pyyntikuopasta siis kaksi olisi tuhoutunut. Kohteesta noin 0,1-0,2 km on toinen pyyntikuoppakohde, Kirakkakangas 2 (kohde 854).

Sevettijärvi länsiranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sevettijärven länsirannalla, järven ja Sevettijärven tien välissä. Kaakkoon viettävällä männikkökankaalla. Paikalla on punaiseksi palanutta hiekkaa ja maasta pistää esiin tulen rapauttamia kiveyksiä.

Partakkosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännöskompleksi sijaitsee Partakon koulusta noin 150 m lounaaseen, kuluneella ja muokatulla hiekkakankaalla, Siuttajoen länsitörmällä. 1980-luvun lopussa on vanhan ja uuden Sevettijärven tien välisessä maastossa, voimalinjan alla, havaittu kehävallina erottuva kodanpohja. Tästä noin 70 m itään havaittiin venevalkaman parkkipaikalla, koivikkoisella rantaterassilla kodansija. Koulusta 140 - 160 m etelälounaaseen, hiekkatievojen välisessä laaksossa sijaitsi 4 pyyntikuoppaa noin 20 m pitkässä rivissä. Kodansijan ja pyyntikuoppien välissä on joen rannassa on hiekkakumpu, on sijainnut kokonaan tutkittu Siuttajoensuun asuinpaikka (kohde 320).
Vuoden 2008 inventoinnissa ei alueelta voitu havaita enää voimalinjan alta kotasijaa eikä hiekkatievojen välisessä syvänteessä ollut yhtäkään pyyntikuoppaa. Sen sijaan koulun eteläpuolelta, vuonna 1989 havaitun kotasijan läheltä löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Alueelle on tuotu hiekkaa ja soraa ja sitä on ilmeisesti tasoitettu. Tien pohjoispuolella sijainneesta asuinpaikasta ei enää löydy kuin vähäisiä irtolöytöjä, sillä osa siitä on tutkittu ja loppu on tuhoutunut. Sen sijaan Käyräniemen tien eteläpuolelta löytyi 5 m korkean, osin Siuttajokeen sortuneen törmän laidalta kahdesta paikasta palanutta luuta. Tien eteläpuolella, tasaisella hiekkakankaalla asuinpaikkaa on vielä säilynyt.

Sääskilahti / Martinlahti (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muddusjärven Martinlahden ja sen itäpuolella olevan Sääskilahden välisellä kannaksella, valtatie 4:n itäpuolella. Männikkökankaalla on peurahautoja ja suorakaiteen muotoinen kivilatomus. Paikalla myös mahdollinen kivikautinen löytöpaikka.

Mustilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantien pohjoispuolella, Solojärven Mustilahden kaakkoisrannalla. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, asumuspainanteita sekä neljä pyyntikuoppaa. Paikalta on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta.
Vuoden 2015 tarkastuksessa alueella havaittiin yksi pyyntikuoppa ja yksi asuinpainanne, ks. alakohteet. Lisäksi dokumentoitiin muita kuoppia, jotka vaikuttivat moderneilta tai toisen maailmansodan aikaisilta, koordinaatit ja kuvaukset inventointikertomuksessa.

Saitajärvet (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ja pyyntikuoppia sijaitsevat Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella, tiestä noin 400 m päässä. Maasto on kivikkoista hiekkakangasta. Löytöjä ja tulisijojen jäännöksiä on harjun selkää noudattavalla polulla. Polun molemmin puolin on kaksi pyyntikuoppaa, kooltaan noin 2 x 3 m ja syvyydeltään noin 1 ja 1,5 m.

Jorvapuolijärvi itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella, tiestä noin 400 m päässä. Jorvapuolijärven koillispäässä on niemi. Neljän pyyntikuopan ryhmä katkaisee niemen noin 100 m:n päässä sen luoteisimmasta kärjestä. Näistä noin 50 m kohti niemen kärkeä on lisäksi yksi kuoppa. Kuopat ovat soikeita ja kooltaan 1,5 - 4,5 m, syvyydeltään 0,6 - 1,3 m. Lähellä on kvartsi-iskosten löytöpaikka, Jorvapuolijärvi E 1 (kohde 359).

Jorvapuolijärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella, tiestä 300-600 m päässä, Jorvapuolijärven lounaispäässä ja läheisessä niemessä. Paikka on männikkökangasta. Neljän kuopan ketju katkaisee kahden järven välisen niemen (läntisin kuoppa YKJ 7695560/3547970). Kuoppien halkaisija on 3 - 5 m, syvyys 1,2 - 1,5 m. Näistä noin 200 ja 250 m kaakkoon on lisäksi kaksi kuoppaa (itäiset kuopat).

Pohjoinen Saitajärvi pohjoinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien reunassa, Saitajärvien luoteispuolella. Tien kaakkoispuolella, pohjoisemman Saitajärven pohjoisrannalla on viiden pyyntikuopan ryhmä metsätien molemmin puolin ja polulla useita liesikiveyksiä. Saman järven luoteisrannalla korkean rantatörmän päällä noin 60 metriä järven rannasta on mäntykankaalla pyyntikuoppa (alueen läntisin pyyntikuoppa) ja tästä 20 m rantaan kolme laakeaa kiveystä, joista yksi suorakaiteen muotoinen.

Eteläinen Saitajärvi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Eteläisen Saitajärven länsiosan pohjoisrannalla on yksi pyyntikuoppa.

Saitajärvi länsi (TVL-tukikohta) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kaamanen-Sevettijärvi -maantien luoteispuolella olevan pikkujärven luoteisrannasta alkaa noin 100 m pitkä neljän pyyntikuopan jono kohti pohjoista. Pohjoisemman Saitajärven pohjoisrannalta rantahietikolta poimittiin iskoksia, KM 22692:1-2.

Kuosnajärvi / Puolijärvikannas (Maarakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien pohjoispuolella, Kuosnajärven ja Jorvapuolijärven välisellä kannaksella, noin 600 m Suprunniemen talosta etelään. Noin 100 m pitkän harjanteen päissä erottuu kuoppia. Sen pohjoispäästä noin 30 m pohjoiseen on suurehko kuopanne ja tästä noin 90 m luoteeseen pienempi. Alueella olevien tuulenkaatojen juurakoissa todettiin palaneita kiviä. Lisäksi alueella on viisi suorakaiteen muotoista kapeaa kuoppaa, joiden syvyys on noin 60 cm. Mahdollinen kenttä.

Luttojoki / Kolmosjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luttojoen koillisrannalla, joen ja Raja-Jooseppiin vievän tien välissä, Kolmosjoen ja Luttojoen yhtymäkohdasta noin 280 m länsiluoteeseen. Kolmosjoki laskee pohjoisesta Luttojokeen välittömästi asuinpaikan kaakkoispuolella. Paikka on harvaa männikkökangasta, maaperä karkeahkoa hiekkaa, jossa pintakasvillisuus on vanhasta leiripaikasta johtuen monin paikoin kulunut.
Kivikautisen asuinpaikan on havainnut Markku Torvinen vuonna 1985 tarkastusmatkallaan. Kohde oli jo tuolloin hyvin kulunut leiriytymisen vuoksi, mutta paikalta löytyi kvartsi-iskoksia. Vuonna 2010 paikalle havaittiin rakennetun uuden, korkean ja pyöreän nuotiokiveyksen ja maaperän olevan hyvin alttiina eroosiolle, sillä pintakasvillisuutta rajatulla alueella oli hyvin vähän jäljellä. Paikalta löytyi vain pari palaneen luun sirua, joita ei otettu talteen.

Virtaniemi, Rajavartiosto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paatsjoen kaakkoisrannalla, rajavartioston alueella, on jokirannassa kolme erillistä kivikautista asuinpaikkaa, jotka ovat osittain jokieroosion tuhoamia. Lounaisimman alueen lounaisrannalla olevassa matalassa maakivessä on uurrroksia, minkä perusteella se on tulkittu piirroskiveksi. Koillisimmalla alueella on tietojen mukaan kenttä.

Vavddasjavri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Angelista 16 km pohjoiseen, Angeli-Karigasniemi -tien itäpuolella olevan Vavddasjavrin eteläpäässä. Ruohottuneella kentällä (n. 120 x 150 m) erottuu kaksi kodanpohjaa ja ainakin kolme tuvanpohjaa, maavalleja, kuoppia, painanteita ym. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.

Siuttavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Angelin kyläryhmästä 12,5 km pohjoiseen, Angeli-Karigasniemi -tien länsireunassa. Joen ja tien välisessä maastossa, tasaisella männikkökankaalla. Siuttavaaran autiotuvan kohdalla on tien länsipuolella kaarevassa, pohjois-etelä-suuntaisessa jonossa 20 suorakaiteen tai soikion muotoista laakeaa liesilatomusta runsaan 100 m:n matkalla. Näistä 70-100 m pohjoiseen on lisäksi neljä liesilatomusta. Latomukset ajoittuvat aikaan n. 800-1600 jKr.
Paikalla on myös kolme pyyntikuoppaa, joista kaksi on tien itäpuolella. Niistä yksi ajoittuu varhaismetallikautiseksi. Alueella on lisäksi kivikautinen asuinpaikka törmän taitetta noudattavan poroaidan portin kohdalla autiotuvalle vievällä ajouralla. Kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti).
Ainakin kaksi tieleikkauksen lähellä sijaitsevaa liesilatomusta on osin tuhoutunut paikalla tapahtuneen pysäköinnin ja leiriytymisen vuoksi.

Alajärvi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon lentokentän eteläpuolella on Alajärvi. Sen pohjoisrannalla on hienohiekkaista kangasmaastoa. Järven koillisrannalla, rantahietikolla, alkaen Alajoen luusuasta, on n. 400 m:n matkalla asuinpaikkamerkkejä ja jälkiä tulenpidosta. Asuinpaikka näyttää suurelta osin huuhtoutuneelta.

Hanhirimpi (Hanhilampi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 530 m Pannuharjun ja Vasavaaran välissä sijaitsevan Hanhilammen kaakkoispuolella, Kerttujärventien länsipuolella. Kerttujärventie ylittää paikalla noin 10 m korkean ja 150 m x 50 m laajan mäentöyrään, jonka itä- ja länsipuolella virtaavat Altto-ojaan laskevat ojat.
Vuonna 1986 töyrään laella havaittiin tienojissa jälkiä tulenpidosta ja vähäisiä asuinpaikkalöytöjä. Kun kohde tarkastettiin vuonna 2010, töyrään laki oli hakattu ja alueen maaperään oli myös kajottu. Tieleikkauksesta ei löytynyt enää merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, vaikka töyrään laelle tehtiin koepistoja ja tieleikkaus tutkittiin hyvin tarkasti.

Kerttujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylimmäisen Kerttujärven kaakkoisrannalla, Kerttujärventien ja järven välisellä kapealla kaistaleella. Luoteisosa rajatusta alueesta on hyvin kulunutta hiekkatörmää, ja siellä on käytössä oleva tulipaikka. Hiekkatörmä sortuu vähitellen järveen. Eteläosassa hiekkakankaan halki kulkee pohjois-eteläsuunnassa pistotie, ja alueen aluskasvillisuus on vain paikoin kulunut.
Vuonna 1986 havaittiin tien ja järvenrannan välistä, parimetrisen hiekkatörmän päältä tulenpidon jälkiä, joita epäiltiin esihistoriallisiksi. Tuolloin paikalta otettiin myös talteen asuinpaikkalöytöjä, kvartsia ja palanutta luuta. Vuoden 2010 inven-toinnissa kohteen maaperän todettiin olevan erittäin kulunut, mutta paikalta löytyi vielä muutama kvartsi-iskos ja palanutta luuta.
Vuoden 2010 inventoinnissa, noin 50 m vanhan asuinpaikan rajauksesta etelään, soistuneen notkelman eteläpuolelta, havaittiin Kerttujärventieltä rantaan haarautuvalta pistotieltä noin 20 m matkalta palanutta luusilppua sekä punaisenruskeita likamaaläikkiä ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Pistotien pätkä ei ole ollut käytössä, siitä on poistettu turvekerros ja se on hieman kulunut.

Kaidanvuono kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon ja Inarin kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosassa on kaakkoon pistävä Kaidanvuono. Vuonon pohjukassa ja koillisrannalla on useissa kohdissa jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta ks. kohteet 382, 652, 661. Järven säännöstely on monin paikoin huuhtonut muinaisjäännöksiä.

Kaidanvuono itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon ja Inarin kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosassa on kaakkoon pistävä Kaidanvuono. Vuonon pohjukassa ja koillisrannalla on useissa kohdissa jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta ks. kohteet 381, 652, 661. Järven säännöstely on monin paikoin huuhtonut muinaisjäännöksiä.

Kaidanvuono lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarin ja Ivalon kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosaan pistää etelästä Kaidanniemi. Niemen molemmilla rannoilla on osittain järven säännöstelyn esiin huuhtomina useita esihistoriallisia asuinpaikkoja, joissa erottuu mm. liesikiveyksiä. Kohteeseen on yhdistetty Kaidanvuono NW -niminen asuinpaikka (kohde 513). Ks. myös lähellä olevat kohteet Inari 384, 653. Käytännössä löytökohdat kuuluvat samaan asuinpaikkarantaan.

Mustat Lantot etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarin ja Ivalon kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosaan pistää etelästä Kaidanniemi. Niemen molemmilla rannoilla on osittain järven säännöstelyn esiin huuhtomina useita esihistoriallisia asuinpaikkoja, joissa erottuu mm. liesikiveyksiä. Ks kohteet Inari 383, 653. Käytännössä löytökohdat kuuluvat samaan asuinpaikkarantaan.

Kortevaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juutuanjoen luoteispuolella Kortevaaran kaakkoisrinteessä. Rinteen alaosan törmässä, noin 150 m luoteeseen jokirannasta on 320 m pitkä yhdeksän pyyntikuopan ketju ja esihistoriallinen asuinpaikka. Kuopat on tehty lounais-koillissuuntaiseen riviin.
Kohteeseen on liitetty vuoden 1986 inventoinnissa havaittujen, mahdollisten liesikiveysten ja kvartsiitti-iskosten löytöpaikka (Inari 387 Kortevaara 2, KM 23359:1-2). Myös vuoden 2008 inventoinnissa polun koillispäästä löytyi kvartsi-iskoksia sekä pyyntikuopparivin koillispään pohjoispuolelta tervahauta. Tämän perusteella rinteessä on useampia pisteittäisiä jäännöksiä kivi- tai varhaismetallikautisesta asuinpaikasta. Tervahaudan ympärillä on saksalaisten toisen maailmansodan aikaisia jäännöksiä.

Vuontisjärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuontisjärven eteläosan kaakkoisrannalla, Koivuniemen ja Keinoniemen tilojen välillä. Rantaa seuraa polku, jolla havaittiin pari liesikiveystä ja esihistoriallisia löytöjä. Tästä n. 450 m lounaaseen samalla polulla havaittiin pintaosiltaan rikkoontuneessa maassa myös tulen rapauttamia kiviä sekä vähäisiä muinaislöydöksiä (kohde 390, Vuontisjärvi 1).

Vuontisjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuontisjärven eteläosan kaakkoisrannalla, Koivuniemen ja Keinoniemen tilojen välillä. Rantaa seuraa polku, jolla havaittiin pari liesikiveystä ja esihistoriallisia löytöjä (kohde 389, Vuotisjärvi 2). Tästä n. 450 m lounaaseen samalla polulla havaittiin pintaosiltaan rikkoontuneessa maassa myös tulen rapauttamia kiviä sekä vähäisiä muinaislöydöksiä.

Alttokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tolosen tilasta noin 2,7 km pohjoiskoilliseen, Ivalojoen luoteispuolella. Jokeen laskevan ojan ja lammen välisellä männikkökankaalla. Noin kuusi kuoppaa säännöllisin välein, luode-kaakko -suuntaisessa rivissä. Kohteen laajuus on noin 200 x 20 m.

Pasaskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Ivalojoen Pajakoskesta noin 400 m luoteeseen, Pajakoskenjärven länsipuolen mäntykankaalla. Nelisenkymmentä pyyntikuoppaa on likimain pohjois-eteläsuuntaisessa rivissä, alkaen noin 20 m Ivalojoen rantatörmästä. Ketjulla on pituutta noin 600 m. Eteläisimmistä kuopista noin 600 m lounaaseen havaittiin joen törmällä viitteitä kivikautisesta oleskelusta.

Neivalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Solojärven Neivalahden koillisrannalla, Jurmukosken tilalla. Pihapiirissä on täytetty pyyntikuoppa. Tilalta on 1940-luvulla? löydetty rautainen kirveenterä, rautakärki ja -tanko pihapiiristä

Ahkioniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantien pohjoispuolella, Solojärven Mustilahden länsipuolella, Ahkioniemen länsi- ja pohjoisosassa. Niemen kärjessä, kahdessa erillisessä kohdassa, sekä niemen itärannalla on merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Kohteeseen on yhdistetty kohde Ahkioniemi 2 (kohde 517), jossa on kivikautinen asumuspainanne ja roskilla täytetty pyyntikuoppa sekä Ahkioniemen kärki -niminen lapinkettä (kohde 844). Vanhan maantien tuntumassa on sodan aikaisia rakennusten jäänteitä ja kaivanteita.

Toivoniemi lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Helsingin yliopiston koetilan päärakennuksesta n. 2,5 km lounaaseen. Toivoniemen läntisessä tyvessä oleva kivikkoinen niemi. Lapinkenttä oli kertoman mukaan koivikkoisen ja ruohottuneen niemen kärjessä. Tästä n. 300 m koilliseen, hiekkatörmän metsätiellä oli viitteitä kivikautisesta oleskelusta.

Hanhijänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaamasjoen lounaisrannalla, Tuuruniemen talosta 750 m luoteeseen. Kolme pyyntikuoppaa suon saartaman männikkötöyrään laella.

Njurgoilááduh länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven Tuorbevuodnan ja Njurgoilááduh-lampien välisessä maastossa. Asuinpaikkalöytöjä on 400 m:n matkalla alavan järvenrannan takaisella hiekkatörmällä, jossa erottuu useita keskittymiä. Pyyntikuoppia on kaikkiaan noin 70 kpl eri ryhminä löytöalueen länsiosassa. Huom! Kohteeseen on yhdistetty Samudluobâl -niminen pyyntikuoppakohde (kohde 688). Paikasta itään on myös asuinpaikkalöytöjä (kohde 519).

Kutulahti lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Iijärven Tuorbevuodnan ja Kutulahden pohjukoiden välisellä kärrytiellä. Alue on hienohiekkaista koivikkokangasta. Paikalta on löytynyt vuoden 1986 inventoinnissa kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja -esineistöä sekä palanutta luuta tieuralta, joka erkanee Iijärven tieltä vajaa kilometri ennen Iijärveen laskevan Vaijoen suuta ja johtaa Iijärven Kutulahteen. Löytökohdasta on matkaa Kutulahden rantaan noin 400 metriä.

Rovaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on kivikautinen asuinpaikka. Iijärven lounaisosaan pistää etelästä polvekkeinen, paikoin tunturikoivikkoa kasvava hiekkaniemi. Paikalta on löydetty palaneita kiviä ja kivikautistyyppisiä löytöjä.
Vuoden 2006 tarkastuksessa löydettiin koordinaattien p: 7704120, i: 3529213 osoittamalta paikalta kvartsi-iskoksia hiekkapaljastumasta. Löytöpaikka on noin 80 metriä vuoden 1986 inventointikertomuksessa kohteen sijaintipaikaksi ilmoitetusta kohdasta kaakkoon.
Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita. Katso kohteet Inari 402, 520, 521-525.

Paahumajävri (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka, latomuksia ja pyyntikuoppia. Iijärven lounaisosaan pistää etelästä polvekkeinen, paikoin tunturikoivikkoa kasvava hiekkaniemi. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita. Ks. kohteet Inari 401, 520-525. KM 23377:6-7

Inarinköngäs (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarijoen rannalla Könkään kohdalla ja noin 17 km Angelista pohjoiseen. Paikalla on laajahko soratasanne, joka viettää jyrkästi länteen kohti jokea. Tasanteella on useita liesikiveyksiä varvikkoisen maanpinnan murroksissa. Alueelta on lisäksi kivikautiseen asutukseen viittaavia löytöjä. Lähellä ovat kohteet Vuomajoki (kohde 501) ja Könkäänniska (kohde 642). Myös peruskartta 3821 09.
Maastossa vuonna 1987 havaittiin, että hirsimökin yläpuolella, hiekkaisella tasanteella on autojen pysäköintipaikka, jolta maanpinta on suurinmmaksi osaksi rikkoutunut. Tällä hiekkatasanteella oli näkyvissä useita liesikiveyksiä ja poimittavissa kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja -esineitä. Pysäköintipaikan kohdalla ajouran haarassa oli osittain ajouran alle jäänyt kivilatomus. Raportin kuvan perusteella kyseessä voisi olla suorakaiteenmuotoinen liesilatomus.
Suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Pokantien silta länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 50 m Ivalojoen ylittävän sillan eteläpäästä lounaaseen. Joen etelärannan tasalakisella moreeniharjanteella. Itä- ja lounaispuolella on soranottoalue. Löydöt, tuuran kärkikatkelma, kvartsi, kvartsiitti, pii, ovat tasanteen koillisnurkasta. Alueella on useita liesikiveyksiä, joista osa vaikuttaa vanhoilta. Asuinpaikka on melko suppea, noin 15 x 50 m kokoinen.

Nellimöjoen suu etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nellimövuonon pohjukassa, Nellimöjoen suun eteläpuolella, loivasti rantaan viettävällä männikkökankaalla ja venevalkamassa. Kohde on tutkittu likimain loppuun. Kaivauksissa löydettiin mm. pyöreä, noin 6 m laaja liedellinen kotasija.

Kaksemajoki länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Solojärven kaakkoisosan eteläpuolella, Inari-Kittilä -tien Kaksemajoen sillasta noin 250 m lounaaseen, joen länsirannasta noin 30 m päässä olevalla mäntykankaalla. Pintakasvillisuus paikalla on kulunutta. Kvatsiittilöytöjä on poimittu ajourasta. Löytökohdasta noin 100 m koilliseen on löytynyt kvartsi-iskoksia. Tämä löytöpaikka, Kaksemajoki NE (kohde 408) on yhdistetty kohteeseen.

Pasaskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pasasjoen suusta n. 800 m ylävirtaan. Pasasjärvelle vievästä tiestä n. 50 m. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavat löydöt on poimittu tuulenkaadoista. Paikalla erottuu joen vanha, ylempi rantaterassi. Läheisyydessä kohteet Pasaskosken niska (kohde) 410 ja Pasasjoki (kohde 411).

Pasaskosken niska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteesta 409 n. 350 m ylävirtaan on metsäaurausalueen eteläreunassa asuinpaikkamerkkejä n. 40 m:n matkalla. Auraus on tuhonnut asuinpaikan lähes kokonaan. Lähellä ovat kohteet Pasaskoski (kohde 409) ja Pasasjoki (kohde 411).

Pasasjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pasasjoen suusta n. 800 m ylävirtaan. Pasasjärvelle vievästä tiestä n. 50 m. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavat löydöt on poimittu kohteiden Pasaskoski (kohde 409) ja Pasaskosken niska (kohde 410) välimaastosta.

Syvä Paltojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Syvän Paltojärven länsikärjen pohjoisrannalla. Ivalosta Matalan Harrijärven pohjoispäähän vievän tien ja järven välissä. Kohde on männikköisellä rantatöyräällä, jossa maanpinta on kulunut runsaasta leiriytymisestä. Löytöjä ja muita asuinpaikkamerkkejä on kuluneen alueen itäosasta. Vieressä on suorakulmaisen rakennuksen pohjapainauma.

Kuosnavuonon perä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven eteläosassa kaakkoon pistää Kuosnavuono. Asuinpaikka on vuonon pohjukassa, Matala Harrijärvestä tulevan joen suun itäpuolella, särkän rannoilla ja veteen huuhtoutuneena. Löytöjä on lisäksi n. 80 m:n matkalla rantavedessä jokisuusta itään.

Huvilaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven Kenkiniemen pohjoispäässä on useissa kohdissa säännöstelyn esiintuomia asuinpaikkamerkkejä. Kohteeseen yhdistettu Kenkiniemen pohjoispää -niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 415). Ks. myös kohteet Inari 654, 655 ja 657.

Lahdensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven Kenkiniemen koilliskärjessä, Mustienlanttojen laskuojan suusta 650 m länsiluoteeseen. Säännöstelyn kuluttamaa ranta-aluetta. Korkean veden aikana kohde on jakautunut kahtia pienelle, korkealle saarelle ja sen eteläpuoliseen niemeen.

Satamasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Rahajärven Kenkiniemen pohjoispäässä olevan lahden rannalla, Kenkisaaren kohdalla ja 300 m Mustienlanttojen laskuojan suusta länteen. Matalan veden aikana saari on yhteydessä mantereeseen. Saarella kasvaa mäntyjä ja koivikkoa. Säännöstely on huuhtonut saaren rantoja. Löytöjä on joka puolella saarta ja myös syvällä vedessä.

Kettukoskenniska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kettujoen länsirannalla, n. 200 m lounaaseen Kettujoen maantiesillasta, tasaisella männikkökankaalla. Paikkaa on käytetty runsaasti leiriytymiseen, joten pintakasvillisuus on kulunut. Kankaalla erottuu myös suorakaiteen muotoinen kivilatomus.

Kettukoski länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kettujoessa on Ylämukkan kohdalla suvanto, jonka eteläpään länsirannalla on Tupasuvannon tila. Suvannon koillisrannalla on 4-7 m korkea törmä. Sen päällä risteilevillä poluilla on liesikiveyksiä ja asuinpaikkalöytöjä n. 70 m:n matkalla joen suunnassa. Lähellä kohteet Inari 420, 421.

Kettusuvanto etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kettujoessa on Ylämukkan kohdalla suvanto, jonka eteläpään länsirannalla on Tupasuvannon tila. Suvannon koillisrannalla on 4-7 m korkea törmä. Tästä noin 450 m lounaaseen, törmän päällä, on asuinpaikka. Paikalta on löytynyt kvartsi- ja kvartsiitti-iskos sekä palanutta luuta. Kohteesta noin 100 m koilliseen on pii-iskoksen löytöpaikka, Kettusuvanto N (kohde 420), joka on yhdistetty kohteeseen. Lähellä on myös kohde Kettukoski W (Inari 419).

Vaskojoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Junnaksen ja Sotkaniemen talojen välissä, molemmilla puolilla hiekkaniemeä. Löytöjä on niemen kärjestä n. 600 m etelään ja n. 400 m pohjoiseen. Asuinpaikka on lähes kokonaan rantavoimien tuhoama.

Ilmavoimien maja (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Njurkulahden koillispäässä olevan ilmavoimien majan pihapiirissä, hiekkaisen lahden pohjukassa. Pohjoispuolisessa harjussa on "sola", johon on kaivettu kolme pyyntikuoppaa. Asuinpaikkalöytöjä, kvartsia, kvartsiittia, palanutta luuta, on noin 30 m rannasta olevan kuopan luota, jossa erottuu myös liesikiveys.

Äivihjärven luoteispää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Äivihjärven luoteispäässä. Löydöt on otettu talteen polulta, joka kulkee Äivihjärven pohjoi- ja luoteispuolitse. Iskoksia ja palanutta luuta oli pesäkkeittäin n. 80 m matkalla. löytöalueen koillispäässä laskeutuu maasto järveä kohden kahtena terassina, joista ylemmällä kohde sijaitsee. Löytöalueen lounaispäässä väliterassi puuttu ja ylempi terassi laskee jyrkäsi järveen - siellä täällä terassin törmässä olleista valumista saatiin jokunen löytö talteen.

Äivihjärvi Lemmenjoen luusua (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi pyyntikuoppaa Äivihjärven ja Lemmenjoen väliin jäävällä 700 metriä pitkällä ja 50-200 metriä leveällä hiekkaperäisellä niemellä, kohdassa, jossa niemi on kapeimmillaan ja matalimmillaan. Niemen keskivaiheilla on pari pyyntikuoppaa 100 metrin päässä toisistaan. Eteläisemmän halkaisija on 3,5 - 4 metriä ja pohjoisemman 2 - 3 metriä. Molempien syvyys on puolisen metriä.

Menesjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Menesjärven kaakkoisrannalla, koulusta noin 1,5 kilometriä etelään. Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä on ylemmällä terassilla, suppealla alalla. Maasto on kulunutta hiekkakangasta.
Kapealla rantavyöhykkeellä ja suppealla alalla tämän yläpuolisella terassilla on vähäisiä asuinpaikkajälkiä kaikkiaan 800 metrin matkalla. Korkeampaa hiekkakangasta oleva pohjoisosa on säilynyt paremmin, siellä on myös yksi pyyntikuoppa. Alava länsiosa on pahoin huuhtoutunut, mutta myös siellä on asuinpaikkahavaintojen lisäksi pari kuopannetta.
Löydöt kohteelta ovat kvartsia, kvartsiittia, liusketta, serttiä.

Kaaverpoan kenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kenttä ja mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Inarinjärven eteläosassa, Nangunniemen länsirannalla, Nunnarosaaren kohdalla. Veskonniemen kyläryhmästä n. 1,6 km pohjoiseen.

Otsamo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Otsamotunturin lounaisrinteen juurella, 950 m Otsamon laen kolmiomittaustornista kaakkoon, pienestä lammesta noin 150 m pohjoiseen. Paikalla on seitsemän pitkänomaista pyyntikuoppaa lähes itä-länsi -suuntaisessa rivissä.
Kohde on tarkastettu 2017 inventoinnissa.

Kotajärvi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotajärven luoteisrannalla, järven ja Ivalo-Nellim -tien välisessä maastossa. Paikalla todettiin koekaivauksessa painanteita ja merkkejä tulenpidosta. Löydöt kvartsia, piitä, palanutta luuta.

Täyssinän rauhan rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Kaikunuoran länsipään suussa, nuoran pohjoisrannalla, vastapäätä autiotupaa nimeltä Punainentupa, Kaamassaaren Tyllyvaaran eteläpuolella. Kaamassaaren länsiosan lounaisrannalla on kaksi pientä kalliosaarta, joista luoteisimman saaren etelänokassa rajamerkki sijaitsee. Suippo, noin 1 m korkea kivilatomus on kasattu noin 4 m korkean siirtolohkareen päälle. Rajamerkki liittyy vuonna 1595 solmitun Täyssinän rauhan rajankäyntiin.

Vaddejohka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Angelista 10,6 km pohjoiskoilliseen, Vaddejohkan ja Angeli-Karigasniemi -polkutien välissä sijaitsee viisi pyyntikuoppaa Kaltojärven ja joen välisellä kannaksella.

Vaddejohka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Angelista 10,8 km pohjoiskoilliseen, Vaddejohkan mutkan pohjoispuolella, 200 m Heinon talosta koilliseen. Nuorehko kotakenttä, jossa näkyvissä kehän muotoinen kivistä ladottu tulisija.

Vaddejohka 3 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Angelista 10,8 km pohjoiskoilliseen, Vaddejohkan pohjoispuolella, 250 m Heinon talosta koilliseen. Paikalla on kahdessa rivissä suorakaiteenmuotoisia kivilatomuksia. Läntisemmässä rivissä on 8 latomusta ja itäisemmässä 14 latomusta. Lähellä on muitakin muinaisjäännöskohteita, kuten Vaddejohka 1 Heinon talo (kohde 434), Vaddejohka 2 (kohde 435) ja Vaddejohka 4 (kohde 437).

Vaddejohka 4 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Angelista 10,8 km pohjoiskoilliseen, Vaddejohkan pohjoispuolella, 450 m Heinon talosta itään. Kuusi suorakaiteenmuotoista kivilatomusta.

Jokiranta 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Angelista 11,3 km pohjoiskoilliseen, Angeli-Karigasniemi -tien länsipuolella, 150 m Jokirannan talosta itään. Yhdeksän kivilatomusta.
Kohteessa havaittiin kartoituksen yhteydessä vuonna 1988 useita latomuksia, jotka suorakaiteen muotoisia, läpi ladottuja, ja erottuvat maastossa kumpareina. Niiden suunta on NW - SE ja ne muodostavat n. 70 m pitkän SW - NE-suuntaisen rivin. Latomusten pituus vaihtelee 140 ja 200 cm:n ja leveys 80 ja 160 cm:n välillä. Niiden etäisyys toisistaan on 3 - 13 m. Ryhmän ympäristössä ei havaittu merkkejä kotarakenteista.
Kyseessä ovat kartoituksen perusteella ilmeisesti suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset. Kyseiset jäännökset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Jokiranta 2 (148010439) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Angelista 11 km pohjoiskoilliseen, Angeli-Karigasniemi -tien ja Inarinjoen välissä, 550 m Jokirannan talosta koilliseen. Kuusi suorakaiteen muotoista kivilatomusta.
Vuonna 1988 löydettiin kivilatomus jäkälää poistettaessa tasaiselta mäntykankaalta n. 700 m Siuttavaaran autiotuvasta etelään ja n. 12 km Angelin rajavartiostosta koilliseen. Paikan tarkistuksessa havaittiin, että paikalla on paksu j äkälikkö eikä latomuksia olisi erottanut, ellei yhden kohdalta olisi satuttu ottamaan jäkälää, jolloin kivet tulivat esille. Loput latomukset löytyivät tunnustelemalla maan pintaa jäkäliä repimättä. Latomukset ovat suorakaiteenmuotoisia.
Kyseessä ovat ilmeisesti suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset. Kyseiset jäännökset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Malten kesätupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen sija, mahdollinen kodansija ja kuopanteita Angelista 4 km lounaaseen Malten kesätuvalla, Inarijoen etelärannalla on lisäksi pystyssä? oleva hirsirakennus.

Keskiaikainen; Nukkumajoki 8 (Uáddivei) talvikylä sijaitsee Nukkumajoen latvoilla joen itäpuolella, noin 6,2 km E4-tien ja Nukkumajoen tienhaarasta lounaaseen, Tervakotavaaran itäpuolella, pienen lammen eteläpuolella. Kodanpohjat ovat noin 35 m lammen rannasta etelään itäkoillis-länsilounassuuntaisessa, noin 230 m pitkässä rivissä.
Kodanpohjien halkaisija on keskimäärin noin 6 m. Suurin osa kodanpohjista on muodoltaan kuusikulmaisia, ja niissä on selkeästi erottuvat vallit.

Pikkukenttä länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka alemman Akujärven itäpäässä olevan Akulahden itärannalla ja Ylemmästä Akujärvestä laskevan joensuun pohjoispuolella.

Syyrakkiharju länsi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Veskoniemeen kulkevan maantien 19891 itäpuolella, Syyrakkiharjun länsipäässä, Mukkajärven etelärannalla. Vuonna 2007 maantien länsipuolella havaitusta pyyntikuopasta ei ollut vuoden 2012 tarkastuksessa enää mitään jäljellä, joten harjun länsiosassa on kahdeksan pyyntikuoppaa. Alueen lounaisosassa eroaa Veskonniemen tiestä koilliseen tilustie. Sen alkupäästä on kiviesinelöytöjä, KM 18973:1-2. Tarkastuksessa ei havaittu asuinpaikkamerkkejä. Mukkajärveen pistävässä niemessä on useita kuopanteita, mikä viittaa paikalla mahdollisesti sijainneeseen kenttään.

Ristijärvi (148010454) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ison Jääjärven ja Luolajärven välisessä maastossa on pieni lampi, Ristijärvi. Näätämön rajavartiostosta on lammelle matkaa noin 5,7 km länsilounaaseen. Järven erottaa Jääjärvestä 50-60 m leveä kannas. Järven ympärillä erottuu kahdeksan nelikulmaista kodanpohjaa, muutamien keskellä erottuu liesikiveys.

Nukkumajokisuu länsi saha-alue (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Juutuanvuonon etelärannalla, Nukkumajoen suun, Honkaojan ja kohteen 372 (Nukkumajokisuu W, leirialue) länsipuolella, puron ja entiselle saha-alueelle päätiestä vievän tierampin välissä. Aivan E4-tien pohjoispuolella on havaittu jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta.
Suurin osa kohteesta on tuhoutunut paikalle rakennetun kevyenliikenteen väylän takia. Vuonna 2002 kevyenliikenteen väylää rakennettaessa paikalta oli poistettu lähes kaikki pintamaat, mutta asuinpaikan rippeet ehdittiin tutkia pienimuotoisin kaivauksin. Koskematonta asuinpaikkaa saattaa olla jäljellä aivan pyörätien ja saha-alueen välissä noin 10 m x 2 m kokoisella alueella.

Kolmostupa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja /tai pronssikautinen asuinpaikka sijaitsee Inarin kirkosta noin 60 km kaakkoon, Kolmosjärven eli Kolmâsjävrin lounaisrannalla, Kolmosvaaran ja Luusuavaaran välissä, Kolmosjoen luusuan itärannalla. Paikalla sijaitsee myös Metsähallituksen vuokrakämppä Kolmostupa ulkorakennuksineen.
Kolmostuvan kivi- ja /tai pronssikautisen asuinpaikan on löytänyt Aki Arponen vuonna 1988. Tuolloin löytöjä havaittiin Kolmostuvan pihapiirissä, noin 70 m luusuasta etelään sekä 70 m itään, lisäksi pihapii-rissä erottui kaksi liesikiveystä. Vuoden 2010 inventoinnissa ei vuokrakämpän pihapiiristä voitu havaita liesikiveyksiä eikä enää muitakaan esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Sen sijaan kvartsi-iskoksia havaittiin Kolmostuvan itäpuolella rantaan kulkevalta pistotieltä, noin 30 m etäisyydellä rannasta (x=3548620, y=7610109, z=184). Lisäksi Ahvenlammesta Kolmosjärveen laskevan ojan länsipuolelta, ku-luneelta metsäautotieltä löytyi kvartsi-iskoksia (x=3548739, y=7610042, z=183). Löytöjä ei otettu talteen.

Naapää (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raja-Joosepin tien koillispuolella, mainitusta tiestä erkanevan, Nangujärvelle vievän metsäautotien varressa, risteyksestä n. 1,2 km itäkoilliseen. Valkiajärven ja Ison Pihtijärven välisessä maastossa on kaksi kapeahkon hiekkaharjanteen länsireunaan kaivettua soikeaa kuoppaa 15 m:n päässä toisistaan. Ainakin toinen on tien itäpuolella.

Luttoköngäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Luttojoen ja Suomujoen yhtymäkohdassa, Luttojoen pohjoisrannalla, Luttokönkään kohdalla. Paikka on moreenipohjaista mäntykangasta, jossa on leiriytymispaikkoja ja polkuja. Maan pinta on eroosion kuluttama. Löytöjä on n. 80 m:n matkalla joen suunnassa.

Oskarinjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,5 km Rajajoosepintiestä etelälounaa-seen ja 250 m Luttojoen Oskarinkosken / Utjanankosken vanhasta kolttakylästä itään Luttojoen pohjoispuolella sijaitsevan Oskarinjärven / Utjananjärven pohjoisrannalla. Lammen rannat ovat pääosin hienoa hiekkaa ja paikoitellen soistuneet. Noin 180 m lounaaseen, järven pohjoisrannalla sijaitsee toinen kivikautinen asuinpaikka, Oskarinjärvi/Utjananlampi 2.
Arponen inventoi asuinpaikan vuonna 1988 ja löysi järven rantaa noudattavan tien leikkauksesta noin 30 m matkalta palanutta luuta ja kvartsia. Vuonna 2010 kohde inventoitiin uudelleen, ja kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta havaittiin entisen tulipaikan vierestä sekä tielinjalta. Tämän perusteella vanhaa aluerajausta laajennettiin lähinnä länteen päin noin 20 m.

Lähdelahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 4,5 km Luttojoen ja Kulasjoen risteyskohdasta lounaaseen, 275 m Kulasniemen- ja Kuutuantien ristyksestä pohjoiseen, Luttojärven lounaisosan länsirannalla, lahteen lännestä laskevan puron pohjoispuolella. Luttojärven lounais- ja etelärannalla sijaitsee kolme kivikautista asuinpaikkaa, Lähdelahti, Luttojärvi 1 ja Hiekkalahti. Ásuinpaikan maaperä on soramoreenia, ja osa asuinpaikasta lienee huuhtoutunut järveen.
Arponen löysi vuoden 1988 tarkastuksessa paikalta kvartsi-iskoksia. Vuonna 2010 kohde inventoitiin, ja Luttojärveen sortuneelta ja paikoin käännetyltä soratörmältä havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen. Ilmeisesti iskokset olivat valuneet eroosion vaikutuksesta rantaan hieman ylempänä sijaitsevalta hiekkaterassilta. Löytöpaikka sijaitsee noin 2,5 m itään järven rannasta (x=3533280, y=7596405).

Hiekkalahti (148010462) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1988 löytynyt kohde sijaitsee noin 4,5 km Luttojoen ja Kulasjoen risteyskohdasta lounaaseen, 300 m Kulasniemen- ja Kuutuantien ristyksestä itäkoilliseen, Luttojärven lounaisosan etelärannalla. Hiekkalahden asuinpaikan maaperä on hiekkamoreenia. Osa asuinpaikasta lienee huuhtoutunut järveen, ja asuinpaikan maaperä on hyvin kulunut, sillä rannassa sijaitsevalle nuotiopaikalle tulee etelästä pistotie.
Vuonna 1988 havaittiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä Luttojärven lounaiskulmassa etelään pistävän lahden pohjukan rantaterassilla. Tästä noin 25 m koilliseen sijaitsi myös kolme mahdollsita pyyntikuoppaa. Ryhmä muodostaa kolmion, jonka sivujen pituus 6 m. Kuopat ovat matalia, halkaisijaltaan 2-3 m.
Kohde inventoitiin uudelleen vuonna 2010, ja kuluneella rantaterassilla, noin 20 m etäisyydellä rannasta, havaittiin useita kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen. Yksi iskos löytyi myös rantavedestä. Terassilla on eri-ikäisiä tulisijojen jäännöksiä, joista suurin osa on aivan uusia. Tasanteelta, jonne pääsee ajamaan autollakin, ei löytynyt mitään. Löydetyt kvartsi-iskokset sijaitsevat vanhan kohteen aluerajauksen ulkopuolella, pisteessä (7596268 / 3533547). Ylärinteessä sijaitsevat kuopat tuskin ovat pyyntikuoppia, kuopat 2 ja 3 ovat ilmeisesti tuulenkaatoja. Sen sijaan kuoppa 1 voisi olla ihmisen tekemä, joten kohteen rajaus ulotettiin sisältämään törmän kuoppakohteenkin (7596291 / 3533598).

Vanhahautuumaasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhahautuumaasaari (Jaamišsuálui) sijaitsee Inarinjärven pohjoisrannalla, noin 200 m Pielpaniemen itälaidalta itään, Alppasaaren pohjoispuolella. Hiekkasaarta on käytetty Inarin hautausmaana vuodesta 1700 aina vuoteen 1793 saakka, minkä jälkeen on vihitty käyttöön uusi Hautuumaasaari (entinen Hietasaari). Vanhahautuumaasaari on toiminut Pielpajärven kirkon hautuumaana.
Saarella on noin 500 hautakuoppaa, joista antropologisten kaivausten yhteydessä lienee avattu noin 170. Vanhanhautuumaasaaren luoteisosaan on pystytetty kaksi muistoristiä ja lounaisosaan opastuskyltti.
Saaren lounaisrannalla on kivikautinen asuinpaikka, jossa erottuu osin veteen huuhtoutuneella hiekkarannalla palaneita kiviä, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Löytöalueen laajuus on noin 10 m x 10 m. Kotasija on saaren kaakkoisosassa, ja viisi pyyntikuoppaa on hajallaan eri puolilla saarta. Saaren rantoja on pengerretty, jotteivät haudat sortuisi veteen.

Nellim, Kenttäsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarijärven itäosan Nellimivuonon, Paksuvuonon ja Šieksjávrádáhin välissä, Nellimmistä noin 2,8 km luoteeseen on Kenttäsaaret (Kieddsuolluuh), jotka aikaisemmin tunnettiin nimellä Honkaniemensaari. Sen kaakkoisosassa on soisen kannaksen erottamana pienempi saari tai niemi. Sen länsipäässä on pitkänomainen kenttä, jossa erottuu katajikossa useita kivistä ladottuja rakennuksen pohjia ja sortunut kammin kehikko. Mahdollisesti "Kenttäsaaren länsiosasta" löytynyt kiviesine (KM 22625) on peräisin tämän kentän länsiosasta (kohde 356, Kenttäsaari).
Kenttäsaari on ollut Morottajien kesäpaikka, kun talvipaikka on sijainnut Kutujärvellä. Ahvenjärvellä on ollut suvun myöhempi kesäpaikka.

Palttoniemi länsi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Palttonniemi (Palttonjargâ) sijaitsee Inarinjärven länsirannalla, Väylävuonon pohjukassa, jonne laskee Väyläjoki. Kohde sijaitsee noin 50 m Väyläjoen itäpuolella ja 175 m Sevettijärven tien eteläpuolella, joen suun ja Sevettijärven tien puolessa välissä, pienellä kivisellä kumpareella.
Koivikkoa ja mäntyä kasvavalla kumpareella on neliskulmainen kodanpohja, jonka reunoille on keskeltä raivattu kiviä. Sen pituus on kaakko-luodesuunnassa 5 m ja leveys 4 m. Sen keskellä olevaan matalaan kohoumaan tehtiin koepisto, josta saatiin keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Selkeää kivettyä tulisijaa ei havaittu.

Jolnivuono (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jolnivuono (Jolnivuonâ) sijaitsee Inarinjärven luoteisrannalla, Väylästä noin 2,5 km lounaaseen, Viimassaaren länsipuolella. Vuonon luoteispuolella on Jolnijärvi. Vuonon ja järven välissä on kapea, kilometrin mittainen moreeniharju, jonka pohjoispäässä on vuonon ja järven yhdistävä salmi.
Salmen ja Jolnijärven eteläpään välissä, harjun laella, molemmin puolin harjulla kulkevaa tietä on kuusi pyyntikuoppaa. Lisäksi harjun itäpuolelta, Kotkataipaleen pohjukasta löytyi vuoden 2008 inventoinnissa kvartsi-iskoksia sekä osin veteen sortunut tulisija.

Lapinoja länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lapinoja laskee Polkupuolivaarasta Lapinojanjänkän kautta Inarijärveen Nukkumajoen itäpuolella, Nikulanperällä. Lapinojan suusta noin 220 etelälounaaseen, heti ojan länsipuolella ja Nikulanperäntien eteläpuolella kohoavalta, itäkoillis-länsilounaissuuntaiselta hiekkaterassilta on havaittu noin 300 m matkalta kivikautisia löytöjä. Löytöalue on samalla terassilla kuin kohteen Inari 35 Lapinoja alakohde b, josta sen erottaa ainoastaan Lapinojan uoma.
Vuoden 2008 inventoinnissa löytyi kvartsikaavin Lapinojan länsipuolelta, törmälle nousevalta metsäautotieltä. Terassilla kasvaa nuorta mäntymetsää, ja siinä on ollut toisen maailmansodan aikainen saksalaisten tukikohta. Terassin päällä ja alla on erilaisia kaivantoja, jotka liittyvät tähän aikaan.

Leviä Petäjäsaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Leviä Petäjäsaari (Kossâ Pecsuálui) sijaitsee Inarijärven Kasariselän lounaislaidalla, Hoikka Petäjäsaaren luoteispuolella. Vallillinen asumuspainanne ja pyyntikuopat sijaitsevat Leviä Petäjäsaaren pohjoisosan koillisrannalla, Koldemjáávráš-järven koillispuolella, pienen, hiekkaisen lahden pohjukassa.
Kaksiosaisesta kodansijasta noin 80 m luoteeseen on neljä pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat lähes pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa kallioharjanteen vieressä. Noin 40 m asumuspainanteesta kaakkoon, kahden suuren siirtolohkareen alta löytyi sinne selkeästi asetettu kvartsi-iskos. Painanteesta vajaat 5 m lounaaseen on epämääräinen, vallillinen painanne, jota on täytetty roskilla.

Hämähäkkiniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Inarijärven Joensuunselän ja Ukonjärven välisen Hämähäkkiniemen eteläkärjessä, Ukon ja Hämähäkkiniemen välissä olevan Kivisalmen kaakkoispuolella. Kankaanpää erotti vuoden 1988 inventoinnissa kohteessa kaksi nelikulmaisen rakennuksen pohjakiveystä. Kiveyksiä ei havaittu vuoden 2008 inventoinnissa.
Niemessä on kallion päällä heinittynyt, hillaa ja nokkosta kasvava paikka (6m x 6m), josta kairatessa tuli noin 30 cm syvyydeltä hiilen ja puunsekaista multaa. Tästä noin 8 m pohjoisluoteeseen on toinen heinikkoinen, maaperältään ravinteikkaan multainen alue (6m x 4m), joka on vastikään paalutettu.

Sarmijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sarmilompolosta Inarijärven Sarmivuonon pohjukkaan laskee Sarmijoki. Joen itärannalla, noin 100 m päässä rannasta ja noin 300 m päässä Einarin talosta etelään on mäen rinteessä yksittäinen soikea pyyntikuoppa, kooltaan noin 1,5 x 2,5 m.

Havaintoasema (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nellimivuonon etelärannalla, kylän länsipäässä, on säähavaintoasema. Päärakennuksen länsipuolella on varvikon peittämällä mäntykankaalla kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat ovat matalia ja reunoiltaan pyöristyneitä. Suuremman ympärillä erottuu valli.
Vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä paikalta löydettiin asumuspainanne/asumuspainanteita. Ne sijaitsevat rantaan johtavan ajouran ja sen vieressä olevan betonikaivon koillispuolella, näiden ja havaintoaseman aidan välisellä muokkaamattomalla alueella.
Asuinpainanteista epämääräisempi on kooltaan 6 x 4 metriä. Painanne on noin 30 - 40 senttimetrin syvyinen. Siihen tehdystä koekuopasta saatiin yksi palaneen kiven pala aivan turpeen alapinnasta. Painanne sijaitsee ranta-alueella olevan betonirenkaisen kaivon itäpuolella kohdassa p: 7641328, i: 3552438.
Tästä vajaat 20 metriä pohjoiskoilliseen kohdassa p: 7641342, i: 3552438 on asumuspainanne, jonka ala on noin 4 x 7 metriä ja syvyys 30 - 40 senttimetriä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskoksia ja kiviesineiden katkelmia sekä melko ohut kulttuurikerros.
Rannan vesirajassa havaittiin vielä pari kvartsi-iskosta, jotka jätettiin paikoilleen. Asumuspainanteista satakunta metriä itään havaintoaseman aidan sisäpuolella olevia kuoppia ei tällä kertaa tarkastettu. Kohdassa p: 7641335, i: 3552447 on halkaisijaltaan kolmimetrinen kuoppa, joka saattaa olla moderni.

Annanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nellimin kylästä yli 3 km luoteeseen, Paksuvuonon suun pohjoisrannalla, Annanlahden hiekkarantaisessa lahdenpohjukassa. Löytöjä kerättiin rannasta ja rantavedestä. Asuinpaikka näyttää suureksi osaksi huuhtoutuneelta.

Kelloniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paatsjoen pohjoisrannalla on rajavyöhykkeen sisällä Kelloniemi, vastapäätä etelärannalla olevaa Virtaniemen rajavartiostoa. Niemen kärjessä, polulla ja venelaiturin kohdalla on merkkejä muinaisasutuksesta, kivikautisesta asuinpaikasta.

Paatsjoki pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paatsjoen pohjoisrannalla, vastapäätä Virtaniemen rajavartioasemaa on pieni niemeke. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä poimittiin sen huuhtoutuneen rantatörmän hiekkamoreenista.

Kultalahti itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Satapetäjäselän koillisrannalla on Kultalahden talo. Talosta noin 500 m eteläkaakkoon on niemen kärjessä huuhtoutunutta hiekkarantaa, josta poimittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Asuinpaikka näyttää tuhoutuneen osittain rantavoimien vaikutuksesta.

Kuortossalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarinjärven Kuortossalmen luoteissuun itärannalla, vastapäätä Tuurakivensaaren itäkärkeä on lahdenpoukama. Sen rantahietikolta ja rantavedestä poimittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Hietikon laidassa erottuu tuulenkaadon juurakossa hiiliä ja tulen rapauttamia kiviä. Rantavoimat ovat ilmeisesti tuhonneet suuren osan kohteesta.

Ivalon lentokenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalon lentokentän kiitoradan koillispäästä radan suuntaisesti kilometrin etäisyydellä, Korkean Ivalonjoen törmän niskalla. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä tieuralta. Hienohiekkainen männikkökangas. Toinen löytökohta läheisessä Palotievanniemessä.

Tupavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Angelin rajavartioasemalta noin 9 km pohjoiskoilliseen ja Jokirannan tilalta n. 1,3 km eteläkaakkoon on Tupavaaran laella on kenttä, jossa erottuu ainakin neljän nelikulmaisen rakennuksen pohjaa. Kysymyksessä lienee ns. Paksu Sammelin, Samuel Samuelinp. Saijetsin (1771-1839) asuma kenttä 1700- ja 1800-lukujen vaihteesta. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 08 + 3821 11.

Tupavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Angelin rajavartioasemasta noin 10,5 km pohjoiskoilliseen, Tupavaaran pohjois- ja luoteisrinteellä. Jäkäläkankaalla polveilevilla hiekkaharjanteilla on erillisinä ryhminä 55 pyyntikuoppaa. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 08 + 3821 11.

Jokiranta 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Angelin rajavartiostosta noin 11,5 km koilliseen. Jokirannan autiotaloon vievällä tiellä, poroaidan kohdalla ja siitä noin 40 m:n matkalla koilliseen. Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 08 + 3821 11.
Vuonna 1989 paikalta löytyi poroaidassa olevan veräjän alapuolelta n. 40 m:n matkalta muutama pienehkö kvartsi-iskos sekä kappale palanutta luuta. N. 30 m:n päässä veräjästä lounaaseen tien eteläpuoliskossa oli näkyvissä tien kulutuksen vuoksi osittain hajonnut tulisija. Noin 40 m:n matkalla veräjästä ylöspäin koilliseen löytyi tieltä runsaasti kvartsia, kvartsiittia, ja jotakin kolmatta kivilajia Nämä esineet olivat isokokoisia. Löydöt osoittavat, että paikalla on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka.

Peävrrikjohka (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Angelin rajavartioasemalta noin 14 km pohjoiskoilliseen, välittömästi Angeli-Karigasniemi -polkutien itäreunassa, Inarinjoen Äijänsaaren kohdalla. Latomukset (11 kpl) ovat pohjois-eteläsuuntaisessa, noin 50 m pitkässä rivissä jäkäläkankaalla. Ne ovat lähinnä suorakaiteen muotoisia ja keskimäärin 8 m:n päässä toisistaan. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.
Maastossa vuonna 1989 havaittiin, että latomukset sijaitsevat S-N-suuntaisessa ja n. 50 m pitkässä rivissä n. kolmen metrin etäisyydellä Angelintien itäreunasta. Muodoltaan latomukset ovat soikean ja suorakaiteen väliltä, ja osa niistä kohoaa matalana kumpareena ympäristöstään. Muutamasta latomuksesta olivat pelkät reunakivet havaittavissa. Pitkittäisakselien suunnat ovat lähes kaikissa W-E, ja niiden keskinäiset etäisyydet toisistaan ovat yleensä n. 8 m. Pohjoisesta päin lukien kahdeksatta latomusta sivuaa myös pieni pyöreä, jäkälän peittämä kivikeko, jonka halkaisija on n. 50 cm. Yksi latomuksista on jäänyt polkutiestä kohti itää metsän poikki johtavan ajouran pohjaan.
Paikalla saadun tiedon mukaan toinen samanlainen latomusrivi, joka sijaitsi tarkistetun latomusrivin rinnalla länsipuolella, on jäänyt aikanaan Angelintien alle. Vuonna 1989 havaitut latomukset olivat välittömässä tuhoutumisvaarassa tien levennys- ja päällystystoimenpiteiden johdosta.
Kyseessä ovat ilmeisesti liesilatomukset. Kyseiset jäännökset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Vuomajoen silta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännöskompleksi sijaitsee Angelista noin 16 km koilliseen, Vuottešjávrin ja sen pohjoispuolella sijaitsevan Kuoppajärven ja luoteispuolella sijaitsevan Geavnnašjávrin välisellä kannaksella, noin 200 m Angeli-Karigasniemi -välisen tien itäpuolella.
Pyyntikuoppia on yhteensä 14 neljänä ryhmänä. Yhdestä pyyntikuopasta on ajoitus: Ua 10445 3120 ± 70. Maasto on tasaista ja kuivaa jäkäläpeitteistä mäntykangasta, kuoppien kohdalla on myös tunturikoivikkoa. Paikalla on lisäksi kivikautinen asuinpaikka - kuoppien länsipuolella on nelikulmainen kodansija.
Vuoden 2011 tarkastuksen yhteydessä pohjoisimpien pyyntikuoppien itäpuolelta, Vuopmeveadjin etelätörmällä kulkevalta metsätieuralta havaittiin kymmeniä kvartsi-iskoksia. (Alakohde)

Vuomajoki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Inarinkönkäältä noin 450 m koilliseen on rinnetasanteella kaksi pyyntikuoppaa ja soikea kodanpohja. Lähellä ovat kohteet Inarinköngäs (kohde 403) ja Könkäänniska (kohde 642).

Pahtusjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Angelista noin 18 km koilliseen, Vuomajoen taloryhmän itäpuolisella hiekkaterassilla, molemmin puolin Angeli-Karigasniemi -polkutietä. Kuopat muodostanevat noin 1,3 km pitkän, 19 kuoppaa käsittävän pyyntijärjestelmän. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.
Paikalta on kartoitettu vuonna 1961 19 peurahautaa. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä paikallistettiin 12 hautaa. Vuoden 1993 maastohavaintojen raportissa mainitaan 13 hautaa hautaa, jota ovat kahdessa ketjussa. Ensimmäisessä ketjussa on kolme kuoppaa. Toisessa ketjussa on 6 kuoppaa. Ensimmäisen ketjun kuopat ovat suurempia ja toisen ketjun pienempiä.

Irjanmaras (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Angeli-Karigasniemi -polkutieltä Komsijärven kohdalta 6 km itään. Kenttä on Irjanmaras-nimisen noin 2,5 km pitkän harjanteen luoteisreunassa, Koirajängän ja Kurtojängän välissä. Paikalla erottuu noin 70 x 80 m laaja pihapiiri, jossa on useita rakennuksen jäännöksiä. Eräässä hirsiseinät ovat vielä pystyssä. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.

Sylvenvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Törmäsessä, missä Kerttuoja laskee idästä Ivalojoen uomaan. Ojan ylittävästä sillasta noin 160 m koilliseen, Ivalojoen vanhan korkean rantatörmän päällä on tiemaassa, törmän taitteessa ja sorakuopan välissä muinainen asuinpaikka. Kohteeseen on yhdistetty 50 m länteen olevan kirveen (22626) löytöpaikka, jonka kohdalla saattaa myös olla asuinpaikkaa. Löytökohdasta kaakkoon on Kerttuojan kivi- tai pronssikautinen asuinpaikka (kohde 357).

Rönkön raivio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin kilometri Ivalon lentoasemasta länteen, Ivalojoen kaakkoisrannalla, jyrkästi kohoavan kankaan reunassa. Paikalta on kuorittu pintamaa pois lentokenttää rakennettaessa, jolloin asuinpaikka on pahoin tuhoutunut. Löytöalue on noin 60 m pitkä ja noin 10 m leveä. Tästä noin 150 m länteen on Ivalojoen sortuvasta törmästä löydetty aikaisemmin saviastianpala.

Rahajärvenkaita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Rahajärven Kaidanvuonon perukasta 2,3 km pohjoisluoteeseen. Vuonon suun koillisrannalla on isohko niemenkärki. Tästä 200 metriä kaakkoon kääntyy rantaviiva suoraan itään muodostaen pari kookasta poukamaa. Korkea vesi on syönyt rantapenkkaa. Asuinpaikka-alueen kokonaispituus on noin 200 metriä ja se jakaantuu neljään erilliseen löytökohteeseen (ks. tarkastuskertomus 1990). Säännöstely näyttää tuhonneen kohteen lähes täysin.

Njurgoilááduh itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven Tuorbevuodnan ja Njurgoilááduh-lampien välisessä maastossa. Paikalta on asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Kohteesta länteen on pyyntikuoppia ja asuinpaikkalöytöjä (kohteet 399 ja 688).

Rovaniemi pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on kodansijoja, pyyntikuoppia ja mahdollisia asumuspainanteita. Iijärven lounaisosaan pistää etelästä polvekkeinen, paikoin tunturikoivikkoa kasvava hiekkaniemi. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita.
Huom! Kohteeseen on yhdistetty Rovaniemi NE (kohde 522). Katso myös lähellä olevat kohteet Rovaniemi (kohde 401), Paahumajävri (kohde 402).

Tsiegnalisluokta länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Iijärven lounaisosaan etelästä pistävällä, polvekkeisella, paikoin tunturikoivikkoa kasvavalla hiekkaniemellä. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita.

Tsiegnalisluokta koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Iijärven lounaisosaan etelästä pistävällä polvekkeisella, paikoin tunturikoivikkoa kasvavalla hiekkaniemellä. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita.

Pautuvuono kaakko (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Latomukset sijaitsevat Iijärven lounaisosaan etelästä pistävällä polvekkeisella, paikoin tunturikoivikkoa kasvavalla hiekkaniemellä. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita.

Säytsjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Säytsjärven keskivaiheilla, järven länsirannalla olevan Paksumaan kesätalon läheisyydessä, niemen kaakkoisrannalla. Kasvillisuus on avomaata, matalaa kanervikkoa ja heinikkoa, rannalla koivuja. Rantaharjanteen reunalla, 20 m päässä rannasta, on vinosti maasta esiin pistävä 70 cm korkea kivi, jota on kuvauksen mukaan "kuin jättiläiskalan kuono". Seita on ehjä ja paikallisten tiedossa.
Tämän kalaseidan vieressä on kenttä nimeltä Säytsjärvi Aikio-Jussin kenttä (kohde 532), jossa kerrotaan Aikion Jussan asustelleen noin 160 vuotta sitten. Kohteet on yhdistetty yhdeksi kohteeksi. Vuoden 2019 tarkastuksessa kentästä inventoitiin useita kotasijoja.

Seitasaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Säytsjärven keskivaiheilla on Paksumaan kesätalon kohdalla järvikapeikossa pieni Seitasaari, jossa "kerrotaan ennen olleen pääjumalan".

Annansaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Iijärven lounaisosassa on Härkäsalmen ja Rovasalmen välisellä selällä Annansaari. Saaren itäpäässä on neljän pyyntikuopan muodostama ryhmä. Näistä n. 300 m pohjoisluoteeseen on saaren pohjoiskärjestä noin 10 m päässä vedessä kivi, Ison-Antin Annan jatakivi, jota mainitaan palvotun (Paulaharju 1932:34). Suippolakinen kivi erottuu muista rantakivistä. Saaren lounaisosassa etelärannalta mainitaan Anninsaaren kenttä, jonka Heikki Aikio (lehtitieto 1980) kertoi olleen asumaton jo yli 100 vuotta.

Näätämöjoen luusua (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven koillispäässä, Näätämöjoen luusuan ja sen kaakkoispuolisen järven välisellä kannaksella. Kumpuilevassa ja kivikkoisessa, tunturikoivikkoa kasvavassa maastossa erottuu 11 kuopan jono itä-länsi-suuntaisena. Kuoppien laajuus on 3-5 m ja syvyys 0,6-1,7 m.

Kaitamojärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyläjärven ja Kaitamojärven välisessä maastossa, Kaitamojärven luoteispäässä. Alue on männikköä kasvava hiekkapohjainen rinne. Paikalla on 51 pyyntikuoppaa.
Kohteessa pitäisi olla 51 pyyntikuoppaa, mutta vuoden 2017 inventoinnissa niitä löydettiin 32 kappaletta. Pääjono koostuu 23 kuopasta, jotka ovat lähinnä länsiluode-itäkaakko suuntaisesti. Ne ulottuvat Kaitamojärven rannasta noin 400 m länsiluoteeseen, Kaitamojärvi-Sarre Petterinoja -metsäautotieltä pohjoisluoteeseen suuntautuvan lyhyen metsäautotien länsipuolelle. Muutama kuoppa on jonon pohjoispuolella, metsäautotien kääntöpaikan vieressä. Kuoppia on myös Kaitamojärvi-Sarre Petterinoja tien eteläpuolella, pohjoinen-etelä suuntaisena jonona, sekä tien alkupäässä, lähellä Kaitamojärveä.
Kuoppien keskimääräinen koko on 3,5 m x 3,0 m ja syvyys 70 cm. Kuoppia on todennäköisesti tuhoutunut metsäautoteitä tehdessä.

Vanha hautausmaan tie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon kirkosta etelään n. 3,3 km. Ivalojoen itäpuolella, mainitun tien ja Saarineitämävaaran välisessä maastossa, vaarantyven luoteispuolella. Paikka on moreenipohjaista mäntykangasta, Ivalojoen vanhan uoman tuntumassa. Vanhan tien luiskista ja poluilta löytyi kvartsia. Tietyö on tuhonnut osan oletetusta asuinpaikasta.

Pitkäjärvi (148010594) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aitavaaran ja Kaijanvaaran välissä, kaakko-luodesuuntaisen, 1 km pitkän Pitkäjärven itärannalla. Pohjoisesta, Kaijanvaaran eteläpuolelta laskee met-sätieura järven itärantaan, järven puolen välin tienoille.
Vuoden 1989 inventoinnissa kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä havaittiin järven rannassa kulkevalta metsätieuralta kahdesta eri paikasta. Pohjoisempi löytöpaikka sijaitsee paikassa, missä tieura laskee pohjoisesta järven itärantaan, rannassa sijaitsevan lähteen eteläpuolella. Eteläisempi löytöalue sijaitsee tästä noin 120 m etelään. Vuonna 1989 todettiin tien tuhonneen tätä löytöaluetta pahoin.
Vuoden 2010 inventoinnissa ei kummaltakaan löytöalueelta voinut enää havaita jälkiä esihistoriallisesta asutuksesta. Ilmeisesti kivisen järven rannan asuinpaikat ovat olleet hyvin pienialaisia.

Mukkavuopaja kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Ivalon kirkosta n. 2,3 km kaakkoon, Ivalojoen entisen uoman (Mukkavuopajan) kaakkoispuolisella noin 5 m korkuisella rantaterassilla. Noin 6 - 8 m törmän reunasta todettiin vuoden 1987 inventonnissa kvartsi-iskoksia. Mukkavuopajan nykyisestä rannasta matkaa on n. 120 m kaakkoon. Löytöjä poimittiin traktorin ajo-uralta. Lähettyvillä erottui myös punaiseksi palanutta hiekkaa. Paikka on hiekkapohjaista kangasta, josta metsä on hakattu.
Kohde tarkastettiin vuonna 2012 osana Ivalon asemakaava-alueen inventointia. Löytöpaikalla kulkee nykyään sähkölinja, ja hakatulla aukealla ei ole kuin pari kohtaa, jossa maanpinta on rikkoutunut. Koko rantaterassi tarkastettiin, muttei siitä löytynyt enää mitään asuinpaikkaan viittaavaa.
Vuoden 2017 voimalinjainventoinnissa tehtiin suunnitellulta voimalinjalta n. 50 m itään 5 – 7 metrin välein koekuoppia traktoriuralle, josta kvartsit olivat löytyneet v. 1989. Kuopista ei havaittu mitään muinaisjäännöksen viittaavaa, seulanäytteissä oli vain hienoa hiekkaa. Paikoitellen huuhtoutumiskerroksen alla oli ohut tummanpunainen kerros, joka on ilmeisesti luonnollinen (metsäpalo ?). Traktoriuran kohdalla lienee mahdollisesti vain pienalainen leiripaikka.

Pajakoski pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia merkejä Ivalon lentokenttäterminaalista 3,8 km lounaaseen, Ivalojoen Pajakosken korkeatörmäisellä pohjoisrannalla, jokeen niemenä työntyvällä mäntykankaalla. Törmä sortuu vähitellen jokeen.

Ailijärvi kaakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde koostuu kvartsi-iskosten löytöpaikasta ja kahdesta pyyntikuopasta. Ne sijaitsevat Aili- ja Lauttajärven välisellä kannaksella. Hiekkaperäisellä mäntykankaalla on tehty harvennushakkuu. Ailijärven rannasta n. 25 m kaakkoon on tuulenkaatojen juurista löytyi kvartsi-iskoksia. Tästä 60-80 m eteläkaakkoon, metsäautotien vieressä, on kaksi pyyntikuoppaa n. 45 m:n päässä toisistaan.

Ailijärvi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon kirkosta n. 12 km lounaaseen on Ivalojoen kaakkoispuolella Ailijärvi. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee järven koillisrantaan yhtyvän purosuun eteläpuolella. Männikköä kasvava, alava moreeniniemeke.

Toloskoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Tolosen talosta 1,6 km länteen on Ivalojoessa Toloskoski. Kosken kohdalla jokeen työntyy n. 300 m pitkä niemi. Sen kärjessä, lounaistörmässä erottuu maassa tulenpidon jälkiä ja kvartsikappaleita. Tästä n. 50 m koilliseen on tupasija.

Toloskoski pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tolosen talosta 1,6 km länteen on Ivalojoessa Toloskoski. Kosken kohdalla jokeen työntyy n. 300 m pitkä niemi. Niemen kärjestä n. 600 m pohjoisluoteeseen Ivalojoen vanhan uoman etelärinteellä metsätien kohdalla löytyi asuinpaikkamerkkejä ja jälkiä tulenpidosta. Lähellä kohde Inari 601.

Jokimella itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalon Alemmasta Akujärvestä kilometrin verran luoteeseen on jänkien saartama, Jokimella-niminen, mäntyä kasvava moreeniharju. Harjulla todettiin vuonna 1989 200 metrin matkalla kuusi pyyntikuoppaa. Lisäksi kuoppien itäpuolelta harjun nokasta löytyi rapautuneiden kivien luota esihistorialliseen oleskeluun viittaava iskos. Kuopista 160 m länteen sorakuopan länsipuolella on mahdollinen asuinkuoppa.
Kohde tarkastettiin vuonna 2012. Sen perusteella harjun itäpäässä sijaitsevista pyyntikuopista oli tuhoutunut kaksi, sillä 1990-luvulla harjulle oli tehty tie ja useita rakennuksia. Mahdollinen asuinkuoppa osoittautui harjun päällä soranottokuopaksi, joita harjun keskiosassa, eteläreunalla ja länsipäässä on useita.

Heteenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Veskonniemeen vievän tien itäpuolella n. 150 m ja Virtaniemen tien ja Veskonniemen tien haarasta n. 1,2 km pohjoisluoteeseen. Heteenkankaan länsipäässä on ainakin neljä pyyntikuoppaa. Kaksi läntisintä on osaksi tien tuhoamia, itäiset ovat ehjiä.

Kulasjoen silta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 27,7 km Ivalon kirkosta ja noin 1,3 km Luttojärvestä 1,3 km eteläkaakkoon, noin 40 m Kulasjoen ylittävästä Kuutuantien sillasta luoteeseen, Luton latvoille laskevan Kulasjoen länsirannalla. Alueen maaperä on hiekkaa ja paikalla kasvaa varttunutta kuivaa kangasmetsää.
Arponen on löytänyt kohteen vuonna 1989 ja havainnut noin 10-15 m rannasta, alimmalla rantaterassilla palanutta luuta ja kvartsia. Paikalla erottuu vanhoja rantaterasseja. Tältä alimmalta, noin 2 m joen pinnasta kohoavalta rantaterassilta ei löytynyt vuonna 2010 enää merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, sillä se on hyvin kulunut. Sen sijaan kvartsi-iskoksia havaittiin vanhasta löytöalueesta alavirtaan päin, alueen halki kulkevalta länsi-itäsuuntaiselta hiekkatieltä. Lisäksi alueen koillisosassa on kellarin ja parin puukehikon jäännökset, jotka saattaisivat olla peräisin savotta-ajalta.

Kulasniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luttojoen ja Kulasjoen välisellä, koillis-lounaissuuntaisella Kulasniemellä, Asuinpaikkalöytöjä havaittiin vuonna 1989 Kuutuantien ja Kulasnie-men tien risteyksestä 2,3 km koilliseen, Luttojoessa olevan Luttovuopajan ja Luttojoen yhtymäkohdasta noin 50 m länteen, Luttojoen etelärannan veden kuluttamalla rantatörmällä.
Paikka tarkastettiin vuonna 2010, mutta itään pistävältä niemekkeeltä ei löytynyt jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta. On hyvin mahdollista, että suurin osa asuinpaikasta on sortunut parinkymmenen vuoden aikana Luttojokeen. Kohde oli aiemmin rajattu siten, että se sijaitsi niemellä, noin 12 m etäisyydellä rannasta. Vuonna 2010 kohdetta laajennettiin maastossa ulottumaan Luton rantaan saakka.

Littoksenkoski (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Luttojoen Littoksenkosken koillisrannalla, vastapäätä Luttojokeen laskevan Littoksenjoen suuta. Raja-Joosepin rajavartioasemalta 2,9 km länteen. Mahdollinen kodansija on Luttojokeen pistävässä niemessä, rannasta n. 10 m. Kohde erottuu maastossa laakeana painanteena mäntykankaalla.

Pirttikompsio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luttojoen ja Rajajoosepintien välissä, Pirttikompsio-nimisen vaaran lounaispuolella ja noin 300 m Luton uomasta pohjoiseen. Rajajoosepintien eteläpuolella sijaitsee noin 500 m pitkä ja 10-20 m leveä hiekkaharju, jonka päältä ja etelärinteeltä on tehty kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ja havaittu muutamia mahdollisia pyyntikuoppia.
Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä havaittiin vuonna 1989 (kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta) harjun laelta ja etelärinteestä ilmeisesti harjun keskivaiheilta. Lisäksi näiden asuinpaikkalöytöjen länsipuolella todettiin olevan kaksi ja itäpuolelta neljä pyyntikuoppaa noin 200 metrin matkalla.
Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiin kaksi mahdollista pyyntikuoppaa välittömästi Pirtti-Kompsion lammesta laskevan ojan länsipuolella, harjun itäpäässä. Asuinpaikkalöytöjä, lähinnä kvartsi-iskoksia, havaittiin myös harjun keskivaiheilta noin 5 m x 20 m kokoisella alueella, eikä niitä otettu talteen. Tästä noin 35 m länsilounaaseen havaittiin vielä yksi mahdollinen pyyntikuoppa.
Osa vuonna 1989 havaituista pyyntikuopista todettiin maakaira-näytteillä suhteellisen nuoriksi, todennäköisesti tuulenkaadoiksi.
Pyyntikuoppa 1 (x=3550209, y=7600199, z=139) sijaitsee harjun itäpäässä. Sen halkaisija on 2 m ja sy-vyys 40 cm.
Pyyntikuoppa 2 (x=3550159, y=7600183, z=143) sijaitsee noin 52 m pyyntikuopasta 1 länsilounaaseen. Sen halkaisija on 3 m ja syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 3 (x=3549948, y=7600099, z=144) sijaitsee alueen länsipäässä, noin 35 m asuinpaikkalöy-döistä länsilounaaseen. Sen halkaisija on 3,5 m ja syvyys 40 cm. Parissa kuopasta otetussa maakairanäyt-teessä todettiin kaksoismaannos.

Nuottamajärven kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nuottamajärvi sijaitsee Myössäjärveltä 2,5 km koilliseen, Tupavaaran ja Lauluvaaran välissä. Kuuden pyyntikuopan ketju sijaitsee Nuottamajärven luoteispäässä, Paavisjärven ja Nuottamajärven välissä. Pyyntikuoppaketjun kaakkoispuolella on Nuottamajärven kenttä. Kuopparivi on koillis-lounaissuuntainen, n. 130 m pitkä: viisi kuoppaa sijaitsee laskuojan länsipuolella ja yksi ojan itäpuolella.
Nuottamajärven kenttä on Saijetsien talvipaikka, kesäpaikka sijaitsi Nuoran-Juhanissa Mahlattinuoran pohjoispäässä. Vanhasta rakennuskannasta ei ole enää mitään jäljellä. Piisikiveys ja vanhan tuvan jäänteet sijaitsevat nykyisen navetan pohjoispuolella. Tila on perustettu vuonna 1851, mutta kenttä on luultavasti ollut asuttu jo ennen sitä.

Alakoski kaakko (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alakoski (Vyelemuškuoškâ) on Juutuanjoen viimeinen koski Inarin kirkonkylän pohjoispuolella ennen kuin se yhtyy Inarijärveen. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä on havaittu Juutuanjoen kaakkoisrannalla, Alakosken alapuolella, noin 150 m Juutuanjoen sillasta ylävirtaan. Kvartsi- ja kvartsiitti-iskosten löytöpaikka on metrin korkuisella rantaterassilla, terveystalon ja kunnan vuokratalon välissä sijaitsevassa entisessä venevalkamassa.
Vuoden 2008 inventoinnin aikana todettiin, että terassin rannalla kulkevan Oi Juutua-retkeilypolun pintaan on tuotu soraa muualta eikä entisen venevalkaman kohdalta löytynyt enää mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Rantaterassille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Sen sijaan terassilta havaitiin muutamia hirsikämppien pohjia, jotka saattavat liittyä alueen metsätöihin ja savotoihin. On todennäköistä, että rantatörmän asuinpaikka on sortunut suurelta osin Juutanjokeen.

Sevettijärvi lounas Niemi 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Sevettijärven tsasounasta n. 850 m itään. Harjujakson erottaman Sevettijärven kaakkoispuolisen järvialtaan pohjoisrannalla, moreeniharjanteen rinnepolulla. Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka.

Sevettijärvi lounas Niemi 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sevettijärven tsasounasta n. 850 m itään. Harjujakson erottaman Sevettijärven kaakkoispuolisen järvialtaan pohjoisrannalla, moreeniharjanteen rinnepolulla polkusillasta n. 50 m koilliseen, on kivillä vuorattu pieni säilytyskuoppa l. purnu.

Mihkalvääri pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta noin 10,5 km lounaaseen. Vuonna 1989 Mihkalijärven koillispäästä havaittiin yksi pyyntikuoppa Sevettijärventien ja järven välissä olevalta männikkö-koivukankaalta. Vuoden 2019 tarkastuksessa Sevettijärventien itäpuolelta löytyi viisi pyyntikuoppaa lisää noin 100 m pitkässä, lounais-koillissuuntaisessa rivissä.
Vuoden 2020 kaivauksissa tutkittiin tien länsipuolella sijaitseva pyyntikuoppa nro 1, joka sijaitsee tien suunnitellulla perusparannusalueella. Tutkimuksissa selvisi, että kuopparakenne oli vain noin 80 cm syvä ja siihen nousi pohjavesi. Kyseessä saattaa olla keskeneräiseksi jäänyt pyyntikuoppa. Kohteen muut pyyntikuopat (2-6) kartoitettiin ja valokuvattiin.
Kohteen aluerajausta on muutettu 14.12.2020 sen johdosta, että pyyntikuoppa nro 1 on poistettu muinaisjäännösrekisteristä.

Mihkâlvääri lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mihkâlväärin länsirinteen juurella on kolme pyyntikuoppaa lähes pohjois-etelä-suuntaisessa rivissä vaaran ja lammen välisellä kumpuilevalla männikkö-koivikkokankaalla noin 25-35 m:n päässä toisistaan.
Vuoden 2019 inventoinnissa todettiin, että pyyntikuoppaketju jatkuu lammen länsipuolella kohti etelää noin 130 m päässä. Pyyntikuoppia on tässä pätkässä viisi kappaletta. Näistä eteläisimmästä pyyntikuopasta noin 210 m lounaaseen sijaitsee kohde Mihkalijärvi etelä, joka kuuluu samaan pyyntikuoppajärjestelmään. Siinä on kaksi pyyntikuoppa ja esihistoriallisia asuinpaikkamerkkejä.

Mihkalijärven taajama (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuonna 1983 Teppanan kotajärven ja MIhkalijärven välisellä kannaksella, Mihkalijärvi-nimisen taloryhmän kohdalla havaittiin Sevettijärventien molemmilla puolilla yksi pyyntikuoppa.
Vuoden 2019 tarkastuksessa pyyntikuoppia todettiin olevan yhteensä neljä. Paikallisen asukkaan avulla pihapiiristä paikallistettiin kaksi osin täytettyä pyyntikuoppaa, pyyntikuoppa 1 ja 2. Tien pohjoisreunalla on yksi, osin jo hieman tuhoutunut pyyntikuoppa 3, ja tien eteläpuolella on suppilomainen, hyvin säilynyt pyyntikuoppa 4.

Mihkalijärvi koillinen, Autiotuvanranta etelä (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Sevettijärven tsasounasta 15 km lounaaseen. Välijärven koillispään itärannalla, niemen kärjessä kartalle merkitystä autiotuvasta n. 250 m lounaaseen. Latomus on suorakaiteen muotoinen (2,2 x 1,2 m) ja 20-30 cm korkea. Se on ladottu tasalakiseksi kummuksi. Tästä noin 300 m koilliseen latomuskohde Inari 627.

Mihkalijärvi koillinen, Autiotuvanranta pohjoinen (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Sevettijärven tsasounasta 15 km lounaaseen. Kohteesta Inari 625 n. 300 m koilliseen on pienessä niemessä avokallion kohdalla latomus. Se on suorakaiteen muotoinen (1,6 x 1 m) ja vain 10 cm korkea.

Mihkalijärvi kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta noin 12 km lounaaseen. Mihkalijärven koillisrannalla, pienen lammen kohdalla. Paikalla on vuonna 1989 todettu kivikautinen asuinpaikka matalapohjaisen lahden rannalla, jossa on 0,5 m korkea rantatörmä. Lisäksi tästä noin 100 m itään, lammen ja harjun välisellä kankaalla oli pyyntikuoppa.
Vuoden 2019 tarkastuksessa lammen ja harjun väliseltä kankaalta ei havaittu enää pyyntikuoppaa. On mahdollista, että se on jäänyt paikalla nykyään olevan mökin ja sen ulkorakennusten alle. Sen sijaan harjun päältä, noin 10 m metsäautotiestä länteen, havaittiin liesikiveys. Siitä erottui maan päälle selkeimmin kolme isoa maakiveä.
Mihkâljävrin rannalta matalan veden aikaan löytyi kolme eroosion jo osin tuhoamaa liesikiveystä noin 3 m etäsiyydellä toisistaan. Alueelta löytyi myös kvartsi-iskoksia ja kvartsisia raaka-ainekappaleita. Niitä ei otettu talteen.

Mihkalijärven taajama koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sevettijärven tsasounasta lounaaseen, Sevettijärvelle vievästä maantiestä pohjoiseen eroavan tilustien reunassa on kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat on täytetty risuilla ja roskilla. Lähellä kohde Mihkalinjärven taajama (kohde 625).

Mihkalijärvi etelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta noin 11,5 km lounaaseen, Sevettijärventiestä Teppanan kotajärven rantaan erkanevan tiepiston eteläpuolla, pienen lammen koillisrannalla.
Pyyntikuoppa 1 sijaitsee noin 17 m ja pyyntikuoppa 2 noin 25 m Sevettijärventiestä kaakkoon. Vuonna 2019 lammen rantaa kulkevalta, kuluneelta metsäautotiepätkältä havaittiin lisäksi esihistoriallisia tulenpidon merkkejä, rikkipalaneita kiviä ja palanutta hiekkaa, jotka olivat paljastuneet turvekerroksen rikkouduttua.

Välijärvi itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Välijärven länsipuolisella niemellä vanhaa Sevettijärventietä on oiottu, ja nykyisen tielinjan länsipuolelle on jäänyt pätkä vanhaa tietä. Sen lounaispäässä on parkkipaikka, jonka pusketussa pintamaassa on niemen korkeimmalla kohdalla todettu vuoden 1983 inventoinnin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, kvartsia ja palanutta luuta. Välijärven rantaan on paikalta matkaa 150 m. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Vuoden 2019 tarkastuksessa Välijärveen pistävän niemen sortuneelta rantatörmältä löytyi kuntan alta kaksi mahdollisesti kivikautista, osin jo rantaveden vaihtelun tuhoamaa liettä kolmen metrin etäisyydellä toisistaan. Sen sijaan vanhalta löytöpaikalta tien varresta ei voinut havaita enää mitään kivikautiseen asuinpaikkaan liittyvää, sillä tiepistoa on käytetty vuosikymmeniä leiriytymis- ja kääntöpaikkana.

Alajärvenlompola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Partakon pohjoispuolella erkanee Sevettijärven tiestä Pyhävaaran kohdalla metsäautotie länteen. Tienhaarasta n. 250 m on metsätien eteläpuolella kaksi pyyntikuoppaa moreeniperäisellä mäntykankaalla.
Sijaitsee Mutajärvenlompolan ja Mutajärven välisellä kannaksella, Lompolan koillispuolella. Maaperä on hiekkaa, ylärinteen puolella suuria maakiviä. Alemman kuopan kohdalla kasvillisuus on sammalia, jäkäliä ja hieman puolukkaa. Ylemmän kuopan kohdalla aluskasvillisuus on paksumpi, sisältäen myös variksenmarjaa. Katso alakohteet.

Haukilammit länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturaan vievän tien ja Ivalojoen välisessä maastossa. Patatunturin laelta on paikalle matkaa viitisen kilometriä. Paikalla on 14 pyyntikuoppaa Haukilammin itäpuolisessa maastossa.

Ainikkaharjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturaan vievän tien ja Ivalojoen välisessä maastossa. Patatunturin laelta on paikalle matkaa viitisen kilometriä. Pyyntikuoppia on pienen lammen ja Ainikkalammen välisessä maastossa, Ainikkaharjuilla.

Nierisaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Angelin rajavartiostosta 400-800 m etelään. Inarijoen Nierisaaren kohdalla, lammen ja Inarijoen välisessä maastossa. Paikka on männikkökangasta, jossa risteilee ajouria ja polkuja. Alueella on kaikkiaan 11 kuoppaa noin 500 x 400 m:n alalla.

Iivanasvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Angelin rajavartioasemasta noin 9 km pohjoiskoilliseen Iivanasvaaran itärinteellä, noin 900 m Suuren Iivanajärven pohjoispäästä pohjoiseen. Paikalla on viitisen peurahautaa. Huom! Peruskartan numero on kokonaisuudessaan 3821 08 + 3821 11

Kaltojärvet (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Angelista noin 9,5 km pohjoiskoilliseen Inarijoen ja Angeli-Karigasniemi -polkutien välisessä maastossa, Jokirannan taslosta 2 km ylävirtaan. Paikalla on kaksi pientä järveä. Niistä eteläisemmän pohjoispäässä on pajukon peittämä kuoppa. Tästä noin 100 m pohjoiseen, isomman järven eteläkulman kohdalla, on kaksi kuoppaa noin 14 m päässä toisistaan. Pyyntikuopasta on ajoitus: Ua 10439 2635 ± 75 BP. Huom! peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 08 + 3821 11.

Aarnejärvi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Angelin rajavartioasemalta n. 15,5 km alavirtaan, on Aarnejärven ja Komsijärven välisen harjukannaksen eteläosassa, törmän reunassa viisi kivilatomusta. Ne ovat luode-kaakkosuuntaisessa rivissä n. 45 m:n matkalla. Latomuksista kolme on suorakaiteen muotoisia, kaksi soikeita. Kiveysten koko on 1,3-2,0 x 1,0-1,2 m ja korkeus 15-30 cm.
Inventoinnissa 1990 alueelta löytyi viisi kivilatomusta harjanteen eteläosasta läheltä Aarnejärveen (osa Inarijokea) laskevaa jyrkkää rinnettä. Latomukset olivat törmän reunan suuntaisesti luoteesta kaakkoon kulkevassa rivissä, pituusakseli poikittain rivin suuntaan nähden. Latomukset ovat korkeita ja erottuvat selvästi muuten kivettömästä ympäristöstään. Kolme latomuksista on suorakaiteen muotoisia, kaksi soikeita. Latomustan välitse kiemurteli polku, joka leikkasi latomuksen 5 lounaisnurkan (ks. kuvat 5. - 6.). Latomuksia 1 ja 3 oli keskeltä tongittu, samoin latomuksen 4 länsipäätä.
Kyseessä ovat ilmeisesti sekä suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset että soikeat liedet. Kyseiset jäännökset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Komsijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Angelin rajavartiostosta noin 15 km pohjoiskoilliseen, Inarijoen ja Angeli-Karigasniemi -polkutien välisessä maastossa. Paikalla on harjanne, jonka länsirinteessä on viisi pyyntikuoppaa pohjois-eteläsuuntaisessa rivissä. Komsijärven ja sen pohjoispuolella olevan lammen välissä. Pyyntikuopasta on ajoitukset: Ua 10443 2745 ± 55 BP ja Ua 10444 3555 ± 55 BP. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.

Könkäänniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inarinkönkäältä noin 350-400 m etelään on notkossa Inarijoen ja pienen lammen välisellä kannaksella ja sen pohjoispuolisessa rinteessä kolme pyyntikuoppaa. Huom! kohdetta myös peruskartalla 3821 12. Lähellä ovat kohteet Inarinköngäs (kohde 403) ja Vuomajoki (kohde 501).
Inventoinnissa 1990 alueelta havaittiin könkään ja sen itäpuolella olevan lammen väliseltä alueelta yhteensä kolme pyyntikuoppaa. Yksi kuopista sijaitsee heti könkään itärantaa etelään kulkevan ajouran eteläpään länsipuolella, ylätasanteella ennen ajouran laskeutumista alas Inarijoen rantaan. Lisäksi löytyi kaksi pyyntikuoppaa könkään niskan ja lammen väliseltä matalalta kannakselta, lammen pohjoisemman kuivuneen ja eteläisemmän nykyisen lasku-uoman välistä. Haudat olivat pieniä ja heikosti havaittavia.
Lisäksi könkään reunaa etelään kulkevan ajouran laidoilla sen molemmin puolin on lisäksi yhteensä 25 pientä pyöreää kuoppaa. Niiden läpimitta on n. 1 m, syvyys ehkä parikymmentä cm ja reunat pystysuorat. Kuopat arvioitiin havaintohetkellä 1990 melko tuoreiksi eli iältään nuoriksi. Niiden etäisyys toisistaan vaihtelee 1 -10 m:iin. Kuoppia on tien länsipuolella 13 kpl ja itäpuolella 12.

Pahtusjärvi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Angelin rajavartiostosta noin 19 km pohjoiskoilliseen, Pahtusjärven pohjoispäässä, molemmin puolin vanhaa Angeli-Karigasniemi -polkutietä ja poroaitaa. Hiljattain tehty tieoikaisu on siirtänyt tietä noin 50 m kuoppien länsipuolelle. Männikkökankaalla on kaksitoista kuoppaa. Pyyntikuopista on ajoitukset: Ua 10440 4345 ± 95 BP ja Ua 10448 3880 ± 60 BP. Huom! Peruskartan numero kokonaisuudessaan 3821 09 + 3821 12.

Kuosnavuonon perä lounas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven Kuosnavuonon perän lounaisimpaan kolkkaan laskee joki Matalasta Harrijärvestä. Lahdenpohjukan länsirannalla on huuhtoutunut asuinpaikka, josta löytyi palaneita kiviä ja mm. dolomiittia, serttiä, kvartsia ja kvartsiittia useasta eri keskittymästä.

Kuosnavuonon perä kaakko 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikkalöytöjä on Kuosnavuonon kaakkoisessa perukassa lounaisrannalla on melko jyrkkä, 6-7 m korkea törmä, joka muodostaa rannan korkeimman kohdan. Törmän reunassa on kaksi pyyntikuoppaa ja kaksi tupasijaa, joiden sivun pituus on noin 4 m.

Kuosnavuonon perä lounas 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon pohjukkaan pistää kaakosta niemi. Sen kivikkoisessa kärjessä havaittiin asuinpaikkamerkkejä.

Kuosnavuonon perä pohjoinen (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kuosnavuonon pohjukkaan pistää kaakosta niemi. Aivan niemen kivikkoisen pohjoiskärjen vesirajassa on neliön muotoinen kivilatomus, jonka sivun pituus on 1,2 m.

Kuosnavuonon perä kaakko 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikkalöytöjä on Kuosnavuonon kaakkoisessa perukassa, matalalla hiekkaniemellä, metrin korkuisen rantapenkan päällä sekä niemen kärjessä. Keskellä niemeä runsaasti kvartsia ja piisin pohjaa muistuttava neliön muotoinen latomus, jonka sivun pituus on 1,5 m.

Kenkisaari etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Rahajärven koillisemman altaan keskivaiheilla on pyöreä ja korkeahko Kenkisaari. Sen eteläkärjessä on säännöstelyn huuhtoma kivikkoinen niemi, jossa erottuu esihistoriallisen asuinpaikan jälkiä, tulenpitopaikkoja mm. pii-, kvartsiitti- ja kvartsiesineitä. Paikalla on myös 3 x 3 m:n kokoinen tupasija, jonka kaakkoiskulmassa erottuu kivistä ladottu piisin sija. Kohteeseen on yhdistetty Kenkisaari SE -niminen esihistoriallinen asuinpaikka (kohde 650). Lähellä on myös kohde Kenkiniemi NE (kohde 659).

Kuosnavuonon perä kaakko 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon kaakkoisimmassa perukassa on matala hiekkaniemi, joka on korkean veden aikana veden alla. Niemen keskiosassa on 50 x 50 m:n laajuinen asuinpaikka-alue. Löytöjä, kvartsi- ja kvartsiittiesineitä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, on hajallaan vesirajan läheltä lähes ylimpään rantaan saakka. Alueen sisälle jää kymmenkunta hajonnutta liesikiveystä, jotka keskittyvät alueen keskelle. Lähellä kohteet Inari 645, 648 ja 656.

Kaidanvuono itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilouhos Kaidanvuonon itärannalla. Ivalon ja Inarin kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosassa on kaakkoon pistävä Kaidanvuono. Vuonon pohjukassa ja koillisrannalla on useissa kohdissa jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta ks. kohteet 381, 682, 661.

Mustat Lantot pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarin ja Ivalon kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosaan pistää etelästä Kaidanniemi. Niemen molemmilla rannoilla on osittain järven säännöstelyn esiin huuhtomina useita esihistoriallisia asuinpaikkoja, joissa erottuu mm. liesikiveyksiä. Ks kohteet Inari 383, 384. Käytännössä löytökohdat kuuluvat samaan asuinpaikkarantaan.

Kenkiniemi pohjoinen 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee aivan Kenkiniemen pohjoiskärjessä. Suurin osa niemen kärjestä ja samalla siinä sijainneesta asuinpaikasta on jäänyt veden alle. Liesikiveyksiä ja asuinpaikkalöytöjä mm. liuskekärjen katkelma, tasataltta, liuske- ja kvartsiesineitä, liusketta, dolomiittia, serttiä ja kvartsia, on noin 100 x 50 m alalla sekä mantereen puolella että pienellä saarella. Kohteeseen yhdistetty asuinpaikka Kenkiniemi pohjoispää (kohde 415). Ks. myös kohteet Inari 414, 655 ja 657.

Kenkiniemi pohjoinen 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rahajärven Kaidanvuonon perukasta 4,1 km länsiluoteeseen ja 250 m Kenkiniemen pohjoiskärjestä kaakkoon. Kohde koostuu tupasijasta, kentästä, kivikautisesta asuinpaikasta ja kvartsi-iskosten löytöpaikasta. Tarkempi kuvaus alakohteista katso raportti vuodelta 1990, sivu 93. Ks. myös Inari 414, 415, 654, 657.

Kuosnavuonon perä koillinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 250 m pohjoiseen Kuosnavuonon kaakkoisperukasta niemenkärjessä, jonka koillispuolella on kivikkojen välissä 50 m pitkä ja 30 m leveä hiekkaranta. Hiekkarannalta löytyi palaneiden kivien vyöhyke, joukossa 2-3 liesikiveystä. Rannan pohjoispäässä on mahdollinen rauennut piisiröykkiö (1,5 x 1,5 m). Löytöjä, kvartsikaapimia, dolomiitti- ja kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, oli hajallaan pitkin rantaa, mutta jonkinlainen keskittymä oli havaitavissa em. latomuksen tienoilla. Latomuksesta 60 m pohjoiseen löytyi liesikiveyksen tuntumasta joukko iskoksia. Lähellä kohteet Inari 651 ja 660.

Kenkiniemi pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kenkiniemen pohjoiskärjen itärannalla, ranta-alueella on useita havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta. Alueella on useita palaneen hiekan ja löytöjen keskittymiä. Havaintoja noin 80 + 4 + 20 + 250 neliömetrin alalla. Ks. myös Inari 414, 415, 654, 655.

Historiallinen; Kenkiniemen itäpuolen lahdessa, purosuun pohjoispuolella, on matala kivikkoniemi, joka on korkean veden aikana upissa. Niemen kaakkoisrannalla on tupasija, seinän pituus on ollut noin 3 m, nurkassa neliömetrin kokoinen piisiröykkiö. Tupaa näyttää käytetyn vielä 1940-luvulla. Tästä n. 15 m pohjoiseen, niemen vastakkaisella rannalla on kvartsiitti-iskosten löytöpaikka.

Kenkipää 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon kaakkoisperukasta 500 m pohjoiseen on vuonon itärannalla pieni hiekka- ja kivikkorantainen niemi, jonka kohdalla rantaa on huuhtoutunut 20-30 m leveydeltä. Paikalla on kaksi löytökeskittymää. Lounaisempi keskittymä sijaitsee 7 m rannasta. Halkaisijaltaan 5-metriseltä alueelta löytyi hioinliippa, iskoksia ja palanutta luuta. Kohde lienee melkoisesti huuhtoutunut. Tästä noin 20 m pohjoiskoilliseen läheltä ylintä rantaa löytyi kvartsiittiydin ja yksi iskos. Muita asutusmerkkejä ei ollut havaittavissa. Lähellä on kohde Könkäänniska (kohde 652).

Kaidanvuonon perukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ivalon ja Inarin kylätaajamien välissä on Rahajärvi, joka laskee Kirakkakönkään kautta Ukonjärveen. Rahajärven pohjoisosassa on kaakkoon pistävä Kaidanvuono. Vuonon pohjukassa ja koillisrannalla on useissa kohdissa jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta ks. kohteet 381, 382, 652. Järven säännöstely on monin paikoin huuhtonut muinaisjäännöksiä.

Mustavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rahajärven Kaidanvuonon perukasta noin 0,5 km luoteeseen, vuonon lounaisrannalla, rannan ja metsätien välissä. Mäntykankaan rinteessä on soikea pyyntikuoppa. Pyyntikuopasta noin 100 m koilliseen, aivan rannan tuntumassa on kvartsi-iskoksen (KM 26012) löytöpaikka, Mustavaara 1 (kohde 514), joka on yhdistetty tähän kohteeseen.
Vuoden 2011 tarkastuksen perusteella pyyntikuoppa lienee tuhoutunut venesataman rakennustöissä.

Kaidanvuonon saari länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaidanvuonon lounaisrannalla on kumpumainen moreenisaari. Sen huuhtoutuneella lounaisrannalla on jäänteitä kivikautisesta asuinpaikasta.

Kaidanvuonon saari itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaidanvuonon lounaisrannalla on kumpumainen moreenisaari. Sen itärannalla on laajahko n. 90 m pitkä ja 10-20 m leveä löytöalue. Koko asuinpaikalla oli hajallaan etupäässä kvartsia, runsaimmin alueen pohjoispuoliskolla, jossa myös suurin osa palaneiden kivien keskittymästä sijaitsi. Saaren länsirannalla on kohde Kaidanvuonon saari W (kohde 663).

Kuosnavuonon perä lounas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon pohjukkaan pistää kaakosta niemi. Niemen lounaisrannalla on huuhtoutuneilla kivikkoisilla pikku niemillä merkkejä muinaisasutuksesta.

Kenkipää 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon kaakkoisemmasta pohjukasta 1,5 km pohjoisluoteeseen, Kuosnavuonon koillisrannalla, kivikkoisen niemen lounaistyvessä. Rantakivikossa on noin viiden metrin laajuiselta hiekka-alueelta löytöjä, kvartsia ja palanutta luuta, sekä merkkejä tulenpidosta. Asuinpaikka on pahoin huuhtoutunut.

Matalan Harrijärven laskupuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Matalasta Harrijärvestä laskevan joen itäpuolella, terassien välisellä männikkökankaalla soikea, kooltaan n. 5 x 3 m:n laaja ja puolisen metriä syvä pyyntikuoppa

Kenkiniemi lounas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon suun itärannalla, Kenkiniemen lounaisosassa. Huuhtoutunut rantakaista pikkusaaresta pohjoiseen. Saaren kohdalla on ainakin kolme liesikiveystä ja asuinpaikkalöytöjä.

Kenkiniemi lounas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon suun itärannalla, Kuosnavuonon kaakkoisimmasta perukasta 2,9 km luoteeseen. Löytöpaikka on pienen niemen kohdalla. Ranta-alueen yläosasaa oli 80-90 m pituudelta kvartsia ja palanutta luuta. Alueen keskellä oli löytökeskittymä palaneita luita sisältävine liesikiveyksineen. Noin 20 m pohjoiseen löytöalueen pohjoisreunasta löytyi läheltä ylintä rantaa rautaesine.

Kenkiniemi lounas 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijatsee Kuosnavuonon kaakkoisimmasta perukasta 3,1 km luoteeseen, Kuosnavuonon itärannalla, Kenkiniemen lounaisosassa kohdassa, johon peruskartalle on merkitty siirtokivilohkare. Huuhtoutuneella rannalla ja särkillä on ainakin kolme asuinpaikkakeskittymää useine liesikiveyksineen. Löydöt mm. hiekkakivinen hioinliippa, kvartsiittiveitsi, liuske-esineen teelmän katkelma ja kvartsia.

Kenkiniemi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijatsee Kuosnavuonon kaakkoisperukasta 3,3 km pohjoisluoteeseen, Kuosnavuonon itärannalla, Kenkiniemen lounaisosassa melko laajan hiekkaisen lahden rannalla. Melko keskelle lahtea laskee puro. Purosuun molemmin puolin on terasseilla ainakin neljä asuinpaikkakeskittymää useine liesineen. Löydöt koostuivat dolomiitti ja kvartsi-esineistä sekä iskoksista. Puron pohjoispuolisella kankaalla on pyyntikuoppa.

Kaunisniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnavuonon suun länsirannalla on Kaunisniemi. Sen pitkälle huuhtoutuneella koillisrannalla ja itärannalla on runsaasti jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta. Niemen nokasta luoteeseen on noin 250 m matkalla asuinpaikkajäänteitä ainakin kuudessa kohdassa. Lähellä kohteet Inari 673, 674.

Kaunisniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuosnavuonon suun länsirannalla on Kaunisniemi. Sen pitkälle huuhtoutuneella koillisrannalla ja itärannalla on runsaasti jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta. Niemen nokasta luoteeseen on eri ikäisiä asuinpaikkajäänteitä pesäkkeisesti noin 250 m:n matkalla.

Kaunisniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuosnavuonon suun länsirannalla on Kaunisniemi. Sen pitkälle huuhtoutuneella koillisrannalla ja itärannalla on runsaasti jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta. Edellisestä itään on n. 350 m pitkä niemi, joka on osittain veden alla säännöstelyn aikana. Erään saarikumpareen länsikärjessä on pyyntikuoppa.

Uulahden suu itä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Uulahden suuhun idästä pistävän niemen pohjoisrannalla. Paikka on osittain huuhtoutunutta kivikko- ja hiekkarantaa. Pahoin huuhtoutunut löydöskohta. Lähellä kohde Inari 677.

Uulahden suu itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Uulahden suuhun idästä pistävän niemen pohjoisrannalla. Paikka on osittain huuhtoutunutta kivikko- ja hiekkarantaa. Löytöalue on n. 10 x 30 m. Tästä n. 40-50 m länteen on vastaavanlainen keskittymä. Lähellä kohde Inari 676.

Mutusniemi kaakko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mutusniemen kaakkoiskärjessä olevasta huvilasta n. 300 m pohjoiskoilliseen on männikköisellä hiekkaharjanteella kolme pyyntikuoppaa 30-40 m:n päässä toisistaan. Lähellä kohde Mutusniemi SE 2 (kohde 679).

Mutusniemi kaakko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mutusniemen kaakkoiskärjessä olevasta huvilasta n. 400 m koilliseen on hiekkaharjanteen nokassa yksi pyyntikuoppa. Lähellä kohde Mutusniemi SE 1 (kohde 678).

Vanhankentänpelto (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mutusniemen kaakkoisrannalla Haapalahden suussa, Vanhankentän pellolla. Pahoin huuhtoutunut asuinpaikka on pellon lounaispuolella, niemen ja pellonkulman välisellä rannalla. Kenttä on peltomaana ja kattaa pellon alaosan. Kaksi pyyntikuoppaa on pellon länsipuolisella harjulla.

Vuopajanperä (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Toivonniemen pohjoispäässä Kaamasjoen etelärannalla Vuopajanperän pellon pohjoispäässä ja siitä pohjoiseen, soranottopaikalle vievän tien molemmin puolin, Kaamasjoen rantatörmällä. Tienteko, soranotto ja maanmuokkaus ovat osittain tuhonneet asuinpaikkaa. Löydöt mm. Sär 2 -keramiikkaa, kvartsiittia, palanutta luuta.

Niittyjänkkä (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Ivalojoen vanhan uoman, Niittyjänkän eteläpäässä, 2-3 m korkean kaakkoistörmän päällä. Jänkän lounaispään poikki on tehty metsäautotie, Paltojärventieltä, entisiltä turkistarhoilta
ja menee edelleen Ivalojoen Hirviniemeen. Noustessaan Niittyjänkän kaakkoispuolelle metsäautotie puhkaisee jängän törmän. Molemmin puolin törmän läpi työntyvää tietä oli niukasti palanutta luuta ja kvartseja sekä palaneita kiviä (paikalla ollut runsas punertava maa lienee luontaista). Tien ja jängän välissä olevan kankaan pintaa on jonkin matkaa kuorittu ja irtomaat on puskettu törmän reunaan. Saviastianpalat, jotka ovat ns. IT-keramiikkaa, löytyivät näistä irtomaakasoista, pari metriä lähimmistä iskoksista ja palaneista luista koilliseen. Asuinpaikan laajuudeksi arvioitiin noin 30 m2.

Lamminpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valpurinniemen lounaiskärjessä, Lamminpellolla. Niemen kärjen keskikohdalla on Helsingin yliopiston koetilaan kuuluva Villa Valpuri. Siitä n. 80 m länsiluonaaseen erottuu viljelysmaassa terassi, jolla on pienialainen muinaisasuinpaikka. Löydöt kvartsia, palanutta luuta.

Mukkajärvi / Taivaljärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mutusjärven lounaispuolella olevien Mukkajärven ja Taivaljärven välisellä kannaksella on kolme pyyntikuoppaa.

Taivaljärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mutusjärven lounaispuolella olevan Taivaljärven ja sen koillispuolella olevan pienen järven välisellä kannaksella on seitsemän pyyntikuoppaa.

Harrijärvenkuotku (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Eteläisen ja Pohjoisen Reppänäjärven välisessä maastossa, n. 150 m Eteläisen Reppänäjärven koillispäästä luoteeseen, on kaksi pyyntikuoppaa.

Luassanjohka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iijärven lounaispäässä olevan Kutulahden pohjukkaan pistää etelästä niemi, jonka itäreunaa myötäillen Loassamjohka laskee Kutulahteen. Niemellä on 18 pyyntikuoppaa

Kivijoen suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojokeen etelästä laskevan Kivijoen itäpuolisessa maastossa, jokien yhtymäkohdasta n. 500 m etelään on 25 pyyntikuoppaa.

Kivijoen Kielismaa koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Molemmin puolin etelästä Ivalojokeen laskevaa Kivijokea, joen suusta noin 650 m ylävirtaan. Kaarrevaaran ja Kivijoen Kielismaan välisessä laaksossa on 49 pyyntikuoppaa.

Kaarrevaara kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kivijoen itäpuolella, Kaarrevaaran lounaisrinteen alaosassa on vastapäätä Kivijokeen laskevan Rullajoen suuta 54 pyyntikuoppaa.

Mukkaoja länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen pohjoispuolella, Mukkapalon koillisrinteen juuressa on Mukkaojan polkusillasta noin 100 m länteen 22 pyyntikuoppaa.

Mukkaoja itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen pohjoispuolella, alkaen Ivalojokeen laskevan Mukkaojan suusta n. 400 m luoteeseen on noin 600 m pitkä, 30 pyyntikuopan muodostama itäkaakko-länsilounais -suuntainen pyyntijärjestelmä.

Kusilantto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lisman kylästä noin 4,5 km kaakkoon, Ivalojoen koillispuolella, joen ja Kusilantonmaan välisessä maastossa, tasaisella männikkö/koivikkokankaalla. Kohteessa on 12 pyyntikuoppaa. Lähellä on lisäksi kaksi muuta pyyntikuoppajärjestelmää, Paijusuvanto (kohde 701), jossa on 40 kuoppaa, ja Kusilantto NW (kohde 778), jossa on 23 kuoppaa. Kohteet vaikuttavat erillisiltä.

Paijusuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lisman kylästä noin 4,5 km kaakkoon, Ivalojoen koillispuolella, joen ja Kusilantonmaan välisessä maastossa, tasaisella männikkö/koivikkokankaalla. Kohteessa on 40 pyyntikuoppaa. Lähellä on lisäksi kaksi muuta pyyntikuoppajärjestelmää, Kusilantto (kohde 700), jossa on 12 kuoppaa, ja Kusilantto NW (kohde 778), jossa on 23 kuoppaa. Kohteet vaikuttavat erillisiltä.

Peärtuskaidi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaijoenjärvien kaakkoispuolella, Peärtuskaidin eteläosassa, itä-länsisuuntaisesti noin kahden kilometrin matkalla Vaijoen laakson ja Vaijokeen koillisen suunnalta laskevan puron välillä. Alueen maaperä on hiekkamoreenia ja maastonmuodot melko loivasti kumpuilevia, harjanteiden ja muutamien puronotkojen sekä suojuottien kirjavoimia. Alueella kasvaa koivuvaltaista, tunturikoivujen ja suurten petäjien muodostamaa sekametsää, jonka aluskasvillisuutta hallitsevat mustikka, puolukka ja variksenmarja sekä sammalet ja jäkälät.
Kohde on eräs Lemmenjoen kansallispuiston laaja-alaisimmista pyyntikuoppajärjestelmistä. Kohteen pyyntikuopat ovat hyvin suuria, useimmat noin metrin syvyisiä ja halkaisijaltaan noin nelimetrisiä, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja selvästi erottuvan maavallin reunustamia. Noin puolessa pyyntikuopista todettiin kuopan pohjalla muodoltaan joko pitkänomainen tai neliömäinen painauma, jonka syvyys oli noin kaksikymmentä senttimetriä. Mikäli pyyntikuoppa oli muodoltaan soikea, painauma oli kuopan pituusakselin suuntainen, ja mikäli kuoppa sijaitsi viettävällä paikalla tai rinteen partaalla, suuntautui painauma yleensä kohtisuoraan rinnettä vasten.
Pyyntikuopat sijaitsevat Peärtuskaidin eteläosassa, itä-länsisuuntaisesti lähes kahden kilometrin matkalla. Läntisimmät kolme pyyntikuoppaa, joita ei ilmeisesti ollut aiemmin havaittu, ovat tiiviinä ryhmänä Vaijoen laakson itäpuoleisen rinteen partaalla. Niiden eteläpuolella on jyrkkä puronotko. Notkon eteläpuolelta alkaa yhtenäinen pyyntikuoppajono, joka seuraa hiekkapohjaista, tasaista selännettä noin puoli kilometriä itään päin, Peärtuskaidin lounaisrinteen juurelle. Sen jälkeen kuoppajono haarautuu pohjoisen ja kaakon suunnille. Pohjoiseen päin kuoppajono jatkuu Peärtuskaidin alarinteellä noin kaksisataa metriä. Kaakkoon päin pyyntikuoppajärjestelmä seuraa Peärtuskaidille nousevan rinteen juurta noin kahdeksansataa metriä, ja tällä matkalla kuoppajonosta erkaantuu yksi lyhyt sivuhaara, joka nousee noin sadan metrin matkan kohti pohjoista, kohtisuoraan ylärinteelle päin. Kaakkoon suuntautuvan kuoppajonon lounaispuolella, tasaisen kankaan reunalla, kulkee luode-kaakkosuuntainen puronotko.
Pyyntikuoppajärjestelmän itäosassa, loivasti kohti itäkaakkoa viettävällä kankaalla sijaitsevat pyyntikuopat eivät muodosta järjestelmän länsiosan tavoin yhtä yhtenäistä kuoppajonoa, vaan pikemminkin ne on kaivettu itä-länsisuuntaiselle alueelle peräkkäisiksi kaariksi, jotka noudattavat korkeuskäyrien suuntaa. Itäisin yhdentoista pyyntikuopan muodostama pohjois-eteläsuuntainen ryhmä on ilmeisesti aiemmin tuntematon, ja se sijaitsee aivan pyyntikuoppa-alueen itäpuoleisen puronvarsisuon länsilaidalla.

Searitjohka länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppia Lemmenjoen Härkäjärven luusuan ja Searitjohkan eli Searitjoen välissä Lemmenjoen pohjoisrannan tuntumassa. Jono kulkee lähes tasaisen joen rantaterassin päällä kilometrin pituisena. Siinä voidaan havaita kolme toisistaan erillään olevaa pätkää ja yksi poikittaisjono. Puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja puolukkaa. Maaperä on hiekkaa.
Kohde on osa Searitjohkan-Härkäjärven pyyntikuoppaketjua, joka kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Searitjohka itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppia Lemmenjoen Härkäjärven luusuan ja Searitjohkan eli Searitjoen välissä Lemmenjoen pohjoisrannan tuntumassa. Paikalla on todettu 14 kuopan jono, joka kulkee lähes tasaisen joen rantaterassin päällä noin 150 m pituisena, lounas-koillinen suuntaisena. Kuopat ovat halkaisijaltaan 3 m - 4 m ja 0,8 m - 1 m syviä. Puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja puolukkaa. Maaperä on hiekkaa.

Härkäkoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoen laajentuman, Ravadasjoen, koillispäässä on joessa Härkäkoski. Kosken luoteisrannalla on joen suuntainen n. 400 m pitkä ja 66 pyyntikuoppaa käsittävä ketju, joka alkaa Härkäkosken kämpältä. Asuinpaikka on pyyntikuoppien länsipuolella, kämpän pihapiirissä.
Pyyntikuopat sijaitsevat Härkäkosken vuokrakämpän pihapiirissä ja sen koillispuoleisella kuivalla kankaalla Lemmenjoen Härkäkosken ja sen luoteispuolella olevan lammen välillä. Härkäkosken suuntaisesti kulkee jyrkkärinteinen hiekkaharjanne, joka yltää kosken niskan yläpuolelta miltei kosken suulle saakka, ja harjanteen koillispään pohjoispuolella maasto on tasaisemmin Lemmenjoen rantaa kohti viettävää rinnettä. Harjanteen luoteispuolella on notkelma, jonka toisella puolen maasto kohoaa lammelle päin.
Kohde on laaja-alainen pyyntikuoppajärjestelmä, johon kuuluu noin 65 pyyntikuoppaa. Aiemmassa kohdekuvauksessa pyyntikuoppia mainitaan olevan 66, joten mahdollisesti ainakin yksi kuoppa jäi kohteen tarkastuksessa havaitsematta. Lisäksi muutamat pienimmät tarkastuksen aikana dokumentoiduista kuopista ovat tulkinnaltaan jonkin verran epävarmoja, ja jotkin niistä saattavat olla luontaisestikin muodostuneita. Useimmat kohteen pyyntikuopista ovat kuitenkin todella suuria, halkaisijaltaan vähintään nelimetrisiä ja toista metriä syviä. Pyyntikuoppia reunustaa tavallisesti selvästi erottuva maavalli, ja muodoltaan kuopat ovat pyöreitä tai soikeahkoja, parhaiten säilyneet yleisolemukseltaan lähinnä suppilomaisia.
Kohteen lounaisin pyyntikuoppa on Härkäjärven ja Lemmenjoen välisen kannaksen kapeimmalla kohdalla. Muut pyyntikuopat sijaitsevat pääsuunnaltaan koillislounaissuuntaisena jonona, joka kulkee kauimmillaan noin sadan metrin päässä Härkäkoskesta. Pyyntikuoppajono alkaa vuokrakämpän itäpuolelta, joen rantaan laskevan rinteen partaalta, ja jatkuu Härkäkosken telttailualueen sivuitse hiekkaharjanteiden väliseen notkelmaan, jossa kulkee myös merkitty retkeilyreitti. Yhtä aivan telttailualueen vieressä sijaitsevaa pyyntikuoppaa on täytetty lastuilla ja muulla eloperäisellä jätteellä. Kuoppajonon koillispää suuntautuu Härkäkosken alapuolella lähelle Lemmenjoen rantaa, ja kohteen pohjoisin pyyntikuoppa sijaitsee Härkäkosken suulta noin sata metriä luoteeseen päin. Pyyntikuoppajärjestelmään kuuluu myös kaksi lyhyempää, vain muutaman pyyntikuopan muodostamaa, järjestelmän pääsuuntaan nähden poikittaista kuoppajonoa.
Härkäkosken vuokrakämpän pihapiirissä aiemmin havaittuun esihistorialliseen asuinpaikkaan liittyen ei kohteen tarkastuksen yhteydessä kertynyt juurikaan uusia havaintoja. Ainoa asuinpaikan olemassaoloon viittaava löytö alueella oli vuokrakämpän itäseinustalla rikkoutuneessa maanpinnassa huomattu yksittäinen kvartsi-iskos. Telttailualueella kämpän koillispuolella maanpinta on kulunut monin paikoin paljaaksi ja havainnointiolosuhteen mahdollisten löytöjen huomaamiseksi olivat erittäin hyvät, mutta sinne saakka asuinpaikka-alue ei kuitenkaan vaikuttanut ulottuvan

Ravadasjärvi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoessa on laajentuma (Ravadasjärvi) Ravadasjoen suun ja Härkäkosken välillä. Ravadasjärven koillispään luoteisrannalla on kaksi pyyntikuopparyhmää. Kaksi kuoppaa (Inari 707) on pienen lammen koillispäässä, kolme (Inari 708) tästä 600 m koilliseen, joen lähellä.

Ravadasjärvi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee noin 850 metriä Ravadasjärven autiotuvalta koilliseen päin, Ravadasjärven koillispään luoteisrannalla, järvelle lännen suunnalta pistävällä hiekkapohjaisella niemekkeellä, melko tasaisella rantaterassilla, noin kaksi metriä järven pintaa ylempänä. Alueella kasvaa männikköä ja aluskasvillisuutta hallitsevat mustikka, puolukka, juolukka, suopursu, seinäsammal ja poronjäkälät.
Kohde on kolme suuren pyyntikuopan muodostama pohjois-eteläsuuntainen pyyntikuoppajono. Kuopat sijaitsevat noin 15 m - 20 m etäisyydellä Ravadasjärven rannasta vajaan neljänkymmenen metrin matkalla.

Sotkajärvi/Njurkulahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoen laajentumien Sotkajärven ja Njurkulahden väliin pistää lounaasta niemi. Sen kapeimmalla kohdalla on seitsemän pyyntikuoppaa.
Kohde on pyyntikuopparyhmä, joka muodostuu seitsemästä pyyntikuopasta. Pyyntikuopat ovat selvästi maastossa erottuvia, muodoltaan pyöreitä tai soikeita, ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmesta metristä viiteen metriin. Kuoppia reunustavat enimmillään noin 20 cm korkeat loivapiirteiset maavallit, joiden leveys vaihtelee kahdesta metristä noin kahteen ja puoleen metriin. Syvin pyyntikuopista on yli metrin syvyinen, muut ovat syvyydeltään hieman yli puolimetrisiä. Viisi aiemmin tunnettua kuoppaa sijaitsevat melko tiiviinä ryhmänä Juurakkojärven Joutilaslahden ja Sotkajärven välisen niemen kapeimmalla ja matalimmalla kohdalla, noin viisi metriä järvien pintaa ylempänä. Kuudes pyyntikuoppa sijaitsee toistasataa metriä pohjoisempana, noin kymmenen metrin etäisyydellä Sotkajärven rannasta, kapean niemekkeen tyvellä, noin puolentoista metrin korkeudella järven pinnasta. Seitsemäs pyyntikuoppa on tasamaalla jokseenkin niemen keskellä, noin 65 metriä pyyntikuoppa 6:sta kaakkoon päin.
Kohteen pyyntikuoppiin on ilmeisesti ajettu peuroja lounaan suunnalta, ja niemen kapeimmalle kohdalle kaivetut lähekkäiset pyyntikuopat 1-5 ovat tehokkaasti katkaisseet eläinten pakotien. Kuopat 6 ja 7 eivät ehkä kuulu samaan pyyntikuoppakokonaisuuteen, koska ne sijaitsevat selvästi erillään kuopista 1-5. Ne voivat olla myös peräisin eri aikakausilta, mutta ilmeisesti kaikki kohteen kuopat ovat ajoitukseltaan esihistoriallisia. Pyyntikuoppa 7:n säilymistä uhkaa vakavasti kuopan poikki kulkeva mönkijäura.

Sotkajärvi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppia Lemmenjoen Härkäjärven luusuan ja Seärihjoen välissä Lemmenjoen pohjoisrannan tuntumassa. Jono kulkee lähes tasaisen joen rantaterassin päällä kilometrin pituisena. Siinä voidaan havaita kolme toisistaan erillään olevaa pätkää ja yksi poikittaisjono. Kaikkiaan kuoppia on 89 kpl. Puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja puolukkaa. Maaperä on hiekkaa. Kohteen pyyntikuopat liittyvät samaan pyyntijärjestelmään kohteiden Inari 704, 705, 784 ja 785 kuoppien kanssa, jotka yhdessä muodostavat noin 250 kuopan pyyntijärjestelmän.
Kohde on osa Seärihjoen-Härkäjärven pyyntikuoppaketjua, joka on valtakunnallisesti merkittävä muinaisjäännös (Maiseman muisti 2001).

Naukusoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lemmenjoen latvoilla jokeen laskee luoteesta Naukusoja. Ojan suusta linnuntietä n. 550 m länteen alkaa koilliseen etenevä kuoppajono, jolla on pituutta n. 1,5 km. Jonossa on 51 kuoppaa

Morgamniva (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen Morgamnivan kaakkoispuolella, jyrkästi nivan rantaan laskevalla tasalakisella jokivarren hiekkamoreeniharjanteella sekä harjanteen loivemman koillisrinteen alaosassa lähellä Ravadasjärven lounaisrantaa. Harjanteen ylitse kulkee nivan ohittavan merkityn retkeilyreitin polku, jonka molemmissa päissä sijaitsevat jokiveneiden rantautumispaikat. Puusto alueella on koivujen ja mäntyjen muodostamaa sekametsää.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka muodostuu kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuvasta asuinpaikasta sekä ainakin kahdeksasta pyyntikuopasta. Pyyntikuopat sijaitsevat melko hajanaisesti, lähinnä puoliympyrän muotoisena, noin 250 metrin mittaisena jonona, joka seuraa osittain Ravadasjärven lounaisrannan ja Morgamnivan rannan muotoa. Kuoppajonon läntisimmät kaksi pyyntikuoppaa on kaivettu tasamaalle hiekkamoreeniharjanteen päälle, kaksi keskimmäistä puolestaan alemmas, lähelle Morgamnivan rantaa, ja loput neljä loivasti viettävälle rinteelle noin viidenkymmenen metrin etäisyydelle Ravadasjärven rannasta. Pyyntikuopat 2, 4, 5 ja 7 ovat Lemmenjoen alueelle tyypillisesti suuria, halkaisijaltaan neljästä viiteen metriä ja noin metrin syvyisiä, mutta muut kuopista ovat selvästi pienempiä, halkaisijaltaan alle kolmimetrisiä ja noin puolen metrin syvyisiä. Aiemmin kohteen alueelta oli kirjattu havaitun yhdeksän pyyntikuoppaa, mutta yhdeksättä kuoppaa ei tarkastuksen aikana onnistuttu paikallistamaan pitkällisestä etsinnästä huolimatta.
Kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka löydettiin kohteen pohjoislaidalta, Morgamnivan kaakkoispuoleisen moreeniharjanteen ylitse kulkevan polun koillispään läheltä. Polun paljaaksi kuluttamassa maanpinnassa, noin kahden metrin matkalla kohdassa P 7616979 / I 455345, havaittiin runsaasti palaneita kiviä, pieni kvartsiydin, kuusi pientä kvartsi-iskosta sekä kappale palanutta luuta. Löydöt sijaitsivat Morgamnivan suun lounaispuolella, noin 25 metrin etäisyydellä Ravadasjärven lounaisrannan rantautumispaikalta. Löytöpaikka on noin kolme metriä Ravadasjärven pintaa ylempänä, jokseenkin tasaisella, loivasti rantaa kohti viettävällä, maaperältään hiekkavaltaisella kohdalla. Polun eteläreunalle, palaneiden kivien muodostaman keskittymän tiheimmälle kohdalle, kaivettiin kaivauslastalla noin 20 cm x 20 cm kokoinen koekuoppa.
Koekuopasta löydettiin kolme kvartsi-iskosta ja kahdeksantoista kappaletta palanutta luuta. Koekuopan löydöt sekä alle metrin etäisyydellä kuopasta sijainnut kvartsiydin kerättiin talteen. Kuoppaa kaivettiin noin kymmenen senttimetrin syvyydelle saakka, ja kaivaminen lopetettiin siinä vaiheessa, kun todettiin talteen saadun riittävästi palanutta luuta mahdollista radiohiiliajoitusta varten. Huuhtoutumiskerros oli koekuopan kohdalta kulunut enimmäkseen pois, palaneiden kivien kappaleita oli paikalla melko tiheästi, ja maaperä vaikutti jonkin verran likaantuneelta, todennäköisesti palaneelta. Muita koekuoppia löytökeskittymän lähiympäristöön ei kaivettu.

Nihasanjoen suu pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vaijokeen laskee koillisesta Nihasanjoki Nihasanoaivin ja Nihasanskaidin välistä kurua. Molemmin puolin Nihasanjoen suuta on pyyntikuoppajono. Nihasanjoen suu N -kohteessa, joen pohjoispuolella on luode-kaakko -suuntaisessa jonossa 13 kuoppaa. Joen eteläpuolella olevassa kohteessa, Nihasanjoensuu etelä (Inari 714) kuoppia on 17 kpl.
Kohde sijaitsee Vaijokeen itäkoillisesta päin laskevan Nihasanjoen kurun pohjoispuolella. Alueen maaperä on hiekkamoreenia ja puusto koivuvaltaista mäntyjen ja tunturikoivujen muodostamaa sekametsää. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat mustikka, puolukka ja variksenmarja sekä sammalet. Kohteen eteläpuolella, Nihasanjoen vastarannalla, sijaitsee pyyntikuoppakohde Nihasanjoen suu etelä.
Kohde on ainakin yhdentoista pyyntikuopan muodostama pyyntikuoppajono. Aiemmin jonossa on havaittu kolmetoista pyyntikuoppaa, mutta kohteen tarkastuksen yhteydessä kuoppia löydettiin vain yksitoista. Pyyntikuopat sijaitsevat noin kahdensadan metrin matkalla, Nihasanjoen rantaan laskevan rinteen partaalta kohti pohjoisluodetta kaartuen, ja kuoppajonon luoteispää päättyy suonotkelman laidalle. Kuopat ovat erittäin selvästi maastossa erottuvia, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja yli metrin syvyisiä, leveän maavallin reunustamia. Yleisolemukseltaan ne ovat hyvin samankaltaisia kuin Nihasanjoen eteläpuolella sijaitsevat pyyntikuopat.

Nihasanjoen suu etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vaijokeen laskee koillisesta Nihasanjoki Nihasanoaivin ja Nihasanskaidin välistä kurua. Molemmin puolin Nihasanjoen suuta on pyyntikuoppajono. Nihanjoen suu etelä -kohteessa, joen eteläpuolella on koillis-lounais -suuntainen pyyntikuoppajono, jossa on 27 kuoppaa. Joen pohjoispuolella, kohteessa Nihasanjoen suu pohjoinen (INARI 713) kuoppia on 12.
Kohde sijaitsee Vaijokeen itäkoillisesta päin laskevan Nihasanjoen kurun eteläpuolella. Alueen maaperä on hiekkamoreenia ja puusto koivuvaltaista mäntyjen ja tunturikoivujen muodostamaa sekametsää. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat katajat, mustikka, puolukka ja variksenmarja sekä sammalet. Kohteen itäpään pohjoispuolella, Nihasanjoen kurun pohjoisrinteen partaalla, sijaitsee pyyntikuoppakohde Nihasanjoen suu pohjoinen.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, johon kuuluu yhteensä 27 pyyntikuoppaa. Kuopista 22 sijaitsee polveilevana jonona Nihasanjoen kurun etelärinteessä tai rinteen päällä noin kolmensadan metrin matkalla. Kuoppajonon länsiosa kaareutuu kurun rinteen päältä lähelle Nihasanjoen rantaa, ja jonon itäisimmät kuopat seuraavat joen suuntaa rinteen alaosassa. Viisi kuoppaa sijaitsee kyseisen kuoppajonon länsipään eteläpuolella, Nihasanjokeen laskevan pienen puronotkon takana olevalla hiekkamoreeniharjanteella, kaarevana pohjois-eteläsuuntaisena jonona Nihasanjoen ja Vaijoen yhtymäkohtaa kohti laskevan rinteen päällä. Kohteen pyyntikuopat ovat hyvin suuria, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, useimmat yli metrin syvyisiä ja halkaisijaltaan yli nelimetrisiä, yleisolemukseltaan hyvin samankaltaisia kuin Nihasanjoen pohjoispuolella sijaitsevat kuopat. Miltei jokaista pyyntikuoppaa reunustaa leveä ja selvästi erottuva maavalli; vain muutaman kuopan luona valli sulautuu maaston muotoon.

Autsivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lisman kylästä pari kilometriä itään on Ivalojoen pohjoispuolella Autsivaara. Noin 1,5 km:n mittainen ja 159 kuopasta koostuva, koillis-lounaissuuntainen pyyntikuoppaketju on tehty poikki Autsivaaran kaakkoisosan.
Inventointi 2015: Kohteessa havaittiin 96 pyyntikuoppaa, joiden koko on keskimäärin 3,3 m x 3,0 m ja syvyys 55 cm. Järjestelmän suurin kuoppa on halkaisijaltaan 4,8 m ja 1,2 m syvä. Pienimmän kuopan halkaisija on 1,8 m ja syvyys 20 cm. Kuopat ovat lähinnä pohjois-etelä suuntaisena linjana, ja siinä on kaksi itä-länsi suuntaista poikkilinjaa. Järjestelmän pituus pohjois-etelä suuntaisesti on 1,3 km ja itä-länsi suuntaisesti noin 700 m. Kuopat ovat osin matalien harjanteiden päällä ja osin varsin tasaisessa maastossa harjanteiden lähistöllä. Gps-mittaukset kuopista etelästä alkaen, koordinaatit inventointikertomuksessa.

Morgam-Viibus lounas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Morgam-Viibuksen lounaisrinteen alaosassa, tasalakisen hiekkamoreeniharjanteen länsipäässä sekä samaisen harjanteen lounaispuoleisella tasaisella kankaalla. Kohteen länsipuolelle pistää eteläkaakon suunnalta pitkänomainen avosuojuotti, jonka leveys kohteen keskivaiheilla on noin sata metriä, ja jonka eteläpää yhtyy kohteen kaakkoispuolella virtaavan Nihasanjoen latvapuron varrella levittäytyvään laaja-alaisempaan suoalueeseen. Suojuotin länsipuolella maasto alkaa nousta melko jyrkästi kohti Nihasanoaivin huippua. Kohteen alueella kasvaa tunturikoivikkoa sekä muutamia mäntyjä.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, jonka alueella sijaitsee ainakin 36-kuoppainen pyyntikuoppajärjestelmä sekä yksi purnu. Lisäksi kohteen itäpuolella, Nihasanjoen latvapuron varrella, havaittiin kohteen tarkastuksen yhteydessä historialliselta ajalta peräisin oleva laavusija. Aiemmin alueella on mainittu havaitun 42 pyyntikuoppaa. Ero havaittujen kuoppien määrässä selittynee sillä, että alueen joidenkin pienimpien ja olemukseltaan epämääräisimpien kuoppien määrittäminen joko pyyntikuopiksi tai luontaisesti muodostuneiksi kuopanteiksi on ilman maaperään kajoavia menetelmiä melko subjektiivista, ja kohteen tarkastuksen aikana pyrittiin dokumentoimaan lähinnä vain sellaiset kuopat, joita voitiin pitää varmasti ihmisten kaivamina. Kohteen alueelta dokumentoiduista kuopista kuoppien 9, 20, 26, 33 ja 34 käyttötarkoitus on kuitenkin jossain määrin epäselvä. Ne ovat selvästi kohteen muita kuoppia pienempiä, muodoltaan pitkänomaisia, suurimmalta halkaisijaltaan enintään kolmimetrisiä ja syvyydeltään noin puolimetrisiä tai matalampia. Mahdollisesti kyseessä voivat olla joko jostain syystä keskeneräisiksi jääneet pyyntikuopat tai jonkinlaiset väijyntäsuojat, joihin peuranpyyntiin osallistuneita metsästäjia on kenties voinut piiloutua odottamaan ajomiesten paikalle ajamaa peuralaumaa. Muut kohteen kuopat ovat seudulle tyypillisesti hyvin kookkaita ja selvästi maastossa erottuvia, noin metrin syvyisiä, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, muutamien metrien levyisen maavallin reunustamia, ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmesta metristä noin neljään ja puoleen metriin.
Pyyntikuopat sijaitsevat noin kahdeksansadan metrin mittaisena pyyntikuoppajärjestelmänä. Kuoppajono alkaa Nihasanjoen latvapuron luoteispuolelta ja jatkuu luode-kaakkosuuntaisesti noin neljäsataa metriä avosuojuotin ja sen koillispuoleisen hiekkamoreeniharjanteen rinteen välillä sijaitsevalla tasaisella kankaalla. Sen jälkeen pyyntikuoppajärjestelmä suuntautuu kohti pohjoista, nousee parikymmentä metriä ylemmäs kohoavan harjanteen länsipään yli, ja päättyy harjanteen luoteisrinteen partaalle.
Kohteen alueella havaittu purnu sijaitsee pyyntikuoppien 24 ja 26 välillä.

Sallijärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallijärven pohjoispuolella, järveen pohjoisen suunnalta laskevan Sallijoen itäpuoleisilla hiekkamoreeniharjanteilla noin 450 metrin matkalla, noin kymmenen metriä joen pintaa ylempänä. Sallijoen suun kaakkoispuolella Sallijärveen pistää niemi, jonka eteläreuna viettää jyrkästi järven rantaan. Alueella kasvaa koivuvaltaista, koivujen ja mäntyjen muodostamaa sekametsää.
Muinaisjäännösryhmä muodostavat vähintään 49-kuoppainen pyyntikuoppajärjestelmä ja purnu sekä aiemmin tuntematon kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Nickulin, Näkkäläjärven ja Halisen havaitsemat pyyntikuopat ja purnu sijaitsevat pitkänomaisella alueella Sallijoen itäpuolella, alle sadan metrin etäisyydellä joesta.
Asuinpaikan keskeisintä aluetta vaikuttaa olevan Sallijärven pohjoisosaan Sallijoen suun kaakkoispuolella pistävän niemen lakialueen eteläreunalla sijaitseva tasanne. Tasanne on Sallijärven rannasta nousevan jyrkän rinteen päällä, kohdassa P 7601778 / I 452045. Lisäksi pyyntikuoppa-alueen eteläosassa, pienialaisessa maapaljastumassa pyyntikuoppa 8:n koillispuolella, kohdassa P 7601877 / I 452035, havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos.
Pyyntikuoppajärjestelmän eteläisin kuoppa sijaitsee Sallijoen suulta noin neljäkymmentä metriä kaakkoon päin, jolta paikalta pyyntikuopat jatkuvat joen suuntaisesti kohti pohjoista noin neljäsataa metriä. Yhteensä pyyntikuoppia paikallistettiin 49, ja niistä useimmat sijaitsevat jonona Sallijoen varrelle laskevan rinteen partaalla. Pyyntikuoppajärjestelmän keskivaiheilla muutamia kuoppia on jonkin verran etäämmälläkin joesta. Pääosa kuopista on kookkaita, halkaisijaltaan vähintään kolmimetrisiä ja noin metrin syvyisiä, selvästi erottuvan maavallin reunustamia, mutta joukossa on myös pienempiä, ehkä keskeneräisiksi jääneitä ja tulkinnaltaan jonkin verran epäselviä kuopanteita. Aiemmin alueella on kerrottu sijaitsevan 56 pyyntikuoppaa. Ero havaittujen pyyntikuoppien määrässä johtunee juuri pienimpien kuoppien tulkinnan subjektiivisuudesta. Todennäköisesti muutamat aikaisemmin pyyntikuopiksi määritetyistä kuopanteista tulkittiin tarkastuksen yhteydessä luontaisesti muodostuneiksi. Yleiskäsitys pyyntikuoppajärjestelmän laajuudesta ja suuntautuneisuudesta säilyi kuitenkin ennallaan.

Kuttura lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen luoteisrannalla on Kutturan kylä. Kyläryhmästä kilometrin verran lounaaseen ja Ivalojokeen luoteesta laskevan Taimenojan suusta noin 500 m koilliseen on Ivalojoen ja polun välissä neljä pyyntikuoppaa.

Taimenjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen luoteisrannalla on Kutturan kylä. Siitä noin 1,5 kilometriä lounaaseen laskee Ivalojokeen luoteesta Taimenjoki. Jokien yhtymäkohdan pohjoispuolella olevan kankaan eteläisellä rinteellä on idästä länteen ja kaartuen etelälounaaseen kulkeva laaja pyyntikuoppaketju. Kohteessa on 84 pyyntikuoppaa. Pääosa kuopista on noin 50 - 100 metriä tieurasta pohjoiseen, korkeahkon moreeniselänteen päällä ja alla. Länsiosassa kuoppajono laskee osin tasaiselle kankaalle ja päättyy lähelle Taimenjoen rantaa. Lähellä sijaitsevassa Kuttura W -nimisessä kohteessa (kohde 721) on 10 pyyntikuoppaa.
Vuoden 2008 tarkastuksessa todettiin, että jokien yhtymäkohdassa olevalle huvilalle vievää osuutta paikalla olevasta polku-urasta on laajennettu ajokelpoiseksi. Tässä yhteydessä osa kuopista on vahingoittunut tai tuhoutunut. Lisäksi tielinjan pohjoisreunaan on tehty sähkölinja.

Suolisjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Inarijokivarressa olevan Angelin kylän pohjoisreunasta alkaen on Inarijoen ja Suolisjärvien välisessä maastossa yli kilometrin mittainen pyyntikuoppaketju, jossa on 87 kuoppaa. Pyyntikuopasta on ajoitus: Ua 10441 2395 ± 100 BP.

Sotkaniemi kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Paatarin pohjoisosan itärannalla Lusmaniemen ja Sotkaniemen välissä, Sotkaniemen tilalta 500 - 1200 m kaakkoon. Asuinpaikka on mäntykankaaseen rajoittuvalla, 5 - 20 m leveällä hiekkarannalla. Se on noin 700 m pitkä ja suureksi osaksi huuhtoutunut. Joitakin liesikiveyksiä erottuu ja löydöt, kvartsit ja palaneet ja palamattomat luut, ovat hajallaan rantahietikolla tai rantavedessä.

Nanguvuononperä, Venesatama (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nanguvuonon pohjukan pohjoisrannalla on venesatama. Asuinpaikka on sataman parkki- ja huoltoalueella, jossa moreenipohjainen sekametsärinne laskee useina terasseina järven rantaan. Kohde on osittain tuhoutunut ja peitetty, mutta paikalla on vielä säilyneitäkin alueita.

Kirakkajoen voimala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valtatien eteläpuolella, Ukonjärven ja Rahajärven välisellä kannaksella, Kirakkajoen voimalasta noin 100 m etelälounaaseen, moreenipohjaisella mäntykankaalla. Paikalla on n. 50 m halkaisijaltaan oleva sorakuoppa. Asuinpaikka on sen lounaisreunassa. Löytöjä (serttinuolenkärki, serttiä, kvartsiittia, dolomiittia) on 5 m kokoisella alueella. Soranotto on tuhonnut osan asuinpaikasta.

Kotkajärvi kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaskojoen ja Kotkajärven eteläpään välissä, Keloniemi-nimisestä huvilasta 440 m lounaaseen, tasaisella mäntykankaalla. Tirron ja Junnaksen välinen vanha tieura ylittää asuinpaikan noin 60 m päässä Kotkajärvestä. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä havaittiin tieuralla noin 25 m matkalla.

Suvanto (148010731) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Solojärven kaakkoiskulmaan laskevan Kaksemajoen suusta 680 m itäkaakkoon. Pohjoisen Neivalahdenjärven laskupuron varressa, maatilalle vievän tien koillispuolen hiekkakumpareella. Kvartsilöytöjä on kymmenisen metriä laajalla alueella.

Apajalahdensuu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Paavisvuonon etelärannalla, Paavisvuononperän ja Apajalahden välisen niemen kärjessä. Ranta on kivinen, mutta mätästä kasvava maaperä on muutoin hiekkaa. Noin 10 m rannasta on kookkaista kivistä tehty umpinainen liesikiveys. Vuoden 1991 inventoinnissa kiveyksen ympärillä erottui vielä noin 3,5 m laaja kodansija.
Vuoden 2008 inventoinnissa lieden ympärillä oli havaittavissa pieni tasanne. Inventoinnissa havaittiin myös toinen liesikiveys, joka sijaitsee kotasijasta noin 40 m lounaaseen.

Paavisvuononperänsuu (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Paavisvuononperän (Pevisvuonpottâ) suun itäpuolella, Saimuniemen länsirannalla, 190 m vuonoperän itärannan huvilasta koilliseen. Vuoden 1991 tarkastuksessa paikalta löytyi kaatuneen puun juurakosta tuluspiitä, kvartsi-iskoksia ja rannasta palamatonta luuta.
Vuoden 2008 inventoinnissa noin 5 m rannasta, ilmeisesti saman kaatuneen puun juurien lomasta löytyi palaneita kiviä, hiiltä, punaiseksi palanutta hiekkaa ja palanutta luumurskaa. Lisäksi noin 6 m puunkaadosta länteen löytyi vedestä kvartsi-iskos. Paikalla on ilmeisesti sijainnut esihistoriallisen ja/tai historiallisen ajan pienimuotoinen asuinpaikka, sillä kohdetta rajaa itä- ja eteläpuolella kivikko.

Kotkajärvi etelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen asuinpaikka, kenttä ja pyyntikuoppa Vaskojoen ja Kotkajärven lounaispään välissä, tasaisella mäntykankaalla. Tirron ja Junnaksen välinen tieura ylittää kohteen, jolta löytöjä on noin 100 metrin matkalla erotusaidasta pohjoiseen. Kenttä on vanhan poroerotusaidan sisäpuolella, jossa tie haarautuu. Tienhaarassa erottuu kaksi vähäistä rakennuksen pohjaa. Näistä noin 13 metriä lounaaseen on tupasija, jonka sisällä on piisiröykkiö. Poroaidan koillisreunassa on mahdollisesti pyyntikuoppa. Vrt. kohteet Inari 225 ja 226.

Juurakkovaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylimmäisen Mustajärven eteläpuolella olevan Juurakkovaaran koillisrinteessä, n. 100 m rannasta. Paikalta on otettu soraa. Maasto on kuivaa mäntykangasta. Soranottoalueen reunassa on kaksi pyyntikuoppaa, joiden luona on kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Uulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsiosan etelärannalla olevan Uulahden pohjukkaan laskevan puron suun pohjoispuolella, hiekkaisen pikkuniemen pohjoisreunassa. Löytöjä ja palaneita liesikiviä n. 25 x 30 m laajalla alalla. Asuinpaikat ovat osittain huuhtoutuneita.

Uulahden suu länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 1,15 km Kirakkajoen suusta itään, Uulahden suun länsirannalla, pienen hiekkarantaisen lahden pienikivisessä kaakkoisreunassa. Ympäristö on puolukkatyyppin mäntykangasta. Kivikossa on pari tulenpitopaikkaa (ei liesikiveystä), joista toinen on pitkänomainen, puoli metriä pitkä ja kapea. Tulenpitopaikkojen ympärillä on hajallaan kvartseja halkaisijaltaan noin 5 metrisellä alueella. Palaneet luut löytyivät näiden luoteispuolelta ja dolomiittikaavin vesirajasta, n. 20 metriä tulenpitopaikoista luoteeseen paikalta, jossa ei ollut havaittavissa muuta asutukseen viittaavaa. Lähellä ovat kohteet 743, 744, 745, 746.

Uulahden suu luode 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 950 m Kirakkajoen suusta itään, tämän ja Uulahden suun välisen niemen puolessa välissä, vastapäätä Aunionniemen kärkeä. Kohde on huuhtoutuneella rannalla, jonka yläosassa on pieniä kiviä, keskellä hiekkaa ja alhaalla kookkaampia kiviä. Ympäristö on kosteahkoa mäntykangasta. Ranta-alueella, jonka koko on noin 55 x 25 x 30 m oli löytöjä ja liesikiveyksiä vesirajasta ylimpään huuhtoutuneeseen rantaan saakka. Alue jaettiin kolmeen löytövyöhykkeeseen korkeuden perusteella. Alin ranta eli vesiraja sisälsi vain muutaman kvartsin ja yhden kvartsiittikaapimen, joka tuli alueen länsipäästä.
Keskiranta z = 131-132 käsittää kymmenkunta huuhtoutunutta liesikiveystä ja kvartseja koko alueen pituudelta. Pääosa tulenpipaikoista on alueen itäpäässä, josta löytyi myös hioinlaaka ja sädekiviliuske-esineen katkelma n. viiden metrin päässä toisistaan.
Ylin ranta z = 132-133 käsittää kaksi selvää liesikiveystä ja useita tulenpitopaikkoja; löytöjen, jotka ovat pääasiassa kvartsia, joukossa on runsaasti esineitä. Lähellä ovat kohteet 742, 744, 745, 746.

Uulahden suu luode 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 840 m Kirakkajoen suusta itään, tämän ja Uulahden suun välisen niemen puolessa välissä, Aunionniemen kärjestä etelään. Paikalla on n. 80 m leveä lahti, joka itä- ja länsireunastaan rajoittuu kivikkoihin; myös lahden eteläosassa on hieukan kivikkoa, muutoin ranta on hiekkaa. Löytökeskittymät, mm. dolomiitti- ja kvartsiesineet ja tulisijat painottuvat lahden keski- ja länsiosaan. Lähellä ovat kohteet 742, 743, 745, 746.

Kirakkajoen suu itä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee n. 730 m Kirakkajoen suusta itään, Aunionniemen vastapäätä koillista kohti työntyvällä niemellä. Niemen tyven muodostaa melko korkea mäntyjä ja koivuja kasvava kivinen kumpare, joka jatkuu koilliseen tasaisena, kivisenä, lähes 100 m pitkänä ja 30-50 m leveänä niemenä, joka on kokonaisuudessaan huuhtoutunut. Niemen suuresta koosta huolimatta sillä on tulenpitopaikkoja melko harvassa ja näistä vain harvoihin liittyi niukasti löytöjä. Löytöjä ei ollut juurikaan keskittymien ulkopuolella. Tulenpitopaikat ovat useimmiten pitkänomaisia ja kooltaan 1 x 0,5 m. Lähellä ovat kohteet 742, 743, 744, 746.

Kirakkajoen suu itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikan kohde A on pienessä lahdenpoukamassa, noin 580 m Kirakkajoen suusta itään. Huuhtoutunut ranta on yläosastaan kivikkoinen ja alempaa upottavaa hienoa hiekkaa. Lahden länsireunassa on mäenkumpare, muuten ympäristö on mättäikköistä mänty- ja koivumetsää. Noin 25 x 15 m:n suuruisella alueella on mahdollisesti kolme pahoin hajonnutta tulisijaa. Kivikirves löytyi läntisimmän lieden tuntumasta. kaksi metriä tästä kaakkoon, ylimmällä huuhtoutumisrajalla, rantatörmän reunassa oli halkaisijaltaan parimetrinen kvartsikeskittymä, jossa oli arviolta noin kolmisen sataa kvartsia.
Kohde B on A:n länsipuolella, lahtea rajoittavalla pienellä, kivikkoisella niemellä. Noin 15 x 25 m suuruisella alueella oli kolme löytökeskittymää. Koko alueella on useta tulenpitopaikkoja, muttei varsinaisia liesikiveyksiä. Löydöt: kvartsiittikärkiä, kvartsi- ja sertti-iskoksia. Lähellä kohteet 742, 743, 744, 745.

Kirakkajoen suu pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Kirakkajoen suusta 300 m koilliseen, itäänpäin työntyvän leveän niemen, joka korkean veden aikana jakaantuu useaksi saareksi, kärjessä. Niemi on tasainen ja matalahko, leveästä kärjestään melko kivikkoinen, muuten liejurantainen. Niemen kärjessä on hyvin laaja asuinpaikka-alue, joka käsittää lukuisia pienialaisia löytökeskittymiä ja tulenpitopaikkoja, joista osa on liesikiveyksiä. Löytöalue on yhteensä noin 130 x 30 m. Löydöt KM 26822:1-102, mm. asbestikeramiikkaa, kuonaa, retussiesineitä, hioinlaaka, liuskeveisti, uurrenuija. Lähellä ovat kohteet 749 ja 761.

Kirakkajoen suu pohjoinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka, jonka pituus on noin 150 m, alkaa välittömästi Kirakkajoen suun pohjoisrannasta. Matala, huuhtoutunut ranta on jopa 70 m leveä ja sen alaosa on mudan peitossa. 70 x 150 m kokoinen asuinpaikka-alue käsittää lukuisia pienialaisia löytökeskittymiä ja tulenpitopaikkoja. Löydöt KM 26823:1-72, mm. kvarsti- ja liuske-esineitä, retusoitu dolomiittisäle. Lähellä kohteet Inari 748, 761.

Aunonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsiosaan pistää luoteesta Aunionniemi. Asuinpaikka sijaitsee 1050 m Kirakkajoen suusta pohjoiskoilliseen, Aunionniemen lounaisrannan puolessa välissä. Aunionniemen lounasiranta on kivikkoinen, mutta välissä on pieniä hiekkaperäisiä poukamia. Asuinpaikka on erään tällaisen keskellä, vesirajassa. Kvartsit, mm. kvartsikaapimet, löytyivät halkaisijaltaan neljämetriseltä alueelta. Rakenteita ei ollut havaittavissa.

Aunionniemen kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsiosaan pistää luoteesta Aunionniemi. Kohde A sijaitsee Aunionniemn kärjen etelärannalla. Vesirajassa olevan tulisijan ympärillä on mudassa melko runsaasti kvartseja; löytöalueen halkaisija on pari metriä. Kohde B sijaitsee Aunionniemen kärjen itärannalla, noin kolmekymmenen metrin päässä A:sta. Kivikkoisen ja hiekkaisen rannan alaosasta, läheltä vesirajaa löytyi niukasti kvartseja.

Aunionlahti lounas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Aunionlahden lounaisreunan edustalla on korkean veden aikana pienehkö saari. Saaren koillisreunalla on kaksi suppeaa löytökeskittymää. Eteläisemmässä keskittymässä havaittiin muutama kvartsi ja tulenpidon merkkejä ja tästä noin 20 m pohjoiseen sijainneessa keskittymässä oli serttiä ja kvartsia.
Lähellä ovat kohteet 753, 754, 755, 756.

Aunionlahti lounas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Kohde sijaitsee Aunionlahden lounaisrannan puolessa välissä, matalan veden aikana muodostuvien kahden niemen välisen laajan lahden koillisreunassa, Aunionlahden kapeimman kohdan kaakkoispuolella. Paikalla on n. 30 m leveä huuhtoutunut ranta, jossa on kolme löytökeskittymää. Eteläisin kohde on halkaisijaltaan nelimetrinen ja se sisälsi kvartseja. Tästä viitisen metriä luoteeseen löytyi kvartseja tulenpitopaikan tuntumassa, metrin säteellä ja tästä kymmenisen metriä pohjoiseen löytyi metrin säteellä niukasti kvartseja. Lähellä ovat kohteet 752, 754, 755, 756.

Aunionlahden salmi lounas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Kohde sijaitsee lahden kapeikon huuhtoutuneella lounaisrannalla. Hiekkaranna yläosassa on suunnilleen parikymmentä liesikiveystä, mutta yhtä suppeahkoa kvartsikeskittymää lukuunottamatta löytöjä oli niukasti hajallaan 5 x 100 m alueella. Lähellä ovat kohteet 752, 753, 755, 756.

Aunionlahden salmi lounas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Kohde sijaitsee lahden kapeikon huuhtoutuneen lounaisrannan luoteispäässä. Suurin osa vähäisistä kvartseista oli 70 m pituisella alueella ylimmän huuhtoutuneen rannan tuntumassa z =133, kankaalla olleissa tuulenkaadoissa näkyi palomaata ja yksi kvartsi, joten asuinpaikka jatkuu huuhtoutumattomalle ranta-alueelle. Huuhtoutuneella rannalla on pari liesikiveystä. Lähellä ovat kohteet 752, 753, 754, 756.

Ronkajoen suu lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Kohde sijaitsee lahden pohjukkaan laskevan Ronkajoen suun lounaisrannalla, Ronkajoen lounaiseen jokisuuhun työntyvällä pienellä niemellä. Niemen melko jyrkän, hiekkaisen rannan puolessa välissä on huuhtoutuneen ja nokisen hiekan paljastuma. Tästä löytyi kvartseja noin metrin säteellä - rakenteista ei ollut merkkejä. Lähellä ovat kohteet 752, 753, 754, 755.

Aunionlahden perukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Lahdenpohjukan koillisrannalla on kolme osittain huuhtoutunutta asuinpaikkakeskittymää, Inari 757, 758 ja 759. Asuinpaikka sijaitsee kesämökiksi muutetun kämpän rannassa. Eri korkeuksilla kymmeniä metrejä pitkällä hiekkarannalla havaittiin hajallaan asuinpaikkajäänteitä, lähinnä kvartsia. Rannan lounaispäässä, aivan ylimmän rannan törmässä oli mahdollinen liesikiveyksen jäänne.

Aunionlahden salmi koillinen 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Lahdenpohjukan koillisrannalla on kolme osittain huuhtoutunutta asuinpaikkakeskittymää, Inari 757, 758 ja 759. Kohde 758 Aunionlahden salmi NE 1 sijaitsee lahden kapeimman kohdan koillisrannalla, salmen luoteispäässä. Paikalla on pitkä hiekkaranta, jossa on merkkejä asutuksesta noin 150 m matkalla. Löytöjä on vesirajasta ylimpään huuhtoutuneeseen rantaan saakka. Paikalla on kymmenittäin tulisijoja, joiden ympärille löydöt, asbestikeramiikka, kvartsiesineet ym. pääasiassa keskittyivät.

Aunionlahden salmi koillinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsipään luoteisimmassa osassa on Aunionlahti. Lahdenpohjukan koillisrannalla on kolme osittain huuhtoutunutta asuinpaikkakeskittymää, Inari 757, 758 ja 759. Aunionlahden salmi NE 2 -asuinpaikka sijaitsee lahden kapeimman kohdan koillisrannan kaakkoispäässä. Paikalla on ala- ja keskiosastaan kivikkoinen, yläosastaan hiukan hiekkaisempi niemen kärki. Niemen kärjessä, ylimmän huuhtoutuneen rannan tuntumassa, oli yhden tulisijan ympärillä dolomiittia, kvartsiittia ja kvartsia kolmen metrin säteellä. Alempana, kivikkoisella keskirannalla oli kahden metrin säteellä kookkaita kvartseja hajonneen tulisijan ympärillä.

Aunionojan suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsiosan luoteispäässä on Aunionlahti. Lahteen laskee pohjoisesta Aunionoja. Ojan suusta n. 50-150 m kaakkoon on pitkä ja loiva huuhtoutunut hiekkaranta, jossa erottuu ainakin viisi löytökeskittymää.

Kirakkajoen suu koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee n 350 m Kirakkajoen suusta koilliseen, etelästä jokisuun eteen työntyvän hyvin matalan niemen kärjessä. Niemi on kokonaisuudessaan huuhtoitunut ja se on vetelää, leijun peittämää hiekkaa. Vain aivan niemen kärki on korkeampi ja kovaa, paljasta hiekkaa. Niemen kärjessä olevalla paljaalla, n. 5 x 20 m suuruisella hiekkasärkällä on puolisen tusinaa liesikiveystä lähellä vesirajaa. Liesien ympärillä on jonkin verran kvartseja ja yksi liuskesaha. Lähellä ovat kohteet 748 ja 749.

Aunionlahden suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven länsiosan luoteispäässä on Aunionlahti. Lahden suun koillisrannalla huuhtoutuneella hietikko- ja paikoin kivikkoisella rannalla on n. 200 m pitkä asuinpaikka-alue. Suurin osa löydöistä oli keskittynyt rannalla olevien kymmenien liesikiveyksien ympärille. Lähellä ovat kohteet 763-767.

Soidinvaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Esihistoriallinen ja historiallinen asuinpaikka sijaitsee 1,8 km Kirakkajoen suusta pohjoiskoilliseen, Soidinvaaran lounaisrannalla kohdassa, jossa Soidinvaaran kääntyy rannasta kohti luodetta. Paikalla on parinkymmnenen metrin leveydeltä huuhtoutunutta hiekkarantaa., jonka yläosassa on kivivyöhyke. Kivikon alareunassa on soikeahko tulisija (pituus 1,2 m) ja sen vieressä tuluspiitä. Lieden ympäriltä löydettiin rautakirveen puolikas, sarviesinse, hioinliippa yms. Lähellä ovat kohteet 762, 764-767.

Soidinvaara 2 (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee 1,95 km Kirakkajoen suusta koilliseen, Soidinvaaran etelärannalla. Kohde jakaantuu kahdeksi keskittymäksi. Kohde A sijaitsee peruskartalle merkitystä kämpästä lounaaseen kahden vesirajassa olevan siirtokivilohkareen rajoittamalla n. 80 m pitkällä hiekkarannalla. 70 x 20 m:n suuruisella alueella on kymmenkunta tulisijaa, joihin enemmistö löydöistä, asbestikeramiikanpalat, kvartsiesineet yms, keskittyivät. Kohde B sijaitsee em. kämpästä 50 m lounaaseen: hiekkaranan keskivaiheilla oli tulisija, jonka vierestä löytyi kaksoistaltan teelmä ja kvartsia.
Lähellä ovat kohteet 762-763, 765-767.

Soidinvaara 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 2,05 km Kirakkajoen suusta koilliseen, Soidinvaaran etelärannalla, etelään työntyvän niemen kärjessä. Asuinpaikan kohde A sijaitsee niemenkärjen pienikivisellä lounaisrannalla, vesirajassa. Yhden liesikiveyksen ympärillä, 2 x 6 m suuruisella alueella oli paljon kvartseja. Kohde B on saman niemenkärjen kaakkoispuolella, rannan suurimmalla hiekka-alueella. Kahden tulisijan ympärillä oli melko runsaasti eri kivilajeja. Kohteiden A ja B välillä on n. 30 m. Lähellä ovat kohteet 762-764, 766-767.

Historiallinen; Historiallisen ajan asuinpaikka sijaitsee 2,3 km Kirakkajoen suusta koilliseen, Soidinvaaran etelärannalla, vaaran rinteeltä tulevan puron suussa, sen itärannalla. Paikalla oleva latomus on 0,8 m laaja, reunat on laakakivistä, sisäosa pienemmistä kivistä. Kysymyksessä lienee piisin raunio, jonka ympäriltä löytyi historiallisen ajan metalliesineitä, mm. kuparikampa ja tulusrautaa. Lähellä kohteet Inari 762-765, 767.

Kivikautinen; Esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee 2,4 km Kirakkajoen suusta koilliseen, Soidinvaaran etelärannalla, pienen suojaisen lahden perukassa. Lahden keskivaiheilla on kaksi suppeahkoa löytökeskittymää. Näistä läntisempi käsitti kvartseja, palanutta luuta ja palaneita kiviä puolentoista metrin säteellä. Tästä kymmenisen metriä länteen löytyi hajonnut tulisija ja kvartseja metrin säteellä. Lähellä ovat kohteet 762-766.

Kivikautinen; Rahajärven länsiosan pohjoisrannalla on Soidinvaara. Vaaran huuhtoutuneella etelärannalla on pienessä niemessä jäänteitä kivikautisesta asuinpaikasta. Kohde A sijaitsee niemenkärjen lounaisrannalla, hiekka-alueella, jonka keskellä on viisi metriä pitkä ja 1-1,5 m leveä palaneiden kivien vyöhyke ja tämän tuntumassa melko runsaasti kvarteja ja palanutta luuta. Myös kivivyöhykkeen pohjoispuolella, noin kymmenen metrin matkalla oli runsaasti löytöjä, erityisesti palanutta luuta. Kohde B sijaitsee niemenkärjen itäpuolella, yläosastaan kivisen, alempaa hiekkaisen pienen lahden länsireunassa, vesirajassa. Paikalla oli n. 15 m matkalla kvartseja ja siellä täällä palaneita kiviä. Läheisyydessä ovat kohteet 769-770.

Historiallinen; Rahajärven länsiosan pohjoisrannalla on Soidinvaara. Vaaran huuhtoutuneella etelärannalla kivisellä niemellä ja tämän itäpuoleisen pienen lahden rannalla on reilusti yli kaksikymmentä liesikiveystä tai tulenpitopaikkkaa, joista vain harvoihin liittyi löytöjä - erityisesti laatikkotyyppiset tulenpitopaikat ja latomukset olivat useinmiten löydöttömiä. Paikalla on ollut paitsi kivikautinen asuinpaikka myös kenttä piisillisine tupasijoineen. Kohteeseen on yhdistetty tuuran (KM 26844) löytöpaikka, Rahajärvensalmi 1 (kohde 770). Lähellä on myös mm. kohde Soidinvaara 6 (kohde 768).

Rahajärvensalmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rahajärvensalmen huuhtoutuneella länsirannalla erottuu pienessä niemessä n. 5 x 3 m laaja tupasija, jonka sisässä on n. 140 x 60 cm laaja tulisija.

Rahajärvenperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven Rahajärvenperän pohjoisrannalla, Aittasaaresta 1300 m pohjoiseen, kivikkoisessa niemessä. Pienialaiset asuinpaikat ovat niemen kivikkoisessa kärjessä ja niemen itäpuolen pikkulahden rannassa. Molemmissa erottuu merkkejä tulenpidosta.

Kotajärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rahajärven Kuosnavuonon perukasta 2,2 km länsiluoteeseen. Kotajärven ja sen itäpuolella olevan järven välisellä kannaksella ja järviä yhdistävän puron kaakkoispuolella. Tupasija on noin 50 m Kotajärvestä alkavan puron luusuasta kaakkoon, tiheässä pikkumännikössä. Pohja-ala on noin 5 x 5 m. Piisiröykkiö on noin 70 cm korkea ja tuettu puukehikolla. Tuvasta 30 m luoteeseen on pyyntikuoppa ja tästä luoteeseen on kaksi kuoppaa.

Kirakkajoen niska 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 950 metriä Kirakkakönkään voimalaitoksesta lounaaseen, Kirakkakönkään niskalle ja voimalaitoksen syöttökanavallevievän lahden suussa, melko suuren, luoteesta lahteen työntyvän niemen tyvessä. Korkean veden aikana ko. niemi jää suurelta osin veden alle jolloin muodostuu kaksi saarta. Kohde on veden ja mudan väliin jäävällä kannaksella, joka on osittain eri kokoisia kiviä, osittain hiekkaa. noin 3 x 10 m alueella oli muutama kvartsi ja ainakin yksi tulenpitopaikka. Pulmanki-Vajukoski -voimalinja kulkee kohteen länsipuolitse. Tästä runsas 100 m etelään on toinen asuinpaikka, Kirakkajoen niska 2 (kohde 775).

Kirakkajoen niska 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 1 km Kirakkakönkään voimalaitoksesta etelälounaaseen, Kirakkakönkään niskalle ja voimalaitoksen syöttökanavalle vievän lahden suussa, melko suuren, luoteesta lahteen työntyvän niemen eteläkärjessä. Korkean veden aikana niemen eteläosa jää saareksi. Pulmanki-Vajukoski -voimalinjan pylväs on tällä saarella. Maasto on kivikkoista, mutta niemekärjen kaakkoisranta, jolla kohde sijaitsee, on osittain hiekkainen. Löytöjä oli noin 3 x 10 m alueella ja näihin liittyi ainakin yksi tulenpitopaikka. Lähellä on toinen asuinpaikka, Kirakkajoen niska 1 (kohde 774).

Kirakkajoen niska 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rahajärven koillisosassa olevan lahden etelärannalla, matalatyvisen moreeniniemen laella, erottuu kolme erillistä tulenpitopaikkaa.

Kusilantto, luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lisman kylästä noin 4,5 km kaakkoon, Ivalojoen koillispuolella, joen ja Kusilantonmaan välisessä maastossa, tasaisella männikkö/koivikkokankaalla. Kohteessa on 24 pyyntikuoppaa. Lähellä on lisäksi kaksi muuta pyyntikuoppajärjestelmää, Paijusuvanto (kohde 701), jossa on 40 kuoppaa, ja Kusilantto (kohde 700), jossa on 12 kuoppaa. Kohteet vaikuttavat erillisiltä.

Pajusuvanto pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen pohjoispuolella, Pikkuautsin itäpuolella olevan suon rannalla. Suosta lähtee puro kohti Ivalojokea hieman lännempänä. Asuinpaikka on pienialainen; löydöt on poimittu suppealta alalta suon reunassa kulkevalta polulta. Löytökohdan ja suon välissä on matalaksi maatunut kuoppa, joka saattaa olla pyyntikuoppa. Kasvillisuus on tunturikoivikkoa ja maaperä hiekkaa.

Sallijoki länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojokeen laskevan Sallijoen länsipuolella ja Sallijärven pohjoispuolella kohdassa, jossa Sallijoki on kääntynyt kohti etelää. Maastossa on harjanteita, joiden välissä on suota. Kuoppia on kaikkiaan 47, joista eteläisimmät muodostavat omia pienempiä ryhmiään. Kasvillisuus on tunturikoivikkoa ja maaperä hiekkaa.

Vaijoki itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekasta ja moreenista muodostuneilla harjanteilla Lemmenjokeen laskevan Vaijoen itäpuolella, Vaijoenjärvien koillispuolella. Jokilaakso laskee jyrkästi kohteen länsipuolella, ja kohteen itäpuolella maasto on soista. Alueen puusto on koivuvaltaista, tunturikoivujen ja mäntyjen muodostamaa sekametsää, ja aluskasvillisuutta hallitsevat katajat, mustikka, puolukka ja variksenmarja sekä sammalet.
Kohde on kahdestatoista pyyntikuopasta muodostuva pyyntikuopparyhmä, joka sijaitsee Vaijoen laakson itäpuolen harjanteilla, pohjois-eteläsuuntaisesti noin kolmensadan metrin matkalla. Useimmat kohteen pyyntikuopat ovat kookkaita, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, maastossa selvästi erottuvia ja maavallin reunustamia, ja niiden syvyys vaihtelee reilusta puolesta metristä hieman yli metriin. Halisen löytämät seitsemän pyyntikuoppaa sekä yksi aiemmin tuntematon pyyntikuoppa (kuopat 5-12) sijaitsevat
alueen pohjoispäässä. Niistä neljä läntisintä on kaivettu ryhmäksi hiekkaharjanteen länsilaidalle, lähelle Vaijoen laaksoa laskevan rinteen reunaa. Neljä itäisempää kuoppaa muodostavat noin 65 metrin mittaisen kuoppajonon, joka suuntautuu itään päin, kohti suota. Tästä kahdeksan kuopan ryhmästä noin kaksisataa metriä etelään päin, syvän puronotkon eteläpuolella, jyrkän moreeniharjanteen länsipäässä, sijaitsee yksittäinen pyyntikuoppa, ja tästä vielä noin sata metriä etelämpänä kolmen pyyntikuopan ryhmä seuraavalla harjanteella. Eteläisin pyyntikuopista on muita vähäisemmän kokoinen, lähinnä ojamainen, mahdollisesti keskeneräiseksi jäänyt.

Ravadasjärven autiotupa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen Ravadasjärven luoteisrannalla Ravadasjärven autiotuvan ympärillä. Maasto on rannassa melko loivaa, mutta se nousee tuvan takana ensin hieman ja kauempana jyrkästi ja korkealle. Löydöt ovat runsaimmat rannan tuntumassa, jossa on näkyvissä useita kivettyjä tulisijoja ja maan pinnalla runsaasti löytöjä. Tuvan takana on pyöreä painanne, joka saattaa olla kodan sija. Löytöjä havaittiin lisäksi ylempää, tulipaikan ympäristöstä. Puusto on mäntymetsää ja maaperä soraista hiekkaa.
Vuoden 2013 inventoinnissa Ravadasjärven autiovan lähiympäristössä, noin neljänkymmenen metrin säteellä tuvasta, havaittiin paljaaksi kuluneella maanpinnalla pesäkkeisesti esihistorialliseen asutukseen liittyviä löytöjä, lähinnä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, mutta myös kvartsiitti-iskoksia ja palanutta luuta. Runsaimmin löytöjä on Ravadasjärven rannan tuntumassa, mutta erityisesti kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sijaitsee paljon myös autiotuvan luoteispuolella olevan tulipaikan lähellä, noin viisi metriä järven pintaa ylempänä. Noin viiden metrin etäisyydellä Ravadasjärven rannasta, kohdassa P 7619864 / I 458257, havaittiin lisäksi yksittäinen piikivi-iskos. Löytöjä asuinpaikalta ei kerätty talteen.
Halisen aiemmin havaitsemista, pyyntikuopiksi tulkituista kuopanteista onnistuttiin kohteen tarkastuksen yhteydessä paikallistamaan kaksi. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee autiotuvan luoteispuolella, jyrkästi nousevan rinteen alaosan tasanteella. Samalla tasanteella pyyntikuoppa 1:n kanssa sijaitseva huollettu tulipaikka on kuopasta noin kuuden metrin päässä sen itäkaakkoispuolella. Itäisempi pyyntikuopista, kuoppa 2, sijaitsee kohteen pohjoisosassa, tasamaalla lähellä autiotuvan vessaa. Kolmannen pyyntikuopan olisi pitänyt sijaita kahden paikallistetun kuopan välillä, mutta sitä ei etsinnästä huolimatta löydetty. Mahdollisesti se on täytetty Halisen tekemän inventoinnin jälkeen kuluneiden kahdenkymmenen vuoden aikana. Myöskään Halisen mainitsemaa pyöreää painannetta autiotuvan takana ei havaittu.
Maanpinta kohteen alueella on varsin kulunutta paikan jo vuosikymmeniä jatkuneesta retkeilykäytöstä johtuen. Erityisesti Ravadasjärven rannan ja autiotuvan välillä sekä kahden huolletun tulipaikan ympäristössä esihistoriallisen kulttuurikerroksen pintaosat ovat vaurioituneet, ja rikkoutuneen maanpinnan eroosio jatkuu edelleen. Kyseiset pahimmin kulumiselle alttiit asuinpaikan osat olisikin syytä pyrkiä tutkimaan arkeologisilla kaivauksilla lähitulevaisuudessa, koska maastonkulumista paikalla on tuskin realistista saada pysähtymään. Muissa osissa asuinpaikkaa maastonkuluminen on selvästi vähäisempää, eikä niiden alueella kulttuurikerroksen säilyminen ole toistaiseksi vaarantunut.

Härkäkoski pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoen laajentuman, Ravadasjoen, koillispäässä on joessa Härkäkoski. Härkäkosken kämpältä 150 m koilliseen on kannaksen poikki itä-länsi-suuntainen 250 m pitkä kuoppajono, jossa on 16 pyyntikuoppaa. Lähellä kohde Inari 706.

Härkäjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen Härkäjärven luusuan ja Searitjoen välissä Lemmenjoen pohjoisrannan tuntumassa. Pyyntikuoppajono kulkee lähes tasaisen joen rantaterassin päällä. Puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja puolukkaa. Maaperä on hiekkaa. Lähellä ovat pyyntikuoppakohteet (Inari 704, 705, 710 ja 785).
Kohde on osa Seärihjoen-Härkäjärven valtakunnallisesti merkittävää muinaisjäännöstä (Maiseman muisti 2001).

Searitjohka itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lemmenjoen luoteisrannalla, Sotkajärven ja Härkäjärven välisellä alueella, Searitjohkan eli Searitjoen suusta 1,1 km koilliseen. Jono on joen suuntainen, saa alkunsa Lemmenjokeen laskevassa purossa olevan lammen rannalta ja päättyy suon reunaan. Puusto on mäntyä ja koivua. Maaperä on hiekkaa. Kohteen pyyntikuopat liittyvät samaan pyyntijärjestelmään kohteiden Inari 704, 705, 710 ja 784 kuoppien kanssa, jotka yhdessä muodostavat 261 kuopan pyyntijärjestelmän, joka kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Sotkajärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohteen on kartoittanut Oula Näkkäläjärvi vuonna 1956. Petri Halinen on tarkastanut kohteen vuonna 1993. Vuoden 2013 tarkastuksen yhteydessä löydettiin neljä aiemmin tuntematonta pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat aiemmin tunnetuista kahdeksasta pyyntikuopasta alle sadan metrin etäisyydellä.
Pyyntikuoppajärjestelmä sijaitsee Sotkajärven kaakkoisrannan niemellä, eräässä järven kapeimmista kohdista. Niemen muodostaa jyrkkärinteinen koillis-lounaissuuntainen hiekkaharju, ja niemen tyveltä pistää kohti luodetta pienempi niemeke. Puusto alueella on männikköä ja aluskasvillisuutta hallitsevat variksenmarja ja puolukka sekä sammalet ja jäkälät.
Kohde muodostuu kahdestatoista pyyntikuopasta, jotka ovat pyöreitä tai soikeahkoja, suppilomaisia ja melko jyrkkäseinämäisiä, ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmesta metristä viiteen metriin. Matalin kuoppa on hieman alle metrin syvyinen ja syvin kuoppa noin puolitoistametrinen. Kohteen aiemmin tunnetut kahdeksan pyyntikuoppaa sijaitsevat Sotkajärven kaakkoisrannan niemen pohjoisreunalla, kohti luodetta pistävän pienemmän niemekkeen tyvellä, kaarevana jonona jyrkkärinteisen hiekkaharjanteen pohjoisrinteen juurella. Neljän aiemmin tuntemattoman pyyntikuopan muodostama jono kulkee niemen poikki luode-kaakkosuuntaisesti alle sata metriä aiemmin tunnettujen kuoppien lounaispuolella.
Kohteen pyyntikuoppiin on todennäköisesti ajettu peuroja Sotkajärven kaakkoispuolen jäkälikkökankailta, ilmeisesti Muurahaislammen eteläpäästä kohti lounasta suuntautuvan puronvarsisuon ja Sotkajärven väliseltä alueelta. Pyyntikuopat 1-8 ovat estäneet peuroja pakenemasta järvikapeikon ylitse Sotkajärven luoteispuolelle, ja pyyntikuopat 9-12 ovat katkaisseet niemen lounaiskärkeä kohti paenneiden peurojen pakotien. Muurahaislammen ja Sotkajärven välisen kannaksen poikki kulkeva kuoppajono voi liittyä toiminnallisesti samaan pyyntikuoppajärjestelmään. Ajoitukseltaan kohteen pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella. Ne ovat hyvin säilyneitä, eikä niiden säilyminen nykytilassaan vaikuta olevan tulevaisuudessakaan uhattuna.

Taimenjoensuu etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturan kylästä noin 1,5 kilometriä Ivalojokea ylöspäin Taimenjoen suun vastakkaisella puolella. Kuopat muodostavat harvan joensuuntaisen jonon melko kivikkoiseen maastoon, joka loivasti laskee Ivalojokea kohti. Kaikkiaan kuoppia on kolme. Puusto on mäntyä ja aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja puolukkaa.
Vuoden 2008 tarkastuksen yhteydessä alueelta havaittiin vain yksi kuoppa, ilmeisesti kuopista lounaisin. Maaperä kuopanteen kohdalla on erittäin kivistä. Kuopan laajuus on noin 3 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Kuoppa vaikutti paikan tarkastaneen arkeologin mielestä luontaiselta supalta.

Iivanasvaara lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Angelin kylästä noin 8 km Inarijokea alaspäin Aihtevarrin länsipuolella olevan matalamman vaaran lounaisreunassa. Vaaran jyrkän seinämän alapuolella lähes tasaisessa maastossa kulkee matala, loiva ja kapea harjanne, jonka päällä kuoppajono on. Jonon pohjoispää päättyy vaaran tyveen ja eteläpää lähelle Iivananjärvestä laskevan puron rannassa olevaa suota. Kuoppia on kaikkiaan 11 kpl. Puusto on mäntyä ja koivua. Aluskasvillisuus on variksenmarjaa, puolukkaa ja jäkälää. Maaperä on hiekkaa. Paikasta on ajoitus: Ua 10442 2890 ± 90 BP.

Sallivaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojokeen laskevan Sallijoen itäpuolella olevan Sallivaaran lounaispuolella. Alueen länsipuolella avautuu laaja suoalue, jonka keskellä virtaa Sallijoki. Vaaran alaosa on erittäin loivaa ja siitä pistää etelään matala niemeke, jonka tyviosassa pyyntikuopat ja latomus ovat. Samalla alueella on kämppiä ja näistä hieman itään on poroerotusaita. Vuoden 1993 inventoinnissa pyyntikuoppia löydettiin kaikkiaan 13. Latomus havaittiin aivan jonon länsipäässä.
Vuoden 2013 inventoinnissa alueella havaittiin seitsemän pyyntikuoppaa sekä suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Pyyntikuopat sijaitsevat itäkoillis-länsilounaissuuntaisena jonona noin kolmensadan metrin matkalla, ja latomus on pyyntikuoppajonon keskivaiheilla. Halisen inventoinnin mukaan alueella sijaitsee kolmetoista pyyntikuoppaa, ja latomus on aivan pyyntikuoppajonon länsipäässä. Kohteen aikaisempi kuvaus vaikutti siis ristiriitaiselta maastossa havaittavissa oleviin jäännöksiin verrattuna. Ero pyyntikuoppien määrässä johtuu todennäköisesti alueen pienimpien kuoppien eriävistä tulkinnoista. Kohteen pyyntikuopat ovat varsin pieniä ja ne erottuvat heikosti maastossa. Niistä useimmat ovat alle puolen metrin syvyisiä ja halkaisijaltaan alle kolmimetrisiä, joten niiden tunnistaminen luontaisesti syntyneiden, esimerkiksi vanhojen tuulenkaatojen muodostamien kuopanteiden joukosta on vaikeaa; ilmeisesti Halinen on kirjannut kohteen alueelta pyyntikuopiksi hyvinkin vähäisiä painaumia. Tarkastuksen aikana dokumentoitujen kuoppien sijainti kuitenkin täsmäsi aiempaan aluerajaukseen hyvin, joten yleiskäsitys pyyntikuoppajärjestelmän laajuudesta ja suuntautuneisuudesta säilyi ennallaan.
Halisen havaitsema, kohteen aiemmassa kuvauksessa mainittu latomus lienee tuhoutunut, koska sitä ei löytynyt pyyntikuoppajonon länsipään läheltä pitkälliselläkään etsimisellä. Löydetty latomus sijaitsee pyyntikuoppien 3 ja 4 välillä, kohdassa P 7597786 / I 454122. Se on itäkaakko-länsiluodesuuntainen, jokseenkin suorakaiteen muotoinen, kauttaaltaan kivetty ja kooltaan noin 110 cm x 75 cm. Latomuksen kivet ovat kohtalaisen hyvin jäkälöityneet, ja niiden halkaisijat vaihtelevat noin välillä 15 cm – 40 cm. Kookkaimmat latomuksen kivistä ovat muodoltaan laattamaisia. Kivien yläpinnat ovat enimmillään noin viisitoista senttimetriä koholla ympäristöstään, ja latomuksessa on yhdestä kahteen kivikertaa. Selviä kuumuuden aiheuttamia halkeamia kivissä ei ole, joten latomusta lienee käytetty tulisijana vain melko lyhytaikaisesti, jos lainkaan. Yleisolemuksensa perusteella latomus ei vaikuta kovin iäkkäältä; mahdollisesti se on kasattu vasta 1900-luvulla.

Muurahaislampi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohteen on löytänyt Petri Halinen vuonna 1993. Kohteen tarkastuksen yhteydessä vuonna 2013 löydettiin kohteesta aiemmin tunnettujen pyyntikuoppien lisäksi vielä viisi aiemmin tuntematonta kuoppaa. Yhtä aiemmin tunnettua pyyntikuoppaa, jonka oli ilmoitettu sijaitsevan aivan Sotkajärven rannassa, ei onnistuttu paikallistamaan.
Pyyntikuopat sijaitsevat Sotkajärven ja Muurahaislammen välisellä kannaksella, kohdassa, jossa lounaan suunnalta tuleva korkea harju levenee ja madaltuu tasaiseksi männikkökankaaksi. Maaperä alueella on hiekkaa ja aluskasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, puolukka ja seinäsammal sekä alueen kuivimmissa osissa myös poronjäkälät. Kohteen halki kulkevan luontopolun varrella on pyyntikuopista kertova opastustaulu.
Kohde muodostuu kuudestatoista pyyntikuopasta. Kuopat ovat kookkaita, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja useimmat selvästi erottuvan maavallin reunustamia. Kuoppien halkaisijat ovat kolmen ja viiden metrin välillä ja niiden syvyys vaihtelee vajaasta metristä lähes puoleentoista metriin. Pyyntikuopat 1-11 on kaivettu noin 150 metrin mittaiseksi, pääsuunnaltaan luode-kaakko –suuntaiseksi kaarevaksi jonoksi Sotkajärven ja Muurahaislammen väliselle kannakselle. Kyseisen kuoppajonon keskivaiheilta erkanee ilmeisesti aiemmin tuntematon pyyntikuoppien 13-16 muodostama sivuhaara, joka suuntautuu ensin kohti koillista, mutta kaartuu sitten kaakkoon päin, päättyen Muurahaislammen rantaan laskevan rinteen partaalle. Pyyntikuoppa 12 sijaitsee erillään kohteen muista pyyntikuopista, Muurahaislampeen luoteen suunnalta työntyvän niemekkeen tyvellä.
Ajoitukseltaan kohteen pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella. Pyyntikuoppajärjestelmä on olemukseltaan melko yhtenäinen ja enimmäkseen hyvin säilynyt, eikä useimpien kuoppien säilyminen nykytilassaan vaikuta olevan tulevaisuudessakaan uhattuna. Pyyntikuoppa 1:n läpi kulkeva polku aiheuttaa kuitenkin todennäköisesti kyseisen kuopan vähittäisen tuhoutumisen. Pyyntikuoppa 3:n vierellä sijaitseva opastustaulu on tiedoiltaan osittain vanhentunut, ja se olisi syytä uudistaa lähitulevaisuudessa.

Muurahaislampi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Aiemmin kohteen alueella oli havaittu yhdeksän pyyntikuoppaa, mutta vuoden 2013 tarkastuksen yhteydessä niitä löytyi kaksi lisää. Todennäköisesti aiemmin tuntemattomia ovat pyyntikuopat 1 ja 11.
Kohde sijaitsee Sotkajärven, Muurahaislammen ja Juurakkojärven Joutilaslahden välisillä kannaksilla. Alueen maastonmuodot ovat kumpuilevia ja maaperä hiekkaa. Puusto on männikköä ja aluskasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, puolukka, seinäsammal ja poronjäkälät. Merkitty retkeilyreitti kulkee kohteen halki ja Muurahaislammen rannalla, kohteen eteläpuolella, sijaitsee Metsähallituksen huoltama tulipaikka.
Kohde on yhdentoista pyyntikuopan muodostama pyyntikuoppajärjestelmä. Kuopat on kaivettu kaarevaksi jonoksi Sotkajärven ja Juurakkojärven Joutilaslahden välisen niemen tyven poikki noin neljänsadan metrin matkalle. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee Sotkajärven rannasta noin kahdeksan metrin etäisyydellä, Sotkajärven ja sen koillispään eteläpuolella olevan pienen lammen välisellä kannaksella. Lammen kaakkoispuolelta pyyntikuoppajono jatkuu kohti kaakkoa lähelle Muurahaislammen pohjoisrantaa, jonka jälkeen se kaartuu koilliseen kohti Juurakkojärven Joutilaslahtea. Kuoppajono päättyy noin viidentoista metrin päähän Joutilaslahden rannasta. Kohteen pyyntikuopat ovat suuria ja selvästi erottuvan maavallin ympäröimiä. Useimmat kuopat ovat yli metrin syvyisiä, ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmesta viiteen metriin.
Pyyntikuoppajärjestelmä on yhtenäinen ja hyvin säilynyt, eikä kuoppien säilyminen nykytilassaan vaikuta olevan tulevaisuudessakaan uhattuna. Ajoitukseltaan kohteen pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.

Taajostupa länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa on löydetty 1986. Inventoinnissa 2013 pyyntikuopan todettiin sijaitsevan kilometrin verran kauempana entisen Taajostuvan sijaintipaikasta kuin aiemmassa kohdekuvauksessa oli kerrottu, mutta silti kyseessä on melko varmasti sama kuoppa, koska ilmoitetulla paikalla ei kuoppaa sijaitse ja kohdekuvaus täsmää kohteen tarkastuksessa paikallistettuun pyyntikuoppaan muilta osin hyvin. Kuoppa muodoltaan pyöreä, ja se on kaivettu rinteen tasanteelle kiviseen moreenimaahan. Kuopan halkaisija on noin 3,5 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuoppaa ympäröi selvästi erottuva maavalli, jonka leveys on noin 2,0 metriä ja korkeus noin 0,2 metriä.

Luottojärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalo-Nellim -tiestä kaakkoon, Kontosjärvelle vievän metsäautotien koillispuolella, Luottojärven etelärannalla. Maasto on tasaista männikkökangasta, jossa erottuu pari metriä korkea rantatörmä. Törmän päällä olevan ajouran pohjoisreunassa, lähellä törmän reunaa, erottuu osin puaniseksi värjäytyneessä maan pinnassa ja tuulenkadossa asuinpaikkaan liittyvää kvartsia ja palanutta luuta.
Noin 270 m kohteesta pohjoiseluoteeseen on toinen kivikautinen asuinpaikka, Luottojärvi 2.

Kontosjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven kirkonrauniosta noin 4 km eteläkaakkoon. Kontosjärven länsipäässä, salmen etelärannalla, metsäautotien sillalle vievän törmän tieleikkauksen länsireunassa. Tien itäpuolella on ruohikkoinen kenttä, jossa on rakennusten jäänteitä, ja jota käytetään leiripaikkana.
Tieleikkauksessa erottuu pintakasvillisuuden alla tulenpidon merkkejä ja asuinpaikkalöytöjä, kvartsia, noin 10 m:n matkalla. Tieleikkaus on tuhonnut osan asuinpaikasta. Vuonna 2011 kvartseja oli yhä havaittavissa törmän reunassa (x=3563192, y=7628783) noin 40 m etelään purosta ja noin 20 m etelään kohteen merkityistä koordinaateista, eikä niitä ei otettu talteen.

Suovataival (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaitamojärven itäpäästä kaakkoon suuntautuvan kapean jängän koillisreunassa, Suovataival-maan rinteen lounaisessa alarinteessä on kaakko-luodesuuntainen pyyntikuoppajono. Jonossa on ainakin 11 kuoppaa (halk. 2,5 m, syv. 1 m) epäsäännöllisin välein noin 500 m:n matkalla. Kaikissa erottuu reunavalli. Maasto on hiljattain hakattua männikkökangasta. Joissakin kuopista on hakkuujätteitä, mutta kuopat ovat ehjiä. Ronkajärven talo on kuopista kilometrin itäkoilliseen.

Paksumaan polku (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Alttojärvestä länteen laskevan Alttojoen pohjoisrannalla. Paksumaan talolle vievän tien pohjoisreunassa on voimalinjan alla 11 suorakaiteen muotoista kivilatomusta. Latomukset ovat noin 120 m pitkässä jonossa. Tiellä näkyy myös kvartseja (KM 23371:1-2) runsaan sadan metrin matkalla sekä epämääräisiä kuopanteita voimalinjan alla (=kohde 391). Maasto on hiekkaista männikkökangasta.

Kiellajoenkangas (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitse kahden pienen järven välissä, Kaamasjoen ja Karigasniemen tien välisessä maastossa, hiekkakumpareella. Kilometripylväästä 36/103 on paikalle matkaa 550 m itäkaakkoon.
Paikalla on asuinpaikka, jolla on havaittu suorakaiteenmuotoisia liesilatomuksia. Kaikkiaan latomuksia on alueella yhdeksän. Ne sijaitsevat soiden ja pienten järvien rikkomalla hiekkakangasalueella. Latomukset ovat kahden pienehkön järven välisellä kannaksella rivissä siten, että niiden pitkä sivu on kohtisuoraan rivin suuntaan nähden siten, että latomusten lyhyt sivu on järville päin. Alueella on todettu myös turvekerroksen alla pyöreähkö liesi (No 1 0), joka lienee suorakaiteenmuotoisia latomuksia vanhempi.
Kaivauksessa vuonna 2007 tutkittiin kahden suorakaiteen muotoisen lieden alueita ympäristöineen. Löydöt olivat pääasiassa palanutta luuta. Lisäksi tavattiin helmiä, pronssipeltiä ja tuluspiitä. Vuoden 2008 kaivauksessa tutkittiin yhtä liesilatomusta, jonka ympärillä oli havaittavissa paikoin matala valli. Löytöinä talteen otettiin
mm. rautaveitsi, pronssipeltiä, tuluspiitä ja palanutta luuta.
Asuinpaikka on ajoitettu kaivauksissa saatujen tulosten perusteella rautakauden ja keskiajan taitteeseen.
Liesilatomukset liittyvän saamelaiseen elämäntapaan. Suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset ajoittuvat noin 600-luvulta 1900-luvulle, mutta pääasiallisesti 800-1200-luvuille. Ne ovat olleet kevytrakenteisten kotien keskusliesiä. Pyöreät ja soikeat liedet ajoittuvat noin 1000-1900-luvulle. Ne ovat kehämäisiä ja kivillä täytettyjä kotien liesien jäännöksiä.

Rovasalmi pohjoisranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijiatsee Iijärven lounaisosan Rovasalmen pohjoisrannalla. Rinteessä erottuu järvelle Mujon kenttä, kooltaan noin 40 x 50 m. Kentällä erottuu 2-3 mahdollisesti 6-kulmaisen kodan pohjaa keskellä olevine liesikivikohoutumineen sekä muita suorakulmaisten (ulko-?)rakennusten sijoja ja kuoppia.

Kaarttilompolo lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven luusuan eteläpuolella, Iijärven ja Kaarttilompolon välisessä maastossa, mättäikköisessä tunturikoivikossa. Metsähallituksen Iijärven kämpästä on kuopille matkaa noin 500 m. Kuopat, toistakymmentä kappaletta, ovat epäsäännöllisin välein ja noin pohjois-eteläsuuntaisessa rivissä kannaksella, Kaarttilompolon ja pienemmän järven välissä.

Iijärvi koillinen pohjoisranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Metsähallituksen Iijärven kämpästä noin 700 m luoteeseen. Iijärven koillisimman osan pohjoisrannalta alkaa noin 500 m pitkä koillis-lounaissuuntainen yli 100 kuoppaa käsittävä pyyntijärjestelmä koivikkoa kasvavalla loivasti kumpuilevalla hiekkakankaalla. Kuopat ovat kooltaan keskimäärin 2,5 x 3 m ja noin metrin syviä. Ne ovat epäsäännöllisin välein yksittäisinä tai tiiviinä ryppäinä, paikoin mutkittelevina linjoina. Lähimpänä rantaa olevien kuoppien luona oli maapaljastumissa löytöjä, jotka viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan.

Vyeppeenjarga kaakko (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven pohjoisosaan koillisesta pistävän niemen kaakkoisrannalla, Iijärven autiotuvasta 1,2 km lounaaseen. Paikalle on topografiseen karttaan (1974) merkitty yksityiskämppä. Nyt sen sija erottuu heinittyneellä kentällä suorakulmiona. Lisäksi paikalla voi havaita toisen suorakaiteisen rakennuksen sijan ja ehkä vanhempaa perua olevan, noin 6 m laajan kodanpohjan. Ainakin osittain kenttä on myöhäinen.

Vyeppeenjarga lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven pohjoisosaan koillisesta pistävän hietikkoniemen lounaiskärjessä. Pari metriä korkean, veteen sortuvan rantatörmän yläosassa pistää profiilista esiin tulen rapauttamia kiviä ja kvartsi-iskoksia. Havaintoja on noin viiden metrin matkalla rannan suunnassa.

Vyeppeenjarga (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven koillisosaan pohjoisesta pistävällä niemellä, Paavalijoen suussa olevalta huvilalta kuoppajonon länsipää on noin 100 m itäkaakkoon. Kuopat ovat tasaisella koivikkoa kasvavalla hietikkokankaalla.

Iijärvi / Pautujärvi kannas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iijärven keskivaiheilla kaakkoisrannalla. Järvien välisellä kannaksella olevasta Kuotku -suosta lähtevä oja laskee Iijärveen kohteen lounaispuolella, n. 100-150 m:n päässä. Asuinpaikkamerkkejä erottuu kahdella vanhan rantatörmän erottamalla hietikkoisella ja koivikkoa kasvavalla terassilla, alempana leiripaikalla, ylempänä poropoluilla, jossa tulen rapauttamia kiviä ja löytöjä erottuu maapaljastumissa.

Pautuvuono kaakkoisranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pautuvuonon kaakkoisrannalla, noin 4 km päässä Kutulahden talosta koilliseen. Paikalla on vanhan rantaterassin reunassa rannan suuntaisessa rivissä kuusi suorakaiteen muotoista matalaa kivilatomusta noin 45 m:n matkalla ojan suussa olevan sortuvarantaisen lompolon ja itäpuolella kohoavan harjun juuren välissä. Paikka on tasaista koivikkoa kasvavaa hietikkokangasta. Tästä noin 40 m etelään loivassa hietikkorinteessä erottuu maapaljastumissa asuinpaikkalöytöjä.

Seävesuolu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijärven Rovaniemen itäpuolella, jossa on kolmion muotoinen saari, Seävesuolu eli Kaulassaari eli Korkeasaari. Saaren etelärannalla suojaisella tasanteella oleva kenttä (noin 35 x 100 metriä) on ollut asumaton ainakin 110 vuotta. Kentällä on ainakin kolme kuoppaa ja useita tulisijoja, jotka pääosin nuoria.

Toloskoski pohjoinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tolosen talosta 1,6 km länteen on Ivalojoessa Toloskoski. Kosken kohdalla jokeen työntyy n. 300 m pitkä niemi. Niemen kärjestä n. 600 m pohjoisluoteeseen Ivalojoen vanhan uoman pohjoisrinteellä keskimmäiseltä terassilta löytyi metsätieltä asuinpaikkamerkkejä ja jälkiä tulenpidosta, samoin alimmalta terassilta. Lähellä kohde Inari 602.

Sitakallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Sitakallio sijaitsee Iijärven eteläpäässä, Vaijoen laskukohdasta ja Järvelästä n. 2 km koilliseen keskellä Tarpomavuonoa. Sitakallio on noin 60 cm veden yläpuolelle kohoava 3-4 m pitkä ja noin 1,5 m leveä aaltojen sileäksi hioma kivilohkare. "Nuottamiehet, etenkin Simonan-äijä, vanha inarinlappalainen, panivat tälle kalliolle ahvenia uhriksi, jotta kallio vastedeskin antaisi kaloja" (Erkki Itkonen 1933). (Lähde Matti Aho: Pyhä paikka saamelaisessa uskontoperinteessä, pro gradu -tutkielma 1997).

Taipaleenkylä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemin kirkosta noin 7 km etelään, Ouluun vievän valtatien E4 varressa, tiestä noin 20-30 m pohjoiseen ja Syväjärven huoltoasemalta noin 0,1-0,2 km kaakkoon. Alue on kivikkoista männikkökangasta. Kohde on rakkakumpareella, jota rajaa Töyränjängät. Paikalla on yhteensä kolme rakkakuoppaa. Näistä yksi on erillään kahdesta muusta, jotka ovat tästä 150 m koilliseen. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1-2,5 m ja syvyydeltään noin 0,5 m.

Ajoskrunni (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ajos-saaren eteläpuolella olevan Ajoskrunnin pohjoispäässä saaren korkeimmalla kohdalla. Paikalla on 1990 tietojen mukaan kaksi jatulintarhaa. Näistä pohjoisempi on sydämen muotoinen ja siinä on 8 kivikehää. Jatulintarhan halkaisija on 9 m ja se on hyväkuntoinen. Eteläisempi tarha on 10 -kehäinen ja halkaisijaltaan noin 7 m. Korkeimman kohdan itäpuolella on mahdollinen jatulintarha, joka on ollut melkein kokonaan kasvillisuuden peittämä inventoinnin aikaan 1990. Sen luona on myös todettu maan- ja kivensekainen kumpumainen rakennelma. Eteläisemmästä selkeästä tarhasta noin 35 m etelään on mahdollinen jatulintarha, sekin maan ja kasvillisuuden peitossa. Vielä tästä etelään on yksi tarha, jossa on yksi kivikehä. Ensimmäisenä mainittu sydämen muotoinen tarha erottuu maastossa ehjänä ja hyvin vuoden 2021 tarkastuksessa. Muut tarhat lienevät kasvillisuuden peitossa niin, ettei niitä kunnolla hahmota. Sydämenmuotoisen tarhan pohjoispuolella on kaksi mahdollisesti merimerkin pohjana toiminutta kiviröykkiötä.
Korkeimman kohdan pohjoispuolella rannan läheisyydessä on kalkinpolttouunin jäännökset, jotka erottuvat vaalean pirstaloituneen kalkkikiven alueena ja suorakaiteen muotoisena kuopanteena. Kalkkiuunin länsipuolella erottuu useampia venevalkamia, jotka tehty suurista kivistä.
Jatulintarhasta itään saaren korkeimmasta alueesta alemmas tultaessa kivikossa erottuu kolme neliön muotoista vierekkäistä matalaa kivijalkaa. Kivijalkojen koko on noin 4 x 4 m. Rakenteissa ei ole ollut tulisijaa, mistä päätellen rakenteet ovat voineet toimia varastorakennuksina eli puojeina. Rakennusten edessä kulkee kaksi rannan suuntaista linjaa useampia pieniä verkonkuivaustelineiden tukiröykkiöitä.
Vuoden 1990 tietojen mukaan saaren korkeimmasta kohdasta 50 m lounaaseen on neliömäinen kivistä koottu tarha. Sen sivujen mitat ovat 4 ja 4,5 m ja niissä on vain yksi kivikerta. Tästä 6 m länteen on kraatterimainen kiviladelma erittäin isoista kivistä. Se on pohjoisosastaan matalampi ja avoin. Rakenteen halkaisija on 3,5 m ja korkeus 0,3 - 1 m. Korkeimmasta kohdasta 20 m länteen on soikea kivikehä ja tästä noin 17 m länteen toinen neliömäinen tarha.
Vuoden 2021 tarkastuksessa kohteeseen on lisätty saaren korkeimman alueen eteläisempi alue, missä on edelleen pienempiä verkonkuivaustelineiden röykkiöitä, kaksi merimerkin suurempaa röykkiötä sekä erillisenä keskittymänä suurempia noin 2-3 m halkaisijaltaan olevia röykkiöitä (4 kpl), joissa on palaneita kiviä. Yhtä on ilmeisesti kaivettu niin, että se näyttää enemmän kehämäiseltä rakenteelta.
Kaksi jatulintarhaa, kalkkiuuni ja venevalkamat on 1990-luvulla merkitty muinaisjäännöskylteillä.

Itärova (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Rovan itäpuolella laelta noin 850 m päässä, pienehkön metsäharjanteen koillisreunalla, pururadan varressa. Paikalla on kaksi röykkiötä, joista röykkiö nro 1 on tutkittu. Kyseessä oli luode-kaakko -suuntainen ruumishautaus. Löytönä hautauksesta on mm. pahoin vaurioitunut rautainen teräase (KM 27702: 1-3). Maankohoamisen perusteella hautaus saattaa olla ajalta 200-0 eKr. Kohteesta noin 400 m länsiluoteeseen on useita maakuoppia (KEMI 144), ja kohteesta 800 m länteen on rakka, jossa on ajoitukseltaan ja tarkoitukseltaan epäselviä pieniä ja matalia kiviröykkiöitä ja rakkakuoppia (KEMI 145).

Takaniitynkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovan laelta noin 1 km koilliseen, Takaniityn koillispuolella olevalla hakkuu-ja metsäaurausalueella. Harjanteen itärinteessä on kaksi, mahdollisesti kolme röykkiötä. Yksi näistä on metsäaurauksen tuhoama. Röykkiöistä noin 50 m luoteeseen on kaksi rakkakuoppaa. Harjanteen läpi kulkee kaksi metsäautotietä.

Pertajärvenkangas (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Vähä-Ruonaojasta n. 500 m itään tasaisella kuusikkokankaalla hakkuualueen reunasta n. 10 m länteen. Toinen röykkiöistä, idänpuolinen on n. 6 m pitkä ja 3,5 m leveä. Tämän lounaispuolella on kolmion muotoinen röykkiö, sivultaan n. 6 m. Kysymyksessä saattaa olla kaskirauniot.

Aaltokangas (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemin kaupungin keskustan kaakkoispuolella, lähellä Simon vastaista rajaa. Aaltokangas sijoittuu nykyisin 15 m mpy. osoittaman korkeuskäyrän muinaiselle niemelle, jonka Simon puoleisessa osassa sijaitsevat Pirttirakan laajat kivikkoalueet. Aluetta ympäröivät etelässä ja lännessä suoalueet, pohjoisessa Töyräjängät. Aaltokangas on luode-kaakko -suuntainen hiekkakangas, jonka koillispuolella on soistuva hiekkadyynialue. Alue on 1990-luvulla ollut näreikköä kasvavaa hakattua metsää.
Vuonna 1993 alueella paikannettiin soikea kiviröykkiö, kooltaan 3,7 x 4,2 m. Se ja viereinen kivilatomus tutkittiin 1995. Röykkiön korkeus oli n. 0,6 m ja sen keskellä oli hieman alle metrin kokoinen kuoppa, joka ulottui mineraalimaan pintaan asti. Röykkiö muodostui kookkaista "hevosenpään" kokoisista kivistä ainakin kahden suuremman kiintokiven varaan. Röykkiössä hahmotettiin isompien kivien muodostama kehämäinen rakennelma ja keskuskuoppa tulkittiin sekundaariksi kaivannoksi. Röykkiön itäpuoleisen kivilatomuksen koko oli 3 x 3, 5m. Molemmat rakenteet olivat löydöttömiä.
Vuoden 1995 tutkimuksissa koekuopitettiin myös Kortejärvenkankaan aluetta Simon puolella (ks. Simo Kortejärvenkangas, sijainti p = 7288532, i= 3394881). Täällä yksi keittokuoppa tutkittiin puoliksi ja toiseen painaumaan tehtiin koekuoppa. Keittokuoppa oli halkaisijaltaan noin 1,5 m ja noin 0,45 m syvä. Se sisälsi hiilensekaisen palaneen kiveyksen, mutta oli löydötön, kuten muutkin alueelle tehdyt koekuopat. Keittokuopan puuhiilinäytteen ajoitus oli 1610+/- 80 BP (Hel-3826). Tulkinnan mukaan Aaltokankaan röykkiö ja Kortejärvenkankaan keittokuoppa voivat osoittaa samanaikaista vanhemman rautakauden kalmistoa ja asuinpaikkaa.
Vuonna 2009 tehdyssä Karsikkoniemen ydinvoimalan mahdolliseen sijoituspaikkaan liittyvässä inventoinnissa Kortejärven keittokuopan alueelle tehtiin runsaasti koekuoppia. Edelleen painanteena erottuvan tutkitun keittokuopan ohella paikalla ei kuitenkaan havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Alueella havaittiin kuitenkin muutamia erittäin rapautuneita kiviä puhtaassa pohjahiekassa, jotka voivat liittyä keittokuopan käyttöön.

Lapintuulen Risteys (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee valtatien 4 ja Veitsiluodontien risteyksestä sekä risteyksessä olevasta Lapintuuli-huoltoasemasta noin 450 m pohjoiseen. Kohteen eteläpuolella on noin 150-200 m laaja sorakuoppa. Paikalla kasvaa männikköä. Kasvillisuuden peittämä kiviroykkiö tai latomus on sorakuopasta noin 30 m pohjoiseen, kohdassa missä rinne laskee loivasti pohjoiseen. Röykkiö on kooltaan noin 4 x 3,5 m ja korkeutta sillä on 0,2-0,3 m. Kyseessä on mahdollisesti hautaröykkiö.

Jatulinlehto (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Keminmaan ja Simon kuntien rajasta noin 2 kilometriä koilliseen, Yli-Penikan itäpuolella.
Jatulinlehdon pohjoisosassa on rakkaan kaivettu, kulmista pyöristetyn neliön muotoinen tasapohjainen kuoppa. Rakenteen halkaisija on noin 10 metriä. Kehävalli on noin 1.5 metriä leveä ja sisäosastaan 1-1.3 metriä korkea. Valli on sisäosasta pystysuora, mutta ulkopuolelta hieman suppilomaisesti ylöspäin kapeneva. Valli on ulkopuolelta sisäpuolta matalampi, noin 70 senttimetriä korkea. Kehärakennelma on ladottu halkaisijaltaan noin 20-40 senttimetrin suuruisista kivistä. Kehän rajaama alue on melko tasainen. Kehän sisäpuolella, aivan kehän vieressä, sen luoteisreunassa on noin 70 x 60 senttimetrin suuruinen ja noin 20 senttimetriä syvä painanne. Rakenne muistuttaa tasapohjaisena ja pystyseinäisenä "rakkakuoppana" lähinnä Tornion Rakanmäen ja Susihaudanmäen "susikuoppia". Paikalta kerrotaan löydetyn kivikirves vartettuna (?), joka on sittemmin joutunut hukkaan.
Lisäksi rakassa on vielä 16 muutakin kivirakennetta:
Kivikehä
Kehävallin lähellä on pieni ja matala kivikehä (p = 7313000, i = 3414673), joka on muodoltaan soikea ja mitoiltaan 2,4 x 1,6 metriä. Kehän keskusta on melko tasainen ja kehän laidalla on kiviä vain yhdessä kerroksessa
Palaneet kivet
Rakan keskiosassa, kehärakennelmasta etelään (p = 7312990, i = 3414685) on halkaisijaltaan noin 2 metrin suuruisella alueella suunnilleen nyrkin kokoisia, pyöreähköjä palaneita kiviä matalana tasona.
Kivilatomus
Rakassa on myös soikea kivilatomus, joka on kooltaan 4 x 2 metriä ja korkeudeltaan 30-40 senttimetriä (p = 7312999, i = 3414674).
Kehärakennelman lähistöllä, sen eteläpuolella on 13 rakkakuoppaa. Osa rakkakuopista on hyvin lähellä toisiaan. Rakkakuoppien koot ja koordinaatit ovat alakohteina.
Nili: KEMINMAA 1 /1
"Jatulinkirkko". I.
Keminmaa, valtionmaa.
Tark. 1877 Appelgren, 1978 Torvinen.
Kirj. Castrén 1984, Kotivuori-Torvinen 1992

Keronmäki (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemijoen itärannalla, Maihkilanvaaran lounaisreunassa, hiekkaharjanteella, Törmän tilan pihapiirissä, Maulan koulusta noin 1 km koilliseen. Paikalta on löytynyt mm. liesikiveyksiä, pronssikirveen valinmuotti (PPM 336), suksi (KM 25434), kvartsia ym (KM 25433:1-4). Kuoppaliedestä on C14-ajoitus: 2220 +/- 110 BP (Hel-3234), cal. 400-170 BC.
Nili: KEMINMAA 2 /1

Tornivaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tornivaaran latomukset, "jatulinpatsaat", sijaitsevat Kivaloiden vaara-alueen lounaisosassa, Tornivaaran länsipuolella, Akkunuksentiestä (maantie 9262) noin 1,4 km kaakkoon. Tornivaara kohoaa yli 120 m korkeuteen mpy. Vaaran rinteillä on louhikkoa ja kivikkoa. Rinteiden alaosiassa on hiekkakankaita ja muinaisia rantavalleja. Vuonna 1877 kivirakassa on ollut kaksi kvartsiittilaaoista ladottua patsasta, josta isompi oli noin 2 m korkea. Vuonna 1982 oli patsaista vain pohjat jäljellä. Pohja on neliön muotoinen sivuin pituuden ollessa runsas metri.

Revonnenä (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla ja Rovavaaran itäpuolella. Revonnenä on hiekkainen, halkaisijaltaan noin 0,6 km kokoinen kangas. Kankaan pohjoisosassa on tien vieressä useita pieniä sorakuoppia. Vuonna 1971 paikalla eottui halkaisjaltaan 10 m, pyöreä "hautamainen" muinaisjäännös, jonka keskellä oli kivi. Vuoden 1995 inventoinnissa todettiin osittain tuhoutunut ympyrän muotoinen "vallihautamainen" jäännös, josta oli jäljellä 1/3 osa. Vallissa ei kairatessa erottunut huuhtoutumiskerrosta. Kysymyksessä saattaa olla Taivalkosken itäpuolella olevaksi mainittu "jatulintarha".
Nili: KEMINMAA 5 /1
Vuonna 2023 maastotarkastuksessa kohde löytyi kuvailujen mukaan sorakuopan itäreunalta ja oli 1995 kuvailujen tavoin osin tuhoutunut.

Sunnarborg (Maarakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Kemijoen länsipuolella, Törmän rautatiepysäkistä noin 400 m lounaaseen, rautatien ja maantien 19575 välisellä voimalinjan ylittävällä hienohiekkaisella ja kumpuilevalla kankaalla, Laitilanmaan eteläosassa, "Sunnarborgin torpan ja Vahtolan tilan välissä". Se on rautatiestä noin 50 m päässä ja kankaan läpi virtaavan veto-ojan lounaispuolella. Paikalla erottuu kuusikulmainen, halkaisijaltaan 13 m ja korkeudeltaan 1 m oleva hiekasta luotu kehävalli. Keskellä on halkaisijaltaan 3,8 metrinen ja 1 m korkea kumpu.
Läheisen rautatien rakentamisen yhteydessä kerrotaan kumpua kaivetun ja löydetyn ruumiin jäännöksiä. On myös kerrottu, että paikalta olisi löydetty iso laakakivi, jossa olisi ollut ristinmuotoinen hakkaus.
Hj. Appelgren-Kivalo kaivautti vuonna 1908 kummun keskikohtaa ½ m syvyydelle, jolloin löytyi hevosenpään kokoinen mukulakivi sekä noin ½-metrinen osin tasainen ja kupera kivi, paksuudeltaan 20-30 cm. Mahdollisesti tätä litteähköä kiveä on aiemmin tarkoitettu, koska siinä oli luontainen kvartsiittijuonne muodostaen vinoristimäisen kuvion. Rakenteen luonne ja merkitys eivät selvinneet, mutta Appelgren ei pitänyt rakennetta hautana, ja esitti sen voivan olla sotavarustukseen liittyvästä rakenteesta. Rakenteeseen liittyy kuitenkin tarina, jonka mukaan siihen olisi muinoin haudattu sotilaita ja rakenteen ympärillä olisi myös ollut puuaita, jonka uusiminen olisi sittemmin jäänyt tekemättä.
Tuolloin sen nähtiin kokonsa ja muotonsa perusteella muistuttavan myös Tornion ns. susihautoja, jotka kuitenkin ovat kivestä koottuja. Noin 20 m vallista kaakkoon havaittiin neliömäinen, noin 2-metrinen painauma, jonka voi tulkita pienen rakennuksen pohjaksi. Vuoden 1995 tarkastuksessa arveltiin, että itse kumpu- ja vallijäännös saattaa olla paikallinen, rautakautinen tai keskiaikainen rakennuksen perusta.
Vuoden 1995 syksyllä tehdyn tarkastuksen aikaan paikalla on ollut muinaisjäännösmerkki ja sen keskuskummun luoteisreunassa todettiin lapionpiston suuruinen, tuore kuoppa. Kuoppa oli todettu jo kesällä 1995 tehdyn Keminmaan muinaisjäännösten inventoinnin tarkastuksessa (kooltaan 1,3 x 0,8 m ja 1 m syvä).

Vähäpalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vähäpalossa, Kemijoen itäpuolella, Kemi-Tervola -maantien 926 itäpuolella, tiestä noin 1,5 km päässä. Vähäpalo on noin 0,8 km pitkä ja 0,5 km leveä moreeniharjanne, jonka pohjoisosassa maaperä on hiekkaa.
Mäen laella on paljaaksi huuhtoutunut kivirakka. Laen kivikossa erottuu 13 rakkakuoppaa. Kuopista seitsemän on halkaisjaltaan 2,5-4,0 m ja syvyydeltään 0,5-1,0 m. Inventoinnissa 1995 näistä kaksi tulkittiin ns. asuinpaikkavalleiksi. Loput kuusi ovat halkaisijaltaan 0,7-1 m ja syvyydeltään 0,3-0,5 m. Kivien seassa on havaittu rikottua kvartsia.
Tarkastuksessa syksyllä 2015 rakkakuopat todettiin säilyneiksi, pohjoispuoleinen keittokuoppakohde (Vähäpalo N) sen sijaan tiedossa olleelta osaltaan tuhoutuneeksi.

Isopalo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Isopalo-nimisen moreeniharjanteen pohjoispäässä, Kemijoen itäpuolella, joesta noin 3,5 km päässä ja Kemi-Tervola -maantiestä 926 noin 2,5 km itään. Paikalla, metsätien reunassa, on havaittu palaneita kiviä ja metsätiestä noin 30 m pohjoiseen asumuspainanne, ilmeinen kotasija, kooltaan 4,5 x 3 m ja syvyydeltään 0,6 m. Isopalon koillisosassa, metsätiestä noin 20 m etelään, suon länsireunassa ja kankaalla erottuu yksi asumuksen sija, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 0,5 m sekä kolme keittokuoppaa.
On mahdotonta sanoa, ovatko havaitut kuoppajäännökset Castrenin mainitsemia mahdollisia "pyyntikuoppia".
Alueen tarkastuksessa syksyllä 2015 voitiin todeta, että metsätietä oli hiljattain levennetty risteyksen sekä muinaisjäännöstä osoittavan koordinaattipisteen kohdalla, jossa oli aikoinaan havaittu kvartsi-iskoksia. Eteläiset kuopparakenteet paikannettiin ja todettiin olevan ennallaan, vanhemmalla metsän äestysalueella, kohteen aiemman aluerajauksen ulkopuolella. Sen sijaan tien pohjoispuolella aiemmin todettua kuopparakennetta ei nyt löydetty, ellei se ole sijainnut myöhemmin kaivetun pienen kuopan kohdalla aluerajauksen luoteisosassa

Pispanvaara N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pispanvaara sijaitsee Kemijoesta noin 3 km itään. Vaara on noin 0,7 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreenikumpare. Vaaralle vie Koroiskylästä metsäautotie.
1995 tietojen mukaan vaaran pohjoisosan rakassa erottuu ainakin kahdeksan kuoppajäännöstä. Niiden koko on 2-4 x 2,5 m ja syvyyttä niillä on 0,2-1,1 m. Paikalla erottuu myöskin kaksi mahdollista röykkiötä, halkaisijaltaan 5-7 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Röykkiöiden keskellä on kuoppa. Vuoden 2021 tarkastuksessa alueelta havaittiin vain kuusi rakkakuoppaa: rakka-alueen molemmissa päissä yhdet ja keskiosassa neljä. Röykkiöitä ei havaittu.
Lisäksi suosta nousevalla terassimuodostumalla on historiallisen ajan kellarin jäännös (kohde Keminmaa 98, yhdistetty tähän kohteeseen): nelikulmainen, salvostekniikalla tehty rakennelma, jonka sivut ovat 2 m pitkiä. Lisäksi rakennelmasta 40 m luoteeseen on halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 0,6 m oleva kuoppa, jossa on ohut huuhtoutumiskerros ja sen alla hiilensekainen kerros. Näiden alla on lisäksi toinen maannoskerros.

Junkkilankumpu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Junkkilankumpu sijaitsee Kemijoen itäpuolella, Taivalkosken voimalasta noin 5 km kaakkoon. Kumpu on 1,5 km pitkä ja 0,5 km leveä, pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka laella noin 55 m korkeudessa on kivirakkaa. Laen kivikossa erottuu kymmenen kuoppaa, joden halkaisija on 1-3 m ja syvyys 0,5-0,8 m. Rakan keskivaiheilla on soikea röykkiö, kooltaan 3 x 2,5 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Siitä noin 1 m itään on halkaisijaltaan 1 m ja korkeudeltaan 0,2 m latomus. Näistä 20 m pohjoiseen on halkaisijaltaan 2,5 m:n kokoinen asumuksen (?) perusta, jota ympäröi kivistä ladottu valli.

Sammalkumpu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sammalkumpu sijaitsee Kemijoen itäpuolella, Taivalkosken voimalasta noin 2 km kaakkoon. Kumpu on noin 1,5 km pitkä ja 0,7 km leveä koillis-lounais -suuntainen harjanne, jonka koillisosassa on hiekka-alue. Harjanteen laella on halkaisijaltaan noin 20 m kokoinen rakka-alue. Lakirakassa erottuu kolme rakkakuoppaa, jotka ovat osittain metsäaurauksen tuhoamia. Kuoppien halkaisija on 1-1,5 m ja syvyys 0,3-0,5 m.

Kokonmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kokonmaa sijaitsee Kemijoen ilänsipuolella, Taivalkosken voimalasta noin 2,3 km lounaaseen. Kokonmaa on 1 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka lakirakka kohoaa yli 50 m:n korkeuteen. Laki on osittain tuhoutunut maa-ainesta otettaessa. Laen pohjoispäässä, noin 10 m sorakuopan reunasta pohjoiseen, erottuu pengottu keskuskuopallinen röykkiö. Sen koko on noin 5,5 x 4,5 m. Kuopan halkaisja on noin 3 m. Rakennelman kehäkivet ovat havaittavissa.
Röykkiöstä 25 m etelälounaaseen on rakkakuoppa, halkaisjaltaan 1,2 m. Toinen sijaitsee 15 m etelään ja on halkaisijaltaan 1,5 m.

Kiimamaa (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Matinaavan ja Musta-aavan välissä, Kiimamaan laella ja koillisrinteessä, Keminmaan ja Simon kuntien rajasta noin 1,5 km luoteeseen. Kiimamaa on 1,5 km pitkä ja 0,4 km leveä, kaakko-luode -suuntainen moreeniharjanne. Laella on rakkaa. Laen yli on vedetty voimalinja. Alueella on röykkiöitä, maakuoppa ja asuinpaikka.
Paikalla on yhdeksän röykkiötä, joista kaksi on tuhoutunut voimalinjaa uusittaessa. Tuhoutuneet röykkiöt on entistetty. Röykkiöiden eteläpuolella erottuu halkaisijaltaan noin 5 m kokoinen kuoppa. Röykkiöryhmästä noin 60 m luoteeseen on asuinpaikka, jossa on tutkittu yksi keittokuoppa ja kuoppaliesi. Löytöinä paikalta on mm. kiille- ja talkkisekoitteista Sär 2 -keramiikkaa, kvartsia ja palanutta ihmisen ja eläinten luuta. Paikalta on radiohiiliajoitus: 2210 ± 100 BP (Hel-3236).

Sompuvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sompuvaaran ja Sompujärven välissä, maantien 923 eteläreunassa, välittömästi Anttilan asuinrakennuksen länsipuolella. Soranotto on tuhonnut asuinpaikan suureksi osaksi. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 16394:1-5, KM 21447:1-2).

Valmarinniemi (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Kemin keskiaikaisen puukirkon paikka ja niiden luona oleva hautausmaa sijaitsee Valmarinniemen tyvessä, Kemijoen suiston luoteisrannalla, Ylivalmarin talon länsipuolella ja Valmarin talon pohjoispuolella. Valmarinniemi sijaitsee Keminmaan kirkosta noin kolme kilometriä lounaaseen, Kemijoen suiston länsipuolella, entisen Leppiluodon saaren itäpäässä. Paikalla on ollut vähintään yksi puinen, sittemmin poltettu puukirkko sekä hautausmaa, jossa on ainakin kymmenen polttohautaa sekä 157 ruumishautaa tai hautakuviota. Rahalöydöt ajoittavat haudat 1300-luvun alusta 1400-luvun loppupuolelle. Polttohaudat ajoittuvat todennäköisimmin 1000-luvun puolivälistä aina 1300-luvun loppupuolelle. Kemin keskiaikaisten kirkkojen paikka ja kalmisto ovat lajissaan harvoja paikallistettuja ja arkeologisesti tutkittuja.

Ruonavaara NE (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla, Ruonavaaran koillisreunassa, Maulan koulusta 740 m itään, muinaisella 1 m korkuisella rantatörmällä, vaaran pohjoisrinteessä metsätien pohjoispuolella. Tiestä 10-20 m pohjoiseen, huoltorakennuksen (pumppuamon?) eteläpuolella, on hiekkakuoppien välissä säilyneillä kangaskaistaleilla kolme keittokuoppaa ja kaksi asuinkuoppaa (asumuspainannetta?). Näistä pohjoiseen, metsätieltä ja hiekkakuopan reunalta, on löytynyt kvartsia (KM 22579, KM 26800) ja tulen rapauttamia kiviä.
Vuoden 2016 tarkastuksessa paikannettiin kohteen lounaisosassa vain kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan noin 2,5 - 3 m. Näiden lähialueella on lännen ja idän puolella vanhoja, jo 1950-luvulla käytössä olleita jo umpeen kasvaneita hiekkakuoppia. Itäisemmän koillispuolella todettiin ilmeisesti 1980-luvun asuinpaikan kvartsien löytöalueella tieuralla kvartsi-iskoksia noin 110 m matkalla. Tie noudattaa kaakkoispuoleista parin metrin korkuisen muinaisen rantatörmän juurta. Tälle törmälle tehdyistä neljästä koepistosta yhdessä todettiin kvartsi-iskoksia sekä kulttuurimaata. Tarkastuksen perusteella muinaisjäännöksen rajausta tarkennettiin aiemmasta.
Kohde tarkastettiin 2017 sähkölinjainventoinnissa ja sen arvioiotiin ulottuvan edelleen pohjoisemmas muinaisella rantatörmällä. Erillinen halkaisijaltaan noin 3-metrinen ja ½ m syvä kuopparakenne paikannettiin 90 m asuinpaikan rajasta itään. Se on tasaisella hiekkakankaalla, eikä ehkä ole maatunut pyyntikuoppa.

Sivakkavaara (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Sivakkavaara sijaitsee Kemijoesta noin 4 km itään ja Akkunusjoesta noin 2 km etelään. Salmenkylän kankaan kanssa Sivakkavaara muodostaa noin 3,5 km pitkän ja 1-2 km leveän koillinen-lounas -suuntaisen hiekka- ja soraharjanteen. Aluetta rikkovat useat laajat soranottoalueet.
Asuinpaikka sijaitsee Sivakkavaaran lounaisreunassa sorakuopan reunaa noudattavan tien ja suon välissä Elijärven kaivoksesta noin 2 km luoteeseen. Kuopat, halkaisijaltaan 1-4 m ja syvyydeltään noin 40-100 cm, ovat epäsäännöllisissä ryhmissä n. 90 metrin matkalla heikosti erottuvan törmän päällä.
Vuoden 2021 tarkastuksessa kankaalla havaittiin 19 keittokuoppajäännöstä. 1990-luvun inventoinnissa kuoppajäännöksiä oli 18, joista kaksi tulkittiin asuinkuopiksi. Asuinkuoppia ei varmuudella havaittu 2021.

Maihkilanvaara E (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Maihkilanvaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella, joesta noin 1 kilometrin päässä, jokivarressa olevien Maihkilan talojen kohdalla. Vaarassa on kaksi yli 50 metrin korkeuteen kohoavaa rakkalakista huippua. Itäisen huipun rakassa on kolme kuoppaa, halkaisijaltaan 1 metri, 1,5 metriä ja 3 metriä sekä syvyydeltään 0,3-1,0 metriä. Ne sijoittuvat laen pohjoisosaan, runsaan 60 m matkalle etelä-pohjoissuunnassa.
Vuoden 2012 Simon tuulivoimaloiden sähkönsiirtoreitin inventoinnin havaintojen mukaan rakkakuoppa 1 on kooltaan noin 2x1,5 m syvyydeltään 0,8 m. Rakkakuoppa 2 on kooltaan 2,5x2 m, syvyydeltään 1 m . Sen ympärillä on 20-50 cm korkeat vallit, joissa on osin ladontaa 2-3 kerroksessa. Rakkakuoppa 3 on noin 2x1 m ja 0,4 m syvä. Tarkastuksessa lokakuussa 2018 kaksi halkaisijaltaan lähemmäs 3 metristä pyöreät kuoppaa rakassa hahmottuivat selvinä kivikehärakenteina valleineen. Yksi rakenne oli myös kasvillisuuden peittämä rakkakuoppa. Ilmeisesti alueella on kolmea useampia kuopparakenteita.

Haapamaa NE (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Haapamaa on noin 1,5 km pitkä ja 0,7 km leveä, pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, joka sijaitsee Kemijoen länsipuolella, Taivalkosken voimalasta noin 3,5 km länteen. Haapamaan laen kohdalla on 200 x 300 m kokoinen maisemoitu sorakuoppa. Lakirakan koillispäässä olevalla hakkuualueella on suorakaiteen muotoinen ja laakea, noin 7 x 2,5 m kokoinen röykkiö, jonka päissä erottuu pystyyn asetetut "bautakivet". Tästä noin 10 m lounaaseen on toinen pyöreä, matala ja noin 3 m laaja röykkiö. Paikalta on löytynyt kvartsiesine (KM 25432). Röykkiöt on tutkittu ja ennallistettu nähtävyyskohteiksi.

Rovavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 kilometrin etelään. Rovavaara on 1,5 kilometriä pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 metriä merenpinnan yläpuolella. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 1 -kohde kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Vaaralle vievän metsäautotien varrella, sen molemmin puolin, vaaran pohjois- ja luoteisrinteessä olevilla hiekkaterasseilla, on 17 pyyntikuoppaa noin 400 metrin matkalla. Pyyntikuopat ovat kooltaan noin 3 x 2,5 metriä ja niitä ympäröi valli. Lisäksi vaaran pohjoisosan sorakuopalle vievän tien ja etelään suuntautuvan tien välisellä alueella on 7 keittokuoppaa, jotka ovat kooltaan 1,5 -2,5 metriä ja syvyydeltään 0,3-0,5 metriä.

Pekkala (241010053) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Honkamaan alueella, Puukkokummussa, Yli-Penikan harjujakson luoteispuolella. Asuinpaikka on Honkamaan länsirinteellä Akkunusjoen maantiesillasta noin 1,9 km länteen ja Pekkalan tilan rakennuksista noin 0,2 km etelälounaaseen, metsätiellä noin 20 x 100 m alalla. Paikalla on havaittavissa liesikiveyksiä ja kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Honkamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keminmaan koillisosassa, Honkamaan alueella, Puukkokummussa, Yli-Penikan harjujakson luoteispuolella. Honkamaa on noin 2 km pitkä ja 1 km leveä pohjois-etelä -suuntainen kallioinen ja kivikkoinen harjanne. Asuinpaikka sijaitsee harjanteen luoteisrinteessä, Honkamaan laen radiomastosta noin 0,9 km luoteeseen. Paikalla erottuu kahdessa kohdassa (a) x=7316 10, y= 2547 50, z = 51-52;b) x = 7316 12, y = 254765, z = 55) liesikiveyksiä. Muita asuinpaikkamerkkejä on noin 100 m pituisella alueella. Paikalta on löytynyt hioinlaaka, liusketta ja kvartsi-iskos (KM 25568:1-15).

Lassilankangas N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lassilankangas sijaitsee Yli-Penikan harjujakson luoteispuolella, Akkunusjoen etelä- ja länsirannalla. Asuinpaikka on kankaan koillisosassa, Honkamaan laen mastosta noin 1 km pohjoiskoilliseen, männikkökankaalla. Löytöalue on noin 100 x 500 m laajuinen. Siinä erottuu mm. palaneita kiviä asuinpaikkalöytöjen (KM 25569:1-18) lisäksi. Soranotto on vaurioittanut asuinpaikan länsiosaa (x=7316 10-30, y=2548 15-55, z=60-62). Asuinpaikka on arviolta 500 x 100 m laaja.

Lassilankangas E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lassilankangas sijaitsee Yli-Penikan harjujakson luoteispuolella ja Akkunusjoen etelä- ja länsirannalla. Akkunusjoki tekee kankaan kohdalla mutkia. Asuinpaikka, jossa on kaksi keskittymää sijaitsee Honkamaan pohjoispään koillispuolella, Honkamaan radiomastosta noin 1,3 km koilliseen. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 25570). Akkunusjoen partaalla on myös maatuneita kaivantoja. Asuinpaikan rajakoordinaatit: x=7316 20-30, y=2848 70-73, z=60-62. Muinaisjäännös on arviolta 100 x 30 m laaja.

Lassilankangas S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lassilankangas sijaitsee Yli-Penikan harjujakson luoteispuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Asuinpaikka on Lassilanjängän pohjoisreunassa, muinaisen rantatörmän päällä ja männikkökankaalla. Paikalla on havaittu palaneita kiviä ja sieltä on löytynyt kivilaji-iskoksia (KM 25571). Asuinpaikan rajakoordinaatit: x=7315 60-66, y=2548 48-70.

Kiimamaa N (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Keminmaan ja Simon kuntien rajasta noin 1,5 km luoteeseen. Kiimamaa on 1,5 km pitkä ja 0,4 km leveä moreeniharjanne, jonka laella on rakkaa. Lakirakan yli on rakennettu voimalinja. Paikalla on asuinpaikka ja röykkiökalmisto. Asuinpaikka sijaitsee Kiimamaan pohjoispäässä koillisrinteessä, joka on hakattu ja äestetty. Paikalla erottuu ainakin kaksi tuhoutunutta tulisijaa. Kolmen röykkiön muodostama kalmisto on ylempänä rinteessä hakatun metsäpalstan pohjoispuolella. Paikalla on mahdollisesti ollut useampiakin röykkiöitä, jotka ovat tuhoutuneen metsäaurauksessa.
Nili: KEMINMAA 64 /2, Nili: KEMINMAA 64 /1

Kettufarminkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemin lentoasemarakennuksesta 1,8 km itään. Kettufarminkangas on halkaisijaltaan noin 1,5 km. Kemin kaupungin ja Keminmaan kunnan raja on kankaan kohdalla, ja kankaalla on Ristikankaan pohjoispäästä Ketolanperälle vievä metsätie. Kankaan länsirinteessä on maansekainen röykkiö, kooltaan 4 x 3 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Röykkiö on kasattu "pään kokosista" tai suuremmista kivistä.

Erkinkumpu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Erkinkumpu sijaitsee Taivalkosken voimalasta noin 3,5 km itäkaakkoon. Kummun pohjoispäässä on nelikulmainen röykkiö, kooltaan noin 3 x 3 m ja korkudeltaan 0,4-0,5 m. Keskellä on noin 0,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa. Röykkiön eteläosassa on mahdollinen "bautakivi". Röykkiöstä 50 m etelään on kaksi rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,2 m.
Nili: KEMINMAA 67 /2, Nili: KEMINMAA 67 /1

Tervasmaa 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Tervasmaa sijaitsee Kemijoesta noin 6 km itään. Kyseessä on 1 km pitkä ja 0,5 km leveä moreeniharju, jonka laki kohoaa yli 45 m:n korkeuteen. Harjun pohjoisosassa on hiekka-alue. Akkunusjoki virtaa 2 km päässä harjun laesta etelään. Tervasmaan koillisosassa, metsäautotien mutkan kohdalla ylempänä rinteessä, on metsästysmaja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Röykkiö sijaitsee maan koilliskulmassa, metsästysmajan ja metsäautotien välisellä kangaskaistaleella. Röykkiön halkaisija on 8 m ja korkeus 0,3 m. Keskellä on halkaisjaltaan 0,5 m kokoinen ja 0,6 m syvä kuoppa. Kohteesta noin 50 m luoteeseen on Tervasmaa 2 -niminen asuinpaikka (kohde 105).

Kirkonkylä, Korkiamaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Keminmaan ja Simon kuntien rajasta noin 0,3 km luoteeseen, Musta-aavan eteläpuolella. Korkiamaa on 1 km pitkä ja 0,3 km leveä, luode-kaakko -suuntainen moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 25 m mpy. Alue on tuoretta kangasmetsää, jossa valtapuuna on kuusi. Latomus sijaitsee Korkiamaan koillisrinteen yläosassa harjanteella. Latomus on pitkänomainen, kooltaan 5 x 3 m ja 0,3 m korkea. Latomuksen keskellä on matala ja pitkänomainen painauma.

Honkamaa N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Honkamaa sijaitsee Viitakosken kylästä noin 3 kilometriä pohjoiseen. Honkamaan etelä- ja lounaispuolella virtaa Kaakamajoki, länsipuolella on Haapamaa. Honkamaan pohjoispään laella, noin 58 metriä merenpinnan yläpuolella on rakkaa, pohjoiskärjen maaperä on hiekkaa. Koillisosa on hakattu ja äestetty. Äestysurissa on havaittu kvartsi-iskoksia ja tulen rapauttamia kiviä. Äestyksestä huolimatta asuinpaikka on säilynyt miltei koskemattomana, ainoastaan halkaisjaltaan noin 10 metrin kokoinen sorakuoppa on tuhonnut hieman asuinpaikkaa.

Honkamaa (Viitakoski) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Honkamaa sijaitsee Keminmaan luoteisosassa, Viitakosken kylästä noin 3 km pohjoiseen. Honkamaan etelä- ja lounaispuolella virtaa Kaakamajoki, länsipuolella on Haapamaa. Honkamaan pohjoispään laella, noin 58 m mpy korkeudella on rakkaa. Honkamaan laen rakan pohjoispäässä on kaksi röykkiötä, joden molempien keskellä on kuoppa. Röykkiöt ovat toisissaan kiinni. Molempien halkaisija on noin 4 m ja korkeus 0,4 m. Keskuskuoppien halkaisija on 1 m ja syvyys 0,4 m. Rakan eteläpäässä on "röykkiömäinen keskuskuopparakenne", jossa kuopan halkaisija on 2 m ja syvyys 1 m. Kuoppaa ympäröivä valli on 0,3-0,5 m korkea ja 1-2 m leveä. Lisäksi rakassa erottuu 6 kuoppaa. Rakan länsireunassa on Kemin ja Tornion välisen rajan 1,5 m korkea koonnillinen pyykki (Julku 1991).

Vennanmaa (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Vennanmaa sijaitsee Kaakamajoesta 0,2-0,3 km itään. Vennanmaa on 0,5 km pitkä ja 0,3 m leveä moreeniharjanne, jonka eteläpään yli on linjattu valtatie 4 Kemistä Rovaniemelle. Kasvillisuus on tuoretta kangasmetsää. Vennanmaan pohjoisosassa, luoteeseen laskevassa rinteessä on inventoinnissa 1995 todettu muinaisessa rantavallissa halkaisijaltaan noin 1,2 metrinen ja 0,5 m syvä kuoppa. Siitä noin 100 m itään erottuu kaksi laakeaa halkaisijaltaan 2-3 m olevaa ja 0,2 m syvää kuoppaa. Kaikissa kuopissa havaittiin kairattaessa huuhtoutumiskerros.
Tarkastuksessa 2011 ei aiemman koordinaattipisteen kohdalla todettu rakenteita, mutta siitä 80 m suoraan pohjoiseen vielä hakkaamattomassa mäen alarinteessä kohdassa havaittiin noin 3 x 4 m laajuinen ja runsaat ½ m syvä kuopanne (ks. alakohde). Siihen ei tehty koepistoja, mutta pinnalta arvioiden kyse on historiallisen ajan rakenteesta, mahdollisesti kellarikuopasta. Kohdekuvauksen perusteella tämä rakenne ei ole mikään aiemmin havaituista kuopista. Mäen luoteisosa oli vuonna 2011 avohakattuna ja äestettynä, eikä mitään rakenteita täällä havaittu. Vain pieni lakiosa sekä itärinteen sektori oli metsäinen ja maapohjaltaan käsittelemätöntä.

Korkiamaa 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Korkiamaa sijaitsee Viitakosken kyläryhmästä 1-2 km lounaaseen. Korkiamaan pohjoispäästä 1 km etäisyydellä virtaa Kaakamajoki. Korkiamaa on 2 km pitkä ja 0,8 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 53 m mpy. Maan itäosan kasvillisuus on kuivahkoa mänty- ja kuusikkokangasta.
Korkiamaan koillisosassa, metsätiestä noin 50 m länteen, erottuu tasaisella mäntykankaalla kolme laakeaa, mahdollista pyyntikuoppaa, kooltaan 4 x 2,5-3,0 m. Kuoppia reunustavat laakeat vallit. Kuopissa ja valleissa erottuu kairattaessa huuhtoutumiskerros. Kuoppien voi arvioida olevan varsin iäkkäitä rakenteita. Kuopista noin 10 m pohjoiseen on pyöreä, halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 1,3 m oleva kellarikuoppa, jossa vielä 1990-luvulla oli havaittavissa romahtaneiden puurakenteiden jäännöksiä. Tässä ei todettu huuhtoutumiskerrosta.
Kuopat sijoittuvat laajemman luoteen puoleisen sorakuopan sekä idän puoleisen pienemmän sorakuopan välimaastoon.
2024: Tarkastuksessa löydettiin kolme laakeaa pyöreän mallista kuoppaa, joissa on heikosti erotettavissa vallit. Kellarikuoppa sijaitsi keskimmäisestä pyyntikuopasta noin 10 metriä luoteeseen. Pyyntikuopat ovat jonomaisena muodostelmana. Kaksi sijaitsee metsätien koillispuolella, toinen tien läheisyydessä ja toinen lähellä vanhaa käytöstä poistunutta hiekkakuoppaa. Kolmas pyyntikuoppa sijaitsi tien luoteispuolella. Kellarikuopan ympäristössä kasvillisuus oli hieman tiheämpää, eikä enää puurakenteita ole havaittavissa.

Korkiamaa 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Korkiamaa sijaitsee Viitakosken kyläryhmästä 1-2 km lounaaseen. Korkiamaan pohjoispäästä 1 km etäisyydellä virtaa Kaakamajoki. Korkiamaa on 2 km pitkä ja 0,8 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 53 m mpy. Maan itäosan kasvillisuus on kuivahkoa mänty- ja kuusikkokangasta. Korkiamaan koillisosassa, etelään johtavalla metsätiellä, on havaittu kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia.
2024: Muinaisjäännösalueella maaperä on hienoa hiekkaa, jossa joukossa vain muutamia kiviä siellä täällä, pääasiassa tummaa liuskekiveä. Muinaisjäännösalueen ulkopuolella etenkin koillisessa tienpohja muuttuu kivisemmäksi. Paikalla maasto on tasaista. Tarkastuksessa ei havaittu löytöjä muinaisjäännösalueella metsätieltä.

Korkiamaa 3 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Korkiamaa sijaitsee Viitakosken kyläryhmästä 1-2 km lounaaseen. Korkiamaan pohjoispäästä 1 km etäisyydellä virtaa Kaakamajoki. Korkiamaa on 2 km pitkä ja 0,8 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 53 m mpy. Maan itäosan kasvillisuus on kuivahkoa mänty- ja kuusikkokangasta. Korkiamaan koillisosassa on maaperä hiekkaa. Alueella on noin 0,3 km pitkä ja leveä sorakuoppa.
Vuoden 1995 inventoinnissa havaittiin osin tuhoutuneen asuinpaikan jäännöksiä sorakuopan pohjoisreunalla, jossa myös todettiin eteläisen vallin osalta tuhoutunut keittokuoppa, jonka reunalta löytyi kvartsilohko. Saman vuoden syksynä sorakuopan pohjoisreunan koeojan sekä keittokuopan kaivaustutkimuksissa saatiin myös talteen orgaanissekoitteita (Sär 2-) keramiikkaa sekä kvartsiesineistöä (KM 29154:1-24). Tutkimusten perusteella keittokuoppa on ollut halkaisijaltaan noin 2 m ja siinä laskettiin olleen lähes 500 kg palaneita kiviä sekä hiiltyneitä puunjäännöksiä.
2024: Tarkastushetkellä ei ollut havaittavissa mitään jälkiä asuinpaikasta. Nykyinen muinaisjäännösalue on merkitty maanottoalueen sisään, jossa on kaivettu. Hyvin todennäköisesti asuinpaikka on tuhoutunut maanoton yhteydessä. Historiallisissa ilmakuvissa verraten vuoden 1995 maanottoaluetta ja vuoden 2024 aluetta, on alue kasvanut pohjoiseen noin 120 metriä.

Laajapalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Laajapalo sijaitsee valtatien 4 länsipuolella, tien ja Saarajoen välisessä maastossa, noin 2 km päässä tiestä. Laajapalo on 1,5 km pitkä ja 1 km leveä luode-kaakko -suuntainen moreeniharjanne. Lakirakka kohoaa yli 55 m mpy. Rakkakuoppa sijaitsee maan laella rakan pohjoispäässä. Kuoppa on halkaisijaltaan 1,2 m ja 0.4 m syvä.

Himokumpu (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Himokumpu sijaitsee valtatien 4 länsipuolella, tiestä noin 1,3 km päässä. Himokumpu on 1,4 km pitkä ja 0,5 km leveä moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 45 m mpy.
Kummun laella, itään viettävän rinteen yläosassa, hakkuualueen reunasta noin 50 m etelään, on halkaisijaltaan 3 x 2 m kokoinen ja 0,3 m korkea röykkiö, jonka keskellä on halkaisijaltaan noin 0,5 m ja syvyydeltään 0,2 m oleva kuoppa.

Hietaharju (241010080) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Paakkolanahon pohjoisosassa, Kemijoesta noin 1,5 km länteen. Paakkolanaho on 1 km pituinen ja 0,6 km leveä pohjois-eteläsuuntainen moreeniharjanne, jonka pohjoisosassa on laaja sorakuoppa. Äestys on alueen hiekkaista maaperää. Sorakuopan pohjoispuolella erottuu viisi kuoppajäänteitä. Niiden halkaisja on 2-4 m. Kuopista koilliseen, 150 m päässä, erottuu äestysurissa tulen rapauttamia kiviä ja kvartsiittia. Kysymyksessä on mahdollinen asuinpaikka.
Nili: KEMINMAA 80 /2, Nili: KEMINMAA 80 /1

Piimätörmä N (Maarakenteet)
Historiallinen; Piimätörmä sijaitsee Karkumaan koilliskärjessä, valtatiestä 4 noin 0,5 km koilliseen. Kuoppajäänne on Piimätörmän pohjoispäässä, kapeassa suohon pistävässä hiekkaniemekkeessä. Kuoppa on halkaisjaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 1 m. Kuoppaa ympäröi matala valli. Huuhtoutumiskerrosta ei kairattaessa havaittu. Näin ollen jäänne lienee historialliselta ajalta.

Piimätörmä S (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Piimätörmä on Karkumaasta koilliseen pistävä, 0,4 km pitkä ja 0,1 km leveä soiden saaratama jyrkkäpiirteinen hiekkaniemi Kemijoen länsirannlla olevan Koskenkylän kylätaajaman ja vt. 4:n välisessä maastossa. Kuoppajäänteet ovat Karkumaan pohjoisosdassa lähteen luona. Toinen kuopista on Piimälinnan metsästysmajasta noin 200 m pohjoiseen. Sen halkaisija on 1 m ja syvyys noin 0,3 m, valli on matala ja lähes metrin levyinen. Kairauksessa on havaittu paksu huuhtoutumiskerros. Kuopasta noin 30 m kaakkoon on laakea, halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään 0,2 m kokoinen painanne.

Kokonmaa NE (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kokonmaa sijaitsee Kemijoen Taivalkosken voimalasta noin 2,3 km lounaaseen. Kokonmaa on 1 km pitkä ja 0,5 m leveä moreeniharjanne, jonka laki kohoaa yli 50 m mpy. Laella on rakkaa. Maan koillisosassa on hiekka-alue ja siinä sorakuoppia.
Maan koillisosan itärinteessä on havaittu kvartsi-iskoksia metsäkoneen ajourassa. Kysymyksessä saattaa korkeutensa ja topografiansa perusteella olla varhaismetallikautinen asuinpaikka

Kotikumpu (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 1 km länteen, Kotikummun keskiosassa, pohjoiseen laskevassa rinteessä. Kotikumpu on 2 km pitkä, pohjoisosastaan 0,5 km ja eteläosastaan 1 km leveä moreeniharjanne. Alueella on 42 keittokuoppaa, joiden halkaisija on 1,5-4,0 m ja syvyys 0,4-0,7 m. Eniten kuoppia on Liedakkalasta tulevan hiekkatien eteläpuolella, kahden sorakuopan välisellä alueella. Yksittäisiä kuoppia on näistä lounaaseen päin noin 0,2 km matkalla. Asuinpaikka näyttää rajoittuvan hiekka-alueeseen, koska maaperän muuttuessa moreeniksi myös keittokuopat loppuvat.
Voimajohtoinventoinnissa 2023 havaittiin kaksi keittokuoppaa, alakohteet 1 ja 2.

Kallinkangas 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kallinkangas sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Se on 2,5 km pitkä ja 0,5-0,8 km leveä itä-lansi -suuntainen harjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Harjanteen maaperä on hiekkaa ja louhikkoa. Kallinkankaan itäosassa on hautausmaa, ja tästä noin 0,2 km länteen on Kallinkankaan hiihtokeskus. Asuinpaikka sijaitsee hautausmaan ja hiihtokeskuksen väliin jäävällä terassimaisella hiekkatasanteella. Paikalla on havaittavissa palaneita kiviä sekä palanutta luuta, kvartsia ja piitä.
2019 inventoinnissa todetaan asuinpaikan maaston säilyneen melko ehjänä. Muinaisjäännösalueen läpi kulkee kävelystä muodostunut polku lounas-koillinen-suunnassa.

Kallinkangas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallinkangas sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Se on 2,5 km pitkä ja 0,5-0,8 km leveä itä-lansi -suuntainen harjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Harjanteen maaperä on hiekkaa ja louhikkoa. Kallinkankaan itäosassa on hautausmaa, ja tästä noin 0,2 km länteen on Kallinkankaan hiihtokeskus. Kankaan korkeimman kohdan itäpuolella kulkevan voimalinjan länsi- ja itäpuolella on yhteensä 17 rakkakuoppaa. Voimalinjan länsipuolella on kaksi kuoppajäännettä, joiden halkaisija on 1-2 m ja syvyys 0,5-1,0 m. Linjan itäpuolella on 15 eri kokoista ja näköistä kuoppajäännettä. Niiden halkaisija on 1,2-3,5 m ja syvyys 0,3-1,0 m.
Rakkakuopat 4, 5 ja 6 havaittiin vuoden 2023 voimalinjainventoinnissa.

Kallinkangas 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallinkangas sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Se on 2,5 km pitkä ja 0,5-0,8 km leveä itä-lansi -suuntainen harjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Harjanteen maaperä on hiekkaa ja louhikkoa. Kallinkankaan itäosassa on hautausmaa, ja tästä noin 0,2 km länteen on Kallinkankaan hiihtokeskus. Kankaan keskiosan päällä, osittain maansiirtokoneiden vaurioittamassa kivikossa on osittain tuhoutuneita rakkakuoppia. Osan halkasija on noin 2 m ja syvyys 0,5 m.

Kallinkangas 4 (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kallinkangas sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Se on 2,5 km pitkä ja 0,5-0,8 km leveä itä-lansi -suuntainen harjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Harjanteen maaperä on hiekkaa ja louhikkoa. Kallinkankaan itäosassa on hautausmaa, ja tästä noin 0,2 km länteen on Kallinkankaan hiihtokeskus. Kankaan länsiosassa on sammaleen peittämä
kivilatomus, joka erottuu maastossa hieman epäselvästi. Latomuksen halkaisija on 5 m ja korkeus 0,3 m. Sen keskellä on 0,5 m laaja ja 0,2 m syvä kuoppa.

Rännimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen itäpuoellla, Taivalkosken voimalaitoksesta noin 7 km itään, Rännimaan luoteisosan hiekka-alueella. Rännimaa on 1 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Sitä ympäröi Pöytäjänkä. Rännimaa on tuoretta tai kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä, kuusta ja koivua. Asuinpaikka-alueelta, metsäkoneen aurausurista on paljastunut palaneita kiviä, kvartsi- ja liuskelöytöjä. Asuinpaikan laajuus on noin 50-100 m.

Rantapalo 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Rantapalo sijaitsee Kemijoen Taivalkosken voimalaitoksesta noin 5,5 km itäkoilliseen. Kyseessä on 1 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka korkein kohta on yli 63 m mpy. Muinaisjäännösalue sijaitsee Rantapalon pohjoispäässä, pohjoiseen ja itään laskevassa rinteessä. Harjanteen korkeimman kohdan reunalla ja sen alapuolisilla terasseilla on vuoden 2020 tarkastuksen perusteella 5 kiviröykkiöitä (hautaröykkiötä), 2 rakkakuoppaa tai kehäröykkiötä, ja 10 rakkakuoppaa. Lisäksi paikalta on havaittu vuoden 1995 inventoinnissa 7 asuinpaikkavalliksi tulkittavaa jäännettä. Vuoden 2020 tarkastuksessa selviä asumuspainanteita ei havaittu.

Sammalkumpu N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijoen Taivalkosken voimalaitoksesta noin 2 km kaakkoon. Sammalkummun pohjoisosassa kulkevan metsätien pohjoispuolella, loivasti pohjoiseen laskevalla rinteellä. Sammalkumpu on 1,5 km pitkä ja 0,7 km leveä lounais-koillis -suuntainen harjanne, jonka koillispäässä on hiekkamaata. Paikalla on kaksi koillinen-lounas-suuntaista peräkkäistä asuinpaikkavallia, jotka ovat kooltaan 7 x 5 m. Lisäksi paikalla on yksi painanne, jonka halkaisija on 3 m. Kaikista on kaivettaessa tullut esiin palaneita kiviä. Myös metsätietä reunustavassa ojassa on havaittu palaneita kiviä.

Maihkilanvaara W (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Maihkilanvaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella, joesta noin 1 km päässä, jokivarressa olevien Maihkilan talojen kohdalla. Vaarassa on kaksi yli 50 m korkeuteen kohoavaa rakkalakista huippua. Läntisen huipun kohdalla on pieni kivikko. Siinä on neliömäinen röykkiö, kooltaan 3 x 2,5 m ja korkeudeltaan 0,9 m. Röykkiön nurkissa on suurehkot kivet ja keskellä pieni kuopanne. Lisäksi paikalla on kuusi kivikkokuoppaa, joiden koko on 1-2 m ja syvyys 0,3-0,6 m.
Vuoden 2012 inventoinnissa rakkakuopiksi määriteltyjä kuoppia todettiin 4. Näistä kolme oli samassa paljaassa kivikossa röykkiön länsipuolella muu-taman metrin päässä itse röykkiöistä. Neljäs havaittiin röykkiön kaakkoispuolella noin 15 m päässä kuusikossa.

Revonmaa (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla ja Rovavaaran itäpuolella olevan Revonmaan koillisosassa, loivasti koilliseen laskevalla rinteellä. Revonmaan läpi kulkee soratie Maulasta itään. Tien pohjoispuolella on pieniä hiekkakuoppia. Alue on kuivahkoa mäntykangasta ja alueen maaperä on hiekkaa. Rinteen yläosassa on 5-6 kuoppajäännettä, joista kolme on tulkittu kairausten ja koekuoppien perusteella keittokuopiksi. Rinteen alaosassa, metsätien pinnassa, on havaittu kvartsi-iskoksia. Revonmaan korkein kohta on hieman yli 40 m mpy.
Vuonna 2016 alueelle tehtiin metsänkäytön takia tarkastus, koska kohteella ollut sijantikoordinaatti ja sen ympärille vuonna 2004 tehty aluerajaus eivät kattaneet metsätien kohtaa, jolla kvartseja oli todettu asuinpaikan merkkinä. 2016 tarkastuksessa havaittiin painanteita tai kuopparakenteita 5 kappaletta, kooltaan noin enintään 2,5 - 3 x 4 m. Nämä sijoittuvat kahdelle alueelle. Tieuralla todettiin kvartsi-iskoksia kahdessa kohdassa. Koko löytöalue on noin 125 m kaakosta luoteeseen. Kohteen aluerajaus perustuu löytöalueeseen ja topografiaan.

Järvenpalo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 6,5 km itään, Järvenpalon pohjoisosassa, hakatulla ja metsäauratulla hiekka- ja moreenialueella. Aurausvaoissa on havaittu runsaasti kvartsiesineitä ja -iskoksia.

Maahilankumpu N (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoesta 0,8 km itään, Maahilankummun pohjoiseen laskevalla rinteellä, muinaisella rantaterassilla. Paikalla on viisi kuoppajäännettä, joiden halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,5 m. Kuoppien ympärillä on 0,1 m korkea ja 1 m leveä valli.

Maahilankumpu E (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta 0,8 kilometriä itään, Maahilankummun itään laskevalla rinteellä, pohjoisesta tulevan polun itä- ja länsipuolella. Rinteessä on kahdessa rivissä yhteensä 27 keittokuoppaa, joiden halkaisija on 2,0-3,5 metriä ja syvyys 0,4-0,7 metriä. Kuoppien ympärillä on vallit. Kuoppien yläpuolella, harjanteen päällä, on lisäksi kolme kuoppajäännettä ja kaksi mahdollista latomusta.
Kohteen pohjois- ja eteläpään koordinaatit ovat:

Iso-Vise 1-3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Iso-Vise sijaitsee Kemijoesta noin 4 km itään. Se on 1,3 km pitkä ja 0,7 km leveä, pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne. Iso-Visen korkein kohta kohoaa yli 50 m mpy. Korkeimman kohdan pohjoispuolella on osin sammalen peittämä kivikko. Pohjoisosassa maasto laskee loivasti pohjoiseen, mutta jyrkästi luoteeseen. Iso-Visen ympärillä on suota noin 33-37 m korkeudessa mpy. Pohjoisosa on kuivahkoa mäntykangasta. Paikalla on röykkiöhauta, kivikkokuoppia ja kaksi asuinpaikkavallia. Kohteeseen on yhdistetty Iso-Vise 2 ja Iso-Vise 3 -kohteet (Keminmaa 100 ja 101), jotka ovat erilliskohteina.
Röykkiöhauta sijaitsee noin 50 m Iso-Visen korkeimmasta kohdasta pohjoiseen sammaleen peittämässä kivikossa. Se on noin 6 m etelästä pohjoiseen ja lännestä itään noin 4 m sekä 0,3 m korkea. Sen eteläpuolella kivikossa on 1,5 m laajuinen kuoppajäännös (Iso-Vise 1),
Kolme rakka-/kivikkokuoppaa sijaitsevat Iso-Visen pohjoisosan kivikon pohjoispäässä. Ne ovat halkaisijaltaan noin 1,5 m ja 0,3-0,5 m syviä (Iso-Vise 2).
Iso-Visen pohjoisosan luoteeseen laskevan jyrkän rinteen yläosan päällä on todettu kaksi asuinpaikkavallia vierekkäin. Niiden vallien rajaamat sisäosat ovat noin 3,5-4 x 2,5-3 m ja vallit ovat noin 0,2 m korkeat ja metrin levyiset (Iso-Vise 3). Tällä paikalla on todennäköisesti varhaismetallikautiseksi ajoittuva asuinpaikka-alue.
Iso-Visen muinaisjäännösalue muodostaa mäen pohjoisosan harjanteelle sekä sen luoteispäähän kokonaisuuden, jonka pituus on 250 m luokkaa.
Vuonna 2016 todettiin kiviröykkiön ja rakkakuoppien vaurioituneen metsäkoneiden yliajoissa. Pohjoisosan kaksi metsätilaa on äestetty, eikä asuinpaikkavalleja enää havaittu. 1 mahdolinen kvartsilöytö pohjoisosassa, alemman törmän päällä.

Vähäpalo N (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Vähäpalossa, Kemijoen itäpuolella, Kemi-Tervola -maantien 926 itäpuolella, tiestä noin 1,5 km päässä. Vähäpalo on noin 0,8 km pitkä ja 0,5 km leveä moreeniharjanne, jonka pohjoisosassa maaperä on hiekkaa. Vähäpalon pohjois- ja itäosaa reunustaa metsäautotie (Erkkiläntie). Löytyessään vuoden 1995 inventoinnissa oli Vähäpalon koilliskärki hakattuna ja äestettynä.
Asuinpaikka sijaitsee Vähäpalon koilliskärjessä 1995 hakatulla metsäpalstalla sekä sen etelä- ja pohjoispuolella. Tuolloin todettiin hiekkatien ja metsäkoneen ajouran pohjoispuolella noin 5 m tiestä on yksi keittokuoppa. Hakatulla metsäpalstalla on viisi keittokuoppaa. Näistä kolme sijaitsee koilliskärjen harjanteen länsipuolella ja kaksi itäpuolella. Ne ovat halkaisijaltaan 1,5-2 m ja niiden syvyys vaihtelee 0,4-0,6 m välillä. Metsäkoneen ajouralta löytyi myös kvartsia.
2010-luvun peruskartan mukaan alueella on 2000-luvun puolella laaja maa-ainesten otto- ja käsittelyalue, joka kattaa käytännössä koko kohteen aluerajauksen tilan 5:25 alueella. Eteläisempää tilaa 5:40 koskevasta soranotosta on 2004 annettu lausunto.
Alueen tarkastuksessa 2015 ei aluerajatulta muinaisjäännösalueelta voitu todeta säilyneitä kuopparakenteita. Tien pohjoispuoleinen alue oli lähes kauttaaltaan muokattu. Kuopparakenteiden todettiin kokonaisuudessaan tuhoutuneen tai peittyneen alueelle laajennetun sorakuopan kaivussa, maa-ainesten kasaamisessa sekä maa-ainesten ottoon liittyvän varikkoalueen tekemisen yhteydessä. Sen sijaan vain aiempien tietojen mukaisten muinaisjäännösten koillispuoleisella säilyneellä hiekkaperäisellä harjanteella todettiin 2 pientä kuopparakennetta (alakohteet).

Listemaa 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 1 km itään, Listemaan pohjoisosassa, soratien pohjois- ja eteläpuolella. Listemaa on noin 1 km pitkä ja 0,6 m leveä moreeniharjanne, jonka koillis- ja itärinteillä on hiekka-alueita. Alue on mäntykangasta, mutta rinteiden alaosassa maasto muuttuu kosteammaksi ja kuusivaltaiseksi. Listemaata ympäröivät suot. Listemaan pohjoisosassa olevat kuoppajäänteet ovat halkaisijaltaan 1 m ja syvyydeltään 0,5 m. Kuopissa on huuhtoutumiskerros, joiden perusteella ne ovat esihistoriallisia.

Listemaa 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 1 km itään, Listemaan koillisosassarinteellä, jonka soranotto on tuhonnut suureksi osaksi. Listemaa on noin 1 km pitkä ja 0,6 m leveä moreeniharjanne, jonka koillis- ja itärinteillä on hiekka-alueita. Alue on mäntykangasta, mutta rinteiden alaosassa maasto muuttuu kosteammaksi ja kuusivaltaiseksi. Listemaata ympäröivät suot. Sorakuopan koillis- ja eteläreunoilla on noin 0,3 km matkalla merkkejä asutuksesta. Sorakuopan koilliskulmauksessa, soratien länsipuolella, on halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,3 m oleva keittokuoppa. Kuopasta noin 0,1 km etelään, soratieltä ja sorakuopan reunasta on löytynyt kvartsia ja kolme asuinpaikkakuopaksi tulkittua jäännettä. Kuoppien koko on 1-2 m ja syvyys 0,3-0,5 m.

Tervasmaa 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Tervasmaa sijaitsee Kemijoesta noin 6 kilometriä itään. Kyseessä on kilometrin pituinen ja puoli kilometriä leveä moreeniharju, jonka laki kohoaa yli 45 metrin korkeuteen. Harjun pohjoisosassa on hiekka-alue. Akkunusjoki virtaa 2 kilometrin päässä harjun laesta etelään.
Asuinpaikka on Tervasmaan koillisosassa, pohjoiseen laskevalla rinteellä, suosta nousevalla hiekkaterassilla. Paikalla on pyöreähkö asumuspainanne, jonka sisäosa on halkaisijaltaan noin 4 metriä ja syvyys 0,4 metriä. Painanteesta noin 2 metriä itäkoilliseen on lisäksi keittokuoppa, jonka halkaisija on 2,5 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Kohteesta noin 50 metriä eteläkaakkoon on Tervasmaa 1 -niminen röykkiökohde (kohde 69).

Illinkumpu 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 3,5 km itään, Illinkummun koilliseen laskevan rinteessä, kummun keskiosassa olevalla terassimaisella tasanteella. Illinkumpu on luode-kaakko- suuntainen, 2 km pitkä ja 0,8 km leveä moreeniharjanne, jonka koillis- ja pohjoisrinteissä on hiekka-alueita. Asuinpaikan halki kulkee metsäautotie, jonka länsipuolella on kaksi asuinpaikkavallia, viisi keittokuoppaa ja yksi asuinpaikkakuoppa. Tien itäpuolella on lisäksi yksi asuinpaikkavalli, keittokuoppa sekä kaksi muuta kuoppajäännettä. Asuinpaikkavallit ovat halkaisijaltaan noin 7 m. Asuinpaikkakuopan halkaisija on noin 4,0-4,5 m. keittokuoppien halkaisija on 1-2 m ja syvyys 0,3-1,0 m. Kohteesta noin 175 m pohjoiseen on Illinkumpu 2 -niminen asuinpaikka (kohde 107).
Vuoden 2010 tarkastuksessa arvioitiin ainakin yhden tien itäpuoleisen kuopan olevan varsin myöhäinen kaivanto. Tämä sijoittui noin 20 m tieltä, pienen pistotieaukion itäosaan, metsän reunaan.
Vuonna 2015 oli Illinkummun metsätietä parannettu, minkä seurauksena havaittiin tarkastuksessa 2016 eteläisimpien tien länsipuoleisten kuoppien peittyneen - tuhoutuneen ja paikan yleisilmeen heikentyneen oleellisesti.
Vuoden 2017 sähkölinjainventoinnin peusteella asuinpaikkaa voi sijiata myös ylemmällä terassilla. Kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia löytyi tien pohjoispuolelta, ojan vierestä, alueelta, josta turvetta oli poistettu
ojaa tehtäessä. Alueen maaperä on hiekkaa. Paikka on läheltä ohituspaikkaa. Vaikuttaa siltä,
että tämä ylempi asuinpaikka ulottuisi topografian mukaan itään ulkonevalle muinaiselle niemekkeelle. Asuinpaikka on noin 32,5–35 metrin korkeuskäyrien välissä, on vaikea sanoa tarkalleen kuinka paljon vanhempi ylempi asuinpaikka on kuin alempana sijaitseva, ikäero voi olla 250–800 vuoden välillä.

Anterovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 metriä merenpinnan yläpuolella. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjoispuolella on vanha kaatopaikka ja eteläpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 1 -keittokuoppakohde on osa Anterovaaran laajaa muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6) ja se sijaitsee vaaran pohjoisosassa, luoteseen laskevalla rinteellä, maantien pohjoispuolella. Paikalla on halkaisjaltaan 1,6 metriä ja syvyydeltään 0,3 metriä oleva keittokuoppa.
Vuoden 2017 sähkölinjainventoinnin yhteydessä kohde laajeni oleellisesti ja metsänuudistuksen seurauksena mätästysalueelta löytyi kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia noin 70 x 150 m alueellta. Lisäksi alueella on myöhäisiä kuoppia, jotka ovat todennäköisesti hiekanoton tarkistuskuoppia.

Anterovaara 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 m mpy. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjoispuolella on vanha kaatopaikka ja etelpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 2 -asuinpaikka on osa Anterovaaran laajaa muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6), joka on todettu inventoinnissa 1995 sekä tarkastuksissa 1996. Anterovaara 2 sijaitsee vaaran pohjoiseen laskevalla rinteellä, maantien eteläpuolella. Maisemoidun sorakuopan itäreunalla on havaittu kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Vuoden 1996 tarkastuksen mukaan paikalla on lisäksi yksi keittokuoppa, jonka halkaisija on 1,5 m ja syvyys 0,35 m.
Alueelle syksyllä 2013 tehdyn tarkastuksen perusteella arvioitiin aiempien kuvaustietojen pohjalta, että muinaisjäännösrekisterin paikkatiedot osoittavat yli 100 (140?) m likaa itäkoilliseen. Muutamien luontaisiksi rapautuneiksi kvartseiksi tulkittuja kappaleita lukuun ottamatta selvää asuinpaikkaa ei kuitenkaan paikannettu. Epämääräinen mutta mahdollinen keittokuoppa (halkaisija runsaat 2 m) todettiin kohdassa p=393269; i=7301215; z=n. 32 m mpy.

Anterovaara 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 m mpy. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjosipuolella on vanha kaatopaikka ja etelpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 3 -latomuskohde on osa Anterovaaran laajaa 1995-96 paikannettua muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6), joiden aluellinen rajaaminen tosistaan on vaikeaa.
Anterovaara 3 sijaitsee vaaran pohjoiseen laskevan rinteen yläosassa, sorakuopan itäreunalla, maantien eteläpuolella. Paikalla on 1995 tiedon mukaan 9 latomusta, jotka ovat halkaisijaltaan 2-4 m ja korkeudeltaan 0,2-0,5 m.
Vuoden 2013 tarkastuksen havaintojen mukaan latomusalue koostuu varsin erilaisista kivirakenteista luoteeseen laskevalla rinteellä, jonka maaperä on pääoin kivikkoinen. Peruskartan muinaisjäännösmerkki osuu pienen sorakuopan eteläpuolella sijaitseviin 2013 paikannuksten itäsimpiin latomuksiin, jotka ainakin osin vaikuttavat sangen myöhäisiltä, ehkä jopa sorakuopan kaivussa syntyneiltä. Näiden rajausalueen eteläosassa, 30 m etelään edellisistä, on keskuskuopallinen kehämäinen kivirakenne, halkaisijaltaan 4 m luokkaa.
Edellisistä n. 50 m länteen on hieman alempana, n. 20x30 m alalla, on rivissä kasattuna 5 kpl selvästi havaittavaa noin 2-metristä kivilatomusta 37,5 m korkeuskäyrän suunnassa. Näistä n. 15 m länteen ja alempana rinteessä havaittiin kaksi kehämästä, 3-4 m laajaa kivirakennetta n. 10 m välein. Viimeksi mainitut ovat enemmän kasvilisuuden peittämiä.
On ilmeistä, että kivirakenteet on muodostettu eri aikoina, ainakin osin vasta historiallisena aikana.

Anterovaara 5 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 m mpy. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjoispuolella on vanha kaatopaikka ja etelpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 5 -asuinpaikka on osa Anterovaaran laajaa muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6), jotka on paikannettu inventoinnissa 1995 ja joiden tietoja on tarkennettu tarkastuksissa 1996.
Anterovaara 5 sijaitsee vaaran koilliseen laskevalla rinteellä, suon länsireunassa, maantien eteläpuolella. Muinaisessa rantavallissa on kaksi mahdollista asumuspainannetta tai asuinpaikkavallia, joista suurempi on halkaisijaltaan 4 m ja syvyydeltään 0,4 m. Tämän eteläpuolinen pienempi asuinpaikkavalli on halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 0,4 m. Näistä noin 10 m kaakkoon on 3,5 x 3,0 m kokoinen ja 0,3 syvä painanne. Painanteista n. 50 m luoteeseen on kaksi mahdollista keittokuoppaa, halkaisijaltaan n. 1 m ja 0,4 m syvää.
Vuonna 1996 paikannettiin edelleen neljä aiemmin havaitsematonta keittokuoppaa. Näistä yksi on asuinpaikkavalleista n. 50 m etelään ja halkaisijaltaan 1,4 m ja 0,3 m syvyinen kuoppa. Siitä 100 m itään (?) on ylemmällä (?) terassilla kaksi keittokuoppaa, kooltaan 3,5 m ja syviyydeltään 0,5 m. Viimeksi mainituista n. 100 m luoteeseen on neljäs kuoppa, 1,4 m halkaisijaltaan ja 0,3 m syvyinen.
Rakenteiden paikkatiedoissa ja sijaintikuvauksissa on epäselvyyttä, minkä johdosta niiden tarkastaminen on tarpeen.

Salmenkylänkangas (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kemijoesta noin 3 km itään, Salmenkylänkankaan pohjoisosassa olevan pumppuaseman yläpuolella kulkevan hiekkatien kohdalla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Alue on kuivaa mäntykangasta.

Rovavaara 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 kilometrin etelään. Rovavaara on 1,5 kkilometriä pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 metriä merenpinnan yläpuolella. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 2 -asuinpaikka kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Asuinpaikka sijaitsee ampumaradalta itään päin menevän ajouran pohjoispuolella, luoteeseen laskevalla rinteellä. Muinaisella rantaterassilla on kaksi asuinpaikkavallia, joiden halkaisija on vallien ulkoreunoista mitattuna 6 metriä. Sisäosan kuopanteen halkaisija on 3 metriä ja syvyys 0,3 metriä. Valleissa on selvä kaksoismaannos. Vallien vieressä on kaksi keittokuoppaa.

Rovavaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 kilometrin etelään. Rovavaara on 1,5 kilometriä pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 metriä merenpinnan yläpuolella. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 3 -keittokuoppakohde kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Keittokuopat (17 kpl) sijaitsevat luoteeseen laskevalla rinteellä, Rovavaaran pohjoisosan sorakuopalle vievän tien eteläpuolella.

Rovavaara 4 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 km etelään. Rovavaara on 1,5 km pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 m mpy. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 4 -asuinpaikka kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Asuinpaikka sijaitsee Rovavaaran pohjoisrinteen yläosassa, kivikon pohjoispuolella, pohjoiseen laskevalla rinteellä, muinaisilla rantaterasseilla. Pohjoisosan sorakuopasta länteen ja etelään jatkuvan polun eteläpuolella on neljä asumuspainannetta, kolme keittokuoppaa ja yksi epämääräisempi kuoppa. Asmuspainanteiden halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,2-0,3 m. Keittokuoppien halkaisija on 2 m ja syvyys 0,4 m.

Rovavaara 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 km etelään. Rovavaara on 1,5 km pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 m mpy. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 5 -keittokuoppakohde kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Ampuradalle vievän tien itäpuolella, sorakuopan ympärillä, länteen laskevalla rinteellä on säilynyt kuusi keittokuoppaa. Niiden halkasija on 2-3 m ja syvyys 0,4 m.

Rovavaara 7 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 km etelään. Rovavaara on 1,5 km pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 m mpy. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 7 -latomuskohde kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Latomus sijaitsee Rovavaaran lounaisrinteessä, Suureen Suomaahan vievältä tieltä noin 45 pohjoiseen. Latomus on kooltaan 4 x 3,5 m ja sen korkeus on 0,2 m.
Vuoden 2020 tarkastuksessa latomusta ei pystytty varmuudella paikantamaan. Lähistöltä löydetyt rakkakuopat liitettiin kohteeseen omina alakohteinaan.

Rovavaara 8 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 km etelään. Rovavaara on 1,5 km pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 m mpy. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 8 -rakkakuoppakohde kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1–8).
Rovavaaran länsirinteessä olevassa kivikossa on viisi rakkakuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 1 m. Kyseessä saattavat olla esimerkiksi riistalihan säilytykseen rakennettujen purnujen jäänteet.
Kahta kuoppaa on tutkittu hieman vuoden 1999 tutkimuksissa, mutta niistä ei tavattu löytöjä tai puisten rakenteiden jäänteitä.

Juokuanvaara 2 (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Juokuanvaara sijaitsee Akkunusjoen eteläpuolella, Kapernaumin lomakylän ja Akkunusjoen Juokuanmutkan kohdalla. Vaara on kaakko-luode -suuntainen, noin 2 km pitkä ja 1 km leveä moreeniharjanne. Länsiosassa on laaja rakka, johon on pystytetty radiomasto. Koilliseen laskevassa rinteessä, sammaleen peittämässä kivikkoisessa muinaisrantavallissa on halkaisijaltaan 4 m ja korkeudeltaan 0,4 m oleva röykkiö, jonka keskellä on arkkumainen kuoppa. Kuopan reunoilla on kvartsiittipaadet. Kuoppa on 0,7 m syvä.

Juokuanvaara 3 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Juokuanvaara sijaitsee Akkunusjoen eteläpuolella, Kapernaumin lomakylän ja Akkunusjoen Juokuanmutkan kohdalla. Vaara on kaakko-luode -suuntainen, noin 2 km pitkä ja 1 km leveä moreeniharjanne. Länsiosassa on laaja rakka, johon on pystytetty radiomasto. Sorakuopan itäpuolella ja hiekkatien länsipuolella olevassa tieleikkauksessa on löytynyt kvartsi-iskoksia. Tien itäpuolella on kaksi kuoppajäännettä, joiden halkaisija on 1,5 m ja syvyys 0,4 m. Kummassakin kuopassa on huuhtoutumiskerros ja sen alapuolella hiilensekaista likamaata. Korkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittunee varhaismetallikautiseksi.

Tornivaara SW (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Akkunusjoesta noin 1,5 km itään, Kivaloiden vaara-alueen lounaisosassa, Tornivaaran länsipuolella. Tornivaara kohoaa yli 120 m korkeuteen mpy. Vaaran rinteillä on louhikkoa ja kivikkoa. Rinteiden alaosiassa on hiekkakankaita ja muinaisia rantavalleja. Vaaran länsipuolitse kulkee maantie 9262 Lautiosaaresta Sompujärven suuntaan. Noin 0,8 km Helkkusen ojan sillasta pohjoiseen, maantieltä erkanee hiekkatie itään päin. Hiekkatien vieressä, maantieltä noin 0,3 km itään ja hiekkatiestä noin 5 m itään on halkaisijaltaan 7 m oleva asuinpaikkavalli. Se on miltei nelikulmainen ja 0,4 m syvä. Vallit ovat 1 m leveät ja sisätilan halkaisija on 5 m.

Jääkärikämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivaloiden vaarajonon keskivaiheilla, Ylä-Penikan lounaispuolella, Keski-Penikan pohjoispäässä, itään laskevassa rinteessä. Jääkärikämpälle vievältä hiekkatieltä ja kämpän eteläpuolisesta hiekkatörmästä on löytynyt kvartsia noin 250 m matkalta. Vuoden 2008 metsänhakkuuseen liittyvässä tarkastuksessa kvartsi-iskoksia ja esineitä havaittiin heti jääkärikämpälle vievän tien alusta kämpän eteläpuoleiseen rinteeseen saakka. Muinaisjäännöksen laajuus arvioitiin pintalöytöjen ja topografian perusteella noin 300 m pituiseksi ja 70-120 m levyiseksi vyöhykkeeksi. Se on hiekkaista terassia, joka rajoittuu lännessä jyrkähkösti kohoavaan kivikkoiseen rinteeseen ja idässä soistuneeseen kankaaseen/suohon, pohjoisessa Penikoille johtavaan tiehen ja etelässä jääkärikämpän eteläpuoliseen puroon.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2012. Alue on muinaisjäännösrekisterin kohdekuvausta vastaavassa tilassa. Kvartsi-iskoksia havaittiin alueen poikki kulkevan hiekkatien kahdella pohjoisimmalla kolmanneksella.

Lautiosaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemin kaupungin ja Keminmaan kunnan rajalla, Kemijoesta noin 0,7 km kaakkoon, 0,7 km pitkällä ja 0,4 km leveällä, pohjois-etelä -suuntaisella moreeniharjanteella. Kiviröykkiö on luoteeseen laskevalla rinteellä, tavaraterminaalista 15 m kaakkoon. Röykkiö on 7 m pitkä ja 1 m korkea. Röykkiöltä on ollut hyvä näköala 1940-luvulla Kemijoelle.
Tavaraterminaalin laajennuksessa vuonna 2008 maa röykkiön ympäriltä on kaivettu ja röykkiö erottuu korkeampana saarekkeena asvaltoidun terminaalialueen keskellä.
Röykkiöstä noin 100 m kaakkoon on runsaasti aitamaisia kivirivejä ym. kiveyksiä, jotka lienevät maa-aineksen oton jäänteitä, mahdollisesti liittyen Kemihaaran voimalan patotyömaahan tai Kemin lentokentän rakentamiseen.

Tuhkamaa W (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee 2 km etelään Elijärven kaivoksesta, Tuhkamaan länsipuolella, kahden metsäautotien välisellä harjanteella. Tuhkamaa on pohjois- eteläsuuntainen ja 1,5 km pitkä moreeni- ja kallioharjanne. Etenkin maan länsiosassa on paljaita kallioalueita. Paikalla on varhaismetallikautinen asuinpaikka, jossa erottuu 20 kuoppajäännettä (keittokuoppia ?) sekä 6-7 kivilatomusta. Asuinpaikka on länteen viettävässä hiekkarinteessä. Latomukset ovat asuinpaikan pohjoispuolisella avokallioalueella. Niistä osa on ladottu kalliolle, osa halkeamiin. Latomukset ovat 2,5-3 m pitkiä, 2-2,5 m leveitä ja 0,2-0,3 m korkeita. Muinaisjäännösalueen läpi kulkee metsäautotie Tuhkamaan ottoalueelle.

Sivakkavaara NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Akkunusjoesta noin 2 km etelään. Sivakkavaaran koillisosassa on 0,5 x 0,4 km kokoinen sorakuoppa, jonka pohjoispuolitse kulkee metsäautotie Sivakkavaarasta Rovavaaraan. Tie tekee sorakuopan koilliskulmassa mutkan, josta 5 m päässä on viisi keittokuoppaa. Kuopat sijaitsevat rivissä metsäautotien suuntaisesti. Kuopat ovat halkasijaltaan 1,8-4,3 m ja syvyydeltään 0,3-0,7 m. Läntisimpään kuoppaan tehdyssä kokeuopassa on havaittu palaneita kiviä. Muissa kuopissa on kairauksissa niin ikään havaittu kiviä.

Anterovaara 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 m mpy. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjoispuolella on vanha kaatopaikka ja eteläpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 6 -asuinpaikka on osa Anterovaaran laajaa muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6) ja se sijaitsee vaaran länsirinteessä, soratiestä noin 250 m itään. Paikalla on yksi keittokuoppa, jonka halkasija on 1,8 m ja syvyys 0,4 m.

Maunujoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Ounasjoen itäpuolella, Maunujoen itärannalla ja Huilajan taloryhmästä n. 900 m pohjoisluoteeseen olevassa metsässä. Vuoden 1998 inventoinnissa paikalta ei havaittu mitään selkeitä asuinpaikkaan viittaavia jälkiä. Inventoijan arvion mukaan kyseessä on mahdollisesti varsin pienialainen asuinpaikka.

Huutola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rautusjärven luoderannalla, Köngäs-Hanhimaa -tien ja rannan välissä. Löydöksiä on Huuhtolan tilan pihapiiristä ja asuinrakennuksen kohdalta.

Rauhala (261010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jerisjärven länsirannassa on Rauhalan talon rantapellolta saatu yli sadan vuoden kuluessa runsaasti kivikautisia löydöksiä. Ensimmäinen museoon toimitettu esine, tasataltta, on jo vuodelta 1875. Viljelys ja rakennustoiminta on tuhonnut pahoin noin 100 x 70 m laajan asuinpaikka-alueen. Tästä huolimatta vuonna 1989 tehdyssä koekaivauksessa pakalta saatiin yhä varsin runsaasti erilaisia muinaislöytöjä, joista osa ajoittuu varhaiseen metallikauteen. Liesirakenteet olivat kuitenkin pääosin hajonneet kynnöstöissä ja esineistö oli liikkunut alkuperäisiltä paikoiltaan. Hiekkamultaisen nurmitörmän ja kasvimaiden alla olevat löydökset voidaan ilmeisesti yhdistää siihen vuosituhantiseen asutuskiertoon, joka hyödynsi niin Jerisjärven rantoja kuin käyntiä Kulkujoen kautta Ounasjoelle. Vaikuttaa myös siltä, että läheisten kankaiden pyyntikuopat ovat Rauhalan asuinpaikan väestöjen tekemiä (vrt. KITTILÄ 231).

Koivarova (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Koivarovan tilan mailla olevalta kivikautiselta asuinpaikalta tai -paikoilta toimitettiin museoon irtolöytöjä jo vuosina 1919, 1933 ja 1935. Joukossa on useita punaliuskeesta valmistettuja väkäsellisiä nuolenkärkiä sekä kouru- ja tasatalttoja. Paikalla on asuttu
ainakin kivikauden loppupuolella noin 4000 vuotta sitten. Paikalla saamani tiedon
mukaan löydökset olisivat peräisin kohdasta a eli Keimiöjoen suun peltotörmältä,
josta käytetään nimeä Kotaniemi. Siinä ei ole myöhemmin tehty pintahavaintoja.
Törmä on lähes kaksi metriä korkea ja tasainen. Kaivaukset vuonna 1989 keskittyivät
kohtaa b (kohdasta noin 200- 300 m itään), josta löytyi kaksi pii-iskosta, kvartsia ja
rautainen puukonterä. Tuo paikka on Koivarovan tilan rantatörmällä, jolle on
myöhemmin tehty saunamökki.

Kuivasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rastinjärven eteläosan länsirannalla, Loukisen tilan rantaniityllä, asuinrakennuksesta n. 70 m kaakkoon.

Tervo (261010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rastinjärveen kaakosta pistävän Tervaniemen kärjessä, Tervon tilan asuinrakennuksesta n. 60 m pohjoisluoteeseen olevalla rantaniityllä.

Järventausta (261010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuusajärven loudepäässä ja järven luoteisosan lounaisrannalla olevan tilan asuinrakennuksen luoteispuolen viljelysmaassa. Tästä 100 m luoteeseen on tiemaassa myös löytöjä. Paikalla on lisäksi 3 pari metriä laajaa kuoppaa ja suorakaiteenmuotoinen liesi.
Vuonna 2023 osa kohdetta tarkastettiin tien perusparannussuunnitelman johdosta. Tuolloin kohteen tarkastetulla alueella todettiin 4 pyyntikuoppaa ja 1 liesilatomus.

Köngäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen koillisrannalla Könkäänkosken niskalla, n. 400 m Könkään koulusta luoteeseen.

Mutala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautusjärven itäpään kaakkoisrannalla, Mutalan tilan rantapellolla. Rakennuksesta 70-140 m pohjoiseen.

Hangasvaara (261010016) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Molkojärven pohjoisosan itärannalla olevan Hangasvaaran tilan rakennusten eteläpuolella viljelysmaassa ja pihapiirissä.

Rantala (261010017) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautusjärven lounais-rannalla, Rantalan tilan viljelysmaassa rakennuksista 30-40 m lounaaseen.

Kurula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rastinjärven ja Kuivajärven väliseen salmeen koillisesta pistävällä niemellä. Kuralan(?) tilan viljelysmaalla, asuinrakennuksesta 25-30 m etelään.

Niemelä (261010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Tainionnivanniskan kohdalla olevalla Pekkalan tilan rantaniityllä. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavan löytöalueen pituus rannan suunnassa n. 400 m. löydöt: tuura, kirveitä, itäkarjalainen kirves, liusketikari, yms. Alueen pohjoispäässä on merovingiaikaisen raudasta valmistetun suippokärkisen väkipuukon terän löytöpaikka.

Salanki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puljun kylästä n. 7 km etelään, Salankijärven itärannalla. Asuinpaikkaan viittaava löytö on tavattu Salankijärven itärannalla olevan Salangin rakennusten viljelysmaasta, rakennusten eteläpuolella huuhtoutuneena vesirajaan.

Rimpijänkä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Tepasto-Pulju -maantien länsipuolella, Kaunismaan tilasta 1400 m etelään ja maantiestä 30 m. Röykkiö on metsämaassa ja halksisijaltaan n. 1,5 m.

Haltioletto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jerisjärven itäosassa. Isohaaran pohjoispään ja mantereen välissä on pieni, n. 20 metriä laaja saari, jota perimätieto pitää lappalaisten kalmistona ja uhripaikkana. Paikalla on kaksi selvää kesähautakuoppaa ja 2 - 3 epämääräistä painaumaa.

Kurjenpolvi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde on Ounasjoen itärannalla olevasta maatalousoppilaitoksesta 700 m pohjoiseen. Maasto on kuusikkoa kasvavaa vanhaa jokitörmää. Paikalla erottuu kookkaitakin hautakuoppia. Hautausmaata on kaivausten perusteella käytetty 1700-luvulla. Alueen pohjois- ja luoteispuolisessa maastossa on havaittu kuoppia, joiden tarkoitus on epäselvä. Hautaustapa edustaa luterilaista länsisuomalaista hautauskulttuuria. Alue on aidattu. Paikalla on opaste. Museovirasto on ostanut kalmistoalueen 1991. Alue on siirtynyt Metsähallituksen hallintaan 2014. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001) ja on ehdolla VARK-luettelossa.

Noitakallio (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kelontekemänjärven kaakkoisosassa Manalaisaaressa. Paulaharjun mukaan saaressa on n. 0,5 m korkea kivilatomus, jonka päällä noidat ovat laulaneet itsensä loveen ("Lovikallio"). Saaressa on myös kesähautoja(kts. Lisätiedot) ja vuosilukumänty. Peruskartan mukaan muinaisjäännöksen läheisyydessä sijaitsee rakennus ja voimajohtolinja.

Pyhäkero (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde on Pallastunturilla, Taivaskerosta kilometrin verran kaakkoon oleva tunturilaki. Paulaharjun mukaan Pyhäkero on luultavasti saamelaisten pyhä paikka.

Maijanjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on Ounasjoen koillispuolella, Maijavaaran luoteispäässä olevan Maijanjärven kaakkoispuolella, rannasta n. 60 m kivirakassa rintavarustusta muistuttava latomus, joka näyttää olleen katetun kivilaaoilla. Saamelaishauta (?)

Vanhainkoti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen länsipuolella, hiekkaperäisellä peltotörmällä, vanhainkodin etelä- ja kaakkoispuolella. Alueella 1994 tehtyjen kaivausten perusteella asuinpaikan laajuus voitiin pääosin määrittää. Ollinojan pohjoispuolella se noudattaa muinaista rantatörmää ainakin 150 m matkalta. Pohjoisraja on epäselvä, mutta asuinpaikka ulottuu ainakin vanhainkodin pysäköintialueen koillispuoleiseen metsikköön. Ollinojan eteläpuolella on toinen laaja asuinpaikka-alue, jossa toteutettiin vain koekuopitusta. Löytöinä on mm. kvartsi- ja kvartsiittiaineistoa, jaspista, kivilajiesineitä sekä meripihkanappi mahdollisesta haudasta ja palanutta luuta.
Asuinpaikan koilliseen työntyvä pohjoisosa on tuhoutunut tulvavallin rakentamisen yhteydessä vuonna 2021. Muinaisjäännösalueen rajausta ei ole vielä päivitetty uusimman vuoden 2022-2023 inventoinnin antaman tiedon mukaiseksi.
Vanhainkodin asuinpaikalta saadut löydöt viittaavat lähinnä myöhäisneoliittiseen aikaan, varsinkin meripihkanappi ja kvartsiittikärki. Historiallisen ajan löydöt puolestaan kertovat ainakin viime vuosisadan lopun oleskelusta paikalla. Kiinteistä rakenteista mielenkiintoisin on punaisen maan kuoppa, mahdollinen hautauksen jäänne. Sen yhteydestä löytyi
sekä meripihkanappi että pohjalainen taltta. Kuopasta saatu radiohiiliajoitus viittaa samaan aikaan kuin esineistökin (4580±90 BP, su-2557). Tasokaivausalueella tutkittiin myös historiallisen ajan tulisija.
Ounasjoen nykyuoma kulkee satoja metrejä idempänä.

Varesparkuma (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyhäjärven pohjoispäässä on männikkökankainen niemeke, joka laskee loivasti Pyhäojan suulle idästä. Kannaksen niskalla, aivan ojan tuntumassa on yksi pyyntikuoppa sulkemassa peurojen muinaista kulkureittiä länsi-itäsuunnassa. Varesparkuman vaaraselänteen alla, satakunta metriä kuopasta kaakkoon on veneenlaskupaikka, parkkialue ja tulistelukotia.

Pallaslompoloharju N (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven eteläpään länsirannalla. Pallasjärven ja Pallaslompolon välisen harjanteen laella on kolme pyyntikuoppaa 270 m matkalla. Kuopat kuuluvat samaan Pallasjärven ja -lompolon väliseen pyyntikuoppien ketjuun kohteiden Muonio 236 ja 237 kanssa.
Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee niemen pohjoisosassa. Löytöpaikka sijaitsee loivalla, tasaisella etelään aukeavalla rinteellä, joka viettää eniten lounaaseen. Kohteen tausta nousee aluksi loivasti ja joidenkin kymmenien metrien päässä jyrkemmin kohti tunnettua pyyntikuoppaa luoteessa, 60-70 m päässä löytöpaikasta. Kvartsit löytyivät puhki erodoituneelta maanpinnalta 10 x 10 m alueelta.
Kohteen kolme pyyntikuoppaa kuuluvat mahdollisesti samaan Pallasjärven ja Pallaslompolon väliseen pyyntikuoppien ketjuun kuin samalla harjujaksolla, kahdessa saaressa kohteen eteläpuolella, kohteiden Pallaslompolo 1 ja Pallaslompolo 2 yhteydessä sijaitsevat kuopat. Kuoppa 3:sta tavattu selvä huuhtoutumiskerros osoittaa kyseisen kuopan olevan todennäköisesti esihistoriallinen, ja on mahdollista, että myös muut kohteen kuopat ovat ajoitukseltaan samanikäisiä. Kohteesta tavatut kvartsilöydöt liittyvät todennäköisimmin kivikautiseen tai varhaismetallikautiseen asuinpaikkaan.

Metsänhoitajien kämppä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven länsirannalla, Metsänhoitajien kämpän pihapiirissä, Raattamaan johtavan maantie 957:n ja Pallasjärven välisellä rantaterassilla. Kohde on esihistoriallinen asuinpaikka, joka on havaittujen rakenteiden ja löytöjen perusteella käyttöhistorialtaan todennäköisesti moniperiodinen. Kohde muodostuu kvartsilöytöjen perusteella todetusta asuinpaikka-alueesta sekä ilmeisesti ainakin kahdesta suorakaiteen muotoisesta liesilatomuksesta, joista pohjoisempi latomus 1 on erittäin hyvin säilynyt ja myös visuaalisesti edustava. Kvartsi-iskoksia havaittiin kohteen tarkastuksen yhteydessä noin kolmekymmentä, ja ne tavattiin kämpän piha-alueelta, kämpän ja saunan väliltä, enimmäkseen pihan eteläpuoliskosta.

Pallasjärvi SW (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven eteläosan länsirannalla. Metsäntutkimuslaitoksesta 1450 m kaakkoon on rantatörmällä viitisen metriä rannasta ainakin yksi suorakaiteinen liesi ja metrin laajuinen maatunut kuoppa, molemmat rajaa osoittavien viisarikivien vieressä. Paikalta 50 m etelään on kivistä ladottu rajamerkki. Törmän murroksesta on tavattu lisäksi palomaata ja nokea, joten paikalla voi olla laajempikin asuinkenttä.
Kohdetta tarkastettaessa vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä paikallistettiin kohteesta aiemmin tunnettujen rakenteiden lisäksi toinen liesi-latomus, joka sijatsee aiemmin tunnetun latomuksen ja historiallisen ajan rajamerkin välisellä alueella.

Lompolo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lompolon kyläryhmän pohjoispäässä, Nunnaseen vievän tien itäpuolella ja Lompolon baarista n. 250 m pohjoiseen. Maasto on tasaista kangasta, jossa erottuu heikosti terassitaite länsipuolella.

Pahkijärvi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kittilän/Enontekiön rajasta 1,2 km etelään. Pahtijärven kaakkoispuolella olevan järven rannasta n. 150 m kaakkoon suosaarekkeella. Kodan liesikiveyksenä pidettävä, noin 0,7 x 1 m laaja kivilatomus. Paikka on Vietkajoen ja Ylijoen välisellä vedenjakajalla.

Vietkajärvi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kittilän ja Enontekiön rajasta n. 1,6 km etelään. Hietikkotasanteella ja -kummulla on 4 kuoppaa. Näistä 3 on järven pohjoispään koillispuolella, ja neljäs n. 50 m lounaassen.

Kurjenniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen rannalla, Kittilän kirkonkylästä n 3 km pohjoiskoilliseen, vanhan lossirannan tuntumassa. Asuinpaikka on pitkäikäisyydestään huolimatta suppea, noin 50 x 10 m. Löydöt mm. Lovozero- ja Sär 2 -keramiikkaa, kiviesineitä ja niiden katkelmia.

Kentänmaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppia ja rajamerkki. Paikka sijaitsee Kaukosen kylästä n. 7 km etelälounaaseen, Ounasjoen länteen työntyvän leveän mutkan pohjoisrannalla, Kenttäojan suun länsirannalla, Kentänmaa -nimisellä kankaalla. Maasto on hiekkapohjaista kumparemaista mäntykangasta, joka laskee jyrkästi sekä Ounasjokeen että Kenttäojaan. Kohdetta halkoo Lainionjoen haaran suuntaan johtava metsäautotie. Asuinpaikkahavaintoja on metsätien leikkauksista. Pyyntikuopat ovat kahdessa rivissä. Rajamerkki on eteläisimmän pyyntikuopan vieressä.

Pakattijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Kittilän kirkonkylää vastapäätä, pienen Pakattijärven pohjoisrannalla. Järvi on ilmeisesti joskus ollut Ounasjokeen kuuluva suvanto. Löydöt on poimittu Pakatin taimitarhan vedenottamolle johtavan tien leikkauksesta, jossa Pakattijärven rantaan kulkeva polku leikkaa jyrkän rantatörmän. Löydöt ovat leikkauksen yläpäästä, sen länsipuolelta. Mahdollisesti asuinpaikka jatkuu tästä länteen ehjällä mäntykankaalla. Löydöt kvartseja, asbestia.

Venesuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Maijaniemen tilalle vievän Venesuvannontien varrella, Särestöniemestä n. 1,7 km lounaaseen, Ounasjoen mutkan pohjoisrannalla, joen itäisellä puolella, mökkialueen rannoilla. Jyrkkä, sortuva, jatkuvasti kuluva rantatörmä jonka päällä mäntykangasta. Löytöjä törmästä kahdesta kapean syöpyneen notkelman erottamasta alueesta n. 200 m pituudelta joen suuntaisesti. Palaneita kiviä, löydöt kvartseja ja palanutta luuta.

Jannelan maja (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Latomukset sijaitsevat Pallasjärven lounaisrannalla, 600 m Metsäntutkimuslaitoksen koeasemasta kaakkoon ja 100 m Jannelan maja -nimisestä vierasmajasta kaakkoon, koeasemalta majalle johtavalta tieltä kaakkoon haarautuvan, rannan suuntaisen polun varressa. Polun pinnassa on kvartseja sekä palanutta maata ja kiviä 200 m matkalla. Polun alkupäässä sijaitsee kolme suorakaiteenmuotoista latomusta 15 m päässä toisistaan. Latomukset ovat todennäköisesti saamelaisperäisiä kotaliesiä rautakauden loppupuolelta, kvartsilöydöt todennäköisesti samalta asutusjaksolta.

Kuorsajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton;

Koutaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Levin länsipuolella sijaitsevan Immeljärven pohjoispään itärannalla, Kuivaniemen tilan alueen vanhalla kentällä, on sijainnut lappalaisasuinpaikka sekä mahdollinen kalmisto.

Konttisentörmä (Asuinpaikat)
Historiallinen;

Pyhäjärvi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhätunturin luoteispuolella. Pyhäjärvestä n. 300 m kaakkoon on viisi pienehköä pyyntikuoppaa tunturin alarinteessä tasaisen hiekkatörmän reunalla polkutien laidassa.
Kohde tarkastatettiin elokuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Pyyntikuopat paikallistettiin ja kohteelle on määritetty muinaisjäännösrajaus.

Lompola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton;

Taapajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alaiseen Taapajärveen koillisesta pistävän niemen tyvessä, Salmenniemen tilan rakennusten ja rannan välissä viljelysmaassa. Paikalta on löytöinä kvartsia ja liuskekeihäänkärki.
Kohde rajattu 9/2019 Oksalan inventointiraportin sanallisen kuvauksen perusteella.

Tirroniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pasmajärven länsirannalla, hiekkaisen niemen kärjessä ja leirikeskuksen pallokentän kohdalla. Kvartseja on havaittu useammasta kohtaa: leirikeskuksen pallokentältä, esiintymislavan luoteispuolelta, niemen pohjois- ja kaakkoislaitojen hiekkarannoilta ja leirikeskukseen johtavalta polulta. Niemellä on havaittu myös palaneita kiviä ja muita tulenpidon jälkiä sekä epämääräisiä tarkemmin määrittelemättömiä kuopanteita.
Vuonna 2006 alueella tehtiin kartoitusta ja kaivettiin 1 koeruutu. Kartoitetulla alueella havaittiin 9 asumuspainannetta ja 5 muuta kuoppaa, tulisijanpohjia 13 kpl, kaksi palaneiden kivien keskittymää, 8 kvartsilöytökohtaa tai -aluetta sekä yksi tervahauta. Kaikki kvartsilöydöt tulivat pintapoiminnassa.
Suunnitellun leirikeskuksen uudistamishankkeen takia alueelle tehtiin kesällä 2018 kaikkiaan neljä runsaan lapionpiston suuruista koekuoppaa. Nämä sijoitettiin pohjoisrannan saunan edustalle, kaksi koekuoppaa pohjoisrannan hiekkarannalle ja lentopalloverkon tukipaalun kodalle, sekä yksi koekuoppa nykyisen päärakennuksen kaakkoispuolelle, korkeimman harjanteen laelle. Löytöjä tai muita merkkejä muinaisjäännöksestä ei todettu näissä kuopissa.

Mastoranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoen ja Muoniojoen yhtymäkohdassa, veden kuluttamalla rantahietikolla, Kauniston tilan maalla. Muonionjoen korkean rantavallin päällä olevan kesämökin pohjoispuolella, rannan ja mökille johtavan tien välissä on pelto/kasvimaa, josta on löydetty paljon kiviesineitä (mm. veitsenkärki, siimanpaino, tasataltta, kirves, liuskekärkiä). Lisäksi mökin kohdilta ja siitä etelään on löytynyt kvartseja vajaan 200 metrin matkalla. Jokieroosio näyttää tuhonneen suuren osan asuinpaikasta. Arvio kohteen laajuudesta perustuu 1900-luvun inventointitietoihin, joihin vuoden 2010 inventoinnissa ei saatu tarkennuksia.

Aarttokoski (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylläsjoen pohjoisella rantatörmällä, Ylläsjärveltä Kurtakkoon vievän tien varressa, Luosukankaan eteläreunassa. Aarttokosken kohdalla erottuu molemmilla puolilla tietä hietikkokankaalla hajanaisia merkkejä kivikautisesta asutuksesta ja peuranpyynnistä. Alueella on myös tervahautoja, moderneja kuoppia ja ainakin yksi tarkemmin ajoittamaton nuorehko nuotiopaikka tai liesi. Paikalta on löytöinä kvartsia.
Inventointi 2014: Alueella on kaksi tervahautaa, pyyntikuoppa ja jäänteitä kivikautisesta
asuinpaikasta. Alueen itäpäässä koordinaattipisteessä X=3382916 Y=7487520 KKJ hiekkarinteessä havaittiin palanutta luuta ja palaneita kiviä. Kiveys sijaitsee koordinaattipisteessä X=3382407 Y=7487531 KKJ. Kohteessa on 10 kiveä halkaisijaltaan noin 0.7 metriä kokoisella alalla kuntan alla. Vieressä on halkaisijaltaan vajaan metrin kokoinen, 0.4 metriä korkea hiekkakumpare, jonka vieressä on 1.5 x 1 m kokoinen 0.3 m syvä kuoppa. Tässä on mahdollisesti ollut tervahautaan liittyvä väliaikaismajoite. Tervahaudat ja pyyntikuoppa, ks. alakohteet.

Kenttäniemi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalakenttä sijaitsee Ylläsjoen Luusuassa, Ylläsjärven lounaispäässä soiden ja veden rajaama alava nurmettunut koivikkokenttä. Paikka mainitaan kenties 1700-luvulle ajoittuvana "Pellolaisten kalakenttänä".

Saivojärvi (273010027) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hannukaisen taloryhmästä 2 km länteen. Halkaisijaltaan 200 m olevan Saivojärven ja sen eteläpuolisen Äkäslompoloon vievän tien välissä on hiekkakumpareen laidassa yksittäinen maatunut pyyntikuoppa. Kohteen itäpuolella on autoilijoiden levähdyspaikka. Inventoinnissa 2007 paikalla havaittiin yksi isompi kuoppa ja toinen hieman pienempi sen läheisyydessä. Kuoppien koot olivat 3 x 3 m ja 1 x 1 m. Kuopista kaakkoon havaittiin tieuralla tulisijan jäännökset ja kvartseja. Vuonna 2006 kartoituksessa löytyi muutamia kvartsi-iskoksia. Pinnalle erottuneen tulisijan kohdalle avattiin pieni koeoja. Tulisijan tulkittiin syntyneen useammassa vaiheessa, mutta hiilinäytteen perusteella sen varhaisin vaihe ajoittunee historiallisen uuden ajan alkupuolelle. Saivojärven koillis-, pohjois- ja länsirannoilta paikannettiin useita erilaisia painanteita, pohjoisrannalla myös rakennuksenpohjia.
Kohde tarkastettiin kesällä 2014, jolloin alueella käytiin useita kertoja. Järven lounaisrannalta tarkastettiin muinaisjäännösrekisterin kohdekuvauksessa mainitut kohteet, sekä rakennusten jäännökset pohjoisrannalta. Järveä kiertävältä polulta järven pohjoispuolelta havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos koordinaattipisteessä X=3368511 Y=7497454 KKJ. Järvestä dokumentoitiin veneen jäännös ja funktioltaan epäselvä kivikasa. Järven itäreunassa havaittiin veden alla myös yksittäinen puu, jonka toiseen päätyyn on kaiverrettu neliskulmainen reikä. Järveä ympäröivä maasto on hyvin voimakkaasti kumpuilevaa, eikä alueelta havaittu selkeitä painanteita, jotka muinaisjäännösrekisterin kohdekuvauksessa mainitaan. Ainoastaan järven luoteispuolella koordinaattipisteessä X=3368382 Y=7497493 KKJ havaittiin yksittäinen 5x4 m kokoinen, metrin syvyinen mahdollinen painanne, joka sekin saattaa olla luontainen. Kiveys sijaitsee koordinaattipisteessä X=3368563 Y=7497214 KKJ. Kohteessa on noin 2 x 2 metrin kokoinen neliönmuotoinen matala kiveys, jonka keskiosa on kivetön, kohde on todennäköisesti melko nuori. Kohteen rajaukseen otettiin mukaan ainoastaan muinaisjäännösrekisterin kohdepisteen välittömässä läheisyydessä havaitut silmämääräisesti havaittavat alakohteet. Järven pohjoisrannan rakennus jäännöksistä luotiin oma kohteensa, samoin kuin inventoinnissa löydetyistä vedenalaisista kohteista (Saivojärvi 2-4, MH-tunnus 170704, 170705, 176825, ei muinaisjäännösrekisterissä) . Muinaisjäännösrekisterin kohdekuvauksessa mainitaan Saivojärven koillis-, pohjois- ja länsirannoilta paikannettun useita erilaisia painanteita. Länsirannalla osa pienemmistä kuopista vaikuttaa tuulenkaadoilta ja suuremmat painanteet saattavat olla luontaisia siinä kuin asumuspainanteitakin.

Hannukainen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hannukaisen taloryhmästä n. 500 m koilliseen. Äkäsjoen itäpuolisella tasanteella hiekkatörmällä todettiin vuoden 1989 inventoinnissa pienellä alalla ajouralla runsaasti kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä ja myös kulttuurimaata asuinpaikan merkkeinä. Vuoden 1997 inventoinnissa ei asuinpaikkahavaintoja tehty lokakuun loppupuolen tarkastuksessa, mahdollisesti alueella tehtyjen maanmuokkausten sekä lumipeitteen takia. Inventointien 2006 ja 2007 perusteella myöhempi putkikaivanto lienee tuhonnut kohteen suurimmaksi osaksi, mutta putkikaivannon vaiheilla erotettiin hiekassa kuitenkin palaneita luunpaloja. Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014. Alueen läpi menevällä ajolinjalla havaittiin useita palaneen luun palasia. Suurin luukeskittymä oli alueella olevan
viemärikaivannon kaakkoispuolella.

Jyrisevä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla, joen ja maantien välissä kumpareisella hiekkakankaalla on ainakin kolme pyyntikuoppaa. Kaksi kuopista on 30 m päässä toisistaan läheisen asuinrakennuksen lounaispuolella ja kolmas näistä 100 m jokivartta alaspäin lounaaseen kauempana rannasta.

Juustolinkat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on Äkäsjoen luoteispuolella, tien ja joen välissä. Hietalan talon piha-alueella näkyy ajouralla nelikulmainen kivilatomus, kota-asumuksen liesikiveys. Lieden ala on n. 50 x 70 cm. Ajouralle sattunut liesi saattaa liittyä laajempaan asuinpaikkaan ympäröivällä tasaisella hiekkakankaalla.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014. Maanpinta on alueella pääosin sammaleen ja jäkälän peitossa, eikä alueella havaittu selkeää kivilatomuksen jäännöstä. Tielinjan kohdalla näkyvissä on useampia yksittäisiä kiviä, jotka eivät kuitenkaan muodostaa selkeää rakennetta. Koordinaattipisteestä noin kahdeksan metriä itään kohti jokea on rakennuksen jäännöstä muistuttava noin 4 x 4 metrin kokoinen kohouma kuntassa. Kohoumassa erottuvat heikot vallit, joiden leveys on noin 0.5 metriä. Kairausnäytteessä kohouman sisäpuolella ei näy huuhtoutumiskerrosta. Paikallisen asukkaan mukaan alueen pohjoispuolella jokirannassa on ollut lanssipaikka 50-luvulla. Lanssipaikasta ei näkynyt jälkiä maastossa.

Kuerkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuerjoen ja Äkäsjoen yhtymäkohdassa. Kuerkosken
pohjoisrannalla on laaja asuinpaikka jokien väliin jäävällä etelään pistävällä niemellä. Löytöjä on myös Äkäslompoloon vievän tien itäpuolella. Vähäisiä löytöjä on myös jokien yhtymäkohdan länsipuolisen korkean törmän päällä. Vuoden 2007 inventoinnissa paikalla ei todettu mitään merkkiä muinaisjäännöksestä. Yhtymäkohdasta 300 m luoteeseen on Kuerjoen länsipuolisessa kallioseinämässä mahdollinen kvartsilouhos. Lisää löytöjä on tehty lähistöltä Kuerjoen varrelta (ks. kohteet 36 ja 37).

Yllästieva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen asuinpaikan alue sijaitsee Kesänkijoen ja Nilivaaran välisellä rantakaistaleella, jossa kahdelta eri alueella on paikannettu löytöjä ja merkkejä asuinpaikasta Yllästievan rantakaistalla ja tästä pohjoiseen Ulkutievan alueen hiekkaterassilla. Löytöalueiden väli on runsaat 100 m. Alueista eteläinen on osin tuhoutunut, mutta sen koekaivauksessa tuli lähinnä kvartsilöytöjä sekä liesi, jotka sijoittuvat noin 120-130 m pitkälle, kapealle ja rannansuuntaiselle vyöhykkeelle. Löydöttömän alavan kosteikkoalueen erottama pohjoisempi hiekkaterassin löytöalue tulkittiin koekaivauksessa hyvin paikalliseksi. Laajemmalta tasokaivausalueelta paljastui kolme liettä sekä kvartseja ja tuura sekä toisen katkelma. Muualla koekuopissa olleet paikoittaiset löydöt olivat aivan yksittäisiä. Tämä alue on sittemmin rakennettua loma-asuntoaluetta.

Kruununmaja (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäslompolon itäpuolella ja Nilivaaran eteläpuolella olevassa kurussa, Kesänkijoen alarinteen männikkökankaalla. Kruununmajasta 30 m länsiluoteeseen on pyyntikuoppa ja 20 m pohjoseen suorakaiteen muotoinen liesikiveys. Jokitörmästä kruunumajan eteläpuolelta on löytynyt lisäksi pari kvartsi-iskosta.

Kesänkijoki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde on Äkäslompolon itäpuolella ja Nilivaaran alarinteen männikkökankaalla, 600 m Kesänkijärvestä länsiluoteeseen ja Kesänkijoesta 200 m pohjoiseen. Alueella on kolme pyyntikuoppaa ja suorakulmainen liesikiveys ja näistä 150 m itään kookkaampi kuoppa.
Läntisistä kuopista 20 m itään on metsähallituksen informaatiotaulu ja niiden tienoilta on löytynyt myös yksittäisiä kvartseja. Itäisempi kuoppa on heti uuden rantatien eteläpuolella.
Alueelta tarkastettiin elokuussa 2014 neljä pyyntikuoppaa, liesilatomusta tarkastuksessa ei havaittu. Gps- mittaus kuopista.

Lompolo-ojan suu, pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla, Kurkkionojan ja Muonionjoen välisen niemen tyvessä. Maantien nro 938 ja Kurkkionojan sillasta 100 m pohjoiseen, löydettäessä 1988 äestetyllä hakkuualueella. Kvartsilöytöjä ja tulenpidon jälkiä oli pienellä alueella.
Vuoden 2010 inventoinnissa paikalla oli nuorta metsää. Alkuperäisen havainnon pohjoispuolella rantatörmän äärellä havaittiin pintahiekan alla liesikiveyksen jäännös sekä siitä 20 m pohjoiseen kohti muinaisen niemen nokkaa koekuopasta
yksi pieni kvartsi-iskos (ei otettu talteen). Rantatörmälle, alueesta pohjoiseen, niemennokan tasalle ja siitä koilliseen tehtiin koekuoppia, joista ei asuinpaikkahavaintoja. Rajausarvio alkuperäisen havainnon ja vuoden 2010 inevntointihavaintojen perusteella rantatörmän reuna-alueelle.

Suopankijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Javaruksessa olevan Suopankijärven alavalla hietikoisella etelärannalla. Laitalammen laskuoja vaiheilla on huuhtoutunutta kvartsia ja hajonneita liesikiveyksiä.

Vuostimovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuostimon asutustaajaman luoteispuoleinen Hietikkokangas on vanha peuranpyyntialue. Yksi pyyntikuopista on sähkölinjan vieressä. Samoilta seutuvilta on löydetty liuskeveitsi (KM 1906:3).

Kalmanniemi (320010005) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kemijoen itärannalta pistävä niemi on perimätiedon mukaan vanha lappalaisten kalmistopaikka. Niemen lounaispuolella on virran keskellä ns. lapinkallio ja Vuostimosaaren rannassa Piispan pöytä -niminen kieleke.

Jounila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jounilan vanhan tilan alavalla rannalla on kivikon lomassa hienoa hiekkaa. Löydöksiä on huuhtoutuneella rannalla ja ilmeisesti siihen liittyvän niittynurmen alla.

Termuslahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Termuslahdessa oli muinoin suuri lappalaisten talvikylä. Lisäksi Termusvaaralta kerrotaan löytyneen metalliesinekätkön. Tarkkoja löytöpaikkoja ei tunneta. Koordinaatit osoittavat "Keiteri"-nimisen saareen.

Kelloniemi (320010019) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Termusniemen kaakkoispuolella oleva Kelloniemi mainitaan vanhana asuinpaikkana, jossa on todettu 1800-luvulla mm. kolme kiukaan sijaa ja puuhun pistetty pääkallo. Paikalla on ollut myös pajoja ja merkkejä kivikautisesta oleskelusta.

Kyröjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan järven pohjoisrannalla on ollut lappalaisten asuinpaikka. Tarkkaa paikkaa ei tunneta. Maastollisesti ainoa sovelias kohta lienee Kyrönselän länsipuolella.

Erkkunen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kummunjärven luoteiskulmassa olevan kalamajan tuntumassa on ainakin yksi kiuas ja pyyntikuopiksi tulkittavia kuopanteita. Paikka on soiden ympäröimä metsäinen töyräs. Vanha lähde kertoo paikalla olevista "huoneensijoista". Noin 40 metriä etelään muinaisjäännösalueen rajasta on metallinetsinnässä vuonna 2016 löytynyt historiallinen avain (Lapin maakuntamuseon kokoelmissa; löytöpaikan läheisyydessä "suuria maakuoppia").

Joutsijärvi, Kenttäniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Joutsijärven länsirannalla oleva Kenttäniemi mainitaan "kemiläisten kalakenttänä" Paikalla on myös kivikautinen asuinpaikka. Nykyisin osa löytöpaikasta on tuhoutunut uuden omakotitalon rakentamisen vuoksi.

Jatulinsaari (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Jumiskonselän koillisosassa olevalla pyöreähköllä pikkusaarella. Saaren harjalla oleva pyöreä kodansijakiveys ja kuopanteet todettiin vuoden 1962 kaivauksessa ajanlaskun vaihteen asuinpaikan jäännöksiksi. Löydöt: mm. hopeasormus, rautainen putkikirves, Sär 2 -keramiikkaa, reikäkiven katkelma.

Honkasenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jumiskonselän eteläpuolella olevan Honkasenniemen koillisrannalla on osittain huuhtoutunut kivikautinen asuinpaikka. Kivikkoisella ja matalalla niemellä olleen tilan rakennukset on purettu. Kertoman mukaan paikalta on löytynyt kiviesineitä.

Ämmänvaara 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ämmänvaara sijaitsee Kemijärven Luuksinsalmen itäpuolella, Ämmäselän eteläosassa ja Ämmälänkylän länsipuolella. Vaara on perimätiedon mukainen saamelainen uhripaikka. Perimätiedon mukaan uhripaikkana olisi käytetty laen eteläpuolista tasannetta. Vaaran vaikuttava topografia ja maisemallinen merkitys vahvistaa perimätiedon antamaa kuvaa.
Kemijärven kappalainen Nils Fellman kertoo 1751 paikan saamelaisten käyttäneen vaarasta nimeä "Bessousing" eli "pyhä asuntopaikka". Vaaran laella olevista männyistä on löydetty kaiverruksia ja vuosilukuja, joista vanhimmat ovat 1700-luvulta. Hjalmar Appelgren löysi 1879 vaaran laelta nimikirjaimet N.F. ja vuosiluvun ..74.., joita on pidetty Fellmanin itsensä tekeminä. Myöhemmin 1956 tehdyssä tarkastuksessa näin vanhoja merkintöjä ei laelta enää löytynyt, mutta yhdestä kaatuneesta männystä löydettiin vuosilukumerkinnät 1866 ja 1916. Vuonna 2007 tehdyssä tarkastuksessa vaaran laelta ei löydetty merkintöjä. 2019 tarkastuksessa löydettiin laen eteläpuoliselta alueelta ison kelon kyljestä kaksi Metsähallituksen kruunuleimaa merkkinä alueen vanhoista hakkuista. Vaaran lakea ja sen eteläpuolista aluetta tutkittiin laajalti, mutta mitään muita havaintoja ei tullut.
Lakea ei ole tarkemmin tutkittu. Vaaran pohjoispuolelta on 1990 inventoinnissa todettu kivikautisen asuinpaikan merkkejä (Ämmänniemi pohjoinen, nro 320010302) ja laen eteläpuolisesta rinteestä kvartsilouhos (Ämmänvaara 2, nro 320010303). Ämmänvaara kuuluu Maisema muisti -julkaisussa mainittuihin, valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin.

Matkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oilunganniemen pohjoispuolella olevan Matkalahden pohjoisrannalla olevan autiotilan kohdalla. Löytöjä on todettu viettävältä niittyrinteeltä.

Oilunka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Oilunganniemen kärjessä olevilla peltoalueilla. Pääosin nykyisin viljelemättömiltä pelloilta on löydetty runsaasti kiviesineitä eri kohdista.

Hietalahti 1 (320010048) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oilunganniemen eteläsivulla, Lapinselän rannalla olevan Hietalahden autiotalon vaiheilla. Vuoden 1962 kaivausalue oli talon eteläpuolella.

Ulkuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijärven kirkosta noin 24 kilometriä etelälounaaseen. Lapinselän länsi-puolella olevan Ulkuniemen koilliskulmassa on vanha Uutelan loma-asuntona oleva tila rakennuksineen. Rantaan on tehty uusi saunarakennus. Alueelta on tavattu joitakin asuinpaikkaan viittaavia löytöjä; kourutaltta, "pyöreä kivi", taltta ja kvartsi-iskos.

Tyvitalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lapinselän länsi-puolella olevan lahden, Karsimusperän eteläisellä rannalla olevan Tyvitalon itä- ja länsipuolisilla pelloilla on todettu merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Paikalla on kolme erillistä löytökohtaa.

Maununiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nykyisin vesakkona olevan Maununiemen eteläkärjestä löytyneet esineet kuuluvat ilmeisesti muinaisasuinpaikkaan. Lähempiä tutkimuksia ei ole tehty.

Kuppurainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luusuan itärannalla, Muuskon alueella, oleva korkea törmä tilakokonaisuuksineen on tehty runsaslöytöisen esihistoriallisen asuinpaikan päälle. Puutarhojen kasvimaissa on etenkin kvartsia.

Lähtelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luusuansaaren halki johtavan tien itäpää kulkee Muuskon alueelle, Luusuan itärannalle noustessaan pienen niemen yli. Tällä paikalla on todennäköisesti esihistoriallinen asuinpaikka alavaa niittyä. Kerrotaan löydetyn myös "rautavitjat".

Luusuansaari 1-3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luusuansaaren ylittävän tien pohjoispuolisella pelloilla on kolme erillistä löytöalaa. Niittyinä olevat vanhat pellot ovat pääosin entisellään. Alue on Yli-Luusuan vanhan tilan aluetta. Kohteeseen on yhdistetty Luusuansaari 2 (kohde 121) ja Luusuansaari 3 (kohde 122).

Yli-Juujärvi/Heimola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Juujärven kylän koillispuolen rantapellolla oleva löytöala Yli-Juujärven ja Heimolan tilojen maalla. Esinelöydöt ovat ehkä tältä paikalta. Kohteeseen on yhdistetty kohde 67.

Anttila 1 ja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen pohjoisella törmällä, entisen Anttilan (nyk. autio Tuomela-niminen talo) alueella. Paikalla on kaksi löytöalaa (kohteeseen on yhdistetty Anttila 2 -kohde nro 126). Anttila 1 on vesikkoa ja niittyä, Anttila 2 pihanurmikkoa.

Puistola (320010071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisella rantatörmällä olevan Puistolan tilan vanhan päärakennuksen lounaiskulmalla, kasvimaalla on muinainen asuinpaikka.

Juuvaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Juujärven kylää Kemijoen itärannalla maisemallisesti hallitseva Juuvaara on perimätiedon mukaan muinainen uhripaikka. Vaaran laella mainitaan olleen useita vuosilukumäntyjä. Vanhin tietoon tullut vuosilukumerkintä on ollut 1783, jonka alla kirjaimet S M. Inventoinnissa 1989 vaaran laelta löydettiin merkintä A...898, mikä saattaa olla Kemijärvellä vuonna 1898 kaivauksia Hjalmar Appelgrenin tekemä. Vuoden 2007 tarkastuksessa vuosilukumäntyjä ei löydetty. Vuonna 2019 tehdyn tarkastuksen perusteella vuosilukumänty on edelleen laella tynkänä jäljellä (korkeus 2,3 m, leveys 0,80 m).
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Kemijärven lounaisosassa olevan Juuvaaran laella. Juuvaaran länsipuolella virtaa Kemijoki ja vastarannalla on Juujärven kylä. Juujärven alue aina Juuvaaran lounaisrinteelle kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Juuvaaran rinteet ja laki ovat hyvin kivikkoisia. Helpoin reitti, jota paikalliset ovat myös käyttäneet on rinteen eteläpuolelta, missä on edelleen näkyvissä heikosti erottuva polku. Paikalliset tarinat kertovat Juuvaaralla olleesta "rahapuusta". Tarkastimme sekä laen että rinteitä katselemalla vanhoja keloja sekä pystyssä olevien petäjien kylkiä. Myös maassa olevien kelojen kylkiä tutkittiin. Juuvaaran laelta löytyi vanhin alueen säilyneistä merkkipuista. Tähän on veistetty vuosiluku 1783. Tämän lisäksi havaitsimme yhden mahdollisesti 1800-luvulta olevan kaiverruksen ja yhden 1900 luvun alusta. Loput havaitut vuosiluvut ovat 1960-lukua nuorempi. Laelta dokumentoitiin myös purnuja muistuttavia kuoppia, joiden ikä on kuitenkin epäselvä. Juuvaaran laelta löydettiin kaksi purnua. Purnu 1 P= 7365825 I= 3515507 KKJ. Toinen purnu sijaitsee tässä mainitun purnun luoteispuolella, noin kahden metrin päässä. Purnu on tehty poistamalla isojen lohkareiden välistä pienempiä kiviä ja asettelemalla ne purnun itäreunalle. Molemmat purnut sijaitsevat aivan vaaran laella. Purnujen pohjat eivät ole tasaisia, ja niissä on poltettuja puukappaleita. Purnut ovat luultavasti melko tuoretta tekoa, ja ovat vähintäänkin nykyään käytössä. Gps-mittaukset kohteista. Kohde on rajattu näkyvien rakenteiden perusteella.

Juuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Juujärven taajaman itäpuolella, Kemojoen itärannalla. Juuniemi on kapeimmalta kärjeltään veden runtelema muinaisasuinpaikka.

Rajaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttikosken voimalan yläpuolella, Pikkukylän kohdalla on ns. Petäjäveden mutka. Sen itäpuolella oleva tietön ja asumaton niittyalue on muinaista asuinpaikkaa. Kohde on säilynyt entisellään. Tutkittu alue rajoittui Rovaniemen mlk:n rajaan. Paikalla on kaksi erillistä asuinpaikkakohtaa.

Ailunki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oilunganniemen kannassa, länsipään hietikkokankaan ja suon yhtymäkohdassa. Paikalla on muutamia pyyntikuoppia.
Tähän kohteeseen liittyy mahdollisesti myös tuura KM9904:2, jonka Aapo Kelloniemi löysi noin 1930 Hietalahden talon kotopellosta läheltä taloa. Aarni Erä-Eskon kohdenumero 81 sijoittuu tähän paikkaan, p=7382050, i=3512960.

Ollila (320010082) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuppuraisen- ja Ollilanlahdeksi kutsutun Tuulanniemen eteläpuolen poukaman rantapellolla, Ollilan tilan maalla on todettu kvartsiainesta muinaisen asutuksen merkkinä.

Kälkäjä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kälkäjänsalmen itärannalla, Kälkäjänvaaran voimakkaasti huuhtoutuneella itärannalla ollut kivikautinen asuinpaikka. Hienohiekkainen ranta on paikoin sortunut.

Askankenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vanha asuinkenttä sijaitsee Askanselän eteläpuolella. Törmällä olevat Lehtolan talot on tehty Ruostinvallan aikaisen rakennuksen päälle. Historiallisen ajan löydösten ohella paikalta on löydetty pari kiviesinettä ja venepoukaman hietikolta kvartsia.

Saarensärkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reiningansaaren koillisnurkassa, alavalla hietikkoniemellä, joka on huuhtoutunut lähes täydellisesti. Sen jatkeena oleva harjanne on saaren itärantana tuettu kivillä Lapinselän aallokolta. Muinaisjäännös on käytännössä tuhoutunut.

Lautasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reiningansaaren koillisosassa olleen entisen lossirannan länsipuolella. Asuinpaikka on osittain tutkittu ja osittain tuhoutunut. Osa kohteen yläpuolen kerrostumasta saattaa olla säilynyt.

Ahvensalmi (320010095) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Reiningansaaren länsikulmassa oleva kapea salmi on molemmilta rannoiltaan ollut asuttu kivikaudella. Nyt pohjapato ja huuhtoutuminen ovat tuhonneet asuinpaikan jäljet. Saarenpuoleisella rannalla on yksi pyyntikuoppa.

Kivijärvi (320010097) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Kivijärvestä länteen kulkevan lasku-uoman törmällä. Paikalla on pienialainen asuinpaikka, joka on osittain sortunut.

Mäntykentänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oilunganniemen lounaisrannalla olevan pienen niemen huuhtoutuneilla kaakkois- ja lounais-sivustoilta löytyy jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta. Alue on kivikkoista rantaa.

Isokylä Kenttäniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee muinoin keskeisen Kemijärven vesiväylän vartiopaikan, Luuksinsalmen, eteläpuolella. Säännöstely, hiekanotto ja paikalle tehty lanssipaikka ovat tuhonneet kohteessa sijainneen kivikautisen asuinpaikan. Isot liesikivet länsirannan niemiharjalla saattavat olla peräisin lappalaisten liesistä.
Metsähallituksen tarkastuksessa vuonna 2008 myynnissä olleelle niemen pohjois- ja koillispäähän mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Pohjoistörmän mantereen puolella havaittiin ainoastaan vanha kellarikuoppa, kooltaan noin 3 x 3 m ja syvyydeltään noin 1,5 m. Sen reunalla oli muutamia pitkälle lahonneita hirsiä. Arvion mukaan kellari olisi vasta 1900-luvulta. Niemeen johtavan tien päässä oleva aluetta on käytetty maa-ainesten läjitysalueena.

Neitilä 1 a/b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Neitilän tilan kohdalta, törmän alisella rantakaistalla ollut kohde A, joka pääosin tuhoutunut säännöstelyn vuoksi. Ylätörmän pellolta löytöjä = kohde B. Löydöt muun muassa Sär 1-keramiikkaa, asbestikeramiikkaa?, piinuolenkärjen katkelma, kvartsia, liusketta. KM 15668:6-17, 15669:319-348, 16489:1-199

Neitilä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Neitiharjun läntisellä, veden huuhtomalla rantakaistalla. Paikalla on rippeitä pienialaisesta, 15 m leveästä asuinpaikasta. Paikalla on tehty kaivauksia 1962 ja 1964, jolloin on saatu talteen muun muassa taltta, kirves, Sär 2-keramiikkaa, kvartsia, liusketta ym. Löydöt KM 15670:1-32, 16490:1-608.

Rovajärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Rovaselän eteläpuolella, n. 800 m Rovajärvestä itään olevalla kohdalla hetejänkää on ollut K. M. Walleniuksen tietojen mukaan uhrilähde.

Sikkiönlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lehtosalmen louteispuolella olleen Sinkkiönlampi länsipuolella. Lampi on nykyisin osa ympäröivää vesialuetta. Äpräänniemen luoteispuolen Hietikkokangas on kapeana saarena, jonka harjalla kulkee 10 pyyntikuopan ketju. Lounais- ja luoteisrannalla on lisäksi huuhtoutunut, kivikautinen asuinpaikka.

Hanhiniemi (320010113) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hanhiniemen länsiosa on korkea hietikkotörmä, josta on otettu runsaasti soraa ja alueelle on rakennettu omakotitaloja. Lounaisrannalla on vanhoja lomamökkejä. Törmän länsikulmassa jäänteitä kivikautisesta asuinpaikasta. Paikalla on lisäksi useita, halkaisijaltaan noin 1 m kokoisia kuoppia, joiden syvyys on vajaa 1 m.

Termussaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Termuslahdessa oleva, nykyisin Peltosaarena tunnettu kohde, on perimätiedon mukaan vanha hautausmaa. Keskiosassa saarta on vanha, tasainen peltoala. Saaressa olevan mökin ja saunan pohjoisrannan tuntumassa on matalaa, ladotulta vaikuttavaa kiveystä.

Hietalahti 2 (320010117) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oilunganiemen etelärannalla, Hietalahden talosta noin 400 metriä länteen olevalla huuhtoutuneella törmällä. Asuinpaikasta on kulunut säännöstelyn vuoksi noin 10 metrin kaistale.

Porkkaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee nykyisin saarena olevassa Porkkaniemessä huvilan lähettyvillä. Kuoppa on täytetty roskilla. Samaan pyydysjärjestelmään on kuulunut kaksi muutakin mökin alla sijaitsevaa kuoppaa.

Honkakangas (320010128) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Honkakankaan hautausmaan itäpuolella olevan niemekkeen poikki on asetettu muinoin parin pyyntikuopan sulku. Alue on rämettynyttä metsää.
Vuoden 2015 inventointihavainnot:
Pöyliöntien itäpuolella hautausmaan kohdalla on vanha hiekanottopaikka. Hiekkakuopan itäpuolella harjanteella Pöyliönjärveen laskevan rinteen päällä on pyyntikuoppa, jonka koko on 4 m x 2 m ja syvyys noin 1 m. Kohde on melko selkeäpiirteinen. Paikalla kasvaa sekametsää.
Hiekkaharjanteen eteläreunalla on itä-länsi suuntaisessa jonossa kolme tai neljä selkeäpiirteistä kuoppaa, joiden funktio ei inventoinnin yhteydessä selvinnyt. Kuopat saattavat liittyä soranottoon. Näitä kuoppia ei ole huomioitu muinaisjäännösrajauksessa.
Lähistöllä sijaitsevalta Honkakankaan hautausmaalta on löydetty liuskekärjen katkelma (KM 25497).
Inventoinnin(2015) yhteydessä tarkastettiin myös liuskekärjen löytöpaikka hautausmaalla. Uusia havaintoja ei tehty.

Jupuralampi, pohjoissaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raudankankaan eteläpuolella oleva Jupuralampi on lähes erämaaympäristössä. Kahdesta saaresta pohjoisimman harjalla on nelinurkkaisen, kulmaan tehdyllä uunilla varustettu tuvanpohja. Eteläpäässä oli vielä vastikään puinen kalapatsas.

Reininkangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Reiningansaaren lossituvan eteläpuolisella soraharjanteella on ainakin 3 pyyntikuoppaa pitkin harjun lakea. Sen eteläpuolella olevan sorakuopan länsipuolella on merkkejä tilapäisestä kivikautisesta oleskelusta. Paikalta on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta.
Vuonna 2010 tien kaakkoispuoleisella kapealla harjunlaella todettiin kuusi pientä tai pienehköä pyyntikuoppaa ja koillisimpien kahden vöälillä yksi suhteellisen myöhäiseltä vaikuttava kuoppa (ks. alakohteet).

Kukonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Matkalahden etelärannalla, Oilunganiemessä olevalla pienellä niemekkeellä, joka on pahoin säännöstelyn turmelema, rämettynyt ja hiekanoton kuopittama. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka ja yksi pyyntikuoppa.

Hietalahti 3 (320010133) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kivikkoisella ja huuhtoutuneella Oilunganiemen etelärannalla. Rantatörmä on rämeikköinen ja rantakaista on kulunut noin 10-15 m leveältä alata.

Hietalahti N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollinen lapinraunio sijaitsee Oilunganiemen pohjoisrannalla, Halvanniemen kainalossa olevan Hietalahden suulla, kivikkoisella rantatörmällä. Röykkiöstä on vain pohjakiveystä jäljellä. Paikalla on myös kivikautinen löytöpaikka.

Karsimusperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ulkuniemen eteläosassa olevan uimarannan kohdalla. Suuri osa kohteesta on tuhoutunut soranotossa. Kapea kaistale uimakoppien vaiheilla on säilynyt alkuperäisenä.
Lentopallokentän rakentaminen alueelle on tuhonnut kohdetta lisää. Kohdetta kuitenkin on todennäköisesti kuitenkin edelleen jäljellä pukukoppien ja kentän välisellä alueella.

Morkkasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Javarusjärven eteläosassa olevan vesakkokasvuisen Morkkasaaren maperään on kaivettu noin 14 vaihtelevan kokoista kesähautaa. Paikan käyttö näyttää päättyneen viimeistään 1800-luvun lopulla.

Morkkakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Javarusjärven kaakkoiskolkassa, Morkkaperällä, on tien pohjoisreunan hietikkoharjanteella säilynyt 5 pyyntikuoppaa. Törmästä on otettu paikoitellen soraa.

Liittokumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Osittain tietyössä tuhoutunut pyyntikuoppa Javaruksen kylän luoteispuolella, Liittolammen lounaisrannan lähellä. Kuoppa on tien lounaisreunssa.

Kummunjärvi SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kummunjärven itäpäässä, sen etelärannalla oleva vähälöytöinen kivikautinen asuinpaikka muutamine liesineen korkeahkolla hiekkatörmällä. Traktoritie on murrettu töyrään yli. Pyyntikuopiksi arvioidut 2 kuopannetta sijaitsevat törmän reunassa.

Ala-Raudanlampi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudankankaalla olevan lammen hiekkaperäiseen koilliskulmaan on tehty kesämökki, jonka lähellä on kolme pyyntikuoppaa ja vähäisiä muinaiseen asutukseen viittavia merkkejä kuten liesikiveyksen rippeitä.

Heralampi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raudankankaan Heralammen pohjosipuolella. Paikalla on kahdeksan pyyntikuopan järjestelmä, joka ylittää Kemijärven ja Heralammen välisen kannaksen etelä-pohjois -suunnassa. Kuopat ovat matalia ja pitkänomaisia.

Heralampi E (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudankankaalla olevan Heralammen itäpuolella on viitisen kuoppaa hiekkakankaalla. Kyseessä on lammen ja pienen suon välinen pyyntisulku.

Hiekkaniemi 1 (320010148) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raudankankaan itäpäässä, Hiekkaniemen lounaispuolella. Paikalla on etelä-pohjois -suuntainen matalien ja pitkänomaisten pyyntikuoppien ketju. Ketjussa on 7-9 kuoppaa ja ne on kaivettu pienen suon ja korkean Kauhaselän törmän välille.

Hiekkaniemi 2 (320010149) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Raudankankaan Hiekkaniemen länsiosssa. Korkean törmän reunalla on kaksi pyyntikuoppaa noin 100 m järven rannasta etelään.

Iso-Raudanlampi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuusivaaran länsipuolella olevan Raudanlammen laskuojan läntisellä töyräällä on yksi ilmeinen pyyntikuoppa. Alue on kivikkoista.

Jupuralampi E (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Jupuralammen itärannan puolivälissä, Jupuravaaran luoteissivulla, on yksi harvoista Kemijärvellä säilyneistä puisista kalapatsaista.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Kemijärven Ailanganlahden kaakkoispuolella sijaitsevan Jupuralammen itärannalla, Jupuravaaran reunalla. Jukuralammen tämä ranta on kivikkoista ja kosteaa. Alueella kasvaa mäntyä ja erilaisia varpukasveja. Lähes koko itäranta Jukuravaaran juurelta käveltiin, mutta kalapatsasta ei enää havaittu. Todennäköisesti se on kaatunut ja maatunut. Kohteesta on kuva Kemijärven kulttuuriympäristöohjelmassa ja sen perusteella kohde olisi ollut helposti löydettävissä, mikäli kalapatsas edelleen olisi pystyssä.

Jupuralahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Jupuralammen ja Jupuralahden välissä olevan korkean kivikkokankaan kapeimmalla kohdalla on kahden syvän, pitkänomaisen kuopan sulku.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Jupuralahden ja Jukuralammen välisellä kankaalla. Alue on kuivaa mäntykangasta. Ympäristön paikannimien kirjoitusasu vaihtelee eri kartoissa, ja ne voivat esiintyä myös muodoissa Jukuralahti, Jukuralampi, Jukuravaara jne. Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa, jotka on havaittu vuoden 1989 inventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat 100 metrin päässä toisistaan kankaan molemmilla laidoilla. Nykyisin pyyntikuoppien välissä kulkee tie.

Jupuralampi, eteläsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raudankankaan eteläpuolella olevan Jupuralammen eteläisen saaren lakeen on kaivettu muinoin suurehko kotapainanne. Sijainnista päätellen kuoppa on kivikautta nuoremmalta ajalta. Sen keskellä on tulenpidon jälkiä.

Ailanka 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ailanganniemen eteläisen hiekkarannan itäpäässä. Paikalla on kivikautisen asutuksen vähäisiä jälkiä. Rinteen puolivälissä, seurakunnan leirikeskuksen itäpuolella on yksi mahdolinen pyyntikuoppa.

Lautalahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ahvensalmen luoteispuolella on säännöstelyn syömä hietikkorantainen poukama. Veteen on saostunut kivikautisen asuinpaikan aineistoa. Pääosa kohteesta lienee veden alla.

Lautalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ahvensalmen länsipuolella, säännöstelyn saaristoksi pirstoman niemen eräällä törmällä on kaksi pitkänomaista pyyntikuoppaa. Kohde on noin 100 m kivikautisesta asuinpaikasta etelälounaaseen.

Niloksenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttikosken voimalan säännöstelyaltaan kuluttama Niloksenniemen kivikautinen asuinpaikka Pikkukylän itäpuolella olevassa joenmutkassa on pääosin tuhoutunut. Liesikiviä on valunut hietikolle. Kohteessa on on kaksi erillistä asuinpaikkakohtaa.

Juukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juujärven urheilukentän länsipuolella olevan hiekkakankaan keskivaiheilla, korkean jokitörmän ja suon välissä on ainakin neljä pyyntikuoppaa. Alueen puusto on hakattu.

Mäkikukkola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Männistön tilan kaakkoispuolella olevan hietikkomäen niskalla. Paikalla on kahdeksan pyyntikuoppaa. Pari kuoppaa on jäänyt uuden omakotitalon alle.

Saviharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juujärven koulun kaakkoispuolella on heikkakankaan törmällä ainakin seitsemän pyyntikuoppaa ja alueen itäosassa myös jälkiä muinaisasutuksesta.

Mäkiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Juujärven niemen eteläisellä peltotörmällä, Mäkiniemen tilan alueella. Tulvalietteen kuljettaman hiekan seassa on palaneita kiviä kasvimaana ja nurmena olevalla alalla. Paikalta on saatu talteen SÄR 2 -keramiikkaa, kiviesineitä, piitä, kvartsia ja palanutta luuta. Koekaivauksessa 2001 paikalta on saatu talteen väkäsellinen liuskeinen ruotokärki ja palanutta luuta. Asuinpaikka rajautuu rinteessä erottuvan taitteen (130 m mpy) alapuolella ja lännessä olevaan notkelmaan.

Reininka (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Reininginsaaren luonaiskulmassa olevan Reiningan tilan vanhan päärakennuksen eteläpuolella ja mahdollisesti uuden asuinrakennuksen luoteispuolella on jälkiä kivikautisesta asutuksesta. Talon lounaispuolella lienee ollut pari pyyntikuoppaa.

Lautalahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lautalahden säännöstelyn syövyttämällä etelärannalla olevia vähäisiä muinaisasutuksen merkkejä. Kivikkoisen löytökohdan länsipuolella on mittauslaituri.

Kiviperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lautalahden pohjukassa, säännöstelyn sokkeloiseksi saaristoksi huuhtoman alueen erään saaren töyräällä. Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa. Kyseessä on pieni soiden ja veden saartama kivikkokumpare.

Kiviperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suuri pyyntikuoppa sijaitsee Lautalahden pohjukan saaristosokkelossa olevan saaren luoteiskulman kivikkoisella töyräällä. Kyseessä on soiden ja veden ympäröimä mäki.

Perälä (320010174) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Reinikanperällä olevan Perälän talon hienohiekkaisella rantapellolla. Vanhojen rakennusten eteläpuolella on jälkiä myös tilan ensimmäisen tuvan paikasta. Palaneita liesikiviä on paikalla havaittu runsaasti.

Lautalahti 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lautalahden pohjukassa olevan suuren ja pitkänomaisen saaren lounais-sivustalla. Paikalla on suurehko kotapainanne, jonka keskellä on merkkejä tulenpidosta. Kuoppa ei liene kivikautinen, vaan ehkä metallikautinen muinaisjäännös.

Kiviperä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lautalahden pohjukassa, säännöstelyn aikaansaaman saaristosokkelon eräässä niemenharjassa. Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa. Maaperä on kivikkoinen.

Ajoittamaton; Kemijärvi 176, 178, 179 kanssa samaan pyyntikuoppajärjestelmään kuuluva kuoppa Lautalahden ja Kiviperän välisellä metsäalueella. Ketju ylittää suon pienen saarekkeen kautta.

Ajoittamaton; Kemijärvi 176, 177, 179 kanssa samaan pyyntikuoppajärjestelmään kuuluva kuoppa Lautalahden ja Kiviperän välisellä metsäalueella. Ketju ylittää suon pienen saarekkeen kautta.

Ajoittamaton; Kemijärvi 176, 177, 178 kanssa samaan pyyntikuoppajärjestelmään kuuluva kuoppa Lautalahden ja Kiviperän välisellä metsäalueella. Ketju ylittää suon pienen saarekkeen kautta.

Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee Kiviperäksi kutsutun karikkoisen järvenselän eteläosassa olevalla niemekkeellä.

Kiviperä 8 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lautalahden ja Kiviperän välisen, säännöstelyn tuhoaman saaristosokkelon puolivälissä. Vähäinen muinaisen leiripaikan jäännös erään pienen saaren länsireunassa.

Neitijoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Neitijärvestä laskevan Neitjoen pohjoispuolella olevalla kankaalla. Asuinpaikka on koilliseen kulkevan tieuran ja sähkölinjan alla, kivensekaisen soraperäisen rinteen lounaisosassa.

Neitijoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Neitijoen pohjoispuolisen kankaan törmää seuraa pitkä ja harva kuuden kuopan pyyntikuoppaketju. Kuoppien välit ovat jopa 100 m.

Neitijoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Neitijärven eteläpuolella, Neitijoen mutkassa olevan kapean niemen harjalla, kivikkoisella niemellä. Paikalla on neljä pyyntikuoppaa.

Neitivaara SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Neitivaaran eteläisen sivustan puolivälissä, eräällä soraperäisellä ulkonemalla. Paikalla on isohko pyyntikuoppa. Alue on pääosin hyvin kivikkoista.

Aittalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juukankaan ja Koppelolammen välissä olevan hienohiekkaisen pienemmän kankaan itäreunaa pitkin kulkee ainakin 14 kuoppaa käsittävä pyydysjono.

Kaurala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Juujärven kylän pohjoisosassa, Kemijärven maantien itäreunassa oleva Kauralan tila on ilmeisesti pääosin tuhoutuneen kivikautisen asuinpaikan aluetta.

Tetterilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kattilavaaran lounaispuolella, aivan Kattilajängän reunassa on kahdeksan kuopan sulku. Luoteispuolella oleva Kattilalampi tunnetaan paikallisesti nimellä Tetterilampi.

Kattilapudas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ämmänselän länsirannalla, Sasserolahden ja Kattilaputaan välissä olevan poukaman hietikolla. Paikalla on ilmeisiä huuhtoutuneen muinaisasuinpaikan merkkejä. Rannalla on mökkikäyttöön otettu vanha tila.

Lammasniemi (320010195) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Ämmänselän länsirannalla olevan Lammasniemen eteläisellä, säännöstelyn huuhtomalla rannalla. Löytöjä on vesirajassa myös itärannalla. Niemi on pääosin alavaa, mökkitonteiksi jaettua aluetta. Tarkastuksessa vuonna 2009 niemen länsiosaan suunnitellun lomarakentamisen takia löytöjä havaittiin paikoittain vesirajan kivikossa etelärannalla sekä myös itärannalla, aina tilanrajan vaiheille pohjoisessa. Vaikuttaa siltä, että asuinpaikka ei ulotu etelärannasta 10 m kauemmas sisämaahan. Pieni epämääräinen kiviladelma havaittiin lisäksi sisämaassa eteläisen tontin pohjoisosan läheisyydessä (ks. erilliskohteen koordinaatit).

Kattilasaari 5 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ämmänselän länsirannalla, Lammasniemen pohjoispuolella oleva Kattilasaari on säännöstelyn vuoksi jakautunut kolmeksi saareksi. Kaakossa oleva saari on kivetyistä liesikehistä, rakennuksen kiviperustasta ja kellarikuopasta päätellen vanha kenttäpaikka. Liedet saattavat olla esihistoriallisiakin.

Tikkalahti (320010198) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luuksinsalmen pohjoisrannalla, vastapäätä Kenttäniemeä (kohde 100) on lähes täysin säännöstelyn tuhoama kohde. Vähäisiä löytöjä on tehty hiekkaiselta rannalta. Alue on vesakoitunutta.

Ruopsanniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiimavaaran itäpuolella, soiden reunustaman hietikkokankaan kapeimmalla kohdalla. Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa. Uusi metsäautotie kulkee kuoppien välistä.

Ruopsanniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rupsanniemen pitkän koillisrannan puolivälissä, vanhan kenttäpaikan itäisellä sivustalla. Paikalla on huuhtoutuneen asuinpaikan löytöjä.

Vähäjärvi (320010209) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Luusuan Reinikanperän länsipuolella olevan Kiviperään laskevan järven länsirannalla on vanhoja metsäkämppien raunioita. Erään harjanteen niskalla on peurahauta.

Kotaniemi (320010214) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Nykyisin säännöstelyn vaikutuksesta saareksi muuttuneen Kotaniemen eteläinen hietikkoranta on muinaista asuinpaikkaa. Paikallistiedon mukaan kohde on vanha lappalaisten kenttä.

Tonkopuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kirppakankaan koilliskulmassa, hakkuuaukealla, on vuonna 1989 todettu neljä pyyntikuopaksi arvioitua painannetta rivimäisessä muodostelmassa. Ne ovat laakeita ja vain nopin 40 cm syviä. Suurin on noin 6-metrinen, kaksi muuta noin 3,5 m laajoja ja pienin vain noin 2 m. Paikalla on myös tervahauta sekä poteroita.

Hiltula (320010219) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Räisälän Suomulahden pohjoisrannalla olevan entisen Hiltulan tilan eteläisen törmän alla, aivan vesirajassa on jälkiä esihistoriallisesta asutuksesta. Kohde lienee pääosin huuhtoutunut.

Suomulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Räisälän Suomulahden itäpuolella on säännöstelyn vaivaama, suurehko ja alava saari. Rämettyneellä lounaisrannalla on runsaslöytöisen muinaisasutuksen merkkejä.

Kajavalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Soppelan kylän itäosassa, Kajavalammesta noin 200 m lounaaseen, on kankaan kielekkeellä neljä osittain säilynyttä pyyntikuoppaa.

Takala (320010222) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyläpaikka on keskellä Soppelan kylää Takalan tilan lampolan alueella. Tasaisella hiekkakangastörmällä on uunikiveyksiä, kotavalleja ja matalia kuopanteita. Nils Fellmanin kuvaus ns. Vihtalan "lapinkylästä" vuodelta 1748 saattaa tarkoittaa tätä paikkaa. Läheiseltä suopellolta löydetyt botniset sukset on hukattu.

Ala-Kivijärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vähäinen ja pääosin huuhtoutunut muinainen oleskelusija sijaitsee Lutalahden pohjoiskolkassa olevan kivikkoisen niemen etelärannalla.

Ala-Kivijärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Kivijärvelle vievän väylän itärannalla. Tilapäisluontoinen muinainen oleskelusija on pääosin huuhtoutunut. Rantatörmä on noin 1,5 m korkea.

Hanhikanta 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaisanlahden suulla olevan hiekkaperäisen saaren itäosassa, omakotitalon pohjoispuolella. Paikalla on lappalaisperäiseltä tuvalta vaikuttavan rakennuksen valli. Kaksi mahdollista pyyntikuoppaa on talon kaakkoispuolen rantatörmällä.

Kalkonniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee nykyisin saarena olevan Kalkonniemen etelärannassa, mökkiasutuksen pirstomalla rannalla. Säännöstelyn huuhtoma hiekkaranta on alava.

Ollilanniemi NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee nykyisin saarena olevan Ollilanniemen luoteisnurkassa, huvilan rannan vaiheilla. Paikalla on pahoin säännöstelyn turmelema muinainen asuinpaikka.

Jaakkolanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ollilanniemen nykyisin saarena olevan alueen kaakkoiskulmauksessa, mökkiyhdyskunnan huuhtoutuneella rannalla. Paikalla on havaittu merkkejä muinaisesta raudanvalmistuksesta. Törmällä on mahdollinen kiuaskiveys sekä vähäisiä kivikautisen toiminnan jälkiä.

Ollilanniemi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ollilanniemen saareksi säännöstellyn alueen eteläisellä rannalla. Paikalla on kivikautisen asutuksen jälkiä kivikkoisella rannalla. Alue on suurelta osin tiheän vesaikon vallassa olevaa vanhaa peltoa.

Takaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kalkonniemen huuhtoutuneella kannalla, pengertien eteläpuolen rannoilla on paikoin runsaita kivikautisen asutuksen jälkiä. Asuinpaikkaa lienee säilynyt ainakin itäpuolen rannassa.

Kaappelanlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lapinselän etelärannalla olevan Kaappelanlahden luoteispuolen säännöstelyn huuhtomalla, alavalla niemellä on muinaisoleskelun jälkiä. Ilmeisesti paikalla on yksittäisiä liesikohtia.

Kaappelanlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaappelanlahden luoteispuolen huuhtoutuneella, suohon yhtyvällä rannalla on kivikautisen asuinpaikan vähäisiä jälkiä. Löydökset ovat pahoin hankautuneita. Läheisessä niemessä on vanha kalakellari.

Revässaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Noidanselän pohjoisosassa olevalla dyynimäisellä Revässaari-nimisellä hietakangassaarella, joka on säännöstelyn vuoksi rannoiltaan tuettu ja turmeltunut. Saaren etelärannalla on ollut varhaismetallikautinen asuinpaikka. Toinen löytökohta on saaren länsirannalla.

Kosteensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Noidanselän ja Ämmänselän välissä olevalla pyöreällä saarella, joka on rannoiltaan huuhtoutunut. Vähäisiä kivikautisen oleskelun merkkejä on etenkin luoteisrannan vaiheilla.

Sorsaniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Ämmälän itäpuolella olevan solakan Hirvasjärven luoteiskolkassa on yhden mökkitontin rannassa kaksi puista kalapatsasta. Idänpuoleinen puupaalu on 70 cm korkea ja lännenpuoleinen 80 cm. Kalapatsaat ovat lahoamassa. Vuoden 2019 tarkastuksessa kalapatsaat ovat edelleen rannassa. Niiden välistä menee mökiltä rantaan johtava terassilaudoitettu kulkureitti.

Kälkäjänsalmi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Salmen länsipuolen huuhtoutuneella rantatörmällä on vähäisiä kivikautisen asutuksen jälkiä. Alueella oli aikoinaan Kokkovaaran talo peltoineen. Maaperä on pääosin hienoa hiekkaa.

Kälkäjä 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kälkäjänvaaran etelälounaaseen avautuva hiekkaranta on asutettu kivikaudella kilometrin matkalta. Nykyisin säännöstely on muokannut tämän asumattoman saaren rantaa. Länsipään törmällä on kolme pyyntikuoppaa.

Kaisanlahti SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaisanlahden kaakkoisen pohjukan hiekkaperäisellä rannalla on vähäisiä muinaisasutuksen jälkiä. Ranta on säännöstelyn huuhtoma.

Parvasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uuniemen länsipuolella Kaisanlahdessa oleva pieni saari on vanha kalakenttäpaikka. Sen itäosassa on joukko kuopanteita, joista osa voi olla pyyntikuoppia, kesähautoja tai vain kalapurnuja.

Uuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaisanlahden itäosassa olevan Uuniemen huuhtoutuneessa kärjessä on muinainen asuinpaikka. Vesirajassa on runsaasti eritoten palanutta peuranluuta.

Vuostimovaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuostimosta luoteeseen vievän tien koillispuolella, kumpuilevan hietikkomaaston harjanteilla on kolme selvää ja pari epämääräistä pyyntikuoppaa.

Kalliojärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erämaajärven länsirannan törmällä. Paikalla on pieni muinainen tulentekopaikka löydöksineen. Alue on soraperäistä männikkökangasta.

Sipola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sipolan vanhan tilan eteläpuolella olevalla pellolla, Isokylän rantatöyräällä on merkkejä kivikautisesta ja myöhemmästä asutuksesta.

Kyrövaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vähäinen pyyntikuoppa sijaitsee Kyrövaaran pohjoisrinteellä, itään vievän metsäautotien reunassa. Alue on ympäristöstään aurattua moreenimaastoa.

Tapionniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Tapionniemen kylässä, Airasvaaraan vievän tien eteläreunassa on vähäisiä muinaisasuinpaikan merkkejä ja selkeitä pyyntikuoppia. Suksilöydöt ovat läheiseltä, pelloksi kuivatulta suolta (kohde 278).
Tapionniemestä Kiimanenä -nimisestä paikasta Jaakkolan tilalta on syyskesällä 1950 löytynyt tuuran teelmä, joka on toimitettu Kemijärven kotiseutuyhdistys Kotikiekerö ry:n kokoelmiin. Esine löytyi kaivon kaivamisen yhteydessä noin 1,5 metrin syvyydestä. Samasta paikasta on löytynyt myös reikänuija, joka on lasten leikeissä hävinnyt.

Niemelä/Kerkelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen länsireunalla olevien Niemelän ja Kerkelän tilojen huuhtoutuneella rannalla on kivikautisia löydöksiä. Pellolta on löytynyt kehrättimen kivinen pyörä lienee muisto lappalaisasutuksesta.

Lokkilampi (320010276) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Airasvaaran länsipuolella, aivan suon reunassa olevalla ulokkeella. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa. Ylärinne on kaivettu sorakuopalle.

Tervajänkä 1 N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tapionniemen kylän lounaispuolella olevan Tervajängän pohjoisreunalla on soranotolta säästynyt töyräs. Sen laella on yksi pyyntikuoppa saksalaisten kaivamien juoksuhautojen keskellä.

Airosvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Airosvaaran itäisen rinteen yläosassa, lähellä laajaa sorakuoppaa. Kivikkoisella mäntykankaalla on yksi pyyntikuoppa.

Kiimanenä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tapionniemen koulun pohjoispuolisella kankaalla, sähkölinjan itäpuolella, on muutamia pyyntikuoppia monien satunnaisten kaivanteiden lomassa. Lähistöltä on löytynyt kivituuran ja reikänuijan teelmät, jotka ovat Kemijärven yhteiskoulun kokoelmissa.

Kiimanenä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tapionniemen koulun pohjoispuolisella kankaalla, sähkölinjan länsipuolella, on kaksi maatunutta pyyntikuoppaa alavan metsärinteen nokalla.

Niemelä (320010283) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen itäpuolen törmällä olevan Niemelän talon rannassa on jälkiä muinaisasutuksesta. Kvartsia on huuhtoutunut aivan kivikkoiseen rantaveteen.

Kenttäkumpu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttäkummun vakinaista asukasta vailla olevan talon saunarannassa on esiinhuuhtoutunutta esihistoriallisen, kivikautisen, asuinpaikan löydöstöä. Nurmettuneen kentän alla lienee säilynyttä kerrostumaa. Paikka on ollut myös kalakenttä.

Matalavaara (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Termuslahdesta Narkiperään vievän tien ja Matalavaaran luoteispuolella on kahden lammen tuntumassa isokokoinen pyyntikuoppa ja pari matalaa painaumaa. Alue on soramaata ja kivikkoa.
Vuonna 2018 alueelta tehtiin metallinilmaisinta käyttäen useita rautakautiseen/keskiaikaiseen asuinpaikkaan vittaavia metallilöytöjä - mm. veitsenkärkiä ja kuparipellin (tod. näk. astian) kappaleita.
H. Kotivuoren käsin tehdyissä muistiinpanoissa mainitaan, että kohteen kuoppa/painauma voi olla myös asuinpainanne.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020. Kotivuoren löytämän suuren painanteen sijaintia tarkennettiin, minkä lisäksi metallinilmaisinlöytökohdat tarkastetiin. Painanne sijaitsee pohjoisempana kuin alun perin rekisteriin on merkitty. Se on aivan hakatun ja käsitellyn metsäalueen, ja hakkaamatta jätetyn alueen rajalla jääden hakatulle ja äestetylle puolelle. Tämän johdosta se on äestyksessä vahingoittunut minkä lisäksi sen päältä on ajettu metsäkoneella. Painanteessa todettiin kairatessa huuhtoumiskerros.
Löytöpaikkojen läheisyydestä todettiin ihmisen aiheuttamaa maakerrosten häiriintymistä, erityisesti pohjoisemman löytöpaikka 1:n ympärillä. Tämän löytöpaikan ympäriltä todettiin kairatessa ja koepistossa nokista ja likaista maata.
Myös eteläisten löytöpaikkojen alueella todettiin häiriintyneitä kerroksia. Ottaen löydöt huomioon, on kohde tulkittavissa asuinpaikaksi. Kohteen rajauksia ja koordinaatteja on muokattu tarkastuskäynnin havaintojen mukaisesti.

Äpräänniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiekkakankaalla, saareksi säännöstelyn vuoksi muovautuneen Äpräänniemen luoteisosassa on maatuneiden pyyntikuoppien heikosti erottuva järjestelmä.

Äpräänniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Saareksi säännöstelyn vuoksi muovautuneen Äpräänniemen pohjoisosassa, tien länsireunassa on muutaman maatuneen pyyntikuopan sikermä. Luoteeseen viettävää kangasta.

Kivisalmenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Voimakkaasti huuhtoutunut, pieni kivikautisen toiminnan keskittymä entisen Kivisalmenniemen itäosasta erkaantuneen saaren rannassa.

Kälkäjäsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kälkäjävaaran itäpuolella oleva hiekkaperäinen saari on eteläpuoliskoltaan huuhtoutunutta kivikautista asuinpaikkaa. Löydöt kaksi liuske-esineen katkelmaa, liusketta, kvartsia, palanutta luuta, kvartsiittia. Sisempänä kaakkoisosassa on pari pyyntikuoppaa.

Kälkäjä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kälkäjävaaran kaakkoiskulman törmällä on yksi suurikokoinen ja pari pientä pyyntikuoppaa. Niemekkeen eteläsivulla on säännöstelyn tuhoamaa, runsaslöytöistä muinaisasuinpaikkaa, kuten itärannallakin paikotellen.

Antinsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee säännöstelyn muovaamalla Antinsaarella, keskellä Kemijärven suurinta selkää. Saaren etelärannalla on huuhtoutunut kivikautinen asuinpaikka. Alue on pääosin hiekkaperäistä rantaa.

Antinsaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven laajimman selän keskellä olevalla Antinsaarella, saaren pohjoiskärjessä. Paikalla on metsän lähes umpeuttama suurehko kuopanne, jota on syytä epäillä lappalaisperäiseksi asuinpainanteeksi.

Morkankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Javarusjärven kaakkoispuolella olevan Morkankankaan harjalla on säilynyt laajasta soranotosta huolimatta ainakin 11 pyyntikuoppaa.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Kemijärven pohjoisosassa, Javaruksen kylän eteläpuolella, Javarusjärven ja Hauta-Morkan väliin jäävällä hiekkakankaalla. Kuopat sijoittuvat jonomaiseen muodostelmaan kankaan päälle, ja ne ovat osittain jääneet kankaalle rakennetun tien alle tai ovat aivan sen laidoilla. Pyyntikuoppajärjestelmä rajautuu pohjoisessa hiekanottokuoppaan ja etelässä Hauta-Morkan järveen. Maasto on kohteen alueella melko kuivaa sekametsää, jossa näkyvyys on kuitenkin suhteellisen hyvä. Pääosin kuopat erottuvat maastossa hyvin. Vuoden 2014 inventoinnissa alueelta dokumentoitiin vain 8 pyyntikuoppaa, jotka myös ovat sijoittuneet kankaan itäreunalle.

Hauta-Morkka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Morkankankaan eteläkärjessä, lähellä Hauta-Morkka -nimisen lammen rantaa on mökkitiellä muinaisasuinpaikan merkkejä hiekkamaassa. Kohde sijaitsee Kemijärven luoteisosassa, Javaruksen kylän kaakkoispuolella olevan Hauta-Morkka -nimisen järven luoteisrannalla. Kohteen luoteispuolella on Morkankanggas, jolta tunnetaan 8 pyyntikuopan ketju. Asuinpaikka sijaitsee harjun alapuolella, lähellä järven rantaa, jossa on kesämökkejä. Alue on hiekkapohjainen, mutta sen eteläpuolella on pieni kosteikko.
Vuoden 2014 inventoinneissa rannassa olevalle mökille johtavalta hiekkatieltä havaittiin kaikkiaan kymmenkunta kvartsi-iskosta. Iskokset löytyivät kohdasta, joka ilmeisesti toimii mökkiläisten autojen kääntöpaikkana ja pysäköintialueena. Tältä alueelta kasvillisuus on kulunut kokonaan pois jättäen paljaan hiekan esille. Kaikkiaan löytöjä tuli arviolta 40-50 neliön alueelta. Havaittujen löytöjen joukosta ei havaittu yhtään selkeää esinettä. Löytöjä ei otettu talteen. Koska löytöjä tuli vain tieltä, jossa maanpinta on rikkoontunut, ei kohteen todellinen laajuus ole tiedossa. Tässä inventoinnissa kohteen laajuus on määritelty topografian perusteella tiealuetta laajemmaksi.

Isojärvi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijärven ja Sallan rajalla, Isojärven rannassa, on säilynyt vähäinen tien leikkaama kivikautisen asuinpaikan kaistale. Löydökset ovat huuhtoutuneet hienosta hiekkamaasta rannalle.

Suuköngäs 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Jumiskonjokeen laskevan puron töyräällä, asumattomalla metsäalueella on vähäinen pyyntikuopan jäännös.
Vuoden 2020 tarkastuksessa pyyntikuopan jäännöstä ei havaittu. Paikalla oli laavuleirin jäännös.

Ämmänniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ämmänniemen pohjoisrannalla, kivikkojen väliin jäävässä hietikkolahdelmassa. Paikalla on huuhtoutunut muinainen asuinpaikka ja niemekkeellä vanhan rakennuksen perustus.

Ämmänvaara 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Vaaran eteläisellä kielekkeellä on useita eri korkeuksilla olevia kvartsijuonteita. Niitä on muinoin sirpaloitu pienten kvartsiterien raaka-aineeksi.

Lantinki 1 SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kallanvaaran eteläpuolella oleva Lantinki on pyöreä ja alavahko saari, jonka rannat ovat pahoin säännöstelyn turmelemia. Kaakkoiskulmassa saarta on rannassa huuhtoutunut muinainen asuinpaikka.

Lantinki 2 N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kallanvaaran eteläpuolella olevan ulapan suurin saari on Lantinki. Sen huuhtoutuneella pohjoisrannalla on vähäisiä kivikautisen asutuksen jälkiä ja törmällä maatuneita pyyntikuoppia.

Lantinki 3 SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lantingin saaren lounaisrannalla on paikoin huuhtoutuneen kivikautisen asuinpaikan merkkejä. Rannalla on Ingerön huvila.

Unnansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Isokylän länsipuolen ulapalla olevalla säännöstelyn turmelemalla Unnansaaren kaakkoisrannalla. Paikalla on havaittu merkkejä kivikautisesta asutuksesta.

Narkilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Narkiperän lahden suulla, itärannalla olleen Narkilahden talon luoteisella rannalla. Rantaa on muokattu ja se on paljolti huuhtoutunut.

Narkiperä (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Pääosan vuodesta veden alla oleva huuhtoutunut töyräs. Noin 50 x 20 m laajalla alalla on tilapäiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä.

Neitijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitse Neitijärven luusuan länsirannalla, lentohiekkaisella törmällä, järven rannasta noin kymmenen metrin päässä. Ajouralla on havaittu tarkastuksen yhteydessä "lasikvartsia", liusketta ja tulen rapauttamia kiviä. Alueella kasvaa männikköä, joten asuinpaikka saattaa jatkua ainakin pohjoisen suuntaan. Asuinpaikan eteläpuolella, pienen joen pohjoisrannalla on pyyntikuoppia (kohde 185 Neitijoki 2) ja kivikautinen asuinpaikka (kohde 184 Neitijoki 1).

Pakasaivo, Lapin helvetti (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Pakasaivo on reilu kilometrin mittainen kapea ja 60 metriä syvä pohjois-etelä-suuntainen rotkojärvi. Järven pohjoispääty on pyöreä, reilu sata metriä halkaisijaltaan oleva allas, jota ympäröivät kallioseinämät. Kohde sijaitsee Pakajärven kaakkoispuolella. Pakasaivon kaakkoispuolella, noin 2,5 km päässä, sijaitsee puolestaan Kirkkopahta-niminen seitakivi.
Samuli Paulaharjun ”Seitoja ja seidan palvontaa” -kirjassa (1932, 48-49) kohde kuvataan seuraavasti: Pakasaivo on hyvin syvä, hyvin jyrkkärantainen, hietaiseen kangasmaahan painunut pikkujärvi, pitkä ja kapea, ja sitä sanotaan lappalaisten helvetiksi, kun se on niin kolo paikka. …Pakasaivon takana neljänneksen päässä jäkäläisellä mäntykankaalla on Seitapahta, lappalaisten vanha palvoskivi. Seitapahtaa sanotaan myös Kirkkopahaksi (Kirkkopahta).
Lapin muisteluksia -kirjassa Paulaharju (1922) kertoo entisaikaan joka lappalaisella olleen oma savonsa, josta hän kävi kalaa pyytämässä. Pakasaivo oli Suikkien oma, ja sitä sanottiinkin "Suikkilaisten helvetiksi".
Saivo-järviä on pidetty pyhinä vesialueina ja niiden rannoilla on tehty uhrauksia. Pakasaivon käytöstä ei ole arkeologisia todisteita. Kohteen arvo perustuu etnografiseen aineistoon ja saivona nimetyn yhtenäisen vesialueen pyhään merkitykseen.

Saari (498010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jerisjärven Isosaaren lounaisrannalla oleva entinen Saaren tila sijaitsee n. 600 m kaakkoon Isosaaren Martinniemestä olevassa pienessä lahdelmassa. Rannasta maasto nousee matalan törmän yläpuolella loivahkosti muodostaen tasaisen alueen, jolla tilan rakennukset ja nykyinen perunamaa sijaitsevat. Aikaisemmin alueella on ollut laajemminkin viljelyksiä, jotka erottuvat nykyään niittynä. Lahdelman ranta antaa lounaaseen muodostaen erittäin aurinkoisen ja suojaisan paikan.
Kohde sijaitsee tilan pihapiirissä ja rannassa n. 30 x 30 m alalla. Kohteen keskusalue on tilan perunamaan kohdalla vajaan 30 m etäisyydellä rannasta ja n. 15 m tilan päärakennuksesta lounaaseen. Pitkänomainen, rannan suuntainen perunamaa sijaitsee tasanteella rannan läheisyydessä. Perunamaan peltokerroksen alla oleva maaperä on hiekkaa. Kohteen laajuus ulottunee koko tilan pihapiiriin ja rantaan asti.
Kohteelta n. 400 m kaakkoon on löytynyt liuskeveitsen katkelma (Muonio 37 Jerissaari Saari). Lisäksi kohteelta n. 600 m luoteeseen Isosaaren Martinniemessä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka (Muonio 23 Jerissaari Martinniemi).
Saaren tilalta on tehty lukuisia kivikautisia löytöjä. Ensimmäiset tehtiin jo n. vuonna 1890, jolloin talon läheltä löytyi vihreäliuskeinen kirves tai taltta (KM 7651). Vuonna 1916 uudispeltoa raivattaessa löytyi kourutaltta nykyisen perunamaan kohdalta (KM 7018). Esa Hintikaisen v. 1989 tekemässä tarkastuksessa rannasta löytyi kappale sädekiviliusketta ja perunapellosta palanutta luuta, kvartsi-iskoksia sekä kiviesine (KM 25259:1-4). Hilkka Oksalan v. 1995 inventoinnissa saatiin talteen Urpo Kinnusen lahjoittamat piikaavin ja "liuskesukkula", jotka olivat löytyneet perunamaan kaakkoispäästä sekä pari palaneen luun sirua, jotka löytyivät samalle paikalle inventoinninssa tehdystä koepistosta. Lisäksi Kinnusen mukaan paikalta on löytynyt tuuran katkelma. Kinnusen hallussa on myös yksi ilmeisesti perunapellosta löytynyt luetteloimaton vihreäliuskeinen pohjalaistaltta. Myös rantavedestä on tehty Kinnusen mukaan löytöjä, jotka ovat sittemmin joutuneet hukkaan.
Vuoden 2004 inventoinnissa tilan alueeseen käytiin tutustumassa pikaisesti. Perunamaa oli pienentynyt luoteispäädystään edellisiin käynteihin verrattuna. Samalla valokuvattiin talon perunapellosta löytynyt liuskeiskos ja rannasta löytynyt historiallisen ajan rautapadan kappale.
Paikalla on runsaiden löytöjen perusteella ollut todennäköisesti varsin laajamittaista asutusta kivikaudella, jonka vaikutusalue käsittää ainakin talon pihapiirin ja rannan välisen alueen. Perunapelto ja rakennustoiminta ovat osittain tuhonneet kohdetta. Suurin osa löydöistä on Urpo Kinnusen mukaan tullut perunamaan peltokerroksen alla olevassa hiekassa havaitun likamaan tai hiilijuovan tienoilta. Tämän tiedon perusteella voidaan olettaa, ettäperunapellonkin alla on säilynyt jonkin verran häiriötöntä kulttuurikerrosta.

Pitkäniemi (498010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pitkäniemi on Leustojärven ja Äkäsjärven luoteisrannan väliin jäävä vajaan kilometrin läpimittainen maakaistale. Niemen keski- ja kaakkoisosat ovat mäntyvaltaista sekametsäkangasta, jonka aluskasvillisuus koostuu lähinnä mustikasta ja sammaleista. Maaperä alueella on moreenia.
Kohde sijaitsee aivan Pitkäniemen kaakkoiskärjessä olevan tilan perunamaan kohdalla. Perunamaa sijoittuu tilan pihapiirin lounaiskulmaan pohjoiskoillis-etelälounas -suuntaisen tilustien itäpuolelle. Tilan päärakennus sijaitsee perunamaasta n. 30 m itäkaakkoon ja aivan sen eteläpuolella on kaksi ulkorakennusta. Matkaa Äkäsjärven lounaassa olevaan rantaan on n. 100 m. Paikalla on tasanne, joka viettää loivasti etelään ja lounaaseen kohti järven rantaa. Peltokerroksen alla maaperä on hiekkaa. Pihapiiri kasvaa heinikkoa.
Paikalta on löytynyt peltoa kuokkiessa tuuran teelmä (KM 9424) ja pitkulaisen tulisijan jäännökset 1910- tai 1920-luvulla. Vuoden 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala havaitsi mielestään palaneiden kivien keskittymiä tilustiellä ja ulkorakennusten tienoilla, mutta 2004 inventoinnissa kivet todettiin palamattomiksi. Lisäksi Oksala havaitsi kvartsiittisen maakiven tien itäpuolella hiukan perunamaasta lounaaseen. Kivestä oli Oksalan mielestä mahdollisesti irrotettu kvartsiittia raaka-aineeksi. Tämäkin tulkinta vaikutti vuoden 2004 havaintojen perusteella varsin epätodennäköiseltä. Kivessä ei ollut havaittavissa selkeitä merkkejä lohkomisesta.
Kohteen tulkinta mahdolliseksi kivikautiseksi asuinpaikaksi nojautuu siis lähinnä paikan topografiaan ja talonväen pellosta 1900-luvun alussa tekemiin havaintoihin pitkulaisesta liedestä. Vuoden 2004 inventoinnissa perunamaan tienoille tehtiin muutama koepisto, joissa ei kuitenkaan havaittu merkkejä asuinpaikasta. Paikka sijaitsee aika kaukana järven rannasta, joten on hyvinkin mahdollista että tuuran teelmä on vain pelkkä irtolöytö.
Niemen kärkeen liittyy maanomistajan mukaan myös perimätietoa lappalaisten asuinpaikasta. Vuoden 2004 inventoinnissa perunamaan viereisistä ulkorakennuksista etelään, n. 20 m etäisyydellä rannasta, havaittiin tasaisella puuttomalla alueella kymmenestä latteasta, n. 20 cm läpimittaisesta kivestä, koostunut epämääräinen pitkulainen kivikeskittymä, jonka laajuus oli n. 2 x 0,8 m (pkoo=7532055, ikoo=3378545). Kivet eivät kuitenkaan olleet selkeästi palaneita, eikä paikalle tehdyissä parissa koepistossa havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kestikievari (498010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on entisen kestikievarin vainion kohdalla, maantien ja Muonionjoen välissä, myös Pajan tilalla. Paikalta on löydetty 1800-luvun lopulla useita kiviesineitä.
Vuoden 2018 inventoinnissa todetaan Lahenrannantien ympäristöä rakennetun voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen. Kohteen ympäristöä tarkastettiin maastossa, josta suurin osa oli rakennettua. Kohteelle ei voi määrittää rajausta ilman maastoon kajoavia tutkimuksia. Kohde tunnetaan aikaisemmissa inventoinneissa numerolla 20 ja sen on arveltu olevan ainakin osittain tuhoutunut.

Tervakuru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tervakurun tila sijaitsee Tervakurunniemellä, Särkijärven etelärannalla, n. 1,2 km Särkijärven koulusta kaakkoon. Matalalla niemekkeellä kasvaa mänty- ja koivuvaltaista sekametsää. Talon pihapiirissä on nurmikkoa ja istutuksia. Maaperä alueella on hiekkamoreenia.
Kohde sijaitsee aivan niemen kärjessä rannan ja tilan päärakennuksen välissä. Paikalla on hiekkainen tasanne, joka kohoaa n. metrin Särkijärven pinnasta. Aivan rannassa kasvaa suurehkoja mäntyjä ja varpukasveja sekä muutamia nuoria kuusia.
Vuonna 1961 maanomistaja löysi kolme talttaa läheltä rantaa n. 40 cm syvydestä. Lisäksi hän havaitsi hiilenmuruja syvemmällä hiekassa suurehkon kiven läheisyydessä. Aarni Erä-Eskon inventoinnissa 1961 havaittiin paikalla lisäksi punaiseksi värjäytynyt laikku hiekassa ja kaksi puutonta tasannetta löytöpaikan läheisyydessä. Paikalla tehtiin laajahkot koekaivaukset Esa Hintikaisen johdolla 1989, jotka käsittivät yhden laajemman koeojan ja n. 20 koekuoppaa. Paikalta löytyi yli 20 kvartsi-iskosta; muita merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, rakenteita tai likamaata, ei koekaivauksissa saatu.
2004 inventoinnissa kohde tarkastettiin pikaisesti mm. sijaintitietojen päivittämiseksi. Topografisesti alue vaikuttaa sopivalta kivikautisen asuinpaikan sijainnille. Taltat on tulkittu ns. kätkölöydöksi, mutta koekaivauslöydöt viittaavat asuinpaikan olemassaoloon. Kohdetta ei voi pitää loppuun tutkittuna.

Martinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Martinniemi on Jerisjärven Isosaaren lounaisosasta länteen työntyvä niemeke, jonka pyöreähkön kärkiosan halkaisija on n. 200 m. Niemenkärjen tyvi, keskiosa ja eteläranta ovat vanhaa kesantopeltoa. Niemenkärjen pohjoisosassa kasvaa kosteaa kuusimetsää ja sen pohjoiskärki on suota. Niemen kärjen keskiosassa on tasanne, jolla Martinniemen tilan rakennukset sijaitsevat. Pyöreähkön tasanteen laajuus on n. 50 x 50 m. Tasanne laskee loivasti kohti Jerisjärveä.
Martinniemen kivikautiset löydöt on tehty pääosin tasanteelta tilan päärakennuksesta pohjoiseen. Tasanteen länsi- ja lounaispuolelta, rannan läheisyydestä, on tehty historiallisen ajan löytöjä. Maaperä tasanteella on kauttaaltaan paksuhkon multakerroksen peitossa, jonka alla on vähäkivistä hiekkamoreenia.
Lähin kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Martinniemestä n. 600 m kaakkoon, Saaren tilalla (Muonio 15 Jerissaari Saari). Tästä edelleen n. 400 m kaakkoon on löytynyt liuskeveitsen katkelma (Muonio 37 Jerissaari Saari). Isosaaren lounaisrannalta tunnetaan siis useita kivikautisia kohteita.
Tilan rakennusten läheisyydestä on tehty useita kivikautisia löytöjä ja muutama historialliseen aikaan ajoittuva löytö. Löydöt on tehty 1910-, 1930- ja 1950-luvuilla peltotöissä. Niemen lounaisrannan läheisyydestä on löytynyt rautaveitsi (KM 9631). Kivikautiset löydöt ovat löytyneet tilan ulkorakennuksen luoteispuolelta (pkoo=7536732, ikoo=3378005). Ulkorakennus sijaitsee n. 40 m päärakennuksesta pohjoiseen. Lisäksi tasanteen länsipuolelta on löytynyt T.I. Itkoselle 1916 luovutettu luetteloimaton "terrakottapikari" (pkoo=n. 7536715, ikoo=n. 3377937).
2004 inventoinnissa kohteeseen tutustuttiin maanomistaja Jouko Saaren opastuksella, joka pystyi osoittamaan kiviesineiden tarkan löytöpaikan. Tarrakottapikarin ja rautaveitsen tarkkaa löytöpaikkaa hän ei tiennyt. Maanomistajan mukaan alueeseen liittyy vahvaa perimätietoa lappalaisasutuksesta.
Alueen topografian ja löytöaineiston perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka. Historiallisen ajan löydöt saattavat liittyä tradition mukaiseen saamelaisasutukseen.

Seitaniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jerisjärven luoteispuolella, Törmäslompolo- eli Törmäslommolampeen pistävällä Seitaniemellä. Niemi sijaitsee lammen etelärannalla ja on 150 m pitkä, kapea suokaistale. Niemeä peittää vaivais- ja tunturikoivuvaltainen varpukasvillisuus sekä paksu turve. Niemen tyveen kulkee kiviestein suljettu metsäautotie Pallakselle johtavan maantien n:o 957 varresta.
Seidan tarkkaa sijaintipaikkaa ei enää tunneta. Jossain niemellä on Samuli Paulaharjun mukaan ollut lappalaisten seita, jonne on uhrattu poron- tai peuransarvia vielä 1870-1880-luvuilla. Turpeen alla pitäisi vieläkin olla sarvia jäljellä. Toisessa teoksessaan Paulaharju mainitsee seidan olleen n. metrin korkuinen, suippopäinen kivipatsas, joka on myöhemmin hävinnyt. Lisäksi hän kertoo paikkaan liittyvän paikallisia kansantaruja loimuavista tulista ja "naavaisen lapinäijän" muodossa ilmestyvistä hengistä.
Seidan oletettu sijaintialue lienee niemen pohjoisosassa. Niemen pohjoiskärki on perusteltua suojella seitapaikkana vahvan tradition vuoksi, vaikka varsinainen seitakivi on kadonnut tai hävitetty. Paikannimi vahvistaa vielä tätä oletusta. Kohde on merkitty muinaisjäännöksenä vuoden 1968 topografiselle kartalle.
1995 inventoinnissa Hilkka Oksala pyrki löytämään seidan tarkan sijaintipaikan. Yrityksistä huolimatta hän ei tässä onnistunut. 2004 inventoinnissa paikkaa ei katsottu tarpeelliseksi tarkastaa uudelleen.
Paikalla ei myöskään 2007 inventoinnin ja tarkastuksen yhteydessä näkynyt yhtään poikkeavaa kiveä, joka olisi voitu tulkita seidaksi. Seitakohde lienee tuhoutunut. Niemessä oli kuitenkin havaittavissa yksi tai kaksi epämääräistä turvevallin muodostamaa rinkulaa, jotka saattavat olla mahdollisesti kodanpohjia.

Kukaslompolo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalakenttä sijaitsee Kukastunturin itäpuolella Äkäsjoen laajentumaan Kukaslompoloon pohjoisesta pistävän niemen kärjessä. Paikalla erottuu hirsirakennuksen jäänteitä. Rannassa on myös muutamia riukuja, jotka voivat liittyä kalapatoon.

Äkässaivo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkässaivon pohjoispuolella, Äkäsjoesta 300 m pohjoiseen olevassa kallionotkelmassa. Jyrkkärantaisen saivojärven länsipuolella nouseva kalliopaasi, nimeltään Seitapahta, nousee korkeimmillaan noin 30 metriä järven yläpuolelle. Leveyttä kalliolla on 10 metriä. Paulaharju (1922) on määritellyt kohteen nimensä perusteella seitapahdaksi. Historialliset lähteet liittävät pyhyyden saivojärveen ja siitä nouseviin jyrkänteisiin.
Paikalle johtaa metsähallituksen rakentamat pitkospuut, jotka heikkokuntoisina vuonna 2018 korvataan sorastetulla retkeilyreitillä.Lähistöllä on myös historiallisen ajan asutukseen ja toimintaan liittyviä jäännöksiä kuten kalkkiuuni. Kohde on merkitty karttaan ja paikalla on opaste.
Seitapahdan ympäristössä vajaan 2000 m2:n alueella tehtiin vuonna 2010 pienimuotoista koekaivausta ja ympäristöä inventoitiin 6,6 ha:n alueelta. Seitapahdan ympäriltä löytyi vain 2000-luvulle ajoittuvia löytöjä ja ympäristöstä löytyneet vähäiset eläintenluut tulkittiin pelkästään luontaisiksi.

Passisenkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Passisenniemi sijaitsee Särkijärven pohjoisrannalla, Manalaisenniemen tyven itäpuolella. N. 100 m leveä loivapiirteinen niemi työntyy rannasta n. 50 m kaakkoon. N. metrin Särkijärven pinnasta nouseva tasanne kasvaa mäntyä, aluskasvillisuutena on puolukkavaltaista varvikkoa, sammalta ja jäkälää. Maaperä alueella on hiekkamoreenia. Kankaan länsi- ja pohjoispuolella on suo. Passisennniemen länsipuolella sijaitsevan Manalaisenniemen tyviosan soinen maakaistale on ollut muoniolaisen Antti Metsolan kertoman mukaan aikaisemmin ajettavissa veneellä läpi. Kohde sijaitsee niemen rannalla n. 50 x 50 m laajalla alueella. Paikalla kasvaa paikoin myös katajaa ja heinää. Kohde sijaitsee Särkijärven aarnimetsien suojelualueella.
Aki Arponen tarkasti kohteen inventoinnissaan 1989 muoniolaisen Antti Metsolan opastamana. Paikalla havaittiin useita epämääräisiä nelikulmaisia painaumia, joista ainakin yksi tulkittiin rakennuksen sijaksi tai kalakellariksi. Lisäksi alueelta löytyi selkeillä valleilla ympäröity rakennuksen sija.
2004 inventoinnin yhteydessä paikalla havaittiin ainakin viisi katajaa ja heinää kasvavaa suorakulmaista aluetta, joiden sivun pituus vaihteli kahdesta viiteen metriin. Osa alueista erottui vain ympäristöstään poikkeavan kasvillisuuden perusteella, mutta muutamien kohdalla oli havaittavissa matala suorakulmainen painauma. Yksi järven rannassa sijaitsevista painaumista todettiin Arposen mainitsemaksi "kalakellarin" jäännökseksi, joka oli laajuudeltaan n. 5 x 3 m ja sen pohjalla oli suurehkoja kiviä (pkoo=7539279, ikoo=3373800).
Arposen kuvailema vallien ympäröimä rakennuksen sija erottui myös selvästi. Se on n. 4,5 x 4,5 m laajuinen painauma n. 15 m "kalakellarista" pohjoisluoteeseen (pkoo=7539293, ikoo=3373791). N. 50 cm korkeat vallit erottuvat hyvin selkeinä ja jyrkkäpiirteisinä. Pohjalle tehdyssä koepistossa saatiin havaintoja 3-5 cm paksusta huuhtoutuneen ja sekoittuneen maan kerroksesta ja sen alaisista likamaa- ja hiilikerroksista. Rakenteesta n. 15 m länsiluoteeseen löytyi vielä osin vallien ympäröimä tasainen alue.
Paikkaan liittyvän perimätiedon mukaan niemessä on sijainnut Passinen -nimisen henkilön kenttä, joka olisi muuttanut seudulle 1600- tai 1700-luvulla Keminmaasta. Paikalta löytynyt vallien ympäröimä painauma vaikuttaa rakennuksen sijalta. Muiden alueella havaittujen rakenteiden luonteen selvittäminen vaatisi lisätutkimuksia. Ainakin osa niistä liittynee historiallisen ajan asutukseen.

Keskinensaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keskinensaari on n. 200 m pitkä ja 100 m leveä loivapiirteinen saari Särkijärven itälaidalla. Tasalakinen saari nousee loivasti järvestä. Sen korkein kohta nousee n. 5 m järvenpintaa korkeammalla. Saaren pohjoisrannalla on suo. Muualla saaressa kasvaa kuusi- ja koivuvaltaista metsikköä ja sen aluskasvillisuus koostuu mustikkavaltaisesta varvikosta. Kohde sijaitsee saaren keskiosassa n. 50 x 50 m laajalla alalla.
Kohde tarkastettiin Aki Arposen inventoinnissa 1989 muoniolaisen Antti Metsolan opastuksella. Paikalla on neljä eri-ikäistä rakennuksen pohjaa ja epämääräinen kuoppa. Saaren koillisrannalla on Antti Metsolan mukaan Karhu-Väinön eli Väinö Kangosjärven 1940- tai 1950-luvulla rakentaman kalakellarin tai -korsun paikka, joka erottuu nelikulmaisena kuopanteena järvelle päin. Tämän vieressä on n. 2 x 3 m kokoinen matala rakennuksen pohja. Lisäksi edellisistä n. 10 m kaakkoon n. viiden metrin etäisyydellä rannasta on n. 2 x 2,5 x 0,5 m laajuinen, matalareunainen rakennuksen sija. Tästä n. 20 m lounaaseen sijaitsee epämääräinen 2,5 x 3,5 x 1-1,2 m laajuinen kuoppa, jonka yksi pääty on suora ja toinen suippeneva. Kuopan reunoilla erottuu vallit ja sitä reunustaa metrin levyinen ja 50-70 cm syvä kaivanto. Kuoppa sijaitsee saaren korkeimmalla kohdalla. Kuopasta itään, aivan rannassa on lisäksi 2,5 x 2 m laajuinen rakennuksen sija, joka on järven puolelta avoin ja saaren puolelta n. 30-50 cm korkuisen vallin rajaama. Kohde sijaitsee aarnimetsien suojelualueella.

Ylinenjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylinenjärven (Utkujärven) lounaispään kaakkoisrannalla. Paikalta on hahmotettu kaksi kivikautisten/pyyntikulttuurin löytökeskittymää: hiekkarannalla Utkujärven sillan itäpäästä 200-250 m koilliseen sekä jyrkän rantatörmän päällisen metsäautotien pinnasta edellisestä noin 280 m pohjoiskoilliseen. Lisäksi näiden ääripäiden välillä rantahietikolla on muutamia kvartseja sekä palaneita kiviä.
Vuonna 2013 omakotitalon rakennussuunnitelman takia tehdyssä tarkastuksessa rantahietikolla ei löytöjä havaittu. Eteläisellä löytöalueella havaittiin törmän leikkauksessa kuitenkin palaneita kiviä. Kvartseja todettiin ainoastaan pohjoisella löytöpaikalla tieuralla.
Kankaalla ja osin myös rinteessä paikannettiin kuitenkin ainakin 16 kiinteinä muinaisjäännöksinä pidettäviä kuoppia ja kuopanteita. Niistä ainakin pääosa tulkittiin pyyntikuopiksi. Nämä muodostavat melko yhtenäisen alueen alkaen etelästä Jäämerentieltä noin 100 m kankaan laen päältä pohjoiseen johtavan tieuran länsipuolelta suuntautuen melko jyrkkään järvenrannan rinteeseen, lähes 200 m matkalla (ainakin 8 kuoppaa). Alue on myös aiempien rannan kvartsilöytöjen aluetta.
Toinen alue muodostuu pohjoisen aiemman kvartsien löytöalueen vaiheille, jossa kahden tieuran välillä on niemekkeen itäreunassa kaksi pyyntikuoppaa.
Kolmas kuoppa-alue on isohkon supan (osin hiekanottoalueen?) itäpuolella, jossa on ainakin kuusi pyyntikuopaksi tulkittua rakennetta lounais-koillissuuntaisesti sekä yksi ilmeisen myöhäinen kuoppa.
Muinaisten kuoppien lisäksi alueella on osin samoilla alueilla ilmeisen myöhäisiä kuoppia, ainakin etelässä, Jäämerentien suuntaan laskevassa rinteessä isoja kuoppia sekä pohjoispuolella sijaitsevan toisen muinaisjäännöskohteen Ruottojoensuu alueella, jossa on myös soranottokuoppia.

Ruottojoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Ylisenjärveen kaakosta mutkitellen laskevan Ruottojoen suussa ja sen luoteisrannalla. Joen ja järven välisellä hiekkakankaalla erottuu merkkejä asuinpaikasta kolmessa kohdassa. Soranotto ja rantavoimat ovat tuhonneet osan kohteista. Vuoden 2006 inventoinnissa asuinpaikan merkkejä havaittiin vain jokitörmästä oheisista keskikoordinaateista n. 80 m etelään.

Muuraissaarenmulkku (Hautapaikat)
Historiallinen; Muuraissaarenmulkku on piskuinen, halkaisijaltaan n. 15 m oleva saareke Jerisjärven länsiosassa olevasta Muuraissaaresta n. 150 m kaakkoon. Maaperältään varsin kivinen saari nousee n. metrin korkeudelle Jerisjärven pinnasta. Saarella kasvaa koivua ja paksuhkon turpeen päällä rehottavaa varvikkoa, joka koostuu lähinnä mustikasta ja suopursuista.
Saareke on perimätiedon mukaan kesähautapaikka. Paikalla on havaittavissa kolme pitkänomaista kuopannetta, joista yksi on selkeä ja kaksi epämääräisempää. Keskellä saarta sijaitseva selkein kuoppa on mitoiltaan n. 1,5 x 1 x 1 m. Sen ympärillä on havaittavissa pyöeähkö matala valli. 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala otti selkeimmästä kuopasta maakairalla näytteen, jossa näkyi paksun turpeen alla hieno podsoloitunut hiekka.
Paikka lienee tilapäinen hautapaikka, joka ajoittuu historialliseen aikaan. 1962 inventoinnissa Aarni Erä-Esko luuli erheellisesti kohteen sijaitsevan Muuraissaaren eteläosassa, joten ainakin teoksessa "Tunturi-Lapin kiinteät muinaisjäännökset" vuodelta 1993 kohde on merkitty väärään paikkaan. Kohteen sijainti on merkitty kuitenkin oikein Maanmittauslaitoksen digitaaliselle peruskartalle. 2004 inventoinnissa kohteen sijainti tarkastettiin GPS-laitteella.

Äkäsjärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven kapean eteläpään Ruonankaula -nimisen kapeikon itärannan rinteessä, n. 500 m Ruonajoen suusta koilliseen. Paikalla kohoaa jyrkkä kallioinen rinne n. 15 m korkeudelle Äkäsjärven pinnasta. Rinteen päällä on kivisessä moreenimaassa tasanne, jolta aukeaa näyttävä näköala järvelle. Paikalla kasvaa harvakseltaan suuria mäntyjä ja aluskasvillisuus koostuu retkeilijöiden matalaksi tallaamista sammaleista ja jäkälistä sekä kanerva- ja mustikkavaltaisesta varvikosta. Seitakivi sijaitsee n. 40 m etäisyydellä järven rannasta. Paikalle johtaa Metsähallituksen ylläpitämä merkitty polku.
Tasanteella on n. metrin korkuinen, pystyyn kammettu laakakivi, joka muistuttaa hieman ihmiskasvojen profiilia. Kivi on n. 10 m päässä tasanteen reunasta. Kiven järven puolelle on kasattu moderni, alttarimainen rakenne, joka koostuu n. 25 cm läpimittaisesta laakakivestä ja sen ympärille asetelluista pikkukivistä. Tälle rakennelmalle ovat retkeilijät uhranneet pikkukolikoita.
Kohde tarkastettiin ensimmäisen kerran 1995 inventoinnissa. Seitakivi oli tullut Metsähallituksen tietoon tuntemattomasta lähteestä ja se on merkitty 1:50 000 peruskartalle, Maanmittauslaitoksen digitaaliselle peruskartalle sekä GT 16 -tiekartalle. Seitakiveen liittyy myös perimätietoa Hilkka Oksalan 1995 haastatteleman kohteen vastarannalla asuvan Pasi Baasin mukaan. Kivi on ollut hänen tiedossaan jo pitkään. 2004 inventoinnissa kohteen sijaintitieto tarkastettiin GPS-laitteella. Kiven vieressä on Metsähallituksen asettama kyltti ja paikalle johtavan polun opasteissa lukee seitakivi. Kohde sijaitsee Äkäsjoen varren luonnonsuojelualueella.

Sonkajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muonion ja Enontekiön rajasta n. 1 km kaakkoon, molemmin puolin maantietä 21. Paikalla on pyyntikuoppia kolmessa ryhmässä: Myllykorvan pohjoispuolisella kankaalla kahta puolen Kilpisjärventietä, kaarevassa jonossa Sonkajoen länsipuolella Kilpisjärventiestä koilliseen ja edellisistä koilliseen Sonkajoen ylittävän sillan pohjoispuolella (muinaisjäännösmerkki). Eteläisin ryhmä on vielä 1956 jatkunut etelään muodostaen 30 soranotossa ja tienrakennuksessa tuhoutunutta kuoppaa. Nykyisin kuoppia on koko alueella jäljellä reilut 30.

Kenttäranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Keimiöniemi on pohjois-eteläsuuntainen, n. 2 km pitkä ja eteläosassa n. kilometrin levyinen niemi Jerisjärven pohjoisrannalla. Niemen eteläosassa maaperä on kivistä moreenia ja kasvillisuus mäntyvaltaista sekametsää.
Kohde sijaitsee Keimiöniemen tilan pohjoispuolella, niemen eteläosan länsirannalla yhteensä yli 300 m matkalla. Paikalle johtaa useita polkuja Keimiöniemen keskiosassa kulkevalta hiekkatieltä. Maasto nousee loivasti Jerisjärvestä. Rannalle jää hiukan järven yläpuolella oleva n. 15-40 m leveä tasanne. Tasanteella kasvillisuus on tallaantunut ja muodostuu heinistä, sammaleista ja varvuista sekä muutamista koivuista. Tasanne on laajalti avointa pihamaata. Piha-alueita yhdistää hyvin tallaantunut polku.
Kohde koostuu länsirannan 340 m pitkästä kalakentästä, jossa on rivissä 17 kalapirttiä tai -aittaa sekä kivikautisesta asuinpaikasta pirttirivin keskivaiheilla. Pirtit ovat eri ikäisiä ja edelleenkin käytössä. Niitä on korjailtu vuosien saatossa tarpeen mukaan ja tuhoutuneiden tilalle on rakennettu tai siirretty uusia pirttejä. Pirtit sijaitsevat neljässä 40-90 m pitkässä ryhmässä, joita erottaa muutaman kymmenen metrin väli. Rakennukset muodostavat 13 erillistä, eri tiloille kuuluvaa kenttää. Kenttäryhmät kuvastavat eri tilojen kesken jaettujen apajapaikkojen jakoa.
Kalakentän käyttöhistoria ulottunee 1500-luvun puolelle, jolloin torniolaiset tulivat hyödyntämään Jerisjärven kalavesiä. Keimiöniemi sijaitsee lähellä Jerisjoen suuta, jonka kautta silloinen liikkuminen on tapahtunut. Verotietojen mukaan Jerisjärvi on kuulunut Ylitornion armassaarelaisten nautinta-alueeseen jo vuonna 1553. Yksikään Keimiöniemen nykyisistä rakennuksista ei ole säilynyt tuolta ajalta, sillä ilmeisesti vanhimmat pirtit poltettiin venäläisten toimesta vuonna 1592. Jotkut nykyisistä pirteistä lienevät ainakin osittain rakennettu jo 1600-1700-luvuilla. Vanhin Keimiöniemellä olleista kalapirteistä on tiettävästi ollut sen itärannan Hurulanniemessä sijainnut Hurulan pirtti, joka tuhoutui 1991 ilkivallan seurauksena. Hurulan pirtin oletettu rakennusvuosi oli 1608.
Venevalkaman kaivannosta, kenttärannan puolenvälin tienoilta löytyi 1995 pohjalainen kirves, jonka yksityishenkilö luovutti Kansallismuseon kokoelmiin (KM 29492:1). 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala havaitsi löytöpaikalla vielä muutamia kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Kenttärannan pohjoisosasta löytyi vielä yksi mahdollinen kvartsiydin.
2004 inventoinnissa löytyi kivikirveen löytöpaikan läheisyydestä useita kvartsi-iskoksia sekä liesimäinen palaneiden kivien keskittymä. Löydöt jätettiin paikoilleen maahan. Paikalla todettiin löytöjen levinnän perusteella olevan vähintään n. 35 x 15 m laaja kivikautinen asuinpaikka.
Kenttäranta on erittäin näyttävä muinaisjäännöskohde, jonka käyttö- ja asutushistoria ulottuu kivikaudelta tähän päivään. Koko Keimiöniemi on luokiteltu valtakunnallisesti arvokkaaksi perinnemaisemaksi.

Lapinniemi (583010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kemijoen ja Kitisen yhtymäkohdassa Kemijoen länsirannalla Lapinniemen tilalla. Kohde on valtionmaalla viljelysmaassa ja tulvavesien kuluttamassa jokirannassa. Lapinniemen tilalta on useita asuinpaikkalöytöjä. Keskeisin löytöalue sijaitsee päärakennuksesta runsaat 100 m etelään. Geologi Väinö Tanner on tehnyt esineiden löytöpaikalla kaivauksia 1907. Löydöt KM 4979:1-6, 5850, 19140:1-2, 19141:1-4, 24459.

Pyhätunturi 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Luola Pyhätunturin korkeimman laen, Noitatunturin, huipusta n. 500 m pohjoiskoilliseen. Kuorinkikuruun viettävässä rakkaisessa rinteessä. Takaosastaan kohoavalla luolakäytävällä on syvyyttä 4 m.

Purasmantere (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla hiekkaisella, sortuvalla rantatörmällä, Keminsaarista n. 500 m itään. Havaintoja rannan suunnassa n. 60 m:n matkalla, myös törmän päällä.

Kaakkuripalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppa Kemijoen etelärannalla vesakkoa kasvavalla rantatörmällä eteläisimmästä Keminsaaresta vajaat 200 m itäkaakkoon. Kivikautisia asuinpaikkahavaintoja rannan suunnassa n. 50 m:n matkalla.

Kaikuranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 16,5 kilometriä koilliseen. Kemijoen koillisrannalta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia löytöjä kahdesta eri kohdasta 120 metrin päässä toisistaan. Löytökohdat sijaitsevat sortuvassa jokitörmässä ja törmän päällä Kaikurannan talosta noin 400 - 550 metriä kaakkoon.

Serrinsuvanto N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemijoen Serrinsuvannon pohjoisrannalla Serrinojan suusta n. 50 m länteen rantatörmällä ja -kivikossa. Löytöjä rannan suunnassa n. 100 m:n matkalla.

Haltioharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoen koillispuolella joen ja Haltiojärven välisellä harjulla ja Haltiojärven lounaisrannan kankaalla. Kohde jakautuu kolmeen alakohteeseen, joista ensimmäisellä on painaumia ja kuoppia. Osassa kuopista on havaittavissa valli. Paikalta on myös löydetty palanutta luuta tuulenkaadosta.
Alakohde kaksi sijaitsee Haltioharjun laella. Sen kapeimmalla ja samalla korkeimmalla kohdalla on 30 metrin matkalla neljä pyyntikuoppaa. Aivan harjun pohjoispäässä, kankaan reunan tuntumassa, on vielä yksi yksittäinen kuoppa. Alakohde kolme sijaitsee tiheässä sekametsässä. Paikalla on kuoppa.

Kellonivat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vuotosjoen lounaisrannalla Kellonivojen kohdalla mäellä. Paikalla on myös 2-3 peurakuoppaa.

Uhriharju ja Pyhänkasteenlampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhä-Luoston kansallispuiston itäsosassa, Ukonhatun pohjoispuolella. Uhriharju on noin 600 m pitkä ja 150 m leveä, itä-länsisuuntainen kallio- ja moreenimuodostuma. Harjun itäpuolella, Pyhäkurun pohjalla, sijaitsee Pyhänkasteenlampi -niminen pieni lampi. Lampeen laskee Uhriharjun etelänpuolisen kurun kautta Pyhänkasteenputous.
Perimätiedon mukaan kyseessä on metsäsaamelaisten palvospaikka, jossa heitä paikallistarinan mukaan olisi kastanut Inarissa ja Kemijärvellä 1600-luvulla pappina toiminut Esaias Mansveti Fellman. Pyhänkasteenlammen vastakkaisessa päässä olevaa kivimuodostumaa on arveltu uhrikiveksi. Mitään varmaa lähdetietoa paikalle uhraamisesta ei kuitenkaan ole löydetty.
Vuoden 2011 inventoinnissa todettiin aivan putouksen vieressä, lammen pintaa muutaman metrin korkeammalla on noin 1.3 x 1 x 0.7 metrin suuruinen, vinosti lappeellaan oleva kivi, jonka tasaiseen yläpintaan on kaiverrettu vuosiluku 1917 sekä kirjamet LU.A.K. Kivi on mahdollisesti perimätiedoissa kerrottu "uhrikivi".
Uhriharjulle Karhunjuomalammelta vievän tien länsipäässä on polun pohjoisreunassa epämääräinen kuoppa, joka saattaa olla luontainenkin. Uhriharjun laki on puiston retkeilykäytössä paikoin pahasti kulunut. Eroosion ehkäisemiseksi on aloitettu kunnostustyöt 2007. Kohde on merkitty karttaan ja paikalla on opaste.

Taklamo-oja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kemijoen kaakkoisrannalla Taklamo-ojan suussa. Suureksi osaksi huuhtoutunut.

Ontinsuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kemijoen pohjoisrannalla, Ontinsuvannon itäpäässä.

Ontinojansuu N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kemijoen pohjoisrannalla vastapäätä Ontinojan suuta.

Haltioharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee 480 m Haltiojärvestä länteen, Kemijoen pohjoispuolella kangasharjanteella.

Haltioharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kolme pyyntikuoppaa sijaitsevat Haltiojärvestä 420 m länteen, harjulla Kemijoen pohjoispuolella.

Soramontunlampi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa ja mahd. kivikautinen asuinpaikka sijaitsevat 300 m soramontunlammesta lounaaseen soranottoalueen ja vanhan Pelkosenniemi-Savukoski -maantien välissä harjulla.

Kupittaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ahvenlammen, Syväjärven ja Soramontunlammen välisellä harjulla soranottoalueen reunalla on kaksi pyyntikuoppaa.

Pitkäjärvi NW (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pitkäjärven kaakkoisreunaa myötäilevällä harjulla pyyntikuoppa ja Pitkäjärven rannalla tupasija. 1,4 km Kitisestä itään

Pitkäjärvi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee harjulla Pitkäjärven lounaisreunassa. Kitisestä itään 1,7 km ja vastaavan matkan Kemijoesta pohjoiseen.

Syväjärvi (583010032) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Syväjärven kaakkoiskulmassa olevalla harjulla. 1,3 km Kemijoesta pohjoiseen.

Kaijanjänkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Itäisimmän kaakkurinlammin ja Kaijanjängän välisen harjanteen korkeimman kohdan tuntumassa on loivapiirteinen painauma.

Itäinen Kaakkurilammi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee itäisemmän Kaakkurilammin ja Kaijajängän välisellä harjanteella. 880 m Kemijoesta etelään.

Läntinen Kaakkurilammi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee läntisemmän Kaakkurilammin koillisrannan harjanteella. 800 m Kemijoesta etelään.

Läntinen Kaakkurilammi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Palokangas-nimisen harjun eteläpäässä, kaakkoisemman Palokankaanlammin itäpuolella olevan harjun eteläkärjessä on kaksi kuoppaa

Kaijanjänkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kaijanjänkään rajoittuvalla kankaalla, 180 m itäisestä Kaakkurilammesta eteläkaakkoon ja 50 m Kemijokivarresta Palokankaalle kulkevasta metsäautotiestä suuntaan WSW. Kuoppa on kahden kosteikon välisellä harjanteella.

Kotakkojärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija on Kotakkojärven koillisrannan harjulla, 1,75 km Kemijoesta etelään.

Kaijanjänkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kaijanjängän kaakkoisreunassa, keskellä matalaa hiekkakumperetta.

Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kaijanjängän kaakkoiskulmassa, 150 m itäisemmästä Kaakkurinlammista itäkaakkoon. Pyyntikuopasta 10 m lounaaseen on löytynyt irtolöytönä reikäkivi in situ.

Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee 25 m Kaijanjängän reunasta ja n. 3 m jängänpintaa ylempänä moreeniharjanteella. Kuoppa on pitkänsoikea, selvästi vallillinen.

Ajoittamaton; Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsevat harjanteella Kaijanjängän itäreunassa 10 m päässä toisistaan. Ne ovat muodoltaan soikeita.

Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee matalan harjanteen koillisreunassa Kaijanjängän läntisemmän haaran pohjoispäästä noin 90 m itään.

Persesilmälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Persesilmälammen pohjoispuolella olevan harjanteen kärjessä. 2 km Kemijoesta etelään ja 100 m Kotakkojärvestä koilliseen

Sorsalammit (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija on rinteessä, Palokangas-nimisen harjun itäreunassa olevasta eteläisemmän Sorsalammin eteläpäästä itään.

Kuikkalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija on Palokangas-nimisen harjun keskellä olevan Kuikkalammen etelänpuoleisessa rinteessä.

Tammelan kämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säynäjäjärven lounaispuolella olevan suosaarekkeen kapealla kannaksella. Kohde on pienialainen leiripaikka, jota eroosio on osittain tuhonnut.

Siiamonkartano (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Syväjärven ja Siiamonjärven välisellä kannaksella Syväjärven kaakkoisrannalla. Alue on tasaista kivistä maastoa ja siellä on Siiamonkartanon rakennusten jäännöksiä.

Siiamonreikä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siiamonreikä-nimisen suoalueen länsirannalla, itään pistävällä hiekkaisella niemekkeellä. Kuopat 4 kpl ovat niemekkeen päällä lähes rivin muodossa.

Palokankaanlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Palokangas-nimisen harjun eteläpäässä, kaakkoisemman Palokankaanlammin itäpuolella olevan harjun eteläkärjessä on kaksi kuoppaa.

Rääsikkö-oja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Palokangas-nimisen harjun itäpuolella virtaavan Rääsikkö-ojan tulvaniityn itäreunassa olevalla kankaalla.

Leililampi E (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi kuoppaa sijaitsevat luode-kaakko suuntaisen harjanteen päällä, Leililammen itäpuolella.

Rytijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee melko tasaisella ja korkealla luode-kaakko suuntaisen harjanteen päällä, Rytijärven lounaisrannalla. Tässä kohdassa rinne järveen on jyrkkä ja korkea.

Pitkälampi W (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Palokangas-nimisen harjun eteläkärjessä, kaakkoisemman Palokankaanlammin ja Pitkälammin välisen kankaan itäreunassa.

Pitkälampi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palokangas-nimisen harjun eteläkärjessä, Pitkälammin ja Rääsikkö-ojan tulvaniittyjen välisellä harjulla.

Polvilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rytivaaran pohjoiskärjestä luoteeseen ja Polvilammesta länteen, 80-120 m Rytiojan ja Rääsikkö-ojan yhtymäkohdasta pohjoisluoteeseen. Kosteikkoon rajautuvan kankaan reunassa on kaksi kuoppaa.

Rytijärvi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rytivaaran itäpuolella ja 280 m Rytiojan niskasta pohjoiseen. Rytiojan ja Rytijärven koillispuolella olevalla harjulla.

Rytivaara N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rytivaaran pohjoispäässä, runsaat 100 m Rytiojan ja Rääsikkö-ojan yhtymäkohdasta etelään, korkealla jokitörmällä.

Kotakko-oja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijiatsee Pelkosenniemen kirkosta noin 3,5 kilometriä itäkoilliseen ja Kemijoesta 400 metriä etelään. Asuinpaikka sijaitsee metsäautotien eteläpuolella noin 60 metriä Kotakko-ojasta kaakkoon. Täältä on aivan kankaan reunan yläosasta, avonaisesta törmästä löytynyt noin 5 metrin matkalta kvartsia ja jonkin verran hiiltä. Pyyntikuoppa on metsäautotien pohjoispuolella vajaat 100 metriä Kotakko-ojasta itään. Se on soikea ja kooltaan noin 2,5 x 2,5 x 0,3 metriä.

Kotakko-oja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on pienen suolammen reunan aurausalueella, 800 m Kemijoesta etelälounaaseen ja 100 m Kotakko-ojasta kaakkoon.

Kotakko-oja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kotakko-ojan tulvaniittyjen luoteispuolella olevalla kumpareella on kaksi kuoppaa. 900 m Kemijoesta lounaaseen.

Tekkionjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijiatsee Pelkosenniemen kirkosta noin 3 kilometriä koilliseen ja 250 metriä Kemijoesta etelään. Tekkionjängän itäreunaa myötäilevällä kankaalla on kolme kuoppaa vajaan 100 metrin matkalla.

Jaurujoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen/pyyntikulttuurin asuinpaikka sijaitsee noin 100 m Jaurujoen länsirantaa ja suon ympäröimän kumpareen koillis- ja lounaispuolella. Melko jyrkkäseinäinen kumpare laskee kuitenkin loivasti koillista ja etelää kohti, jossa sekä asuinpaikka että pyyntikuopat sijaitsevat. Asuinpaikka on kumpareen koillispuolella ja pyyntikuopista yksi on lounais- ja loput koillispuolella. Maaperä on hiekkaa, jossa on kiviä joukossa.
Kohde muodostuu kuudesta pyyntikuopasta ja kivikautisesta asuinpaikasta. Asuinpaikka sijaitsee kumpareen koillispuolella olevan soiden ympäröimän lähes tasaisen kannaksen kahdella rannalla. Niiden välisellä alueella ei tavattu löytöjä. Täällä havaittiin sekä palaneita kiviä että kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan laajuudeksi arvioitiin noin 300 m2.
Pyyntikuopat ovat sekä samalla kannaksella asuinpaikan kanssa että kumpareen lounaisella puolella olevalla niemekkeellä. Kuoppien mitat ovat 1 : 2,3x1,5x0,6 m; 2: 2,6x1,9x0,3 m; 3: 3,2x3,2x0,5 m; 4: 3,2x2,5x0,9 m; 5: 3,0x2,oxo,5 m; 6: 4,0x3,0x0,2 m.

Kaarronlampi 300 E (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Avosuo ympäröi kaakkoon pistävää niemekettä etelästä ja idästä sekä rämesuo lännestä. Kuopat ovat lähellä niemekkeen kärkeä sen harjalla.

Kaarronlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaarronlammen eteläpuolella, mäen kupeessa olevan matalamman harjanteen päällä.

Säynäjäjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Säynäjäjärven eteläpuolella olevan suosaarekkeen pohjoisrannalla. Tämä alue on hakattua ja aurattua maastoa, jonka taustalla, kumpareen takana on rämesuota. Asuinpaikka on melko pienialainen.

Suumaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Jaurujoen haaran länsipuolella olevalla suosaarekkeella. Asuinpaikka on lähes saarekkeen päällä; lähimpään rämesuohon on matkaa n. 80 m. Alue on hakattua ja aurattua maastoa. Asuinpaikka on melko pienialainen.

Suumaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka on Vuotos- ja Jaurujoen haaran länsipuolella olevalla suosaarekkeella. Asuinpaikka on lähellä saaren itärantaa; rämesuolle on matkaa vain parikymmentä metriä. Alue on hakattua ja aurattua maastoa. Asuinpaikka on melko pienialainen.

Jänkäläisenkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla, Jänkäläisen kosken alaosassa. Kuoppa on lähes tasaisessa maastossa mänty- ja koivumetsässä.

Haapana (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haapana-nimisen kosken alapuolella olevan suvannon rannalla. Maasto on hieman jokeen päin viettävää sekä osittain hakattua ja aurattua. Asuinpaikka on suvantopaikan rannassa ja toinen löytöpaikka hieman kauempana rannasta aurausalueella

Keminsaaret N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keminsaarten kohdalla olevan pohjoisimman pudaksen rannalla. Maasto on osittain hakattua ja aurattua aluetta. Pyyntikuopat 5 kpl ovat asuinpaikan takana, hieman kauempana metsässä.

Pietarinranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen etelärannalla. Maasto on joen kerrostamaa lössimaata ja osittain joen huuhtomaa aluetta. Osa asuinpaikasta on huuhtoutunut jokeen

Rytivaara S (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Rytivaaran eteläpäässä ja Ahvenjärven kaakkoispuolella olevan lammen korkealla koillistörmällä.

Säynäjoen suu E (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 10,5 kilometriä itään Vuotosjoen etelärannalla. Tupasija on Säynäjäjoen suusta kaakkoon olevalla kankaalla. Tästä vajaan 200 metrin matkalla itään, hieman kohoavalla harjulla, on seitsemän pyyntikuopan jono.

Leppäoja E (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 9,0 km Pelkosenniemen kirkolta itäkoilliseen , Vuotosjoen oikealla eli koillisrannalla , melko korkean mäen ja joen välisellä tasanteella . Sekä mäki, joka on kokonaisuudessaan metsäaurattu , että ko. tasanne rajoittuu luoteessa ja kaakosssa jänkiin.
Kodansija sijaitsee tasanteen luoteispäässä, seitsemän metrin päässä kohdasta, jossakankaan reuna taittuu ja alkaa laskeutuakohti Vuotosjokea ja toisaalta parin metrin päässä metsäaurausalueesta. Kodansijan ulkomitat ovat 5x4 m 2 . Se on muutoin soikea, mutta sen pohjoispäässä on neliömäinen lisäke . Kodansijan hiekkavallit , joissa on myös lahonnutta puuta, ovat 10- 20 cm korkeat ja korkeintaan metrin levyiset . Liesikiveystä ei ollut havaittavissa , ei myöskään podsolimaannosta.

Säynäjoensuu N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Vuotosjoen pohjois- ja itärannalla, Säynäjäjoen suun kohdalla Vuotosjoessa olevan mutkan rantatörmällä. Paikalla on 12 pyyntikuoppaa.

Messinkioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen koillispuolella, Messinkiaavalta virtaavan ojan kaakkoisrannan metsäaurausalueella.

Kellonivat N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen pohjoisrannalla, Kellonivojen kohdalla olevassa rinteessä, n. 270 m Messinkiojan suusta itäkaakkoon.

Säynäjäjoki E 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Asuinpaikka koostuu kolmesta keskittymästä, jotka on todettu aurausurista. Löydöt kvartsi-iskoksia ja -esineitä.

Säynäjäjoki E 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Löytöjä tehtiin kahdesta kohdasta, mikä viittaa kahteen erilliseen pienialaiseeen leiripaikkaan.

Säynäjoen suu S 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 35 m itäkaakkoon kohdasta, jossa Vuotosjoen itäpuolinen metsäautotie ylittää Säynäjäjoen. Aurausjäljestää löytyi kvartseja - kohde lienee tuhoutunut. Toinen kvartsilöytökohde n. 70 m edellisestä kaakkoon.

Säynäjoen suu SW 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 50 m pohjoiseen kohdasta, jossa Vuotosjoen lounaispuolella oleva metsäautotie ylittää Säynäjäjoen. Asuinpaikka on Säynäjäjoen luoteispuolella olevan kankaan reunassa.

Säynäjoen suu S 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 10,5 kilometriä itään Säynäjäjoen itärannalla. Kohde sijaitsee joen suusta noin 250 - 400 metriä lounaaseen. Asuinpaikkaan viittaavat pesäkkeelliset havainnot ovat äestysurista, neljästä kohdasta lähes 200 metrin matkalta. Paikalta on löytynyt kvartseja ja palanutta luuta.

Säynäjoen suu S 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 10,4 kilometriä itään. Asuinpaikka on Säynäjäjoen länsirannalla, joen suusta noin 300 - 400 metriä lounaaseen. Asuinpaikkaan viittaavat pesäkkeelliset havainnot ovat äestysurista, kahdesta kohtaa noin 150 metrin matkalta. Paikalta on löytynyt kvartsia, palanutta luuta ja tulisijoja.

Säynäjäjoen mutka 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 600-800 m Säynäjäjoen ylittävästä tiestä. Asuinpaikka on laaja ja koostuu erikokoisista keskittymistä, joiden välissä hajalöytöjä. Löydöt pääasiassa kvartsia, palanutta luuta, mutta myös yksi sädekiviliuskeinen ruodonkärki

Säynäjäjoki E 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Länteen viettävän rinteen päältä havaittiin n. 100m:n matkalla kvartsi-iskoksia- ja esineitä sekä palaneita luita ja kiviä. Paikalla on kaksi löytökeskitymää.

Kivikautinen; Asuinpaikka on pienialainen ja sijaitsee suohon rajoittuvan kumpareen itäreunalla, sen alarinteessä. Löytöjä tehtiin noin 20 m:n matkalta suon suunnassa ja n. 10-20 m sisämaahan päin.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Löydöt (kvartsi-iskokset, -esineet, palaneet kivet) tulivat n. 80 m matkalta rannan suunnassa, 15-20 m rannasta. Paikka muodostuu useasta pienestä leiripaikasta

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskokset, -esineet, palaneet kivet) tulivat melko suppealta alueelta n. 15 m:n matkalta rannan suunnassa, 25-35 m rannasta.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Asuinpaikkaan viittaavat löydöt, kvartsi-iskoksia ja palaneet luut tulivat yhdestä aurausurasta 10 m matkalta. Kyseessä on pienialainen leiripaikka.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Asuinpaikkaan viittaavat kvartsi-iskokset löytyivät kahdesta aurausurasta. Kyseessä on mahdollisesti suppea-alainen leiripaikka.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotos- ja Säynäjäjokien välissä olevan suosaarekkeen reunalla. Asuinpaikka on melko pienialainen, vain kahden aurausuran alueella n. 15 m matkalla. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä.

Jaurujoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jaurujoen itärannalla olevan mäenkumpareen länteen viettävässä rinteessä. Asuinpaikka on pienialainen. Alue on osittain hakattua ja aurattua maastoa.

Jauru-Karjalaisenjoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jaurujoen ja Karjalaisen joen haaran pohjoispuolella olevan suosaarekkeen länsirannalla. Asuinpaikka on pienialainen ja se on loivasti länteen viettävällä rinteellä. Alue on hakattua ja aurattua maastoa.

Jauru-Karjalaisenjoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jaurujoen ja Karjalaisen joen haaran pohjoispuolella olevan suosaarekkeen itärannalla. Asuinpaikka on pienialainen ja se sijaitsee saarekkeen nurkassa lähes tasaisella alueella. Alue on hakattua ja aurattua maastoa.

Säynäjoen suu SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 330 m lounaaseen kohdasta, jossa Vuotosjoen lounaispuolella oleva metsäautotie ylittää Säynäjäjoen. Asuinpaikka on metsäauratun mäen laella, Säynäjäjoen länsipuolella.

Säynäjälammen suo SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 630 m lounaaseen kohdasta, jossa Vuotosjoen lounaispuolella oleva metsäautotie ylittää Säynäjäjoen. Asuinpaikka on Säynäjälammen kaakkoispuolella laajan suon reunassa, metsäauratussa rinteessä.

Säynäjäjoen mutka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 900 m Säynäjäjoen ylittävästä metsäautotiestä lounaaseen. Kahdesta metsäaurausurasta löytyi kvartsikaavin ja kvartsiesine.

Säynäjäjoen mutka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 740-820 m Säynäjäjoen ylittävästä metsäautotiestä lounaaseen. Asuinpaikka sijaitsee Säynäjäjoen jänkä-tulvaniittyrantaan rajoittuvan kumpareen laella. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 750 m Säynäjäjoen ylittävästä metsäautotiestä lounaaseen. Pienialainen asuinpaikka sijaitsee selänteen lakialueella. Löydöt kvartsia.

Säynäjäjoen suu SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuotosjoen lounaispuolella, 400 m kaakkoon kohdasta, jossa Vuotosjoen lounaispuolella oleva metsäautotie ylittää Säynäjäjoen. Asuinpaikka on metsäautotiestä 60 m etelälounaaseen, metsäauratulla, soiden ympäröimällä kankaalla.

Lavakaarto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säynäjäjoen länsipuolella olevalla Lavakaarto-nimisen suosaarekkeen kaakkoisrannalla. Asuinpaikka on etelään viettävällä rinteellä. Alue on hakattua ja aurattua maastoa.

Lavakaarto 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säynäjäjoen länsipuolella olevalla Lavakaarto-nimisen suosaarekkeen itärannalla. Asuinpaikka on itään viettävällä rinteellä. Alue on hakattua ja aurattua maastoa.

Haltiojärvi SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemijoen pohjoispuolella, Haltiojärven kaakkoiskulmassa metsäauratun kankaan reunassa.

Haltiojärvi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Kemijoen pohjoispuolella, Haltiojärven itärannalla niemen pohjoistörmällä, metsäaurausalueella.

Ahvenaapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kemijoen ja Arvospuolen taajaman itäpuolella olevan Ahvenjärven eteläpuolella, järven ja soiden ympäröimällä harjanteella. Paikalla erottuu 5 tai 6 kuoppaa.
Pyyntikuoppakohde on osittain tutkittu vuonna 1994 tavoitteena kohteen riittävä tutkiminen ja vapauttaminen rauhoituksesta suunnitellun Vuotoksen altaan patorakennelmien rakentamiseksi. Osassa kuoppia oli maaperässä havaintoja rakenteista, kerrostumista ym., mutta puurakenteita tai löytöjä ei todettu. Yksi hiilinäyte otettiin ajoitusta varten.

Rääsikkö-oja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Palokankaan eteläpäässä, Pitkälammesta itään, Rääsikkö-ojan ja siihen koillisesta laskevan ojan välisen kankaan kulmassa.

Sammakkolampi SSE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee kahden mäen välisessä laakeassa notkelmassa Sammakkolammen ja avonaisen suon välillä.

Ahvensalmi (614010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Soudunjärveen pistävällä niemellä Taivalkoskentien eteläpuolella ja Ahvensalmen itäpuolella. Löydöt ovat taltta, hävinnyt taltta, palanut luu, kvartsi ja pajakuona.

Kuorikkiselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Akanlahdenniemen etelärannalta Välilahteen pistävällä niemellä Taivalkosken-Posiontielle vievän tien pohjoispuolella. Löytöinä kolme kourutalttaa, reikäkiven katkelma ja hioin.

Kämäräinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Soudunjärveen pistävällä niemellä Taivalkoskelle vievän tien eteläpuolella paikalla sijaitsevan talon itäpuolella n. 40 m itään kohteesta 1 Ahvensalmi, kivikautinen asuinpaikka.

Niskapalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Murtoselkäjärven koillisosan lounaisrannalla, hiekkapohjaisella entisellä viljelysmaalla. Asuinpaikkamerkkejä on havaittu paikalla olleen asuinrakennuksen pohjoispuolella.

Soudunsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vanhan Ranualle vievän tien ja siitä Karhusuonlehtoon erkanevan tien risteyksen kohdalla. Löydöksiä on tien molemmin puolin metsämaassa ja soranottoalueella. Soranotto ja teiden rakentaminen ovat tuhonneet suurehkon osan asuinpaikasta

Niskasuo S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suoperäisen, osin pelloksi raivatun laakson eteläpuolella, hiekkapohjaisessa mäntymetsässä oleva kohde. Vanhalta Ranuan tieltä Honkaniemen taloon vievän tien molemmilla puolilla. Asuinpaikkamerkkejä erottuu kapealla vyöhykkeellä sadan metrin matkalla.

Niskasuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskasuon pohjoispuolisen Kuudenmarkanharjun eteläreunalla on pesäkkeellisiä asuinpaikan merkkejä hiekkapohjaisessa männikkömetsässä usean sadan metrin matkalla.
2024: Rajausta muutettu vastaamaan lähemmin v. -93 inventoinnin muistiinpanojen luonnoksia. LiDARin perusteella kohteeseen vaikuttaisi mahdollisesti kuuluvan myös pari kuoppajäännöstä, jotka ovat mj-alueen sisäpuolella.

Tyynelä (614010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Posionjärven kaakkoisrannalla, Kattavanlahden ja Tammilahden välissä. Tyynelän tilan pihapiirissä, rantaan johtavan polun kohdalla oleva asuinpaikka asuinrakennusten länsipuolella. Kivikkoisessa hiekkamultamaassa on löydöksiä vanhalla rantatörmällä.

Kemppaisenpalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maaninkajärven länsirannalla, kuusikkometsässä eli "Kemppaisenpalossa" erottuu kiukaan raunio.

Kälkäjänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kostonjärven luoteisosan Keminperän koillisrannalla, Kälkäjänniemen ja Vuoskanlahden puolivälissä on löydöksiä huuhtoutuneella rantahietikolla, jossa erottuu liesikiveyksiä.

Lotanniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kynsijärveen idästä pistävän niemen kärjessä, järveen jyrkästi viettävällä mäntykankaalla. Rannasta 30 metrin päässä on 11 kahden metrin laajuista ja noin metrin syvää painannetta. Hautausmaan rajat erottuvat maastossa mätäsvallina. Paikalla on seurakunnan pystyttämä muistokivi. Kohde ajoittuu 1600-1700-luvulle. Kohteesta on yleiskartta Taisto Karjalaisen tarkastusraportissa vuodelta 1988.

Kuivaniemi (614010035) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yli-Kitkan Turjanselän etelärannalla, Mustavaaran kohdalla itään pistävällä Kuivaniemellä. Röykkiö on niemen nokasta vajaa 300 m länteen, männikkökankaalla. Se on jyrkästi Yli-Kitkajärveen laskevan rannan yläpuoleisella terassilla, noin 10 m järven yläpuolella. Se on halkaisijaltaan n. 5 m ja keskellä on metrin syvyinen kuoppa. Tarkastuksessa 1988 saadun tiedon mukaan kuoppa on kaivettu 1980-luvulla, jota ennen kiviröykkiö oli noin metrin ympäröivää maastoa korkeampi.

Kalmonjoki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kynsilammen ja Kynsivaarasta Inkeeseen vievän maantien välisessä maastossa, Kalmonjoen mutkan luoteispuolella tasaisella hiekkakankaalla. Noin 0,5 hehtaarin laajuisella alueella on 22 kuoppaa käsittävä kivikautinen pyyntikuoppa-alue, joka muodostuu kahdesta limikkäistä kuopparivistä Kalmonjoelta
Heinäkankaan yli lännessä sijaitsevalle suolle.
Kohteeseen liittyy myös inventoinnissa 2010 havaittu raudanpelkistysuuni.
Museovirasto on hoitanut kohdetta ja hoitoraportissa kerrotaan seuraavaa: Posio Heinäkangas. Hoidon aikana vuonna 1988 pyyntikuoppien ympäristöstä raivattiin puustoa ja risukkoa, jotta kuopat olisivat selvästi nähtävissä. Hoidon yhteydessä pyyntikuoppa-alue myös kartoitettiin.
V. 2020 maanomistaja ilmoittanut, että kuoppa 2 on tuhoutunut maanotossa jossakin vaiheessa.
Kohde tarkastettiin v. 2021. Tarkastuksessa todettiin kuopan 2 tuhoutuminen maanotossa. Aluetta oli laajalti muokattu metsänkäytön yhteydessä, mutta kuopat olivat pääosin säästyneet hyvin. Muokatulta alueelta löydettiin runsaasti asuinpaikkalöytöjä, joten kohteessa on myös esihistoriallinen asuinpaikka.

Särkiniemi (614010037) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yli-Kitkan Ruumisselän eteläpuolella. Verkkosalmen sillasta 650 m pohjoiseen olevan hiekkakankaan hakkuualalla. Aurausurissa erottuu useissa kohdissa merkkejä tulenpidosta. Paikalta on otettu talteen kvartsi-iskoksia (KM 25129).

Kuorikkikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yli-Kitkan Kuorikkiselän ja Akanlahden välisen salmen eteläpuolella. Paikka on Välilahden kohdalla, Kuorikkikankaan itäpään männikkökankaalla. Havaintoja viljelystieltä ja poluilta.
Kuorikkikankaan asuinpaikka on 1995 koetutkimusten perusteella varsin laaja, mutta pesäkkeinen. Tähänastisten tutkimusten perusteella paikalla on asuttu ainakin vuosien 5800 ja noin 2000 BP välillä. Paikalla on tutkittu suorakaiteen muotoinen myöhäiskivikautinen asumuksen jäännös (6 x 4 m). Siinä on ollut kaksi tulisijaa ja kaksi kulkuaukkoa. Asuinpaikalta on löydetty Sär 1 -keramiikkaa, Pöljän keramiikkaa ja Sär 2 -keramiikkaa sekä runsaasti kiviesineistöä.

Jakkarasaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Mikkolan taloon johtavan tien pohjoispuolella Jakkarasaaren kaakkoisosassa n. 40 m länteen hiekkakuopasta, jonka kohdalla on sijainnut kohde 38, Posio Jakkarasaari E kivikautinen asuinpaikka.

Jakkarasaari 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Jakkarasaaren eteläosassa Mikkolan taloon vievän tien eteläpuolella talon pihamaalla. Paikalla on myös mahdollinen lappalaisasuinpaikka. Löydöt ovat kvartsia.

Jakkarasaari 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mikkolan tilan päärakennuksen itäpuolella pellolla Jakkarasaaren eteläosassa. Löytöinä kvartsia, hioin? ja palanutta luuta.

Honkaniemi (614010043) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Posionjärven rantapellolla Soudunsaaren itärannalla 400 m pohjoiseen Taivalkoskelle menevästä tiestä. Löytöinä uurrenuija, hävinnyt taltta, kvartsia, palanutta luuta ja tuluspiitä. Talosta etelään suopellolta on löytynyt kaksi muinaissuksea, joista toista säilytetään talossa.

Nilokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Posionjärven itäpuolella, Rovaniemelle menevän tien itäpuolella Nilojoesta 250 m pohjoiseen mäntymetsässä suopellon pohjoispuolella. Löytöinä kvartsia. Vuonna 2009 paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia aiemman löytöpaikan lisäksi myös korkeammalla maastokohdalla ajouralla.

Myllylampi (614010046) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka ja raudanvalmistuspaikka sijaitsevat Myllylammen länsipuolella mäntymetsässä metsätien päässä. Tarkastuksessa 2004 todettu mahdollisen uunin kohta sekä luuta ja keramiikkaa sisältynyt likamaakuoppa. Löytöinä varhaismetallikautista keramiikkaa, asbestia, kvartsia, rautakuonaa ja sulatusuunin katkelmia. Varsinaisia uunin jäännöksiä ei tavattu tehdyssä koekuopassa, mutta sen sijaan mahdollisesti juuri Myllylammelta peräisin olevia läheisen kesämökin pihalta sekundäärisinä (irtolöytökohde Soukkalahti).
Vuoden 2016 tarkastuksessa alueen pohjoisosa oli äestetty. Äestysalueella ei havaittu esinelöytöjä, mutta todettiin äestetty liesikiveys sekä pyyntikuoppa (ks. alakohteet).
Alueen halki kirkonkylältä johtavan metsätien ja Soukkapuron vartta kohti pohjoista suuntautuvan vanhan tieuran risteyksestä on löytöhavaintoja aina noin 100 m päässä olevaan tienmutkaan, maastokartalle merkitsemättömien vanhojen tieurien risteykseen saakka.
Soukkalammen ja Kitkan Soukkalahden välisessä Soukkapurossa on mahdollinen raunioituneen myllyn paikka metsätien sillan vaiheilla Myllylammen länsipäässä, jossa puro nopeasti laskee 4 metriä. Vuoden 1965 topografikartalla ei ole merkintää rakennuksesta.
Vuoden 2020 tarkastuksessa äestetyltä alueelta löydettiin vielä toinen liesikiveys. Kohteen läpi kulkevalla metsätiellä todettiin runsaasti löytöaineistoa kuten kvartsia ja rautakuonaa.

Nilojärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nilojärven luoteisrannalla mäntymetsässä rannalle vievän metsätien päässä. Löydöt kvartseja.

Nilojärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nilojärven länsirannalla. Alueella on kaksi kuoppaa: toinen niemen tyven pohjoisrannalla ja toinen niemen kaakkoisrannalla, niemen kärjestä vajaan 100 m päässä.

Hovinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Hovinkankaan pohjoisosassa n. 460 x 200 m:n alueella hiekkakuopan ja entisen raivion pohjoispuolella ja supan pohjois- itä- ja kaakkoispuolella nauhamaisessa muodossa.

Mustalahti 1 (614010051) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Yli-Kitkan Mustalahden kaakkoisrannalla. Mustavaaran läntisillä alarinteillä on kaksi lähekkäistä asuinpaikka-aluetta. Eteläisempi sijaitsee lähteen pohjoispuolella ja suon itäpuolella, polun kohdalla. Löytöalueen pohjoispuolella on myös yksi kuoppa. Pohjoisempi alue on edellisestä runsaat 300 m koilliseen, luoteeseen viettävässä rinteessä, joka on äestetty. Löydöt liuskeiskos?, kvartsia, palanutta luuta (KM 30001:1-4).

Mustalahti 2 (614010052) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka ja mahdollinen lappalaisasuinpaikka sijaitsevat Mustalahden länsirannalla lahteen pistävän niemenkärjen eteläpuolelta. Löydöt ovat palanutta luuta, pajakuonaa ja tuluspiitä.

Halla-aho (614010053) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Ainakin 19 pyyntikuopan järjestelmä metsässä n. 270 x 100 m:n kokoisella pohjois-eteläsuuntaisella alueella tasaisella hiekkakankaalla. Kuoppien koko vaihtelee noin 2 ja 3 m välillä. Lounaisin kuopista on pitkänomainen, kooltaan noin 6x3 m. Erillään purouoman erottamana pohjoisessa on lisäksi muista poikkeava, syvä painanne, kooltaan noin 8x4 m.
Kohde on vaurioitunut metsänkäytössä. Ainakin 4 pyyntikuoppaa on vahingoittunut maanmuokkauksessa.
Kohteen itäpuolella kulkee pitkä kapea kaivanto, joka on ilmeinen taisteluhauta. Suuret poikkeavat kuopat lienevät myös sodanaikaisten (saksalaisten?) linnoitteiden jäännöksiä eivätkä liity kohteen esihistorialliseen käyttöön.

Rytinki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee pienen Rytinki -nimisen järven pohjoisrannalla järven ja leirikeskukseen vievän tien välissä. Paikka on löytynyt inventoinnissa 1993 ja löydöt ovat kvartsia.
Paikka tarkastettiin uudelleen inventonnissa 2010, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu. Arvion mukaan kyse olisi ennemminkin satunnaisesta kvartsien työstöpaikasta.

Saarijärvi (614010055) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saarijärven rannalla seurakunnan leirikeskuksen pihamaalla. Löydöt, jotka ovat kvartseja, on kerätty rannalta laiturin länsipuolelta.

Kotajärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kotajärven ja Yli-Kitkan välisellä niemellä, Posion kirkolle vievän tien ja Kotajärven välissä mäntymetsässä. Yksi pyyntikuopista on epävarma. Lisäksi pyyntikuoppien eteläpuolella on viime sodan aikaisia kaivantoja.

Kotajärvi 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotajärven ja Puikkonen -nimisen järven välissä kannaksella. Metsätien länsipuolella on kaksi tupasijaa. Metsätien kummallakin puolella on kaksi pyyntikuoppaa 40 m etäisyydellä toisistaan. Alue on n. 100 x 90 m kokoinen. Löytöinä rautanaula, tuluspiitä ja hioimia?.

Kotajärvi 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotajärven lounaispuolella suon ja järven välissä voimalinjan alla ja lähtituntumassa. Asuinpaikka sijaitsee Kotajärven lounaispuolisen kankaan luoteiskärjessä puron suun eteläpuolella. Kuopat ovat kahdella alueella tästä 200 m eteläkaakkoon ja 500 m kaakkoon. Löydöt ovat kvartseja ja palanutta luuta (mm. kalaa).

Kattavalampi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kattavalammen luoteisrannalla, metsätien ja järven välissä, lammesta Perä-Puikkoseen laskevan puron länsipuolella. Asuinpaikkalöytöjä on sekä lammen pohjoispään rannalta että järven länsipuolisen suon luoteisrannalta 200 m etelään. Pohjoisemmalla alueella on myös yksi kuoppa. Löydöt: kvartsia, hioin ja palanutta luuta.

Maaselänpuro 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Maaselänlammen koillisrannalla. Pohjoisimpana lammen rannalla on kaksi pyyntikuoppaa. Asuinpaikkajäännökset sijaitsevat pesäkkeellisesti kankaan reunassa runsaan 300 metrin matkalla kuoppien luota kaakkoon aina poroaidan eteläpuolelle. Löydöt kvartsia, palanutta luuta (KM 30009:1-5). Inventoinnissa vuonna 2010 vain toinen pyyntikuopista löydettiin. Se on pyöreä, vallillinen, halkaisijaltaan 2,8 metriä ja syvyydeltään 60 cm. Inventoinnissa (2010) havaittiin pyyntikuopan ja Maaselänlammen välisessä hiekkapaljastumassa kvartsia ja palanutta luuta.

Maaselänpuro 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Maanselänlammesta 700 m kaakkoon olevan lammen pohjoispuolisella kankaalla. Asuinpaikkalöydöksiä on runsaan 100 m matkalta polun varrelta.
Löydöt: kvartsia, palanutta luuta (KM 30010:1-3)

Juuansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat ja mahdollinen asuinpaikka sijaitsevat metsäisen harjanteen etelärinteellä sorakuopan koillispuolella ja metsätien pohjoispuolella.

Akkalankangas (614010065) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kahta lukuunottamatta pyyntikuopat sijaitsevat peltojen välissä olevalla metsäharjanteella, jonka keskipaikkeilla on pieni sorakuoppa. Kahdesta pyyntikuopasta toinen sijaitsee itäisemmän peltoalueen kaakkois- toinen koilliskulmassa. Tarkastuksessa todettu, että muinaisjäännös on kokonaan tuhoutunut.

Purjesaari (Raatosaari) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähaudat sijaitsevat Maaninganselän Raatosaaressa, saaren keskiosassa, yksi on saaren länsipään rannassa.

Sarvisaari (614010068) (Hautapaikat)
Historiallinen; Hautausmaa sijaitsee Miekkaselän etelärannalla Sarvisaaren länsikärjessä. Hautausmaan vanhin osa sijaitsee sen pohjoisimmassa osassa.

Kurvilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopan sijaitsevat Posionjärven Miekkaselän etelärannalla, Kattariniemen pohjoisosassa nimettömän pienen lammen ja järven välissä metsäharjanteen laen reunamilla.

Lammassaari (614010070) (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Lammassaaren korkeimmalla kohdalla saaren länsiosassa. Lammassaari sijaitsee Posionjärven Miekkaselän pohjoisosassa Miekkasaaren itäpuolella.

Miekkasaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Miekkasaaren pohjoisosassa metsässä sillä kohtaa, missa Rovaniemi-Posio -tieltä erkanee tie Saarenpään taloon. Löydöt ovat tulleet 70 x 40 m:n alueelta. Löydöt ovat kampakeramiikka, palanut savi, luuesineen? katkelma, liuske, kvartsi ja palanut luu.

Miekkasaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka ja historiallisen ajan tupasija sijaitsevat Miekkasaaren pohjoisosassa Miekkasaaren tilan päärakennuksen länsipuolella pellon ja metsän rajalla. Löydöt kvartsia.

Hietalahti (614010073) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Livojärven koillisrannalla 240 m:n etäisyydellä rannansuuntaisesti toisistaan harjanteen länsipäässä. Paikalla on myös mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt kvartsia.

Karkianniemi 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Posion kirkosta n. 12,5 km etelälounaaseen Livojärven länsiosassa. Suottaselän länsipuolisen niemen kaakkoisrannan mökin kohdalta on viitteitä asuinpaikasta. Kuoppa on tästä n. 150-200 m länteen mökkitien eteläpuolella.
Löydöt: kvartsia (KM 30015)

Karkianniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Posion kirkosta n. 12,5 km etelälounaaseen Livojärven länsiosassa. Suottaselän länsipuolisen niemen läntisimmällä niemekkeellä on kaksi kuoppaa vajaan 50 m päässä toisistaan.

Karkianniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven länsiosassa Suottaselän länsipuolisessa niemessä. Niemen pohjoisosasta on todettu pyyntikuoppa ja asuinpaikka. Pyyntikuoppa sijaitsee niemen koilliskärjessä. Kuopasta 200 m luoteeseen soisella kannaksella olevalta läntisemmältä harjanteelta on löytynyt myös asuinpaikkaan viittaavia kvartseja ja palanutta luuta (KM 30016:1-2).

Miekkasaari 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Posionjärven Miekkaselän Miekkasaaren länsirannalla Miekkasalmen rannasta n. 140 m länteen talolle vievän tilustien kaakkoispuolella. Löydöt ovat kvartsia.

Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka ja pyyntikuopat sijaitsevat Posionjärven Miekkasaaren lounaisrannalla n. 10 m vesirajasta taloille vievän tien ja järven välissä metsässä. Löydöt ovat piiesineen katkelma, kvartsia, liuske-esineen? katkelma, palanutta luuta ja punamultaa.
Pyyntikuoppia on kolme ja äärimmäisten kuoppien välinen etäisyys on 170 m. Asuinpaikkalöydöt ovat löytyneet läntisimmän pyyntikuopan ympäriltä.

Miekkasaari 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Posionjärven Miekkasaaren kaakkoisosassa. Itäinen kolmen kuopan ryhmä siinä kohdalla saaren itäosassa,missä on lyhyt niemi harjanteen koillis ja kaakkoisrinteellä. Läntinen kolmen pyyntikuopan ryhmä sijaitsee ensimmäisestä 120 m lounaaseen talolle vievän tien lounaispuolella.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Posionjärven Miekkasaaren itärannalla saaren keskikohdalla pienen lahden pohjukassa metsässä talolle johtavan tilustien eteläpuolella. Asuinpaikkalöytöjä on löytynyt n. 110 x 50 m:n alueelta: liuske-esineen katkelma, kvartsia ja punamultaa.

Juuansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Posionjärven Vasaselän pohjukassa Juuansaaren eteläosassa metsässä, n. 40 m rennasta pohjoiseen.

Nälkämösaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus (röykkiö) sijaitsee Posionjärven Nälkämönsaaren länsiosassa, n. 100 m itään siitä kohdasta, missä on kapea kannas Jänissaareen. Röykkiö on metsässä harjanteen korkeimmalla kohdalla.

Kenttälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka ja kalakenttä? sijaitsevat Posionjärven pohjoisrannalla Kenttälän talon pihamaalla. Alueella sijaitsee myös miilu. Löydöt kvartsia.

Himmerki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikkalöydöt ovat löytyneet Yli-Kitkan Himmerkinlahden rannalla sijaitsevan leirintäalueen mökkien vierestä, maatuvan lammen eteläpuolelta metsätien varrelta ja lammen pohjoispuolelta metsätien varrelta ja hiekkakuopan reunalta. Pyyntikuoppa sijaitsee lammen eteläpuolella 135 m lammesta ja 25 m metsätiestä etelään. Löydöt ovat kvartsia ja liuske-esineen? katkelma.

Kotikangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Yli-Suolijärven Hietalahden ja Jängänjoen välissä, Kotikankaan lounaisosan eteläreunalla, hieman yli 100 metrin päässä suon reunasta. Se on Maaninkavaara-Posio tien itäpuolella metsässä, noin 20 metrin etäisyydellä tiestä ja 450 metriä pohjoiseen Jängänjoesta.

Kotikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat pohjois-eteläsuuntaisena jonona Alimmainen on järven pohjoispuolella, 200 m itään Posio-Maaninkavaaratiestä poroerotuspaikalle vievän metsätien pohjoispuolella, sorakuopan itäpuolella.

Herasalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Herajärven luoteispohjukassa, järven luoteisrannalla Herasalmen suulla rannan ja tien välissä, yksi aivan tien eteläpuolella.

Soudunjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Soudunjärven eteläpuolella, Kotikankaan pohjoisrannalla Apajalahden ja Herasalmen välisellä alueella. Löydöt ovat kvartsia ja liusketta.

Apajalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Soudunjärven Apajalahden pohjukan lounaiskulmassa. Kaksi kuopista on Herajärvelle johtavan tien ja sorakuopalle vievän tien välissä, kaksi sorakuopalle vievän tien eteläpuolella.

Hietalahti (614010090) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Posio-Maaninkajärven tiestä 130 m itään Hietalahteen vievää tietä pitkin. Kuoppa sijaitsee tien pohjoispuolella hiekkakuopan kohdalla.

Kantoniemi (614010091) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kolme, mahdollisesti neljä pyyntikuoppaa Yli-Suolijärven Hietalahden ja pohjoisemman Hietavaaranlammen välisellä kannaksella, heti kannasta noudattavan tien pohjoispuolella. Noin 100 m itään pyyntikuopista on löytynyt kvartsi-iskos. Koko alueen pituus lännestä itään on noin 130 m luokkaa.

Nuottiniemi (614010092) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Posio-Maaninkavaara -tieltä Kantoniemen kautta Nuottiniemeen menevän tien eteläpuolella, n. 1,4 km länteen valtatiestä.

Mainiosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopista kaksi sijaitsee saaren eteläosassa n. 50 m luoteeseen saarella olevasta rakennuksesta. Yksi kuoppa sijaitsee em. rakennuksesta 120 m pohjoiseen kohdassa, missä metsä muuttuu suoksi. Ensinmainittujen pyyntikuoppien luota on löytynyt kvartsiydin. Rakennuksesta luoteeseen 300 m on liesikiviä rannalla. Mainiosaari sijaitsee Yli-Suolijärvessä, Ruokamonniemen pohjoispuolella.

Kiirasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kiirasaari on Yli-Suolijärvessä, Ruokamonniemen pohjoispuolella. Saari on suurinpiirtein luoteis-kaakkoissuuntainen, keskeltä kapea saari. Kolme pyyntikuoppaa sijaitsee saaren kaakkoisen, leveämmän kohdan korkeimmalla kohdalla, neljä saaren luoteisessa, leveämmässä osassa siten, että yksi kuopista sijaitsee talosta 50 m kaakkoon ja kolme muuta 110-200 m luoteeseen.metsäisillä harjanteilla.

Uopajanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yli-Suolijärven Uopajanlahden länsirannalla talon pihamaalla 240 m pohjoiseen lahtea ylittävältä sillalta. Löytöinä kvartsia. Kohteessa on myös tulisija.

Uopajanvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Uopajanvaaran länsipuolella ja tien eteläpuolella 220 m kaakkoon Uopajanlahden ylittävältä sillalta.

Särkilampi (614010097) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Särkilammen ja Yli-Suolijärven välisellä kannaksella Posiolle vievän tien pohjoispuolella lahden pohjukassa Peukaloniemen länsipuolella metsässä. Kohteessa on neljä pyyntikuoppaa. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 1, joka on pitkulainen kuoppa selkeällä vallilla. Kuopan koko on n. 4 x 2 x 0,8 m. Muut pyyntikuopat ks. alakohteet.

Yli-Suolijärvi Ruumissaari 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähaudat sijaitsevat Yli-Suolijärven Autioselällä Veneniemen eteläpuolella. Haudat sijaitsevat saaren keskellä talon länsipuolella.

Mustalehto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Särkilammen ja Piku-Särkilammen välisellä kannaksella, harjanteella metsässä. Pienempi pyyntikuoppa on n. 45 m länteen lampia yhdistävästä purosta, suurempi n.145 m länteen purosta. Kuoppien keskinäinen etäisyys on 100 m. Löydöt ovat kvartsiesne ja -iskos.

Mustalehto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Särkilammin ja Pikku-Särkilammen välisellä kannaksella 70 m itään lampia yhdistävästä purosta harjanteen päällä metsässä.

Leukalehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Pikku-Särkilammen itäpuolella metsässä, 60 m itään rannasta saaren kohdalla.

Lutvionsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Seitijärven ja Jumiskoon vievän tien välisellä luoteis-kaakko -suuntaisella harjanteella metsässä, metsöautotien pohjoispuolella. Matkaa pyyntikuopalle Jumiskoon vievältä tieltä on n.300 m.

Takkula (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa (?) sijaitsee Törmäperä -lahden pohjoisrannalla tilustien pohjoispuolella n. 140 m Takkulan tilan päärakennuksesta itään.

Liittoperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Jumiskoon vievän tien länsipuolellla. Pyyntikuopalle on matkaa Jumiskon tien ja Ristijärvenniemeen menevän tien risteyksestä 700 m, kuoppa on tien pohjoispuolella metsässä.

Liittolahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Liittolahden eteläpuolella olevan kapean niemen etelärannalla paikassa, missä tie muuttuu poluksi. Löydöt ovat kvartsia ja palanutta luuta.

Lehtiniemi Salmela (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Perä-Posiolle vievän tien länsipuolella, tiestä itään 640 m Lehtiniemen koulun kohdalla kolmen metsätien erkaantumiskohdassa.

Yli-Suolijärvi Ruumissaari 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähaudat sijaitsevat Yli-Suolijärven Kenttäselän ja Kuukkelinselän välissä, Reikäniemen länsipuolella olevassa Ruumissaaressa. Haudat ovat saaren lounaiskulmassa, saaren korkeimman osan alapuolella.

Urheilukenttä W (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Perä-Posiolle menevän tien länsipuolella, seurakuntatalosta länteen Kuukkelinselän ja Liittopern rantaan menevien teitten erkaantumiskohdassa. Kaksi kuopista sijaitsee Kuukkelinselän rantaan menevän tien pohjoispuolella. Kuoppien välinen etäisyys on 60 m. Yksi pyyntikuopista on Liittoperän rantaan vievän tien länsipuolella pienen sorakuopan vieressä.´
Kohde tarkastettiin v. 2022. Yksi kohteen pyyntikuopista (pk 1) on vaurioitunut äestyksessä 2000-luvun puolivälissä.

Honkakanta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kuukkelinselän etelärannalla, kohdassa missä Perä-Posion tieltä erkaantuva tilustie loppuu itä-länsi suuntaisen harjanteen läntisimmällä ja samalla korkeimmalla kohdalla metsässä.

Veihtiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Veihtiniemen kapeimmalla kohdalla Ukkolan tilan päärakennuksesta n. 140 m pohjoiseen harjanteen pohjoiskärjessä metsässä.

Siimes (614010114) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Reikäniemen luoteisosassa, Kierikkoniemen päässä Siimeksen talon pihapiirissä. Löytönä kvartsia.

Multikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka ja mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Reikäniemen eteläosassa Liittoselän rannalla Veitniemeen vievän tien eteläpuolella talon pihamaalla. Löytönä kvartsia.

Lehmisalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat metsässä Lehmisalmesta n.80 m pohjoiseen harjanteen laella kaakkoiskärjessä.

Parassimonsaari S (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde koostuu kivikautisesta asuinpaikasta sekä kahdesta pyyntikuopasta, jotka löytyivät inventoinnissa 1993.
Pyyntikuopat, 2 kpl, sijaitsevat Yli-Suolijärven Parassimonsaaren etelärannalla, idästäpäin katsottuna ensimmäisen niemen itärannalla, hakatussa metsässä, harjanteen lähes korkeimmalla kohdalla.
Kivikautiseen asuinpaikkaan vittaavia löytöjä on löytynyt rannalta em. niemen kohdalta ja lisäksi rannalta 40 m luoteeseen niemestä. Löydöt ovat kvartsi- ja liuske-iskoksia. Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiin palaneita kiviä, kvartsi-iskos ja kvartsiydin veden syövyttämässä rantapenkassa. Löytöjä ei poimittu talteen. Pyyntikuoppia harjun laella ei tarkastettu 2010.
Saaren rannat kuluvat säännöstelyeroosiossa.

Parassimonsaari NW (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Parassimonsaaren pohjoisrannalla lännestä päin katsottuna ensimmäisen niemen kärjessä. Löydöt ovat rannalta. Pyyntikuoppa on asuinpaikasta 60 m kaakkoon suon laidasta kohoavalla osittain paljaalla harjanteella. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Parassimonsaari W (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Parassimonsaaren länsikärjessä olevan niemen etelärannalla ja pyyntikuoppa niemen korkeimmalla kohdalla metsässä.

Posionkangas 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka on 600 m pitkä ja keskimäärin 40-60 m leveä vyöhyke Posionkankaalla. Asuinpaikan länsipää on Rovaniemelle vievän ja Jumiskoon vievän tien risteyksestä 500 m pohjoiseen ja itäpää Posionkankaalla olevasta sorakuopasta 100 m etelään. Löydöt ovat kvartsi- ja liuske-iskoksia, hioimen katkelma, palanut luu ja punamultakokkareet.
Asuinpaikalla on seitsemän asuinpainannetta rivissä. Läntisin painanne on Jumiskontiestä 200 m itään. Painanteita on 80 m:n matkalla.
Kohteessa on myös kaksi pyyntikuoppaa, läntisempi 60 m itään Jumiskon tiestä ja toinen 20 m itään siitä.

Autio (614010122) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat ja lappalaisasuinpaikka? sijaitsevat Posionperän länsipuolella soiden keskellä olevan Autio -nimisen harjanteen itä- ja pohjoisrinteillä metsässä.

Votvas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Votjasjärven itäpuolella. Neljä kuopista on järven kaakkoiskärjen ja kapean metsätien välissä, loput kuopista Tervakenturan lounaisreiteellä metsässä metsätien ja järven välissä 140 metrin matkalla.

Toistaisvainajanaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Rovaniemelle vievän tien eteläpuolella, Alkiorinteen kohdalta elelään lähtevän metsäautotien mutkan kohdalla ja tien eteläpuolella, pienen sorakuopan länsipuolella metsässä.

Tolpanniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kynsijärven Tolpanniemessä. Niemen läpi virtaavan puron pohjoispuolella, kaakkois-luoteissuuntaisen harjanteen korkeimmalla kohdalla on todettu useita kuoppia ja latomuksia. Niemen länsirannalla 150 m länteen on yksittäinen latomus.

Äimäperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kaukuanjärven Äimänperän koillisrannalla Taivalkosken-Posion tielle vievän tien eteläpuolella Leilisuon pohjoiskärjessä metsässä.

Posionkangas 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee tai on sijainnut Posionkankaalla olevan sorakuopan kohdalla. Asuinpaikkalöytöjä on löytynyt sorakuopan reunoilta ja sorakuopasta. Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsevat sorakuopan itäpäädystä n. 50 m etelään metsäisellä harjanteella. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Kuppiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee soiden keskellä olevan Kuppiahon itäpäässä, tilustien itäpuolella. Löytöjä on n. 30 x 60 m:n alueelta mänty- ja kuusimetsästä. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia.

Miekkalamminkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Perä-Miekkalammin länsipuolella metsätien molemmin puolin kohdassa, jossa Miekkalamminkankaalle menevästä metsäautotiestä erkanee polku pohjoiseen.

Autiolehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen lappalaisten asuinpaikka sijaitsee soiden keskellä olevan Autiolehdon luoteisosan pohjoislaidalla 140 m etelään Karhunperä -nimisestä lammesta metsässä.

Papinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Papinlammen luoteispäässä olevan niemen kohdalla, 150 m koilliseen niemen kärjestä kahden taloille johtavan tien välissä.

Vihtasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähauta sijaitsee saarella Reikäniemen länsipuolella, Kylmäniemen itäpuolella, Kuukkeliselän pohjoisosassa.

Luksuanpalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Yli-Suolijärven Luksuanselkään kaakosta pistävän Luksuanpalo -nimisen niemen kärjessä

Korpikangas 1 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Nilojoen pohjoispuolella olevan Korpikankaan laen itäosassa. Laajan terassin pienellä harjanteella sijaitseva painanne. Tarkastuksessa 2009 sen todettiin lännen puoleisen Korpikangas 2 kohteen tavoin tulleen äestetyksi vuonna 2008. Tarkastushavainnon perusteella kyseessä ei ole pyyntikuoppa, vaan painanne muistuttaa ennemminkin asumuspainannetta. Soikeahkon ja vaurioituneen painanteen kooksi arvioitiin noin 5 x 4 m ja syvyydeksi 60 - 70 cm. Harjanne on melko kivinen. Kvartsilöytöjä havaittiin painanteen länsipuoleisessa äestyksessä. Kohde sijoittuu lähelle 2009 tarkastuksessa kohteeseen Korpikangas 2 liitettyjä löytökohtia (ks. aluerajaukset).

Korpikangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhdeksän latomusta sijaitsee Korpikankaan länsiosassa, Posiojärveen idästä laskevan Nilojoen ja siihen pohjoisesta liittyvän Haukijoen yhtymäkohdasta n. 500 m länsiluoteeseen. Latomukset ovat 2-4 m laajuisia ja noin 0.8 m korkeita ja ne sijaitsevat likimain rivissä. Latomusten tarkoitus ei ole selvillä, mutta niitä on arveltu mahdollisiksi rakennuskivien kasoiksi ja peräisin viimeistään 1800-luvulta, mahdollisesti vanhemmiksi. Vuonna 2008 kolme itäisintä latomusta on metsänhakkuiden yhteydessä tuhoutunut kaivinkoneella tehdyn talvitien teon yhteydessä. Kivilatomusten lähialueella todettiin tarkastuksessa vuonna 2009 myös laaja kivikautinen asuinpaikka äestetyllä/laikutetulla terassilla. Sen pääalue on kivilatomuksista noin 50-270 m itäkaakkoon-itään ulottuvalla korkeuskäyriä myötäilevällä vyöhykkeellä. Tämä löytöalue ulottuu käytännössä viereiseen kohteeseen Korpikangas 1 saakka. Paikoin löytöjen yhteydessä havaittiin myös palaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Hieman löytöjä havaittiin myös noin 30 m latomuksista lounaaseen (ks. erilliskohteet, säilyneet latomukset ja eräitä havaintopisteitä).

Kotilampi (614010142) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotilammen ja Nilajoen välisessä maastossa metsätien pohjoispuolella, tien ja soraottopaikan välissä. Soranotto on ilmeisesti tuhonnut suuren osan asuinpaikasta. Löytöinä kvartsia ja palanutta luuta.

Nilojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsätien ja Nilojoen välisessä maastossa, n. 10 m tiestä pohjoiseen

Ahmajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitseen Karkujärvestä Nilojärveen laskevan Karkujoen ja siihen koillisesta laskevan Ahmajoen välisessä "kairassa" metsätien reunassa, metsätien tien molemmilla puolilla. Löytöjä on poimittu tien leikkauksesta ja ojasta. Löydöt kvartsia, hioin ?, palanutta luuta.

Uopajanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Hämeenniemen tyvessä niemeen vievän maantien länsipuolella, tien ja Uopajanlammen välisessä maastossa etelään viettävällä männikkörinteellä.

Karjalaisenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Posiolta Maaninkavaaraan vievän tien ja voimalinjan välisessä maastossa Karjalaisenniemen tyvessä Yli-Suolijärven Kohde sijaitsee Apajalahden ja Hietalahden välissä kaakkoon viettävällä männikkörinteellä.

Uuttulampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee okilammesta Ala-Suolijärveen virtaavan joen koillisranalla, jokeen pistävällä niemellä Posiolta Maaninkavaaraan vievän tien ja rannan välissä. Paikalta on kvartsia.

Suovaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suovaharjun länsipäässä paikallistien ja pienen sorakuopan välisessä maastossa, tiestä viitisen metriä itään.

Sääskenkangas 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posionjärven luoteispään lounaisrannalla paikallistien ja Posionjärven Vasaselän välisessä maastossa männikköisen Sääskenkankaan luoteiskärjessä ja oillisrinteessä. Sääskenkankaalla on kivikautinen asuinpaikka, asuinpainanne ja kolme pyyntikuoppaa. Löydöt asuinpaikalta kvartsia, KM ?

Sääskenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tämä mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Posionjärven Vasaselän ja paikallistien välisessä maastossa Sääskenkankaan koillisrinteellä olevassa soraniemekkeessä.

Palovaara 1 (614010151) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Muinaisjäännösryhmä, kivikautinen asuinpaikka, asuinpainanne ja 8 pyyntikuoppaa sijaitsevat Posionjärven Aartoselän lounaispuolella paikallistien ja metsätien risteyksen luona männikköisellä harjulla. Löytöinä palanutta luuta.
Kohteelle on tehty aluerajaus Hannu Kotivuoren muinaisjäännösten inventointikertomuksen karttaliitteen perusteella (Posio 1-325), jossa kohde on numerolla 151. Karttaliitteeseen merkityt pyyntikuopat ja asumuspainanne on viety alakohteina muinaisjäännösrekisteriin (apuna käytetty lidar-aineistoa, jossa osa pyyntikuopista näkyy). Pyyntikuoppien sijainti ei kaikilta osin ole tarkka. Asumuspainanne erottuu selkeästi lidar-aineistossa, sen sijainti on tarkka.

Palovaara 2 (614010152) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Posionjärven Aartoselän luoteispuolella ja metsätien pohjoispuolella, tien ja ojan välisessä maastossa pohjoiseen viettävällä männikkörinteellä. Koskelan talosta on kuopalle matkaa n. 500 m eteläkaakkoon.
Lidar 5p -korkeumallissa näkyy 100 m sisällä kohteelle annetuista pistekoordinaateista yhteensä kolme kuoppaa. Lähtisin näistä sijoittuu n. 65 m koordinaateista länsiluoteeseen, keskimmäinen n. 45 m itäkaakkoon ja itäisin n. 70 kaakkoon

Kuonaperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Suolijärven Pirttiselän ja Luksuanselän välisesen niemen tyvessä tasaisella hietikkokankaalla metsätien varressa, tien itäpuolella.

Telkkälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee kapealla kannaksella Yli-Suolijärven Pirttiselän ja Telkkälammen välisessä maastossa männikkökankaalla.

Raatosaari (614010155) (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen kesähautapaikka sijaitsee Raatosaaren kaakkoisrannalla Yli-Suolijärven Pirttiselän eteläosassa Matosaaren ja mantereesta pistävän niemen välissä. Niemen ja Raatosaaren välissä on Patosalmi.

Pitkäperänkangas (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Iso Ulkujärven ja Pikku Ulkujärven välisellä niemellä. Niemen tyvessä on yksi kuoppa, muut niemen kaksihaaraisen kärjen itäpulisessa osassa.
Kohteesta on kirjattu "irtolöytöinä" 72 kvartsi-iskosta, kaksi hiekkakivihiointa, palanutta luuta ja punamultakokkare. Löytöjen suhde pyyntikuoppiin on epäselvä.

Koirahiekka (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Koiranhiekan kivikautinen asuinpaikka (koordinaatit) sijaitsee Ala-Suolijärven Koiraselän etelärannalla, rannan ja sorakuopan välisessä maastossa. Lähempän sorakuoppaa, asuinpaiksta n. 170 m koilliseen on pyyntikuoppa, samoin itäkaakkoon n. 150 m. Asuinpaikalta on löydetty hioimen katkelma, kvartsia, palanutta luuta ja punamultanokareita. KM ???

Laulajansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laulajansaari sijaitsee Ala-Suolijärven Koiraselällä etelärannalla olevan Takalahdenniemen kohdalla. Kuoppien täsmällinen määrä ei käy inv. raportista ilmi.

Haravalahdenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Haravalahdenniemi pistää Ala-Suolijärveen lounaasta Haravalahden ja Pikku Haravalahden väliin. Toinen kuopista on niemen laen itäosassa, toinen itärinteessä n . 20 m rannasta.

Pimeälahdenniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pimeänlahden niemi pistää Ala-Suolijärven Koiraselälle kaakosta. Niemen lounaispuolella on Pimeälahti . Kohteet, pyyntikuopat ja mahdollinen kotasija, ovat niemen tyven ja niemen keskiosan välisellä alueella.

Mäntyniemi 1 (614010162) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ala-Suolijärven Porosaaren koillispuolisessa Mäntyniemessä, sen lounaispäässä molemmin puolin niemeen johtavaa tietä.
Löydöt KM 30049:1-2, kvartsia ja palanutta luuta

Niskapalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitseen Ala-Suolijärven Murtoselän luoteispäässä olevan kapean Niskalahden koillisrannalla. Asuinpaikan sijainti on inv. raportissa ilmoitettu: PK 3633 03 Vierusjärvi/3633 06 Jumisko, x = 7364 94-, y = 550 15-, z = 242-245. Löytöjä KM 30050: 1- 12: kvartsia, liusketta ja punamultanokareita

Kolonenäke (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Niemellä, jonka eteläpuoli on soranotossa tuhoutunut. Asuinpaikkalöytöjä soraharjun laelta ja eteläpuolelta. Pyyntikuoppia säilynyt myös Simojärvelle vievän tien länsipuolella.
Kohde on jaettu Kolonenäke a:ksi (Pekkalantien itäpuolella) ja Kolonenäke b:ksi tien länsipuolella. Niiden välinen alue on tuhoutunut maanotossa sekä vedenottamon, tien ja sähkölinjan rakentamisessa.
Muinaisjäännöksiä on ollut n. 500 metrin alueella. Nykyinen voimalinja ja vuonna 2018 suunniteltu uusi johtolinja kulkevat Pekkalantien tien länsipuolella. Jäljellä olevat pyyntikuopat sijaitsevat melkein kaikki tien länsipuolella missä niitä on ainakin 8. Pintahavaintojen arvion mukaan ne näyttävät ennemminkin ajoittuvan historialliseen, kuin esihistorialliseen aikaan. Pyyntikuoppien lisäksi alueella on myös moderneja kuoppia.
Pekkalantie itäpuolella Rytiniemessä sijaitsee yksi pyyntikuoppa (Kolonenäke a:n alueella), jota tutkittiin koekaivauksessa vuonna 2001. Pyyntikuoppaan tehtiin 5 kpl 30 x 30 cm:n kokoista koekuoppaa, joista yhdestä löytyi yksi kvartsi-iskos. Lisäksi löytyi yksi kvartsi-iskos pyyntikuopan läheisyydestä hiekkakuopan reunalta ja yksi kvartsi itäpuolella olevan kesämökin pihalta maan pinnalta. Tuloksen perusteella arveltiin, että asuinpaikka on miltei kokonaan hävinnyt.
Vuoden 2017 voimalinjainventoinnissa havaittiin Pekkalantien itäpuolella aiemmin kartoitetun kuopan lisäksi n. 2,5 m halkaisijaltaan oleva pyyntikuoppa n. 20 m tiestä itään. Kuopassa todettiin huuhtoutumiskerros ja pohjalla hiilikerros.
Kolonenäke a:n alueella on tehty kaivaus jo vuonna 1922, jolloin löydettiin mm. liesikiveyksiä, palanutta luuta ja suhteellisen runsaasti kvartsi-esineistöä. Paikalta on myös tuuralöytö. Tuolloin tutkittu alue on tuhoutunut. Vuoden 2001 kaivaus sijoittui vuoden 1922 kaivausalueen itäpuolelle. Vuonna 2017 asuinpaikan alueelta ei tehty uusia havaintoja. Tien itäpuolella varmistettiin muinaisjäännösalueen rajaus, mutta kaikkien kuoppien sijaintia pohjoisempana ei mitattu (tien länsipuolella).

Ahola (683010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Aholan tilan myöhäiskivikautinen asuinpaikka on Luhtajärven soistuneen kaakkoisrannan tuntumassa. Vanhat pellot on metsitetty.

Peltosaari (683010008) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peltosaaren pohjoisin niemeke. Hylätyn huvilan huuhtoutuneella hiekkarannalla oleva kivikautinen asuinpaikka. Tulen rapauttamia kiviä erottuu rantatörmän päällä olevan rappeutuneen huvilan edustalla, sen länsiluoteen puoleisella rannalla. Asuinpaikka on käytännöllisesti katsoen huuhtoutunut kokonaisuudessaan Ranuanjärveen sen säännöstelystä johtuen (tark. Kotivuori 28.8.2000). Aikoinaan paikalta kerätyt runsaat kiviesinelöydöt lienevät tulleen esiin rantaveteen huuhtoutuneina.
Peltosaaren korkeimman harjanteen pohjoispäässä erottuu lukuisia eriasteisia maatuneita painanteita, joista lounaisin vaikuttaa pyyntikuopalta (4 x 2,5 x 0,7 m). Joukossa erottuu myöskin tervahaudan sija.

Pirttisaari (683010009) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienen saaren kesähuvilan rakennusten lomassa kesähautoja ja pirtin perustus. Myös kivikautinen löytöpaikka.

Lohela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Salmelan tilan vaiheilla, Saukkojärven länsirannalla. Rautakautinen solki löytyi hiekanotossa kylätien vierestä. Kivikautiset asuinpaikkalöydöt ovat järvenrannan peltomaasta.
Muutos 2021: Soljen löytöpaikka erotettu omaksi kohteekseen Lohela 2.

Kotiranta (683010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Ranuanjärven rantaan rajoittuvalla peltorinteellä.

Kujala/Uutela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ranuan kirkosta noin 33 kilometriä pohjoiskoilliseen Simojärven Näskänselän luoteisrannalla. Asuinpaikkahavaintoja on neljältä alueelta: Kujalan pohjoispuolisen lahden pohjoisrannalta noin 100 metrin matkalta, Kujalan talon kohdalta rannasta, Kujalan ja Uutelan välisen rannan puolimaista sekä Uutelan talon rannasta. Asuinpaikan löytöaineisto ajoittuu pääosin mesoliittiseen kivikauteen.

Pihlajaharju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Seurakunnan leirikeskuksen alueella Luiminkajärven pohjoispäässä olevan soraharjun jatkeena oleva niemi. Kodansija ja pyyntikuopat ovat harjanteella, kivikautiset asuinpaikkalöydöt rantatörmällä.
Vuonna 2009 tehdyssä kaava-alueiden tarkastuksessa todettiin, että kunnallistekniikkaa on rakennettu kodansijan läpi. Tämän rakenteen itäpuolella todettiin tupasijan vallia ja nurkkalieden jäännöstä, jota aiemmin ei ollut kartoitettu. Päärakennuksen itäpuolelle on tehty paikoitustila sekä laatoitettua kulkutietä, jolloin aiemmin havaittu mahdollinen pyyntikuoppa on tuhoutunut. Kaakkoisrinteeseen on raivattu uusi lentopallokenttä ja niemen tasanteelle tehty mahdollisesti vuonna 1996 kaavapiirroksessa esitelty grillikota. Alueen keskiosassa on useita luonnonkivistä aseteltuja kivijalkoja, jotka voivat osittain olla hyvinkin iäkkäitä. Kaikkineen kohde on Ranua merkittävimpiä muinaisjäännöksiä.

Kemppainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaitajärven länsirannan keskikohta on huuhtoutunut ja metsittynyt, mutta yhä löytöjen kattama kivikautinen muinaisasuinpaikka. Vanhan kenttäpaikan ohella alueella on pari mahdollista pyyntikuoppaa.

Ranuanjärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Peltosaaren eteläpuolella sijaitseva pieni saari on perimätiedon mukaan kesähautasaari. Saarella on näkyvissä muutamia kuoppia.

Saukkojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienen niemekkeen mökkipihassa on merkkejä kivikautisesta oleskelusta.

Nivala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nivalan tilan luoteispuolen jokitörmällä on perunamaassa merkkejä muinaisasutuksesta.

Kultikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kultisalmen hautausmaan vaiheilla on laaja esihistoriallinen asuinpaikka. Lisäksi alueella on pyyntikuoppia itse Kultikankaalla ja salmen saarissa. Vuosien 1990-1991 tutkimusten perusteella Kultisalmen asuinpaikka ajoittuu ainakin varhaisesta kampakeraamisesta ajasta (Sär-1 -keramiikka) epineoliittiseen ajanjanksoon (vanhempaa rautakautta vastaavaan vaiheeseen, Sär-2 -keramiikka). Paikalta on dokumentoitu mm. liesiä ja keittokuoppa.
Löytöaineiston joukossa on yli 80 kiloa kvartsi-iskoksia ja -esineitä, lisäksi liuske-esineitä ja niiden katkelmia, palanutta luuta ja keramiikkaa. Luulajianalyyseissä asuinpaikalta on todennettu mm. majavan, peuran, hirven, riekon, näädän, hauen, ahven- ja särkikalojen sekä mahdollisesti joutsenen luita. Vuosien 1990 ja 1991 kaivauksissa alueella tutkittiin yhteensä noin 400 m2. Kohdetta ovat tuhonneet länsiosan laaja soranottoalue sekä keskiosan hautausmaa-alue. Itäosaa e ole kaivauksin tutkittu.
Vuoden 2020 tarkastuksessa muinaisjäännösalueelta kartoitettiin 12 pyyntikuopaksi tulkittua rakennetta gps-paikantimella (ks. alakohteet). Aiempien tietojen mukaan alueella on kuitenkin pyyntikuoppia/kuopanteita paljon enemmän.

Välttämönsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ranuan kirkosta noin 28 kilometriä koilliseen Halkoselän länsirannalla. Lounaaseen laskevan Välttämönsalmen itäpään pohjoisrannalla oleva asuinpaikka on pahoin turmeltunut soranotossa ja mökkirakentamisessa. Asuinpaikkaa on säilynyt kahdella alueella sorakuopan kaakkois- ja pohjoispuolella. Näiden ja tien länsipuolella on muutamia pyyntikuoppia.

Kenttäniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Impiönjärven länsirannan niemekkeen eteläsivu on vanha kalakenttä. Hienohiekkaisella perunapellolla on runsaslöytöinen, ilmeisesti mesoliittisen kivikauden asuinpaikka.
2021: Paikka tarkastettiin inventoinnin yhteydessä ja sen havaittiin olevan samassa kunnossa kuin vuoden 1990 inventoinnin aikaan. Pelto oli peitteinen eikä sen alueelta saatu uusia havaintoja, mutta rannassa pellon ja järven välissä havaittiin kvartsi-iskoksia.

Kenttälä (683010058) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Näskänselän luoteisrannalla oleva Kenttälä on nimensä mukaisesti vanha kalakenttä. Kivikautiset löydöt vastaavat läheisen Kujalan/Uutelan tilojen aineistoa. Kohde on osin veden huuhtoma, muuten mökkirakentamisen turmelema.

Ahosaari (683010062) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Simojärven Pajuselän keskivaiheilla oleva suurehko saari. Sen keskivaiheilla ja länsipäässä on joukko kuoppia, joita vuoden 1990 inventoinnissa arvioitiin pyyntikuopiksi. Inventoinnissa 2008 löydettiin kaikkiaan kahdeksan pitkänomaista (2 - 4 m ja 0,7 - 1,5 m leveitä) kuoppaa. Muotonsa puolesta ne voivat olla ennemminkin kesähautoja, joiden sijaksi saari on sopiva. Kuopista kolme sijaitsee toisiaan lähellä aivan saaren länsikärjessä, loput viisi ovat saaren keskiosassa.
Saaressa on metsähallituksen tulenpitorakenteita.

Selkäsaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Isoselän eteläosassa olevan suurehkon saaren koilliskulmassa sijaitseva kuopparyhmä.
2022: Saarella havaittiin 5 kuoppaa, joissa oli enemmän tai vähemmän selvät reunavallit ja joita voitiin olettaa ihmisen tekemiksi kuopiksi – mahdollisesti pyyntikuopiksi. Saarella, myös muinaisjäännösrajauksen sisällä, on lisäksi useita epämääräisiä kuoppia, jotka tulkittiin tuulenkaatojen aiheuttamiksi tai muiksi luontaisiksi kuopanteiksi.

Vaaralamminvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Asumattoman metsäalueen keskellä, vaaran pohjoisella rakalla on inventoinnin 1990 mukaan yhdeksän metrin korkuista kiviladelmaa. Paikalla havaittiin lisäksi kaksi kotasijalta vaikuttavaa kaivannetta.
Vuoden 2010 inventoinnissa löydettiin kaikkiaan kahdeksan latomusta ja suorakaiteen muotoinen painanne, joka oli kaivettu kivirakkaan (ks. alakohteet). Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin lisäksi yksi rauennut kivilatomus (nro 9) sekä neljä pilkkapuuta (ks. alakohteet).

Juurenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojärveen yhtyvän Välttämönselän länsirannalla olevan kapean niemen kivikautinen asuinpaikka. Paikalla on mahdollisia pyyntikuoppia.

Juurensuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Välttämönselän länsirannasta noin 700 m olevalla metsätöyrällä sijaitseva pyyntikuoppa. Juurenjoesta noin 200 m pohjoiseen.

Juurenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Välttämönselkään laskevan Juurenjoen pohjoistörmällä oleva kolmen pyyntikuopan ryhmä. Paikka on Juurenlammen ja sen itäpuolisen sorakuopan välissä.

Hietala (683010079) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ranuan kirkosta noin 15 kilometriä kaakkoon Petäjäjärven kaakkoispuolella. Hietaniemen eteläpuolella on ainakin neljä pyyntikuoppaa tilalle johtavan tien länsipuolella talon ja maantien puolimaissa. Kuoppia on myös tästä noin 200 metriä kaakkoon olevan sorakuopan pohjoislaidalla.
Vuoden 2009 Ranuan järvialueen kaavojen tarkastuksessa todettiin, että Hietaperän kaakkoispuolella ollut läntinen pyyntikuopparyhmä (a) oli vastikään tuhoutunut alarinteen osalta. Paikalle on rakennettu omakotitalo, pengerretty hiekkaista kangasrinnettä ja tasoitettu pihaa. Ainoastaan itäisin kuopista on säilynyt, tosin oksilla täytettynä. Kohdasta (a) noin 150 m itäkaakkoon olevat kaksi pyyntikuoppaa (itäinen ryhmä, b) hiekkakuopan pohjoisreunassa ovat jääneet todennäköisesti kunnallisen rakentamisen alle. Paikalla on mm. kota, puuvarasto, wc, leikkikenttä, vasta raivattu lentopallokenttä sekä mahdollisesti kunnallista jätteenkeruuaineistoa. Pyyntikuopat leikkivälineiden lomassa ovat osin täytettyinä.

Särkiniemi (683010080) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikauden asuinsija Petäjäjärven Särkiniemen pohjoissivustalla. Löytöhavaintoja mökkitiellä, hienossa hiekassa. Paikalla on myös mahdollinen pyyntikuoppa.
Vuonna 2009 tehdyssä järvialueen kaavojen kohdetarkastuksessa mökkipihalla ei enää havaittu mitään asuinpaikkamerkkejä. Pihaan oli tehty kotarakennus ja sen edusta sorastettu. Pohjoispuolelle oli rakennettu uusia mökkejä. Lähimmän mökin lounaispuolella havaittiin rinteessä painanne, joka saattaa olla muinaiseen asutukseen liittyvä.

Tousanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luiminkajärven eteläpuolen Tousanniemen (peruskartalla Toosanniemen) harjalla ja rinteillä on kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, kvartsia, mökkien ja sorakuoppien tuhoamalla alueella. Paikalla on myös pyyntikuoppia.
Tarkastuksessa 2009 havaittiin vuoden 1990 inventointihavaintojen lisäksi heti suurelta sorakuopalta länteen tiellä kvartseja sekä hiekkakivinen hioimen kappale. Niemenkärjen lomamökki vaikutti uudelta tai uusitulta, rantatörmälle oli tehty mm. kaivo ja niemen koillispuolen mökkialueelle oli tehty lisärakennuksia ja sorastusta.

Niemelä (683010082) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niemelän entisen tilan eteläpuolella, Luiminkajärven luusuan tuntumassa sijaitseva muinainen asuinalue. Niitty- ja metsämaata.

Luiminkajärvi Kalliosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Luiminkajärven eteläosassa sijaitsevan kivikkoisen Kalliosaaren kummassakin päässä on kesähautoja ja purnuja.

Korteniemi (683010084) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojärven Välttämönselän länsirannalla oleva kivikautinen asuinpaikka. Korteniemen pohjoissivun tyvessä, Juurenjoen suulla oleva kohde on osittain auraamalla tuhottu. Paikalla on myös pyyntikuoppia.

Paloniemi (683010085) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Välttämönselän länsirannalla olevan Korteniemen pohjoinen niemeke. Törmällä on tiheä pyyntikuopparyhmä.

Välttömönselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojärven Välttämönselän itärannalla olevassa pienessä lahdekkeessa todettu muinainen oleskelusija. Löydöt liusketta ja kvartsia.

Olanko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Pajuselän etelärannalla oleva pyyntikuoppa. Olangon tilasta noin 300 m länsiluoteeseen sijaitsevan törmän niskalla.

Sääskivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Luiminkajärven lounaissivulla olevan vaaran pohjoispäässä oleva pyyntikuopparyhmä. Rannasta noin 200 m länteen, kohoavalla männikkörinteellä.
Ranuan järvialueen rantakaavojen tarkastuksessa vuonna 2009 todettiin, että kahden pyyntikuopan läheisyyteen järvenrantaan oli tehty lomamökki ja puskettu ajotie. Alempana sijaitseva pyyntikuoppa lähiympäristöineen oli vuosia aiemmin äestetty, mutta kuoppa erottui edelleen varsin selkeästi. Ylempänä sijaitseva kuoppa oli aiemmin otettu huomioon metsänuudistuksessa ja säilynyt koskemattomana.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2012. Kohteessa on muinaisjäännösrekisterin mukaan pyyntikuopparyhmä, mutta kuoppien lukumäärä ei tekstissä tule ilmi. Alueen poikki kulkevan hiekkatien itäpuolella, valtion maalla, on hakkuuaukealle jätetyn säästöpuuryhmänkohdalla kuoppa koordinaattipisteessä 3486656, 7307392. Kuopan halkaisija on 4 metriä ja syvyys noin 0.3 metriä. Enempää kuoppia alueella ei havaittu.
Alueen eteläpuolella mökkiä rakentava henkilö kertoi toisen kuopan sijainneen paikalle tehdyn hiekkatien ojan kohdalla.

Takkisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjäjärven pohjoispäässä oleva laaja Takkisenkankaan hietikkokangas, jonka etelärannan törmällä on asuinpaikkalöydöksiä sekä pyyntikuoppia ylemmällä tasanteella. Arvion mukaan alueella on paljon säilynyttä ja löytörikasta kivikautista asuinkerrostumaa. Korkea vanha rantapenger on jäänyt kasvillisuuden valtaan järven vedenpintatason laskun ja ranta-alan pensastumisen seurauksena. Rantavedestä on mm. kivikirveen katkelma.
Pyyntikuoppia lienee kaikkiaan 9-10 kpl. Havaittuja asuinpaikkalöytöjä ja kuopparakenteita on alueella, jonka pituus on karkeasti noin 150 m idästä länteen ja noin 50 m niemen etelärannasta pohjoiseen.
Ranuan järvialueen kaavojen tarkastuksessa 2009 todettiin, että myös löytöalueella alueen länsiosassa sijaitsevia lomamökkejä on laajennettu tai parhaillaan uudisrakennettiin. Alueelle on tehty saunoja ja muita uudisrakenteita sekä ilmeisesti alueen länsipäähän on ajettu tasoitemaata.

Peltoniemi (683010098) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuusijärven taajaman keskeisen niemen kärjessä. Löydöksiä perunamaista, niemessä olevan mökin länsi- ja eteläpuolelta.

Tuliniemi (683010101) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ranuanjärven pohjoisrannalla oleva pieni niemekkeen huuhtoutunut ranta Koikkalan tilan kohdalla on muinainen asuinpaikka.

Kuopasjärvi Venäläissaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuopasjärven keskivaiheilla oleva saari on perimätiedon mukaan "vihovenäläisten" hautapaikka. Venäläissaaren nimeen liittyvän tarinan mukaan venäläisiä sotilaita jätettiin isonvihan aikaan saareen kuolemaan. Osa saarella havaittavista kuopista on ilmeisesti tavallisia pyyntikuoppia.

Toljanjärvi Rynkänssaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Toljanjärven pohjoisen rannan tuntumassa sijaitsee saari, jonka lounaispäässä on hautakuoppia (kesähautoja). Läheisen Rantalan tilan kaakkoispuolen rantapellolta on löytynyt myös kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia.

Hirsikangas (683010106) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Portimojärven eteläpuolella olevan laajan kangasharjanteen itärinteellä. Yksittäinen pyyntikuoppa kapealla soraharjanteella.

Kivijärvi Juhannussaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kivijärven länsirannan tuntumassa on pieni saari, jolla olevat kuopanteet saattavat olla kesähautoja.

Luiminkajärvi Palosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Luiminkajärven pohjoispään itärannan myötäinen kapea ja pitkä saari, jonka keskivaiheilla on joukko kesähautoja. Saareen hautaaminen loppui perimätiedon mukaan n. 1900.

Ranuanjärvi Pirttisaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ranuanjärvessä olevaa Pirttisaarta on sanottu myös Hautasaareksi. Saarella on sijainnut kesäkalmisto, josta vainajat on talvella kuljetettu Pudasjärvelle haudattavaksi. Ranua-Pudasjärvi maantien valmistumisen v. 1892 jälkeen alettiin vainajat kesälläkin kuljettaa Pudasjärvelle. Saaressa on havaittavissa haudansijoja.

Kovala (698010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillisrannan peltotörmällä oleva muinainen asuinalue. Maannos alueella hiekkamaata.

Pahtaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemi-Rovaniemi tien molemmilla puolilla, Pahtajan metsäkoulun eteläpuolella on kivikautisia asuinpaikka-aloja. Mäntykankaalla on neljä asumuspainanteeksi tulkittu suurta soikeaa kuopannetta sekä yksi mahdollinen pyyntikuoppa. Painanteen 2 koillis- ja hiekkakuopan pohjoispuolella on lisäksi muutamia kiveyksiä, jotka saattavat liittyä esihistorialliseen asutukseen.
Aluetta on tutkittu koekaivauksella vuonna 2000. Tutkimuksissa todettiin, että maantien läheisyydessä olevalla hiekkaisemmalla vyöhykkeellä voi vielä olla jäljellä kivikautista asuinpaikkaa. Koekaivauksessa myös tutkittiin yhtä alueella sijaitsevaa painannetta. Painanne numero 3:n koetutkimuksessa ei saatu selviä todisteita siitä, että kyseessä olisi asuinpainanne. Painanteen ajoitus jäi niin ikään arvoitukseksi.

Mikkola (698010068) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matkavaaran kaakkoispuolen rinnettä Kuusamon tien eteläpuolella. Mikkolan talon eteläpuolen niityltä on todettu muinaisasuinpaikan merkkejä. Kohde on käytännössä sama kuin Rovaniemi 452. Ns. Vaarala 1 ja 2.

Koivukangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen länsirannalla, Tapionkylän lauttarannasta noin 800 m pohjoiseen oleva rantatörmä, jolla on entisen Likurin tilan rakennuksia. Rantatörmällä on löydöistä päätellen kivikautinen asuinpaikka.

Ylikärrylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän itäpuolella, nykyisin saarena säännöstelyn vuoksi oleva nuoremman kivikauden asuinpaikka. Asumatonta veden vaivaamaa niittyä. Maaperä osittain tulvalietettä. Tunnetaan myös nimellä Kärräniemi 1.

Hietavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hietavaaran pohjoisrinteellä, Kylmäojan itäpuolisella pellolla ja Kemi-Rovaniemi tien eteläsivulla oleva asuinala. Vähäisiä mesoliittisen asuinpaikan viitteitä hiekkamaassa.

Paavalniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen etelänpuoleisella törmällä oleva Paavalniemi on varsin alava, omakotitaloasutuksen kattama maasto. Maaperä on osittain tulvalietekerrostumaa. Ks. Rovaniemi 443: Oulun yliopiston historian laitoksen kaivaus Paavalniemellä 1982.
Vuoden 2014 inventoinnin tietojen mukaan todennäköisesti tuhoutunut.

Kirkonlähistö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 300 metriä kaakkoon. Keskeisimpiä Kemijokivarren muinaisasuinpaikkoja, jonka tupien uunikiveyksiä tutkittiin jo 1860-luvulla lautamies Johan Hoikan toimesta. Nykyisin alue on pääosin asutuksen alla ja muinaisten asumusten rauniot on hävitetty.
Samaa kohdetta kuin ROI 403.

Taavettila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen altaan länsitörmällä oleva kohde. Omakotitaloaluetta puutarhoineen.

Rompasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue on jäänyt kokonaisuudessaan Petäjäskosken altaaseen ja vain joitakin hiekkasaarekkeita on ajoittain esillä allasta säännösteltäessä.

Järvensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Järvensuun tilan luoteispuolisella peltotörmällä oleva kivikautinen asuinala. Loivasti viettävä pelto on Olkkajärvestä laskevan Raudanjoen suulla, Jyrhämäjärven itärannalla.

Lehtola (699010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mauriovaaran eteläpuolella ja Olkkajärven koillisrannalla oleva muinaisasuinsija on alavaa peltomaastoa. Löydökset keskittyvät lähelle järven rantaa. Lehtolan tilan itäpuolella on myös pyyntikuoppia (Roi 409).

Vanhantalonsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raudanjokisuussa olevan Vanhantalonsaaren korkeimmilla peltotörmillä on asuinpaikkalöydöksiä. Itäranta on alava ja pilstottu mökkitonteiksi.

Maununiemi (699010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sierijärven länsipäässä olevan Maununiemen taloa ympäröivät hiekkaperäiset peltotörmät ovat muinaista asuinaluetta, joka jatkuu niemen eteläsivua Kotikankaalle.

Harjuanttila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matkavaaran eteläpuolelle Vaaralassa työntyvä harjanne on muinaista asuinaluetta aina jokitörmälle asti. Omakotiasutuksen lomassa on runsaslöytöisin ala törmän kasvimailla.

Heliste (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillisrannan peltotörmällä, hiekkamaalla, oleva kivikautinen asuinpaikka. Pellolla on palaneita liesikiviä, mutta löydöksiä niukalti.

Vanhatapio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttivaaran luoteispuolella, Ounasjoen Murhakorvan kosken alisella rantapellolla oleva muinainen asuinalue.
Kohteeseen liittyvät löydöt KM 1969:76-78 sekä KM 11077. Löydöt käsittävät muun muassa mahdollisen rombikirveen katkelman, taltan, hioimen ja väkäkeihäänkärjen. Lisäksi kerrotaan löydetyn "luita, taltan terä sekä suuri laakakivi", jotka sittemmin on hukattu.

Lismaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 16 kilometriä pohjoiseen Norvajärven pohjoisosan Lismaniemellä. Asuinpaikka on pitkän, alavan ja kapean niemen kärjessä olevien rakennusten kaakkoispuolisella hiekkavalla rantapellolla
Kohteelta on lisäksi löytynyt kaksi tuuran katkelmaa. Toinen kesällä 2010 kun taas toisen löytöajankohta ei ole tiedossa.
Kohteeseen liittyvät löydöt KM 1969:79, 14002:1-3.

Laaka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttivaaran luoteispuolella, Ounasjoen rantapellolla oleva kohde kuuluu käytännössä samaan asuinpaikkaan kuin Rovaniemi 39. Alatapion talon länsipuolella oleva "Navettapelto", niin sanottu Murhakorva 5, on loivasti viettävä ja kivinen.

Pallari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttivaaran luoteispuolella, Ounasjoen rantapellolla oleva kohde kuuluu käytännössä samaan asuinpaikkaan kuin Rovaniemi 31. Peltomullan alla on kallioisia kohtia. Löydettyjen liedensijojen perusteella paikalla lienee muinainen asuinpaikka.

Heikkilä (699010045) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hietavaaran luoteispuolen peltorinteellä oleva kivikautinen asuinala. Vaaran laita viettää loivasti. Pohjamaa hienoa hiekkaa.

Hirttiöniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Viirinkankaan etelärannalla oleva Hirttiöniemi on tasalakinen männikköniemeke. Hienohiekkaiseen törmään on saksalaisten toimesta kaivettu betonibunkkeri. Tasanteella on rakennuksen perustus.

Pikkurakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jaatilansaaren jyrkällä itätörmällä, kapealla metsäkankaalla oleva asuinpaikka. Asuinpaikka sijaitsee tien ja jyrkän törmän välissä kapealla metsäisellä kankaalla. Ylärinteellä kivikkoa ja soramaata. Kohde on pohjoisesta osastaan osin tutkittu.
Kohteeseen on 2021 liitetty eteläinen kohde Pikkurakka 2.

Ruskela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen eteläisellä rantatörmällä, entisen Ruskelan (Ruskola) talon pellolla, oleva muinainen asuinalue. Peltojen eteläpuolella rinne kohoaa jyrkästi. Hienohiekkaisilla pelloilla on useita löytökeskittymiä.

Ollonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen Tikkasenkarin pohjoisrannalla, Ollosen talon pihapiirissä ja pelloilla. Maasto on kapeaa hiekkatörmää, jossa erottuu kaksi tasannetta. Havainnot ja tutkimukset keskittyvät pihapiirin itäpuoliselle peltoalueelle, jossa tasanteet ja niiden välinen törmä erottuvat selvästi. Molemmilta tasanteilta on todettu ilmeisesti samanaikaisia asuinpaikan jäännöksiä ja saviastianpaloja, kiviesineitä, kvartsia ja palanutta luuta. Ylemmän tasanteen törmässä on todettu useita tulisijan jäännöksiä. Paikalla on tehty 1997 koekaivaus, jonka perusteella asuinpaikkavyöhykkeen pituus on ainakin 350 metriä ulottuen mahdollisesti pihapiirin länsipäähän asti. Asuinpaikka ajoittuu löytöjen - SÄR1-keramiikka - ja radiohiiliajoituksen perusteella varhaiskampakeraamiselle ajalle. Muinaisjäännös on osittain tuhoutunut rakentamisen ja maanmuokkauksen takia. Tutkimusten perusteella asuinpaikkaa on peltoalueella edelleen jäljellä tasanteiden ulkolaidoissa ja alueen itäpäässä. Itäkoillispäähän lohkotulle tontille (p = 7368960, i = 3468480) on rakennettu 2007-2008 omakotitalo. Koekuopitusten perusteella tällä alueella asuinpaikasta on ollut rippeet jäljellä ja parhaiten säilyneet osat sijoittuvat tontin länsipuoliselle peltotasanteelle.

Puistola (699010070) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tapionkylän lauttarannan länsipuolinen peltotörmä on kivikautista asuinpaikkaa tien molemmilla puolilla, entisen Ilolan tilan lohkotuilla mailla.
KM 3276:2
KM 18558
KM 31499
TLM 75

Huutola (699010071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanhan tila-alueen kapea rantapelto Lehtojärven luoteiskolkassa. Törmällä on useita entisen tilan rakennusten perustuksia.

Kumpuniemi (699010073) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän itäpuolella, nykyisin saarena säännöstelyn vuoksi oleva nuoremman kivikauden asuinpaikka, joka kaivaushavaintojen mukaan oli eteläpuolelta puupaalutuksella suojattu. Asumatonta veden vaivaamaa niittyä. Maaperä osittain tulvalietettä. Tunnetaan myös nimellä Kärräniemi 2.

Urheilukenttä (699010076) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen länsirannalla, ns. Kylänsijan mutkasta pohjoiseen olevan urheilukentän reunamalta löydettyjä vähäisiä asuinpaikkaviitteitä. Paikasta on aikoinaan käytetty nimitystä "Karvonkangas". Valtaosin tuhoutunut.

Törmälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanttauskosken voimala-altaan pohjoispuolen törmällä olevan vanhan tilan mailla on ilmeisesti suurelta osalta tuhoutunut muinaisasuinpaikka. Patoalue, joen ylittävä tie penkereineen ja lanssipaikka ovat tuhonneet vanhan ympäristön.
Inventointikertomus 2014:
Törmälän kivikautinen asuinpaikka on todennäköisesti suurimmaksi osaksi tuhoutunut ja jäänyt veden alle voimalaitoksen rakentamisen seurauksena. Voi olla mahdollista, että asuinpaikan rippeitä on säilynyt vielä vanhan Törmälän tilan rakennusten läheisyydessä noin 120–125 metrin korkeudella mpy. Alue on nykyisin yksityistä piha-aluetta.

Keskiluusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kapean Juotasjärven koillisrannalla olevan vanhan Juotasluusuan tai Keski-Luusuan (nyk. Juotasvaara) talon rantatörmällä on muinainen asuinpaikka. Käytännössä kohteet ROI 153 ja 296 kuuluvat tähän kokonaisuuteen.

Rinne (699010088) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jaatilansaaren itäreunassa oleva peltorinne ja tila-alue. Pieniä löytösikermiä. Ns. Rinne 2. Vrt ROI 128

Oksman (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmeksi erilliseksi asuinpaikaksi (ROI 90/281/361) erotettu, mutta käytännössä yhtenäinen ja n. 200 m pitkä kohdealue n. 250 m Muurolan kappelista pohjoiseen. Piha-, pelto- ja metsämaata. Maapohja hiekkaa.

Hookana (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jaatilansaaren eteläkärjessä, Mäki-Tiuran ja Tiuraniemen (ent. Hookana) tilojen ympäryspelloilla oleva asuinpaikka. Ns. Putaansuu 1.

Poikila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tapparaniemen itärannalla olevan vanhan huvilan löydökset kuuluvat käytännössä samaan kokonaisuuteen kuin niemen eteläsivun SÄR 1 -vaiheen kivikautiset löydökset ja asuinpainanteet. Hiekkaperäistä männikkökangasta.

Tyyniranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sierijärven luoteisosan Talvitienlahden pohjukassa, Tyynirannan tilan länsipuolen rantapellolla ja siihen rajoittuvan Määtän talon kasvimaarinteelle sijoittuva muinainen asuinpaikka. Hietikkoista rantatörmää.

Partiomaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen partiomajan tontilla, Sierijärven luoteisosassa olevan Talvitienlahden rannalla on pienialainen kivikauden asuinsija. Hiekka- ja soramaata kivikkotörmän alisella rantatasanteella.

Jokkavaara S (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Jokkavaaran lounaisosassa, lähellä Sierijärven rantaa olisi ollut lappalaisten asuinpaikka (vrt. 474c). Rinteen yläosassa, hietikkotörmällä on kivikauden toiminnan jälkiä. Perimätiedon mukaan alueella on asunut lappalaisia.

Marraskoski (Taide)
Historiallinen; Neljän veden ja jään kuluttaman koskikallion pintaan hakatun karkean kuvioryhmän kokonaisuus. Ilmeisesti selkeimmät piirrokset tuhottu kosken perkaustöissä. Kuviot olivat tulkinnallisesti epäselviä ja sijaintipaikasta päätellen melko nuoria. Vuoden 2012 inventoinnissa ei havaittu mitään hakkauksiin liittyvää. Inventointiajankohtana joki oli osittain kevättulvassa ja hakkaukset saattoivat olla veden alla.

Suvanto (699010103) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Majavakankaiden eteläpuolella olevan entisen Suvannon tilan peltotörmillä on ollut kivikautinen asuinpaikka, nyt jo noin 300 m joesta eriytyneellä hietikkomaalla. Noin 100 m rakennuksesta kaakkoon on metsikössä ilmeinen asuinpainanne.

Somosen kirkko (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Suuri siirtokivilohkare Raudanjoen suupuolen pohjoispuolisella metsämaalla. Perimätiedon mukaan paikkaa on pidetty "pyhänä". Paikka on rauhoitettu. Myös Lautamies Johan Hoikka tutki kohdetta jo 1860-luvulla.

Alatervo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttivaaran luoteistörmään yhtyvällä rinteellä on kivikautisia löydöksiä erityisesti Vaaralan tilan pohjoispuolella. Ns. Murhakorva 1.

Rytiniemi (699010107) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rytiniemen vanhan tilan itäpuolen rantapellolla oleva muinainen asuinpaikka. Hienoa hiekkamaata.

Hotti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Melko tasainen peltoala n. 150 m Ounasjoen rannasta koilliseen. Korkea moreeniharjanne suojaa alavaa rantatasannetta. Lähellä entisen Suopajärven lossin rantaa. Ns. Patokoski 1.

Liitosalahirttiö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 2,2 kilometriä lounaaseen Kemijoen pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat Viirinkankaan etelälaidalla olevan Hirttiön (Kotaniemi) tilan lähipelloilta, etenkin talon itäpuolelta.

Mäkihirttiö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nykyisin Eteläranta-nimisen kadun omakotitaloasutus on tiheää ja muinainen asuinpaikka on jäänyt asutuksen alle. Löydöksiä tien eteläpuolen pihamailta tehdään silti toisinaan.

Metsäntutkimuslaitos 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Osoitteessa Eteläranta 55 olevan tutkimuslaitoksen rantatörmä on muinainen asuinpaikka. Se on sittemmin monilta osin tuhoutunut rakennustoiminnan seurauksena. Nurmen alta ja kasvimailta löydöksiä voi yhä havaita. Hannu Kotivuoren 1988 kaivauskertomuksessa (Metsäntutkimuslaitos 699010115) mainitaan, että kohde muodostaa käytännössä yhtenäisen kivikautisen asuinpaikka-alueen samalla kiinteistöllä sijaitsevan kohteen Metsäntutkimuslaitos (699010117) kanssa. Asuinpaikka vyöhykkeen leveys on noin 20-30 metriä, mutta sen tarkka rajaus ei ole tiedossa.

Kuolahuhta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heikkisen entisen tilan alueen rantatörmillä, säännöstelyä edeltävän ajan Kuolajokisuun eteläpuolella oleva muinaisasuinpaikka. Osa alueesta on nykyisin asutuksen alla.

Kuolahuhta (699010119) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heikkisen entisen tilan alueen rantatörmillä, säännöstelyä edeltävän ajan Kuolajokisuun eteläpuolella oleva muinaisasuinpaikka. Osa alueesta on nykyisin asutuksen alla.

Huhtaniska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Heikkisen entisen tilan alueen rantatörmillä, säännöstelyä edeltävän ajan Kuolajokisuun eteläpuolella oleva muinaisasuinpaikka. Osa alueesta on nykyisin asutuksen alla. Alueella on rakennussuunnitelman takia tehty pieni koekaivaus vuonna 2012. Tutkitulla alueella ei tavattu löytöjä.

Rantatalo (699010121) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen Kuolajokisuun eteläisellä törmällä olevan Rantatalon alapuolisella "Riihipellolla" on laaja kivikautinen asuinpaikka.

Ahonvaara (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Valajaisten patoaltaan tuntumassa, Pahtajan lounaistörmällä on noin 13 kpl luontaiseen kivikkoon tehtyä röykkiötä, ns. lapinrauniota. Samalla törmällä on vähäisiä asuinpaikkamerkkejä.
Kohde sijaitsee Kemijoen itäpuolella noin 2-3 m korkean jyrkän kivisen törmän yläpuolella. Törmän itäpuoleinen tasanne on pääosin pinnaltaan huuhtoutunutta kivikkoa, joka on matalan aluskasvillisuuden peittämää. Alueen pohjoispuolella on pienempi hiekka-alue.
Vuoden 2019 inventoinnissa kohteessa havaittiin seitsemän matalaa kiviröykkiötä noin 130 x 30 metrin kokoisella alueella. Röykkiöiden halkaisija on 4 – 6 m ja korkeus 0,3 – 0,5 m. Röykkiöt muistuttavat varhaismetallikautisia–rautakautisia röykkiöitä. Alueen pohjoispuolelta hiekka-alueelta metsätien leikkauksista tai hakkuualueen muokkausjäljistä ei havaittu asuinpaikan merkkejä.

Pikkurinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jaatilansaaren itäreunassa oleva peltorinne ja tila-alue. Pieniä löytösikermiä. Ns. Rinne 3. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin ROI 88 (mjreki 699 01 0088).

Juotaskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 58,5 kilometriä itäkaakkoon Kemijoen etelärannalla. Kohde on Juotaskosken partaalla olevan lanssipaikan länsipuolisella männikkökankaalla. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka ja pyyntikuoppia. Yksi neljästä kuopasta on tavanomaista suurempi. Asuinpaikkaa on tutkittu kaivauksin (niin kutsuttu Juotasniemi 2).

Vinnari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaskosken voimalan patosillan eteläpään itäisellä törmällä on mökkipihassa vielä vähäinen osa kivikautista asuinpaikkaa jäljellä. Suurin osa paikasta jäi tien alle tai peittyi altaaseen. Ns. Turpeenniemi 4.

Ylitalo/Toivola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hietavaaran pohjoisrinnettä kulkevan tien alle pääosin jäänyt asuinala Kylmäojan ja Valajaskosken patosillan välisellä osalla. Lisäksi tien pohjoisreunan peltotörmälle on tehty omakotitalo. Hienoa hiekkamaata. Ns. Turpeenniemi 5.

Ylitalo/Toivola (699010136) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaskosken patosillan ja Kylmäojan välisellä Hietavaaran pohjoisrinteen osalla ollut kivikautinen asuinala. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin kohteet Rovaniemi 135 ja 137. Pääosin tuhoutunut. Ns. Turpeenniemi 6.

Ylitalo/Toivola (699010137) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaskosken patosillan ja Kylmäojan välisellä Hietavaaran pohjoisrinteen osalla ollut kivikautinen asuinala. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin kohteet Rovaniemi 135 ja 136. Ns. Turpeenniemi 7.

Ylitalo/Maikkunen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hietavaaran pohjoisrinteellä, Kylmäojan länsipuolella ja Kemi-Rovaniemi tien pohjoispuolen hienohiekkaisessa terassimaisessa nousevassa metsärinteessä. Alueen itäosassa tehty suppea koekaivaus 1957 (Turpeenniemi 8). Ehjä ja yksi harvoja voimalaitoksen aiheuttaman säännöstelyn yläpuolelle jääneitä muinaisjäännöksiä. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat Kylmäniementien pohjoispuolella sijaitsevat ROI 139-141.

Ylivainio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen etelärannalla, Hietavaaran pohjoispuolisessa terassimaisesti viettävässä rinteessä, Kylmäojantien pohjoispuolella. Pellon itäreunassa sijaitsevan ladon itäpuolisella alueella on ollut vielä 1950-luvulla kapea peltolohko, jota raivattaessa on löytynyt useita kivikautisia kiviesineitä. Peltolohkolla on tehty 1957 pieni koekaivaus (Turpeenniemi 11), josta saatu vain niukasti kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Löytöalueelta noin 100 m luoteeseen on tietojen mukaan löydetty viisi rautakirvestä rivissä. Esineet eivät ole tallessa. Vuonna 2008 tehdyn tarkastuksen perusteella 1957 koekaivauksen kohta on tasattu ja ladon ympäristö on ilmeisesti tuhoutunut. Nykyisen pellon kohdalta ei ole tehty havaintoja ja alue on mahdollisesti tuhoutunut maanmuokkauksessa. Pellon ja tien välistä on todettu ainakin yhden neliömäisen rakennuksen, mahdollisesti tupasijan perusta. Ehjää muinaisjäännöstä on edelleen jäljellä pellon ja tien välisessä metsäkaistaleessa sekä ladon ja tien välisessä metsikössä. Kohde kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin itäpuolella samalla törmällä sijaitsevat kohteet Rovaniemi 139 ja 140.

Yliheikkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen Isosuvannon etelätörmällä, asuinrakennusten lomassa oleva löytöpaikka. Havainnot asuinpaikan varmistamiseksi ovat puutteelliset. Harjupelto-niminen kasvimaa.

Nivakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanttauksen Alajärven luusuan länsirannalla olevan talon pihamaalla on vähäisiä muinaisasuinpaikan merkkejä. Alavaa hiekkatannerta. Vastarannalta on löydetty uurrenuija (Rovaniemi 149).Vrt. (287).

Rantala (699010157) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Putaansuussa, Jaatilansaaren eteläpuolella oleva kohde. Kemijoen länsipuolisella rantapellolla. Ns. Putaansuu 3.

Vanhamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harjulampeen rajautuvalla, ns. Granlundin harjun peltokaistalla osittain säilynyt kivik.asuinpaikka, ns. Kirkonjyrhämä 1. Mahd. raudanvalmistuspaikka. 1500-1600 -luvuilla "vanhamaa" lienee ollut kalmistona, löydetty ihmisten luita 1920-luvulla.

Rauhankatu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Omakotiasutuksen alle jäänyt Kirkkolammen pohjoispuolinen moreeniharjun rinne Rovaniemen kirkon luona. Pihojen kasvimailta voi löytää vielä kvartsia tai muuta muinaisasutukseen viittaavaa.

Jyrhämänranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijoen Kirkonjyrhämän luoteispuolella olevassa niemessä, joka on tunnettu vanhastaan myös nimellä Pullinniemi, Korkalonniemi tai Kirkonniemi. Paikka kuuluu Rovaniemen tunnetuimpiin arkeologisiin kohteisiin. Lautamies Johan Hoikka kartoitti ja tutki niemessä havaitsemiaan kiukaita 1867-1868 sekä toimitti paikalta löytämästään "sepintäsiasta" useita kiviesineitä kokoelmiin 1871. Appelgren kartoitti alueelta 1879 useita kuoppia, tupasijoja sekä yli kolmekymmentä raunioita tai kiuasta, joista osa oli jo tuolloin osaksi hävitetty. Jäännökset on myöhemmän maankäytön ja rakentamisen aikana ilmeisesti kokonaan hävitetty. Alueelta on 1800-luvun jälkeenkin saatu talteen runsaasti kivikautisesta asutuksesta kertovia löytöjä. Niemeen rakennettiin sodan jälkeen Lapin lääninsairaala, jonka ylilääkärin asunnon etelä- ja kaakkoispuolella tutkittiin 1959-1960 kivikautista asuinpaikkaa ja eläinpääaseen katkelman (KM 14678) löytöpaikkaa. Niemessä on nykyisin terveyskeskus ja sitä ympäröivä viheralue.

Puistola (699010171) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Häkinvaaran eteläpuolella, Kemijoen Iso-suvannon pohjoisella rantapellolla sekä asutustaajaman lomassa oleva kohde. Alue on voimakkaan käytön vaikutuksesta turmeltunut maapohjaltaan. Hiekka- ja soramaata.

Kivikautinen; Häkinvaaran eteläpuolella, Kemijoen Iso-suvannon pohjoisella rantapellolla sekä asutustaajaman lomassa oleva kohde. Alue on voimakkaan käytön vaikutuksesta turmeltunut maapohjaltaan. Hiekka- ja soramaata.

Enivaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 31 kilometriä lounaaseen Pisajärven itärannalla. Mäntyniemestä on useita asuinpaikasta kertovia esinelöytöjä. Löydöt ovat Enivaaran talon piha-alueelta ja talon tuntumasta.

Lautaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 31,5 kilometriä lounaaseen Pisajärven länsirannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat Kotilan Lautaniemestä, vanhan tilan vaiheilta piha- ja peltomaalta, alavaa rantaa korkeammalta rannanosalta.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 35 kilometriä lounaaseen Kemijoen länsirannalla. Asuinpaikka (niin kutsuttu Leivejoki 3) sijaitsee Kemijokeen lännestä laskevan Leivejoen suuosan eteläpuolella. Havainnot ovat Niemelän talon hiekkaiselta törmäpellolta.

Mylläri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Katajarannan Annankadun eteläpäässä oleva Myllärin vanhan tilan alue on Kirkonjyrhämän itäistä rantapeltoa. Alue on muodostumassa rakennuskannaltaan tiheämmäksi. Osin tulvalietteen kerrostama maaperä.

Uiton pirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijokeen lännestä yhtyvän Leivejoen suun eteläpuolella on entisen uiton pirtin tuntumassa perimätiedon mainitsema lappalaisten asuinpaikka. Alavaa ja vesaikkoista rantaa. Ns. Leivejoki 4.

Lamminvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lamminvaaran pohjoisrinteellä, Sinettäjoesta noin 100 m etelään oleva mesoliittisen kivikauden asuinpaikka. Kivikkorinteen ja Sinettäjärvelle vievän kylätien rajaama moreenirinne. Paikalla oli entisen Tarsarannan talon perunamaa

Mukkakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanhan ja uuden Rovaniemeltä Sinettään tulevan tien välissä, Ounasjoen lounaispuolen rinteessä, on Mukkakankaan talo. Sen pihapiirin peltoaloilta on löydetty joukko kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Vrt. ROI. 192, 193, 194

Piittinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanhan Rovaniemeltä Sinettään tulevan tien koillispuolella olevan Piittisen talon pellolta on todettu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä. Talon nykyinen nimi on Mukkala. Vrt. (191, 193, 194)

Kivalonharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Aivan uuden tien koillispuolella Sinetässä oleva kivikautinen asuinalue moreeniharjanteella seisovan Kivaloharjun talon vaiheilla. Löydöksiä ei voi tarkasti paikantaa ja alue on monin osin muokattua.

Niskala (699010201) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talon pohjoispuolen pellolla, Kemijoen Valajaisten niskalla. Runsaslöytöisin muinainen asuinpaikka Pohjois-Suomessa. Mesoliittiselta kivikaudelta alkaen aktiivisesti käytetty. Säännöstelystä huolimatta pääosin säilynyt. Tilan rantapellolta on 1934 löydetty yksi Rovaniemen tunnetuimmista arkeologisista esineistä, punaliuskeinen hirvenpäätikari 1934 (KM 9972). Muihin harvinaislaatuisiin löytöihin kuuluu mm. Seiman pronssikirveen katkelma (KM 14699:3187). Kohde tunnetaan myös nimellä Niska tai Niskanperä 1.

Niskala (699010202) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talon kaakkoispuolella oleva pelto ja pihapiiri ovat korkeampi osa Valajaisten niskalla, uoman läntisellä törmällä olevaa muinaista asuinaluetta. Löydöiltään tämä pelto on huomattavasti vähäisempi kuin alapelto (nro 201). Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 2.

Niskala/Tarhapelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talon ja vanhan kylätien länsipuolisella peltorinteellä oleva osa Valajaisten niskan muinaista asuinaluetta. Nykyisen tien itäpuolella. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 3.

Niskala/Riihipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta luoteeseen, vanhan kylätien länsipuolen pellolla oleva osa Valajaisten niskan muinaista asuinaluetta. Nykyisen tien itäpuolella. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 4.

Niskala (699010205) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta länsiluoteeseen, Valajaisten niskalla oleva löytöalue. Kohde sijaitsee nykyisen kylätien länsipuolella ja osittain asutuksen alla. Käytännössä samaa asuinpaikkaa kuin kohteet 201-204 ja 206. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 5.

Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta luoteeseen oleva Valajaisten yläpuolisen muinaisasuinalueen löytökohta. Kuuluu samaan laajempaan asuinpaikkaan kuin kohteet 201-205. Alava peltoalue. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 6.

Niskala/Riihikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän laajan muinaisasuinalueen luoteisosassa oleva entinen peltoalue. Nykyisin niittynä. Löytöalue saattaa olla ainoastaan satunnainen oleskelusija. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 8.

Niskala Koskela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta etelään, Valajaisten länsitörmän eteläisellä rinteellä oleva muinainen asuinalue. Paikalla on ns. Koran huvila. Pääosin hiekkaperäistä aluetta. Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 9.

Koskela (699010210) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta etelään, Valajaisten länsitörmän etelään avautuvalla rinnepellolla oleva muinainen asuinala. Koskelan talon etelänpuolinen pelto on hienoa hiekkamaata.
Vuoden 2019 koekaivauksissa alueelle kaivettiin 32 koekuoppaa. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on 8 m2. Alueen koekuopista löytyi yksittäisiä kivilaji- ja kvartsi-iskoksia, mutta ei löytökeskittymiä. Koekoepituksen perusteella vaikuttaa selvältä, että kivikautinen ihmistoiminta tutkitun tontin alueella on ollut melko vähäistä. Lisäksi merkittävä osa koekuopitetusta alueesta on ollut 1900-luvulla kasvimaata ja peltoa. Näin tontin pintakerrokset ovat olleet maanmuokkauksen kohteena ja mahdollisuudet kivikautisen
muinaisjäännöksen säilymiselle ovat huonot.

Jarkko/Tallijängän keto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaisten entisen Luusuan itärannalla, vastapäätä Niskalan asuinpaikka-aluetta ollut laaja muinainen asuinpaikka. Alue on pääosin maansiirto- ja säännöstelytöissä tuhottua moreenitörmää, jonka läpi kulkee Kemijoen itäpuolen päätie. Vrt ROI 217, 218.

Jarkko/jokitörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 7 kilometriä lounaaseen Kemijoen itärannalla, ja on Niskalan muinaisaluetta vastapäätä olleen laajan muinaisen asuinpaikka-alueen (216-218) osa. Paikalle tehdystä talosta huolimatta osa törmää on säilynyt. Vähäinen osa alueesta näyttää säilyneen luonnontilaisena.

Santamäki (699010229) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sinetänsalmen luoteispuolella, Lehtojärven eteläosassa oleva kivikautinen asuinpaikka Santamäen talon rantapellolla. Hiekkamaalla oleva niemekkeinen rinne. Paikalla arvellaan olleen myös lappalaiskalmiston.

Haavikko (699010230) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haavikon talon lounais- ja eteläpuolisella peltorinteellä oleva asuinpaikka, järven rannassa. Hiekkaperäinen kumpu.

Uusihaavikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lehtojärven itärannalla, nykyisin asumattoman Uusihaavikon talon pellolla oleva löytöalue. Niittynä oleva entinen pelto on tasainen. Paikkaa kutsutaan Hillalahdeksi.

Lehtoaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lehtojärven koillisella rannalla oleva kohde on alavaa piha- ja metsämaata järven poukamassa.

Hakopelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen itärannalla olevan kapean peltokaistaleen pohjoispäässä, Petäjäskosken voimalasta n. 4,5 km etelään. Ns. Jaatilansuvanto 1.

Hakaluoma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Leivejoen suupuolta vastapäätä, Kemijoen itärannalla oleva asuinpaikka kapealla peltokaistaleella. Paikalla on kesämökki. Ns. Jaatilansuvanto 2.

Ojala (699010236) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 35 kilometriä lounaaseen Kemijoen itäpuolella. Jokeen idästä laskevan Kylmäojan pohjoispuolella, joen mutkasta länteen kohti maantietä, koordinaattien p: 7349083, i: 3426171 ilmoittamassa kohdassa, on kivikautinen asuinpaikka (niin kutsuttu Jaatilansuvanto 3). Asuinpaikka on puolittain hiekkakuopan tuhoama. Asuinpaikka jatkuu ojan eteläpuolella (kohdenumerolla Rovaniemi 237). Paikalla on muutamia asumuspainanteita.
Asuinpaikka-alueen eteläpään koordinaatit ovat p: 7348899, i: 3426262, ja pohjoispään p: 7349099, i: 3426272.

Marjomaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 72 kilometriä pohjoisluoteeseen Ounasjoen itärannalla. Kohteessa on kaksi löytöaluetta; yksi viettävällä peltorinteellä Marjomaan talon länsipuolella (239) ja toinen vähäisempi pohjoistörmällä (240).

Porokari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen Molkokönkään itärannalla, leirintäalueen eteläpuolen lahdekkeen jyrkähköltä törmältä löydetty liuske-esine. Perimätiedon mukaan paikalla asunut lappalaisia.

Leirintäalue (699010243) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen Molkokönkään niskan itärannalla, harjanteelle rakennetun entisen lomakylän ympäristössä ja sen lounaispuolisella alemmalla jokirantatasanteella, jossa grillikatos ja rantasauna. Lomakylän mökkien välissä on todettu pyyntikuoppia ja rantatasanteella asuinpaikkaan viittavia kiveyksiä ja löytöjä. Rantakaistaleella on ainakin kaksi selvää (halk. 2-3 m, kork. 20-30 cm) ja kaksi epämääräisempää kiveystä. Kivet ovat palaneita. Kiveyksistä ja niiden ympäristöstä on 2006 inventoinnissa otettu talteen kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on ajoitettu kiveysten ja 100 m kaakkoon löytyneen Sunderöy-nuolenkärjen (ROI 241) perusteella myöhäiskivikaudelle tai varhaismetallikaudelle. Suurin osa asuinpaikasta on ilmeisesti jäljellä.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla ei tehty uusia havaintoja kivikautisesta asuinpaikasta. Alueella on laavuja ja tulisijoja turisteille. Paikalla on kaadettu puu, jonka pilkassa on turistien nimikirjaimia.

Porokari (699010244) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen itärannalla, Molkokönkään partaalla olevan uiton entisen kämpän törmällä ollut kivikautinen asuinpaikka. Kalliota ja sortuvaa hiekkatörmää.

Alaruikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjäskosken voimalasta n. 1,8 km pohjoiseen, Kemijoen länsirannan pellolla oleva löytöala Ala-Ruikan talon kupeella.

Vanhasaarela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen kaakkoisrannalla, Sauvoniemessä olevalla peltotörmällä, noin 2,8 kilometriä Petäjäskosken voimalasta kaakkoon. Niin kutsuttu Saarela 1.
Vertaa ROI 250/260.

Kolpene (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolpeneenharjun Salmijärven puoleisella etelärannalla, uimarantana olevan männikkökankaan alueella sijaitseva muinainen asuinalue. Löytökohtia eri terasseilla. Vesijohto-ojanteesta ja soranotosta huolimatta paikalla on vielä mm. asuinpainanteita.

Kolpene (699010253) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolpeneenharjun Salmijärven puoleisella etelärannalla, uimarantana olevan männikkökankaan alueella sijaitseva muinainen asuinalue. Löytökohtia eri terasseilla. Vesijohto-ojanteesta ja soranotosta huolimatta paikalla on vielä mm. asuinpainanteita.

Kolpene (699010254) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolpeneenharjun Salmijärven puoleisella etelärannalla, uimarantana olevan männikkökankaan alueella sijaitseva muinainen asuinalue. Löytökohtia eri terasseilla. Vesijohto-ojanteesta ja soranotosta huolimatta paikalla on vielä mm. asuinpainanteita.

Kolpene (699010255) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolpeneenharjun etelärinteellä, sairaalan ja maantien välisellä kannaksella ollut kivikautinen asuinpaikka. Kohde on pääosin tuhoutunut.

Kivikautinen; Kolpeneenharjun Salmijärven puoleisen etelärannan itään madaltuvalla uimarannalla ja sen takaisella männikkökangastörmällä oleva laajan muinaisasuinpaikan osa. Kuuluu käytännössä samaan yhteyteen kuin kohteet ROI 252-254, 257.

Kivikautinen; Kolpeneenharjun Salmijärven puoleisen etelärannan itään madaltuvalla uimarannalla ja sen takaisella männikkökangastörmällä oleva laajan muinaisasuinpaikan osa. Kuuluu käytännössä samaan yhteyteen kuin kohteet ROI 252-254, 256.

Kivikautinen; Kolpeneenharjun etelärinteellä, männikköä kasvavalla hiekkatörmällä oleva asuinpaikka. Osittain kerrostalojen alla

Kontojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kontojärven itärannan alavalla niemellä olevan vanhan Maununiemen tilan pohjoispuolella on ilmeinen kivikauden asuinpaikka. Rannassa on myös nuorempia liesikiveyksiä. Hienoa hiekkamaata.
Kohteen nimi muutettu Maununiemestä muotoon Kontojärvi 2 erotukseksi toisesta samannimisestä kohteesta Rovaniemellä.

Kojusaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kontojärven Kojusaaressa on perimätiedon mukaan kiveyksiä, joita on pidetty "lappalaisten hautoina". Saari on alava ja yhä luonnontilassa.

Pitkäniemi 1 (699010263) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Narkausjärven länsipäässä olevan Narkausniemen etelärannan pelloilla, vanhojen tilarakennusten lomassa oleva löytöalue. Kohteen ympäristö on vointa, hiekkaperäistä maastoa. Toinen keskittymä (ROI 570) on niemen kärkipäässä.
Kohteella tehtiin elokuussa 2021 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta tarkkuusinventointi/koekuopitus johtuen rakentamishankkeesta, koska kohteella ei ole mj-rajausta. Kuopitus keskittyi muinaisjäännöskohdepisteen ympärille sen itäpuoleiselle tontille. Tutkimuksessa ei tehty havaintoja kiinteästä muinaisjäännöksestä. Itäpuolinen alue on kauttaaltaan muokattua vanhaa savipitoista peltomaata, mikäli kohteessa on säilyneitä kivikautisia kerroksia, ne sijainnevat kohdepisteestä länteen, missä maaperä muuttuu hiekkaisemmaksi.

Kampsala (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kampsajärven itärannalla, Kampsalan vanhasta tilasta pohjoiseen olevan rantapellon vaiheilla on vanha kalakenttä. Kivikautisen asutuksen merkkejä on myös etelän puoleisen kankaan alueella, kesämökin liepeillä.

Kampsala (699010265) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kampsajärven itärannalla olevan Kampsalan talon rantapellolla ja metsämaalla oleva kivikautinen asuinpaikka. Talosta lounaaseen olevassa metsikössä on pari ilmeistä pyyntikuoppaa. Hiekkaperäistä rinnettä.

Seutulanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 100 m Ounasjoen rannasta länteen oleva korkeatörmäinen harjanne, jonka laella on hoivakodin rakennusryhmä. Tasalakisen niemekkeen soramaassa on jälkiä muinaisesta asutuksesta.
Rakennussuunnitelmien takia vuonna 2016 tehdyssä tarkastuksessa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohde tarkastettiin uudelleen vuonna 2020 uusien rakennussuunnitelmien vuoksi eikä kohteelta tuolloinkaan todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Alueen voimakkaan kulumisen ja maankäytön vuoksi on mahdollista, että kohde on tuhoutunut.

Juurakkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen törmällä olevan vanhan Ala-Niskalan tilan luoteispuolen pellolla oleva pienialainen muinaisasuinpaikka hietikkomaalla. Tasaisen törmän alla on alava rantatasanne. Ns. Autti 1.Vrt. ROI 268.

Juurakkaniemi (699010268) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen törmällä olevan vanhan Ala-Niskalan tilan eteläpuolen peltotörmällä oleva löytöalue. Nykyisin alue on niittynä. Ns. Autti 2. Vrt. ROI 267.

Pisiönköngäs 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Auttijoen suussa, Kemijoen mutkassa oleva niemenkärki mainitaan vanhoissa lähteissä "lappalaisten asuinpaikkana". Harjava ja kapea törmä on kulunut ja pensaikkoinen. Kohteen tarkkaa paikkaa ei tunneta.

Kivijärvensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muurolan kappelista n. 1 000 m pohjoiseen oleva, Kemijoen altaan pienentämä saari, jossa oli kaksi erillistä löytökohtaa, ROI 279 ja ROI 280. Mökkialuetta.

Kivijärvensaari (699010280) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muurolan kappelista n. 1 000 m pohjoiseen oleva, Kemijoen altaan pienentämä saari, jossa oli kaksi erillistä löytökohtaa, ROI 279 ja ROI 280. Mökkialuetta.

Männistö/Petteri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmeksi erilliseksi asuinpaikaksi (ROI 90/281/361) erotettu, mutta käytännössä yhtenäinen ja n. 200 m pitkä kohdealue n. 250 m Muurolan kappelista pohjoiseen. Piha-, pelto- ja metsämaata. Maapohja hiekkaa.

Niittyranta (699010282) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän eteläisellä rantapellolla, Niittyranta-nimisen tilan rakennusten kupeella oleva muinainen asuinpaikka. Kohde on Kemijoen läntisen lahdelman savi- ja soraperäisellä törmällä. Tunnetaan myös nimellä Niskanperä 15. Rantavyöhykkeellä tehty koekaivauksia 1961 ennen Valajaskosken padon rakentamista, mutta asuinpaikkaan liittyviä kerrostumia ei kohdassa todettu.

Kuolajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän koulun ja postin välisellä, omakotitalojen pilkkomalla soraharjulla todettu löytöala. Varsinaista muinaisasuinpaikkaa kerrostumineen ei ole todettu.

Aittaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vikajärven länsirannalta pistävän Aittaniemen eteläisellä peltotörmällä oleva löytöalue. Etulahden rannalla olevaa kivikkoista ja avointa maastoa. Asuinpaikka on osittain Aittaniemen tilan rakennusten alla.

Rinne (699010286) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ala-Nampajärven länsipuolella olevan, etelään aukeavan, Nampalahden loivalla rantapellolla on muinainen asuinpaikka. Hiekkaperäinen maa Rinteen vanhan talon eteläpuolella.

Kilpelä (699010287) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alajärven itäpuolella olevan Kilpelän tilan rantapellolla on runsaasti muinaisasutukseen liittyviä löydöksiä. Maaperä on hienoa hiekkaa. Osa jäänteistä kuuluu historiallisen ajan kalakenttään. Vrt. ROI 149, 150.

Luusuanvaara 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Luusuanvaaran talon alavalta rantapellolta, Suopajärven kaakkoisrannan niemeltä on löytynyt laaja muinaisasuinalue. Osin kivikkoista hietikkomaata. Kohteet ROI 288-290 kuuluvat käytännössä samaan kokonaisuuteen.
Nimi muutettu Luusuanvaara 1:ksi koska aiemmin alueen kolme kohdetta on tunnettu nimellä Luusuanvaara.

Luusuanvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luusuanvaaran talon alavalta rantapellolta, Suopajärven kaakkoisrannan niemeltä on löytynyt laaja muinaisasuinalue. Maaperä alueella on osin kivikkoista hietikkomaata. Kohteet ROI 288-290 kuuluvat käytännössä samaan kokonaisuuteen.
Kohteeseen liittyvät löydöt KM 14087:1-49 sisältävät muun muassa pronssikirveen valinmuotin, tasakantaisen kvartsinuolenkärjen, 8 kirvestä, 4 talttaa, liuskekeihäänkärjen, tuuran, liuske-esineiden katkelmia, liusketta, kvartsia sekä iskukiviä.
2020: Nimi muutettu Luusuanvaara 2:ksi koska aiemmin alueen kolme kohdetta on tunnettu nimellä Luusuanvaara.

Luusuanvaara 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suopajärven kaakkoispuolen niemellä olevan Luusuanvaaran talosta noin 250 metriä kaakkoon olevalla kankaalla. Suon reunassa on noin 200 metrin matkalla asuinpaikkaviitteiden (KM 14087: 136 - 150 liusketta, kvartsia ja palanutta luuta) ohella muutamia pyyntikuoppia.
2020: Nimi muutettu Luusuanvaara 3:ksi koska aiemmin alueen kolme kohdetta on tunnettu nimellä Luusuanvaara.

Autioniemi (699010291) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suopajärven pohjoisrannalla olevan entisen tilan rantapellolla todettu muinainen asuinala. Nykyisin alavaa niittyä.

Alaluusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Säännöstellyn Juotasjärven koillisrannan törmällä oleva löytöalue, joka sijoittuu vain noin 60 m kohteesta Rovaniemi 83 luoteeseen. Samaan kokonaisuuteen kuuluu toinen vanhan Keskiluusuan talon kohde nro 157.

Lahenoja (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Juotasjärven luusua länsirannan törmällä oleva muinainen asuinpaikka. Osa kohteesta on jäänyt veden alle järveä säännösteltäessä. Kivensekaista hiekkamaata mökkialueella.

Lähtelä (699010305) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillisrannasta noin 300 m olevan Lähtelän talon luona, törmän alla olevalla pellolla, todettu kivikautinen asuinpaikka. Löytöhavaintoja hiekkaperäisellä maalla niukasti.

Lautavaaran Mäkitalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mäkitalon luoteispuolen korkealla Lautavaaran hietikkotörmällä ollut hyppyrimäki on purettu ja pahoin murretussa maastossa on satunnaisesti jälkiä muinaisasutuksesta.

Niskala Vikajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kieli- ja Venejärven välisen Kielikönkään läntisellä peltotörmällä, Misin maantien pohjois- ja eteläsivuilla oleva muinainen asuinala. Hiekkaperäinen, tasainen pelto. Vrt. ROI 308 Uiton pirtti.
Kohteen nimi muutettu Niskalasta Niskala Vikajoeksi erotukseksi lukuisista muista Niskala-nimisistä kohteista Rovaniemen alueella.

Uiton pirtti (699010308) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kielijärven luusuan itätörmällä olevan uiton entisen mökin kivikkoisella kankaalla on vähäisiä muinaisen oleskelun jälkiä. Ne liittyvät länsipuolella Kieliköngästä olleen varsinaisen asuinpaikan aineistoon. Vrt. ROI 307.

Jarkko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaisten luusuassa, ns. Sorrontörmän pohjoispäässä, Kemijoen itärannalla oleva asuinpaikka-ala. Kohde on suurelta osin jäänyt kahden omakotitalon ja niiden pihateiden alle. Männikkökangasta hiekkamaalla. Vrt. ROI 216, 217, 218, 359.

Pirttisaari (699010311) (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Marrasjärven keskivaiheilla olevan suuren Pirttisaaren pohjoisrannalta on löydetty kiviesineitä. Metsäisen luonnonhoitoalueen maastossa on myös pyyntikuoppia, joista yksi on pohjoisrannan tuntumassa. Vrt. ROI 531.

Hätäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Solakan Jouttijärven jyrkkätörmäisen koillisrannan puolivälissä olevan vähäisen niemekkeen rantaveteen sortunut pieni muinainen oleskelusija. Mäntykangasta sora- ja hiekkatörmällä. Vrt. ROI 315

Ala-Kiiskijokisuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Perunkajärven eteläosan itärannalla olevan mökin ja sorakuopan reunassa sijaitseva löytöala. Merkkejä muinaisesta asuinpaikasta on sora- ja hiekkamaassa vain vähän.

Kärrykumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän kohdalla, Kemijoen itäpuolella oleva, suohon rajautuva vanha laidun- ja asuinalue. Liittyy Kumpuniemen entisen tilan alueella tutkittuun muinaisasuinpaikkaan nro 73. Nykyisin alue on metsittymässä. Ns. Kärräniemi 3. Vrt. ROI 73, 74

Siikaniemi 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2019 tarkkuusinventoinnissa havaittiin, että kohde sijaitsee aiemmasta tiedosta poiketen voimajohtolinjan eteläpuolella, mikä täsmää myös Sarkamon vuoden 1958 tutkimuksiin. Asuinpaikka on Valajaskosken voimalan koillispuolella olevan Siikaniemen kivikkoisella männikkökankaalla. Alueen korkein törmä voimalinjan alla on säilynyt. Kohde kuuluu kokonaisuuteen, joka tunnetaan nimellä Illi 1 (Siikaniemi 1-7). Tähän kohteeseen sisältyy kaivausalue Siikaniemi 7. Samaa kokonaisuutta kuin eteläpuolella sijaitseva, ilmeisesti kokonaan tuhoutunut Siikaniemi 1-3.
Vuoden 2019 Koekuopituksessa havaittiin punertavaa maata ja löytöinä tuli muutama palanut kivi sekä tuulenkaadoista pieniä kvartsin siruja. Löytöjä ei otettu talteen. Kohteelle on määritetty em. havaintojen perusteella aluerajaus.

Ahkiomaantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 1,2 kilometriä lounaaseen Kemijoen länsipuolella. Viirinkankaan pohjoistörmällä lähellä Harjulammen etelärantaa on hautausmaan koilliskulmalla ja omakotitalojen pihamailla on säilynyt vähäisiä osia asuinpaikasta. Paikalla on saksalaisten sodanaikaisia kaivanteita.

Hypykänkorva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen itärannan hiekkainen peltotörmä Kummun talon kupeella.

Siivola (699010331) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 11 kilometriä lounaaseen Kemijoen pohjoispuolella. Mesoliittisen kivikauden runsaslöytöinen asuinpaikka on Häkinvaaran kaakkoispuolella omakotitaloasutuksen ja niittymaan alla. Paikka on vaarojen välinen, hiekkaperäinen muinaispoukama.
Alueelta on löytöinä 4 talttaa, kourutaltta sekä teelmä, liuske-esineen katkelmia ym. liusketta, kvartsia sekä mm. hioin

Häkkilä (699010332) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mesoliittisen kivikauden asuinpaikka Häkinvaaran kaakkoispuolen peltorinteellä. Paikalla on uusi omakotitalo. Hiekkamaata. Löytöinä on liuskeiskos sekä kvartsi-iskoksia.
Kohteelta on vuoden 1995 tietämillä löytynyt kivikautisen tuuran teelmä. Tuura oli löytynyt valaistuksenteon yhteydessä kaivetusta ojasta ja toimitettu Lapin maakuntamuseolla vuonna 2011.

Pikku-Häkkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Häkinvaaran kaakkoispuolen kainalossa oleva ylin mesoliittisen kivikauden löytöala Pikku-Häkkilän tilan maalla. Asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä on kasvimailla vain vähän.

Jokkavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jokkavaaran koilliskulman itärinteellä oleva ja pääosin tutkittu tai tuhoutunut muinainen asuinpaikka. Terassimaisesti kohoava männikkökangas hiekkamaalla. Aineisto ajoittuu mesoliittisen vaiheen loppuun ja kampakeraamisen ajan alkuun.

Lehtomäki (699010343) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanhan Kemijoen uoman pohjoisrannalla ollut, nykyisin korkealla peltotörmällä sijaitseva mesoliittisen kivikauden asuinpaikka.

Juotaskoski (699010348) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juotaskosken länsipuolen kankaalla oleva hiekka- ja soraperäinen, kumpuileva mäntykangas. Kohde kuuluu käytännössä samaan kokonaisuuteen kuin niemen pohjoispuolen asuinpaikka ROI 129.

Lautavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lautavaaran länsipuolella, Ounasjoen itäpuolen pellolla todettu esineiden löytökohta. Siihen liittyy ylemmän löytötörmän hiekkamaassa todettavat muinaiset liesikohdat ja mahdollinen asuinsijan jäänne. Osittain rakennusten alla. Vrt. ROI 306.

Säpsänkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskaniemen korkean itätörmän alla ollut muinainen asuinpaikka Kemijoen pohjoisrannalla. Kohde lienee pääosin säännöstelyn tuhoama. Ns. Säpsä N2 ja N3. Vrt. ROI 338.

Sorrontörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 8,5 kilometriä lounaaseen Kemijoen Valajaskosken itärannalla. Metsittynyt mesoliittinen asuinpaikka on lounaaseen viettävällä korkealla törmällä joen ja maantien välisellä sora- ja hiekkakannaksella.

Körkkölä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolmeksi erilliseksi asuinpaikaksi (ROI 90/281/361) erotettu, mutta käytännössä yhtenäinen ja n. 200 m pitkä kohdealue n. 250 m Muurolan kappelista pohjoiseen. Piha-, pelto- ja metsämaata. Maapohja hiekkaa.

Joensuu (699010368) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoksajoen suun pohjoispuolella, Ounasjoen itärannan korkealla hiekkatörmällä on Joensuun tilan taloryhmä. Sen pohjoispuolella on muutamien pyyntikuoppien ryhmittymä. Vrt.ROI 367, 424

Jänkälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen länsirannalla, Pleunankankaalla oleva kohde n. 5,3 km Petäjäskosken voimalasta etelään. Hiekkainen peltotörmä.

Ylioikarainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raudanjokisuun länsipuolella oleva, etelään avautuva peltoterassi Yli-Oikaraisen talon itäpuolella on kivikautinen asuinpaikka. Sama asuinalue jatkuu talon länsipuolelle. Hiekkaperäistä peltomaata. Lautamies Johan Hoikka tutki aluetta vuonna 1868.
Vuoden 2019 inventoinnissa todettiin, että alue on umpeenkasvanutta piha-aluetta ja pakettipeltoa, pintahavainnointi ei antanut lisäinformaatiota
eikä aluetta voitu rajata. Lähempänä voimalinjaa maaperä muuttuu kiviseksi.

Keskioikarainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oikaraisenvaaran alla, Kemijoen koillisrannalla sijaitsevan Keski-Oikaraisen talon törmällä ja sen kaakkoispuolella kivikauden ja varh.hist.ajan asuinpaikka. Paikalla myös hirsituvan jäännös. Lautamies Johan Hoikka tutki aluetta vuonna 1868.

Ylioikarainen (699010374) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raudanjokisuun länsipuolella oleva, etelään avautuva peltoterassi Yli-Oikaraisen talon itäpuolella on kivikautinen asuinpaikka. Sama asuinalue jatkuu talon länsipuolelle. Hiekkaperäistä peltomaata. Lautamies Johan Hoikka tutki aluetta vuonna 1868.

Pirttilampi (699010393) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan tiedon mukaan Rovaniemen rautatieaseman alueella nykyisin olevan Pirttilammen rannalla on ollut "lappalaisten asuinpaikka". Kirveslöydön yhteydessä puhutaan ns. Suosiolan kentästä. Osa lammen rannoista on säilynyt.

Rajasaari (699010395) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 52 kilometriä koilliseen olevan Purnujärven Rajasaaressa (Purnunsaari), osin Kemijärven puolella. Saarella on kalakenttä, josta jälkinä kaakkoisrannalla olevan kämpän edessä yksi kiuas, itärannalla useamman kuopan ryhmä ja länsirannalla yksi kuoppa. Saaren pohjoispäässä olleista kalapatsaista on ainakin yksi säilynyt luoteisrannalla.

Aittalampi (699010405) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saittajärven lounaispuolella olevan Aittalammen eteläisellä soratörmällä olevalla kalakentällä on jäljellä pari kiveystä, jotka mainitaan lappalaisten asuinpaikan merkkeinä. Paikalla on noin 80 cm halkaisijaltaan oleva liesikiviympyrä.
Kohde sisältää Rovaniemen sisäisen numeroinnin kohteet 405 ja 406. "Vanha kenttäpaikka" (numero 406) voi olla sama kuin ROI 540.

Mauriovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Appelgrenin mainitsemista peurahaudoista Olkkajärven Mauriovaarassa on jäljellä pari Lehtolan talosta noin 100 metriä itään. Aivan tien reunassa olevat kuopat ovat muodoltaan pitkulaisia.

Hiukka (699010411) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hiukan talon itäpuolella olevassa hienohiekkaisessa rinteessä, osin ladon alla, on löydetty jäännöksiä rautakauden lopulle ajoittuvasta lappalaisten ruumiskalmistosta. Yksi vainajista löytyi vuoden 1982 kaivauksessa. Vainajasta on radiohiiliajoitus (Hel-2337, 830+-100 BP), joka kalibroituna sijoittuu jaksolle 1080-1270 jKr.

Kenttäniemi (699010417) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lappalaisten keskeisenä asuinpaikkana vanhoissa lähteissä mainittu Olkkajärven saareke. Kenttälän vanhan tilan pohjoisrannan vaiheilla lienee ollut kyseisiä kotarakenteita. Lautamies Johan Hoikka kaiveli kotapaikkoja vuonna 1867. Vrt. ROI 15.

Luusua (Asuinpaikat)
Historiallinen; Norvaluusuan vanhan talon vaiheilta on löydetty jälkiä kivikauden asutuksesta ja ilmeisestä lappalaisten kenttäpaikasta. Paikalta on inventoinnin 1987 yhteydessä tavattu löytöinä kvartsi-iskoksia. Alueelta tiedetään 1936 tai 1937 löydetyn kaksi kivitaltaksi arvioitua esinettä, jotka ovat joutuneet hukkaan.

Kuoksajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuoksajoen suupuolen pohjoistörmällä, Ounasjoen itärannan ja tien välissä oleva tasainen peltoalue. Alue on hienoa hiekkamaata, jossa muinaisasutuksen merkkejä ei ole näkyvissä. Kohteen paikallistus ei ole varma. Vertaa ROI 368.

Vaarala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matkavaaran kaakkoiskulmassa oleva mesoliittisen kivikauden asuinpaikka hiekkaperäisen kankaan törmällä. Rautatie ja maantie on puhkaistu asuinpaikan läpi. Käytännössä samaa kohdetta on alemman terassin ROI 68.

Antinkorva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjäskosken voimalasta 2,3 km itään, Kemijoen läntisellä törmällä oleva löytöalue. Metsäinen ja jyrkkä jokirinne sähkölinjan alla. Paikalta havaittu palaneita kiviä ja asuinpaikkalöytöjä. Löydöt kvartsia, liusketta sekä piikärjen katkelma.

Paloniemi (699010458) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Rautionsaaren lounaispuolella, Kemijoen itärannalla sijaitseva laakea painanne kivikkoisessa törmässä. Koillispuolella on leirikeskus.
Inventointimuistiinpanojen mukaisesti: Kivikkoisella mäntykankaalla oleva, hieman soikea n. 8x10 m laaja ja yli metrin syvyinen, humuspeitteinen kuopanne, maaperä kivikkoa. 25 m törmän reunasta, ei ole luontainen eikä selvästi myöhemmän ajan kaivannekaan.
Muutos 2021: Koordinaatit korjattu kohdekuvauksen, inventointiraportin karttaliitteen ja osayleiskaavan mukaiseksi.

Ala-Vinsanselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijiatsee Rovaniemen kirkosta noin 18,5 kilometriä länsilounaaseen Ternujoen itä- ja koillissivustalla. Ala-Vinsanselän länsirinteellä on metsätie lohkaissut asuinpaikkaa (a). Lisäksi tästä noin 300 metriä länteen, Saarikosken vaiheilla, on mahdollinen kodansija (b).

Hietavaara 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Hietavaaran talon eteläpuolen muinaisella rantatörmällä 3 painannetta, ilmeisesti pyyntikuoppia. Tilalla murtokohdissa muinaisia asuinpaikkalöytöjä. Talon liiterin itäpuolella on lappalaisasuinpaikkaan viittaavia liesikiveyksiä.

Hietavaara 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietavaaran pohjoisrinteen yläosassa, Kemi-Rovaniemi tien eteläpuolen hietikkokankaalla, Kylmäojan luoteispuolella. Alueella on todettu kivikautinen asuinpaikka, neljä pyyntikuoppaa (alkujaan tulkittu asumuspainanteiksi, mutta tutkimuksissa todettu pyyntikuopiksi) ja neljä historiallisen ajan tupasijaa. Paikalla on tehty 1988 hoitotöitä ja kartoitus sekä 1996 koekaivaus, jossa on tutkittu asumuspainanteeksi aikaisemmin oletettua pyyntikuoppaa ja kahta tupasijaa. Toisesta tupasijasta (tupasija 1) on saatu talteen pronssinkappaleita, tuluspiitä ja luuta, ja se on ajoitettu 1300-luvulta 1600-luvulle. Toinen tupasija (tupasija 4) on ajoitettu 1700-luvun tienoille ja siitä on tavattu runsaasti palamattomia ja palaneita luita, joista suurin osa on ilmeisesti peuraa. Paikalta on todettu myös kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Kyseessä on tutkimuksellisesti merkittävä ja hyvin säilynyt kokonaisuus. Jäännökset on liitetty saamelaiseen pyynti- tai poropaimentolaisasutukseen, joka olisi elänyt rinnan viimeistään 1500-luvulla syntyneen talonpoikaisasutuksen kanssa.

Pahaoja (699010463) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kalliovaaran ja Häkinvaaran välisen muinaislahden rannalla, Pahaojan hiekkaperäisillä törmillä oleva mesoliittisen kivikauden asuinpaikka. Löydöksiä on ojan pohjoispuolen kärrytiellä. Poikkeuksellisen eheä kohde.
Kohde tarkastettiin 2020. Tarkastushetkellä kohteen ympäristössä oli metsä hakattu parin edellisen vuoden sisällä. Kohteen alueella maanpinta oli rikkoutunut useassa kohdassa ja näiltä osin kohde on vahingoittunut. Pintahavainnoinnilla löydettiin joitakin kvartsi-iskoksia ja pari ydintä sekä palaneen luun kappaleita. Kohteen ympäristöön tehtiin myös muutama koepisto, jotka kuitenkin jäivät löydöttömiksi. Yhdistäen vuoden 2020 havainnot vuoden 1987 tarkastuskertomuksessa esitettyyn löytölevintään, on kohteelle nyt luotu muinaisjäännösrajaus.

Tuomijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 10 kilometriä länsilounaaseen Tuomivaaran länsipuolella. Vaaraniemekkeen eteläsivulla on suohon rajautuva mesoliittisen kivikauden asuinpaikka. Pintakerrostumat on osittain äestyksellä rikottu. Alue on hienoa hiekkaa kalliomurroksen alla.

Tuomilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 9,5 kilometriä länsilounaaseen. Tuomivaaran pohjoissivustalla olevaa kapeaa kangasta kulkevan metsäautotien kohdalla on mesoliittisen kivikauden löytöalojen rivistö (a-d) noin kilometrin matkalla. Maaperä on alueella hienoa hiekkamaata.

Pahtajan leirikeskus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaisten etelärannan suoran kalliojyrkänteen itäpuolella olevan leirikeskuksen alueella on ylätörmällä ilmeinen asuinpainanne ja kivikautisen asutuksen merkkejä hiekkamaassa.

Kotijänkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maununiemen suohon rajoittuvan eteläsivun rinteellä ja pienen sorakuopan rikkomalla niemekkeellä oleva pitkäaikainen sekä löydöiltään rikas muinaisasuinpaikka. Terassimaisesti nouseva männikkörinne hiekkamaalla. Paikalla on kivi-varhaismetallikautinen asuinpaikka, raudanvalmistuspaikka ja pyynti- sekä asuinkuoppia. Löydöt mm. Sär 1 ja Ka II -keramiikkaa, Sär 2 -keramiikkaa, taltta, liuske-esineen katkelmia, meripihkaa, liusketta, kvartsia, savi- ja rautakuonaa.

Kuoharinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sierijärven koillisrannan Kuoharinniemessä oleva pienialainen muinaisasuinpaikka erään kesämökin rantatörmällä. Kivensekaista hiekkamaata. Löydöt kvartsia.

Tapparanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 12 kilometriä itäkaakkoon Sierijärven koillisrannalla. Tapparaniemen etelärannalla on neljä asuinpainannetta (a), näistä itään olevilla mökkipihoilla asuinpaikkalöydöksiä, ja rinteellä kauempana rannasta viides asuinpainanne (b).
Vertaa kohteisiin ROI 92 ja 474.

Riitakanranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sierijärven koillisrannalla olevan Jokkavaaran läntisen ulokkeen terassimaisilla törmänteillä on useita eri korkeuksille asettuvia, laajoja muinaisen asutustoiminnan jäänteitä. Paikalla on muun muassa kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka, raudanvalmistuspaikka, punamullan valmistuspaikka ja lappalaistuvan pohja. Keskeiset löytöalat ovat noin 90 metriä merenpinnan yläpuolella olevalla tasolla.

Olkkaluusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Olkkajärven luusuan länsirannalla on patovallista huolimatta säilynyt veteen huuhtoutunutta asuinpaikka-aineistoa. Ranta on nykyisin alavaa ja rämettynyttä.

Iso Huhtaniemi 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Olkkajärven Yliselän eteläpuolella oleva Ison Huhtaniemen huuhtoutuneella rannalla on kivikautisen asuinpaikan jälkiä. Törmän kivikkoon on raivattu kaksi hiekkapohjaista alaa, jotka lienevät kodan sijoja.

Iso Huhtaniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Olkkajärven Ison Huhtaniemen länsipuolen poukaman hiekkamaalla on liesikivistä päätellen kivikautinen asuinpaikka. Löydöksiä pinnalla on vähän.

Kallioniemi (699010481) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Norvajärven itärannan Kallioniemen alueella, liikeliiton lomakohteen eteläpuolella on jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta huvilan kuluneella pihamaalla. Kivensekaista hiekkamaata.

Salmenranta (699010483) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Norvajärven koulun lounaispuolella olevan kivikkoisen niemen mökkipihalla on hiekkamaassa jälkiä muinaisesta asuinpaikasta.

Paavola (699010486) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Norvajärven pohjoisosassa olevan seurakunnan leirikeskuksen hiekkarannan törmillä on jälkiä muinaisesta asuinpaikasta.

Jorva-aapa (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Someroharjun varuskunnan pohjoispuolella olevan rämeen kätkössä, lentokentän luoteispuolella on ns. keropää. Sijaintinsa perusteella tämä aidalla suojattu kanto lienee peurapatsas.

Rauhala (699010505) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillispuolen hiekkaperäisellä männikkörinteellä, tien ja joen välissä, oleva kivikautinen asuinpaikka ja yksi pyyntikuoppa on auraamalla tuhottu suurelta osin.
Täydennys 17.5.2024. Edellä mainitut kohteen tiedot perustuvat vuonna 1988 paikalla tehtyyn maastokäyntiin. Kuvaus on laadittu vuonna 1997 muinaisjäännösrekisteriin. Vuonna 1988 tehdyistä havainnoista on muistiinpanoina sanallinen kuvaus, mutta ei esimerkiksi karttaluonnosta. Tämän vuoksi kohdetta ei ole voitu rajata luotettavasti muinaisjäännösrekisteriin ja sen paikka on osoitettu vain pistemerkinnällä. Alueellisen vastuumuseon lausunnon (vuosi 2024) perusteella muistiinpanojen mukaan paikalla on noin 30 X 100 metriin alueella selkeitä merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Nämä havainnot sisältävät muun muassa löytöjä ja liesikiveyksien jäännöksiä. Asuinpaikan lisäksi alueella on yksittäinen pyyntikuoppa. Pyyntikuopan lähellä on myös havaintoja asuinpaikan jatkumisesta pyyntikuopasta noin 10 m kaakkoon.
Kohteen rajaus määritely 2024 tehdyn tarkkuusinventoinnin antaman tiedon perusteella.

Laksola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillisrannan ja tien välisellä männikkörinteellä, Nuuksvaaran lounaispuolella oleva muinainen asuinpaikka. Pyyntikuoppa on lähellä tietä olevan mökin luona. Inventointimuistiinpanojen mukaan kohteessa on kohtuu lajalti merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.
Kohteella tehtiin tarkkuusinventointi 2022 johtuen alueelle tulevasta rakennushankkeesta. Inventoinnissa kohteen rajausta tarkennettiin ja pyyntikuoppa paikannettiin. Kohteen rajaus sen kaakkoispuolelta on edelleen ohjeellinen.

Mäkitalo (699010507) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen itärannan peltotörmällä oleva muinainen asuinala. Jokilietteen kerrostama tasainen peltomaa.

Koskipirtti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen korkean törmän ja tien välisellä peltoalalla sekä sen ympäristössä oleva muinainen asuinpaikka. Osin kivikkoa, soraa ja hiekkaa.

Mäkitupa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen törmällä, Murhakorvan kaakkoispuolella oleva muinainen asuin-ala mökkien pihamailla. Rautakuonan perusteella alueella on muinainen sulatto.

Pirttivaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mesoliittisen kivikauden asuinpaikka Pirttivaaran pohjoispuolen rinteellä, noin 400 m Ounasjoesta kaakkoon. Hiekkamaata omakotitalon kupeella.

Kulkkusenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sinetänsalmen lounaispuolella olevan lahden rantatörmällä, hiekkamaalla oleva muinainen asuinpaikka. Paikalla on kaksi kesämökkiä.

Kulkkusenlahti/Uusisalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sinetänsalmen lounaispuolella olevan länsi-itä -suuntaisen harjanteen kärjellä on ainakin viisi pyyntikuoppaa. Yksi kuopista on muita isompi. Hiekkaperäistä männikkökangasta. Vrt. ROI 511.

Pölkkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemjoen vanhan uoman itärannalla, Jaatilansaaren Pölkön taloa vastapäätä, jokitörmän päällä. Maasto on moreenipitoista rantatörmää, jossa on kesämökki. Alueella on ollut niittyä, mutta nykyisin sillä kasvaa pääasiassa havupuita ja jonkin verran sekalaisia lehtipuita. Niityltä on todettu 1987-1989 inventoinnissa asuinpaikaan viittaavaa kvartsia. Inventoinnissa 2006 löytöalueen eteläpäästä ei löydetty mitään merkkiä muinaisjäännöksestä.

Karisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sonkajärven luusuassa olevan Karisalmen pohjoistörmällä on kivikautinen asuinpaikka. Alue on pääosin tasaista männikkökangasta, jonka halki vie tie. Keramiikan löytökohtaan on tehty asuinrakennus.

Tornionniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sonkajärven pohjoisrannalla olevan soraharjanteen eteläisimmän niemen mökkirannassa ja läheisyydessä on kivikautisen asutuksen merkkejä ja yksi pyyntikuoppa.

Karila (699010520) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 31,5 kilometriä pohjoisluoteeseen, Haukivaaran pohjoispuolella. Ounasjokeen idästä laskevan Kuoksajoen eteläisellä törmällä on merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta lähellä paikalla olevaa mökkiä. Maannos alueella on soransekaista hiekkaa.

Kontolampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kontolammen eteläpuolen osittain auratun metsärinteen töyräällä oleva kohde. Kivensekaista hiekkaa.

Kenttälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kontojärven itärannalla olevan Kenttälahden hienohiekkaisen poukaman rantatörmällä oleva kohde. Tien ja rannan välisellä kapeikolla on kesäasunto. Alue on myös vanha kenttäpaikka. Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin mökkirannassa oli hiekalla runsaasti kvartseja ja palaneita kiviä.

Kontojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kontojärven itärannalla, Maununiemen ja Kenttälahden puolivälissä olevan huvilan pihamaalla oleva kohde. Männikkötörmän hiekkamaassa on jälkiä muinaisasutuksesta.

Tornioniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa Kontojärven pohjoispuolen soraharjanteella. Männikkökangasta.

Marrasjärven luusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Marrasjärven luusuan itärannalla, kahden vanhan hirsikämpän vaiheilla on ollut muinainen asuinpaikka. Löydöt hiekkamaan pintakerroksesta.

Pirttisaari (699010531) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Marrasjärven suojelualueena olevan Pirttisaaren lounaisosassa olevan niemekkeen harjalla on kolme pyyntikuoppaa ja rannassa asuinpaikkalöydöksiä. Yksi pyyntikuoppa on länsirannan niemekkeellä. Tuhoutuneita kalapatsaita.
Vuoden 2019 tarkastuksessa löydettiin veneenlaskupaikan edustalta kuluneesta maanpinnasta kaksi kvartsi-iskosta. Aiemmat löydöt sekä alueen topografia huomioiden kohteelle on tehty aluerajaus 2019.

Rinne (699010532) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Marrasjärven koillisrannalla, Pirttisaaren kohdalla olevan salmen hietikolla ja törmällä on kivikautinen asuinpaikka. Alue jatkuu luoteessa olevan mökin alueelle. Sen luoteispuolella on mahdollinen asuinpainanne. Vrt. ROI 533.

Korkearanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttisaaren luoteispuolella, Marrasjärven rantaan kuroutuvalla hiekkaperäisellä kankaalla on kivikautinen asuinalue. Sen luoteispäässä on kaksi kesähuvilaa. Törmänteet ovat löydöksineen paikoin sortuneet.

Mäntyvaara NE (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Marrasjärven länsirannalla, Pirttisaaren ja Mäntyvaaran välisen salmen kohdalla on lanssipaikan pahoin tuhoama, jyrkkärinteinen muinaisasuinpaikka. Hiekkamaalla olevaa mäntykangasta.

Mäntyvaara (699010536) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Marrasjärven lounaisrannalta kohoavan Mäntyvaaran rinteellä, etelään vievän metsätien vaiheilla on yksi selkeä ja kaksi maatunutta pyyntikuoppaa hiekkamaalla. Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin vain yksi selkeä kuoppa.

Kiristäjäselkä N (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kiristäjäselän pohjoiskärkeä kiertävän metsäautotien kohdalla on suurehkoja liesikiviä ja löydöksiä suohon rajautuvan hietikkoterassin partaalla. Ne saattavat viitata lappalaisten asuinpaikkaan.
Vuoden 2012 inventoinnissa asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei tehty, mutta sitä osoittavan koordinaattipisteen läheltä löytyi on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 3,5 metriä ja syvyys 1 metri. Vallit ovat paikoin 1,5 metrin levyiset ja 50 cm korkuiset etenkin alarinteessä. Valleilla kasvaa mäntyjä.

Saittajärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Saittajärven etelärannalla olevan kapean niemen harjalla on suuri soikea pyyntikuoppa ja eteläpuolella vanha kalakenttä. Appelgren käyttää nimitystä "Hautakangas", joka voi tarkoittaa tätä tai järven luoteispuolella olevaa kangasta. Vrt. ROI 405/406.

Pilpanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Perunkajärven kaakkoispuolella olevan Pilpasen korkeimman laen länsipuolella, vaarojen välisellä hiekkakankaalla on viisi pyyntihautaa.

Meteliniemi (699010544) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ala-Kiiskijärven laskujoen luusuan pohjoisella niemekkeellä, noin 200 m kärjestä länteen oleva kahden pyyntikuopan ja ilmeisen asunnon perustan muodostama kokonaisuus. Perimätieto tuntee Ala-Kiiskijärven lappalaisasuinpaikkana.

Antinniemi (699010545) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ala-Kiiskijärven kaakkoispuolella oleva niemi on vanhan kalakentän sija nykyisinekin tupineen. Harjun niskalla on kaksi pyyntikuoppaa. Perimätieto tuntee Ala-Kiiskijärven lappalaisasuinpaikkana.

Salmela (699010546) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Perunkajärven etelärannan pellolla, koulusta itäkaakkoon olevan Salmelan tilan kohdalla on merkkejä muinaisesta oleskelusta. Rannalla on ollut kalapatsas.

Perunka (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Perunkajärven vanhimmaksi mainitun Perungan talon kupeella on ilmeisesti myöhäinen peuraseita rantakuusikossa ja paikka on lisäksi vanhaa kala- ja asuinkenttää. Kivikauden löydöksiä on talon länsipuolen peltotörmältä. Niemen pohjoispuolen rantametsikössä on lisäksi 2 pyyntikuoppaa.

Mäntyniemi (699010549) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanttausjärven luusuan itärannan pienessä poukamassa on jyrkänteiden rajaama hietikko. Rantaliuskalla on jälkiä muinaisasutuksesta.

Päiväranta (699010554) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Auttijokisuun itäpuolella olevan törmän reunalla on Päivärannan vanha talo. Sen lounaispuolella on hiekkamaassa jälkiä muinaisasutuksesta. Paikalla lienee ollut varhempia rakennuksia.

Pisiönköngäs 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kemijoen entisen Pisiönkönkään itärannan törmällä, noin 300 m Päivärannan talosta koilliseen on soramaalla jälkiä muinaisasutuksesta, epämääräinen kuopanne ja matalaa lapinrauniota muistuttava kiveys. Tarkastuksen 2004 mukaan kohteen keskiosassa sijainnut kiviröykkiö tuhoutunut tienteossa.

Uusipekkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pekkalan entisen Kariniemen lauttarannan tuntumassa, tien länsireunan hiekkaperäisellä peltorinteellä on jälkiä muinaisesta asuinpaikasta.

Kaaponlammit (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Ranuan tien itäpuolen metsäharjanteella, suon reunaa kiertävän metsäautotien kupeella on suurehkoja kvartsilohkareita mäntytaimikossa. Monissa kivissä on selviä lohkomisjälkiä.

Pitkäniemi 2 (699010570) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Narkausjärveen länsipäästä pistävän ainoan ison niemen kärjessä on joukko kesäasuntoja. Kaakkoispuolen peltotörmällä on myös kivikautinen asuinpaikka. Hiekkaperäinen, avonainen peltoalue. Vrt. ROI 263

Jaukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ounasjoen koillisrannalla olevan kivikkoisen Ketavaaran lounaispuolella on kesämökki kapealla hiekkatörmällä. Paikalla on myös muinainen asuinsija, joka jatkunee luoteispuolen metsikköön.

Rantahanni (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylikylän pohjoisosassa olevan Rantahannin talon koillispuolen peltorinteellä on kivikautisen asuinpaikan löydöksiä. Hiekkamaassa on myös historiallisen ajan löytöjä.

Rantapaikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ylikylän taajaman pohjoispuolen rantapellolla on jälkiä niin muinaisesta kuin historiallisen ajankin asutuksesta. Alavaa mullansekaista hiekkamaata.

Rantatörmänen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ylikylän taajaman koillispuolen rantapellolla, Rantatörmäsen vanhan talon vieressä oleva muinainen ja historiallisen ajan asuinalue. Savikuonapala on viite raudanvalmistuksesta.

Muuskonniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ylikylän luoteispuolella oleva Muuskonniemi on kivikauden ja historiallisen ajan löytöjen kattama, tasainen peltotörmä. Paikalta on etsitty vanhaa kappelisijaa tuloksetta. Nyt törmällä on omakotitalo.
Muuskonniemellä on tutkittu historiallisen ajan asuinpaikkaa vuonna 1982. Muuskonniemi näkyi maastossa matalana kumpareena keskellä peltoa joen rannan läheisyydessä. Pellonmuokkaustöiden takia Muuskonniemen aineistot olivat pahoin sekoittuneet ja pintakerrokset tuhoutuneet. Rakennuksien paikat oli kuitenkin vielä tunnistettavissa, vaikka rakennusten puuaines oli lähes tyystin tuhoutunut. Alueella oli lisäksi huomattava määrä kaivettuja kuoppia, joista monet oli täytetty kivillä ja palaneella maa-aineksella.
Peltokerros sisälsi aikalaisesineistön lisäksi myös huomattavan määrän modernimpaa aineistoa, jota oli kertynyt peltoon todennäköisesti lannanlevityksen yhteydessä. Muuskonniemellä tutkittu alue käsitti kaksi toisistaan erillään olevaa rakennuskeskittymää, joiden erillisten rakennusten tarkkaa sijaintia ja lukumäärää ei pysty määrittämään.
Historiallisen ajan asuinpaikka kuvaava osuus on lainattu artikkelista Nurmi, Risto. 2011 (ks. tarkemmin Lisätietojen Lähteet -kohta).
Historiallinen asuinpaikka on ilmeisesti kokonaan tuhoutunut asuinrakentamisessa kaivausten jälkeen.

Peräjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ranuan tien itäpuolella oleva rämettynyt järvisokkelo metsäisine saarineen. Erään saaren eteläkärjellä on kaksi pyyntikuoppaa ja yksi läntisellä törmällä. Soramaata.

Peräjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ranuan tien itäpuolella olevan rämettyneen vesialtaan pohjoisosassa olevan metsäsaaren harjalla on kolmen pyyntikuopan ryhmä. Kivikkoinen soratörmä.

Peräjärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ranuan tien itäpuolella oleva rämettynyt vesiallas. Eteläosassa olevan metsäsaaren kaakkoispuolen niemenharjalla on viiden suuren pyyntikuopan ryhmä. Soramaata vettyneen niittyalueen keskellä.

Hylkyvaara 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kampsajärveltä Kemijokivarteen vievän tien pohjoisreunassa, Hylkyvaarasta länteen työntyvällä matalalla harjanteella, Iso-Paljakka -nimisen lammen ja Kuohungin - Narkauksen maantien pohjoispuolella. Kuoppa on pyöreä, läpimitaltaan n. 4 m ja suhteellisen syvä ja selkeäpiirteinen. Sijaintipaikka on luontainen kapeikko Ison-Paljakan ja harjanteen pohjoispuolella leviävän metsäisen jängän välillä. Kuoppa sijaitsee n. 9
m:n päässä tiestä. Kuoppa on valliton. Kuopalla saattaa olla yhteyttä muihin Hylkyvaaran ympäristöstä tavattuihin kuoppiin, joista lähin, 582 HYLKYVAARA 4, sijaitsee n. 320 m itäkaakkoon.
Vuonna 2014 kuoppa todettiin säilyneeksi hyvin huolimatta sen koillis- ja luoteispuolen metsähakkuista.
Aivan kuopan läheisyydestä tien eteläpuolelta on myös todettu osin epävarmoja kvartsi-iskoksia noin aarin alalla tien taukopaikalla merkkinä mahdollisesta kivikautisesta asuinpaikasta (ROVANIEMI 567 KUOHUNKI, ISO PALJAKKA), kuopasta n. 60 m länteen. Tällä paikalla on myös ilmeisesti myöhemmän historiallisen ajan rakennuksen pohja, kooltaan noin 4 x 4,5 m.

Iikanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vanttausjärven itärannan Sattaniemen länsirannalla, metsähallituksen kämpän vieressä oleva pieni, muinainen asuinala. Kivensekaista hiekkaa ja kalliota.

Isosaari NW (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vanttausjärven Isosaaren luoteisen niemenkärjen alueella on säännöstelyn tuhoama muinainen asuinpaikka. Soraperäisellä niemellä on kaksi rakennuksen tukikiveystä, jotka liittynevät vanhoihin kalatupiin.

Isosaari NE (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 41 kilometriä itään Vanttausjärven Isosaaressa. Saaren koillisosassa olevan korkeatörmäisen niemen niskalla on kesämökki ja neljä pyyntikuoppaa (b). Rannassa on myös säännöstelyn tuhoama muinainen asuinpaikka (a).

Markunharju E (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juottaan tekoaltaan länsipuolella olevan Markunharjun niemialueen kaakkoisrannalla on yksi pyyntikuoppa. Suon reunustama pieni, soraperäinen niemi.

Auttiköngäs (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Auttijoen pohjoispuolella, joesta noin 100 metrin päässä, itälänsisuuntaisella hiekkaharjanteella. Kuopan pohjoispuolella kulkee Auttijokeen laskeva pieni puro ja lähistöllä kulkee luontopolku. Maasto viettää alueella länteen.
Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 4,2 metriä ja syvyydeltään noin 0,7 metriä. Kohteen ympäristö on kuusi-mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.

Ampumarata (699010595) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ampumaradan aidan länsipuolella ja alueelle tulevan tien laidoilla on ainakin neljän kuopan kokonaisuus. Tasaista ja hiekkaperäistä mäntykangasta.

Kallio (699010600) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pirttiselän koillispuolen alarinteellä oleva isokokoinen pyyntikuoppa hiekkaperäisellä männikkökankaalla. Rinnettä nousee traktoritie vaaraan.

Tollosaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 32 kilometriä koilliseen Raudanjoen itärannalla. Joen mutkassa oleva niemi on suurelta osin kaivettu sorakuopaksi. Kolmen pyyntikuopan ryhmä on säilynyt pohjoisrannalla sorakuoppien välisen rinteen länsipäässä.

Tollosaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rovajärven ampuma-alueen länsirajaan yhtyvän niemen sorakuoppien välisen törmän itäreunalla, aivan paikalla olevan mökin kupeella on jälkiä muinaisesta oleskelusta ja puoliksi tuhoutunut pyyntikuoppa. Raudanjoen mutkan eteläpuolella.

Hanhikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raudanjoen Hanhikosken itärannalla, lähellä pientä hirsisaunaa on kuluneella hietikkotörmällä jälkiä muinaisesta oleskelusta.

Tollosaari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 32 kilometriä koilliseen, Raudanjoen itärannalla. Joen mutkaan jäävän niemen kärjessä on kaksi pyyntikuoppaa tasaisella männikkökankaalla hiekkakuoppien välissä.

Pirttivaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; E4-tieltä 2,5 kilometriä länteen, metsäautotien molemmin puolin on pyyntikuoppia Käyrämöjärven luoteisrannasta noin 800-900 m länsiluoteeseen. Alue on avointa hiekkaperäistä kangasta Napinojan sillan itäpuolella. Kuoppia on havaittu kaikkiaan ainakin 13, joista osa hyvin maatuneita.
Maantien länsipuolella on 4 kuoppaa pienen törmän laella. Niistä kolmessa on vallimuotoa ja ne ovat soikeahkoja.
Tien itäpuolella kulkee harjanteella metsätieura, joka on voinut tuhota joitakin pyyntikuoppia. Täällä kuopat ovat hyvin maatuneita, mutta niissä voi erottaa kaksi ketjua, jotka kulkevat kannnaksen poikki. Myös ne ovat pitkänomaisia, matalia ja pieniä.
Alueella on myös havaittu kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, mutta varsinaista asuinpaikkaa ei ole tarkemmin paikannettu.
Pyyntikuoppa-alueen pohjoisosan koordinaatit ovat p: 7431500, i: 3467050.

Ala-Nampajärvi Nampasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ala-Nampajärvessä, Ala-Namman kylän kohdalla olevan Nampasaaren eteläpäässä on kuusi pitkulaista kuopannetta kivikkoisella törmällä. Lautamies Johan Hoikka kaiveli kesähaudoiksi oletettavia kuoppia vuonna 1867 ja löysi hieman maatunutta luuta.

Matkavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matkavaaran etelärinteen yläterassia pitkin kulkevalla tiellä oleva pienialainen löytöalue saattaa viitata hyvin varhaiseen mesoliittisen kivikauden asuinpaikkaan. Hiekkaperäistä männikkökangasta kivikon länsipuolella.

Laaksonvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laaksonvaaran koillisrinteen tasanteen tyvellä, noin 200 m metsäautotiestä etelään on kolme pyyntikuoppaa kapealla hietikkomaakaistalla.

Navettalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuohunkijoen keskijuoksulta noin 1 200 m länteen olevan Navettalammen pohjoisrannalla oleva hiekkaperäinen niemeke. Sen rinteellä on kämpän raunio ja maaston myötäinen tieura. Etelästä pohjoiseen kulkeva metsätie on lammen länsisivulla.

Alalampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kampsajärven pohjoispuolella Kampsajoessa olevasta Alalammesta noin 250 m pohjoiseen suon reunassa äestetty hietikkolaikku ja metsäautotien kääntöpaikka. Kulku-urien risteyksessä erotettavissa 3 pyyntikuoppaa ja paljon kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Jokilamminkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Jokilammesta Kampsajokeen laskevan uoman pohjoisrannalla, vesirajasta noin 10 metrin etäisyydellä on pitkänomainen pyyntikuoppa ja jälkiä liesikiveyksestä. Matala suoreunustörmä hietikkokankaalla. Kivikauden kohteita nuorempi kuoppa.

Alalampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jokilammen ja Alalammen välissä olevan laajan männikkökankaan polvekkeessa, noin 100 m Kampsajoesta luoteeseen on traktoritien murroksessa vähäisiä muinaislöydöksiä. Joitakin liesikiveyksiä tie-uralta. Suohon rajautuva löytökohde.

Aitavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Nampavaaran ja Aitavaaran välisessä kurussa, sen luoteispään terassimaisesti viettävällä kankaalla oleva kohde. Pyyntikuoppia on sulkuna kurun molemmissa päissä. Paikalla on myös vanhan poroaidan jäännökset.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla havaittiin kaksi pyyntikuoppaa. Aikaisemmissa tiedoissa Aitavaaralle oli merkitty neljä alakohdetta. Eteläisin muinaisjäännösrekisterin pyyntikuoppa alakohde on erotettu nyt omaksi mj-kohteeksi (Aitavaara 2) ja poroaita muuksi kulttuuriperintökohteeksi (Aitavaara 3). Muinaisjäännösrekisterin kaksi muuta aikaisemmin alakohteiksi merkittyä pyyntikuoppaa jäivät inventoinnissa löytymättä.
Lidar-aineistossa voidaan Aitavaara 1 ja 2 alueella erottaa useampia kuoppia, jotka lienevät pyyntikuoppia, joita vuoden 1992 tarkastuksessa havaittiin.

Hirvaslampi (699010630) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Aitavaaran koillisrinteellä, Hirvaslammen keskikohdassa olevalla ylärinteellä on ainakin kaksi suurta pyyntikuoppaa ja tilapäiseen muinaisasutukseen liittyviä merkkejä metsäautotien reunoilla. Hiekkaperäistä kangasta.

Saukkokangas (732010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Naruskajoen ja Tuntsalle vievän tien välissä. Saukkokankaan tilan pihapiirissä viljelysmaalla.

Keski-Mattila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Onkamojärven etelärannalla, Keski-Mattilan rakennusryhmästä 70 m itäkoilliseen, viljelysmaan kumpareella.

Mukkala (732010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mukkalanjärven ja Saijaan vievän maantien varrella, järveen viettävällä hiesurinteellä.

Tuuranjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Tuuranjärven pohjoisrannalla, josta on löydetty kourutaltta, 2 hioinkiveä osittain viljellyllä hiesukankaalla, jota ympäröivät metsäiset suoalueet.
Alkuperäiset löydöt ovat koordinaattipisteen vaiheilta. Alue on tarkastettu 1962 ja uudelleen vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä, jolloin noin 200 m lännempää sijaitsevan asuinrakennuksen ja rannan väliseltä perunamaalta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia alueella, joka muutoin oli peitteinen. Alueiden välillä on mm. pienen lammen lasku-uoma. Kohteen sijaintitiedot ja laajuus ovat siten epäselvät.

Leskelä (732010009) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 24 kilometriä kaakkoon Kallunkijärven itärannalla. Löytöjä on uimarannan ja pohjoisosassa olevan mökin alueella, osin tienteon vaurioittamalla mäntykankaalla, lähes 300 metrin pituisella matkalla.
Lammen ja järven välissä tien itäpuolella on yksi kookas pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys 0,7 - 0,8 metriä. Alueella on myös pari pienemäpää ja matalampaa kuoppaa: kuoppa 2 on halkaisijaltaan 2 - 3 metriä ja syvyydeltään 0,4 metriä ja kuoppa 3 halkaisijaltaan 2 - 3 metriä ja syvyydeltään noin 0, 4 metriä.
Rannan ja rannan ja tien välisellä kuluneella maanpinnalla oli kvartsia useassa kohtaa. Kuopasta 2 noin 20 metriä etelään löydettiin vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä kuparilevyn kappale; erilleen leikattu kattilan tai muun sellaisen saumakohta.

Suomujärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde on peruskarttaan merkitty nimellä Seitakivi. Kohteelle kulkee peruskarttaan merkitty opastettu polku Suomujärven luoteisrannalla sijaitsevalta laavulta. Peruskarttaan merkityssä paikassa "Seitakivi" on opastaulut. Niiden mukaan paikalla olevilla seitakivillä on jaettu riista- ja kalasaalis, josta osa on uhrattu metsän- ja veden jumalille. Opastauluissa on sekä tekstiä että kuvitusta. Yksi opastauluista oli kaatunut ja nostettu kiveä vasten nojalleen.
Paikalla on useita kiviä ja kiviryhmiä, joista näyttävin on aivan järven rannassa.

Naruskajärven Luusua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Naruskajärven luusuan kaakkoisrannalla on kvartsilöydöksiä säännöstelyn kuluttaman hiekkatörmän taitteessa ja luiskassa.
Vuoden 2012 inventoinnissa alueella ei havaittu mitään asuinpaikasta kertovia merkkejä. Törmä, josta v. 1985 inventointiraportissa kerrotaan, on kasvanut umpeen. Valtionmaan puolella kuluneelta varastopalstalta ei myöskään havaittu mitään. Todennäköisesti kohde on jo löytämisensä aikaan tuhoutunut varastopalstan alueelta mikäli se on sinne ulottunut. Siten kohteen säilynyt osa sijoittunee yksityismaan puolelle.

Pyhäjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyhäjärven eteläosan länsirannalla on todettu kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia kvartsilöydöksiä kahden huvilapalstan rajalla. Löytöpaikka on huvilan pihamaata, asuinrakennuksen kaakkoispuolella, järven rannasta n. 20 m. Maaperä on hiekkaa. Löydöt poimittiin 2 - 3 m:n kokoiselta alueelta. havainnot ovat pintahavaintoja, eikä mitään maahan kajoavia toimia ole tehty kohteen laajuuden arvioimiseksi.

Talviskotalampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Talviskotalammen itärannalla reheväkasvuisessa maastossa on suorakaiteen muotoinen, noin 1,5 x 1,0 metriä laaja kivilatomus. Kaakko-luodesuuntainen röykkiömäinen latomus sijaitsee noi 20 metrin päässä jängän reunasta. Se on koottu pienehköistä, noin 20 senttimetriä halkaisijaltaan olevista kivistä.

Naruskajoki/Alimmainen Suoltijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Naruskajoen ja Alimmaisen Suoltijoen yhtymäkohdasta n. 180 m koilliseen. Naruskajoen laajentuman luoteisrannalla hiekka- ja soratasanteella. Löydöt kvartsia.
Vuode 2012 inventoinnissa tasanteella havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia n. 75 m pituiselta matkalta ajouran kohdalta. Maanpinta on ajouran ja käännöspaikan kohdalla kulunut, ja joen rannassa on törmä on muutamasta kohtaa sortunut. Paikalle on v. 1993 rakennettu Metsähallituksen Luontopalveluiden toimesta hirsikota ja käymälä-puuvaja, joiden rakentaminen on osittain tuhonnut kohdetta. Paikka vaikuttaa olevan kalastajilla ja matkailijoilla melko aktiivisessa käytössä, mistä johtuu maapinnan ja jokitörmän kuluminen. Tasanteelle on lisäksi vast’ikään kaivettu n. 50 cm x 50 cm kokoinen peittämätön kuoppa, samantyyppinen kuin arkeologien kaivamat koekuopat. Asuinpaikan kunto on siis jonkin verran heikentynyt edellisen tarkastuskerran (v. 1987) jälkeen.

Naruskajärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Naruskan tammesta noin 2 kilometriä luoteeseen. Naruskajärven länsirannalta, lahden pohjukasta, on löydetty kvartseja hiekkakankaalta ja järveen sortuvasta törmästä.
V. 2012 inventoinnissa paikalta ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Matalahko rantatörmä on jo kasvanut suurelta osin umpeen. Kauempaa pohjoisesta Naruskajärven rannasta lötyi toinen kvartsikeskittymä 150 m etäisyydeltä, mutta se merkittiin eri kohteeksi (Naruskajärvi 5).

Saukkojärvi (732010025) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saukkojärven luoteispäässä sijaitsevasta Kenttälampien kämpästä n. 900 m eteläkaakkoon. Kvartsilöydöksiä on ajotiellä ja parkkipaikalla.

Onkamojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Onkamon kylän itäpäässä, Onkamojoen itärannalla, joen niskasta n. 750 m kaakkoon. Kvartsia ja palanutta luuta on metsäautoteiden risteyskohdassa ja sen lounaispuolen hiekkakankaalla. Tiet ovat tuhonneet suuren osan asuinpaikasta.

Erauspoikien maja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kallunkijärven pohjoisrannan itäpäässä, Rakkulaisniemen ja Kallungin uimarannan välissä olevalla tasaisella rantakaistalla sekä ruokailukatoksen luona. Löydöt kvartsia.

Koskenkangas (732010032) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppia ja asuinkuoppia Kursunjärven pohjoisrannasta n. 500 m pohjoiseen, välittömästi Kursun hautausmaan pohjois- ja itäpuolella olevalla hiekkakankaalla. Löydöt kvartsia, kiviesineiden katkelmia, luuta.
Vuoden 1990 kaivauksissa Koskenkankaalla kaivettiin 172 neliömetriä. Alueelta löytyi pyyntikuoppia, sekä kuoppia, jotka kokonsa ja rakenteensa puolesta viittaavat muihin käyttötarkoituksiin. Kaivauksissa paljastui myös asuinpaikkaan viittaavia merkkejä kuten kulttuurikerros, iskoksia ja kaksi liettä. Kulttuurimaa-alue oli kuitenkin suhteellisen pieni ja löytöinä vain iskoksia, joten kyseessä arvioitiin voivan olla olla esineiden työstöpaikka. Kulttuurimaa-alueen ja pyyntikuoppien arvioitiin sijaitsevan niin lähellä toisiaan, että tuntuisi epätodennäköiseltä, että ne olisivat olleet käytössä samanaikaisesti.

Jaakontalonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kursunjärveen luoteesta pistävällä niemen hiesupohjaisella viljelysmaalla.

Lapajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lapajärven ja sen pohjoispuolella olevan lammen välisen jyrkkärinteisen harjukannaksen laella

Kärppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen perustuksia ja kesähautoja Salmijärven koillispuolella, Salmivaaran ja Kotijärven välissä, järven rannansuuntaisesti kulkevan kylätien pohjoispuolella, järvestä noin 200 m etelään. Inventoinnissa 1989 todettiin kaksi vallillista rakennuksenpohjaa. Toinen oli noin 6,5x5 m laajuinen suorakaide, jossa ilmeisesti noin 2x2 m laajuinen tulisija. Kivestä sekä hienommasta aineksesta tehdyillä valleilla oli leveyttä 1,4 m.
Rakennuksenpohjista toinen oli soikea, kooltaan 9x5 m ja sen seinävallien leveys metrin luokkaa. Saadun tiedon mukaan alueella oli 1700-luvulla ollut Kärppä-suvun riihi. Alueella todettiin myös vanhoja kesähautoja, joista merkkeinä oli useampia suorakaiteisia tai soikeita kuopanteita, jotka erottuivat enää heikosti.
Järven rannan läheisyydessä on myös lähde, johon liittyy saamelaiseen asutukseen viittaavaa perimätietoa ja siitä oli ainakin 1950-luuvlla löytynyt linnun- ja poronluita ja samoilta tienoilta myös rahoja. Alue oli 1980-luvulla rakennustöissä pitkälle myllättyä.
Vuonna 2011 lähteen yläpuolelta Salmi- eli Kotijärven rantaan viettävän pellon länsiosasta löytyi noin 40 cm syvyydestä pronssinen hevosriipus (KM 38998). Pellolta, löytöpaikan vaiheilta ja kauempaa idästä, on myös muita metalliesineitä, saviastianpaloja, kvartseja sekä luita. Idempää pellolla ollutta hiiliä ja kiviä sisältänyttä kumparetta aikoinaan tasoitettaessa oli löytynyt myös kivikirves (KM 25477). Mahdollisesti paikalla on voinut sijaita liesikiveys, mutta tehdyissä koekuopissa löytöjä ei kuitenkaan todettu.

Pyhäjärvenselkä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjärven eteläpään länsipuolella, kapealla hiekkaharjanteella ja kuivuneen lammen pohjoisrannalla. Pyyntikuopat ovat kapeahkolla hiekkaharjanteella. Kuoppia on niin harjanteen laella kuin sen loivemmalla, läntisellä rinteellä. Kaikkiaan pyyntikuoppia on puolisen kymmentä. Ne ovat muodoltaan pyöreähköjä tai soikeita, ja niiden halkaisijat ovat 1 - 2,5 metriä.
Kvartsit ovat löytyneet matalan lammen pohjoisrannalta. Paikka on hyvin suojainen, sillä sitä ympäröivät harjanteet kaikilta ilmansuunnilta. Alueella on pienialaisia hiekkapaljastumia, joista artefaktit on poimittu pintalöytöinä. Maaperä on hienoa hiekkaa. Koekuoppia ei ole tehty, eikä kohteen laajuutta ole määritelty tarkemmin.

Hangasjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hangasjärven koillisrannalla, jyrkkärinteisellä moreeniharjulla.

Haltiajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Haltiajärven itärannalla, Kiisalamminharjun laella ja länsirinteellä.

Savinajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kallunkijärven eteläpuolella olevasta Näsmänjärvestä n. 1 km itään, Savinajoen pohjoisrannasta noin 50-100 m. Inventoinnissa 1989 todettiin kvartsikaavin sekä -iskoksia metsätieltä ja sen pohjoisreunalla olevasta pienestä leikkauksesta. Läheisyydessä on myös pieni sorakuoppa. Maaperä alueella on hiekkaa tai soraa ja maasto hieman epätasaista. Joen vastarannalla on Umpilammen kvartsilöytöpaikka, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka (Salla 42).

Isoniemi (732010044) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Näsmäjärvestä n. 1 km itäkaakkoon sijaitsevan Umpilammen itäpuolella, Savinajoen länsirannalla, noin 200 m Savinajoen ja Ala-Keiskisjoen yhtymäkohdasta lounaaseen. Kohde on männikköisellä hiekkakankaalla, autolla ajettavan polun päässä. Löytöpaikasta luoteeseen on männylle istutettu vanha pelto. Hiekkakangas on monin paikoin kulunut pintaosiltaan. Polun päästä löytyi vuoden 1989 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja alueella havaittiin monin paikoin nokea, punertavaksi palanutta hiekkaa ja mahdollisesti tulessa rapautuneita kiviä. On kuitenkin mahdollista, että nämä merkit ovat peräisin metsäpaloista.

Pitkäniemi (732010048) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 36 kilometriä etelälounaaseen. Hietajärveen pohjoisesta pistävällä hiekkaisella Pitkäniemellä on neljä pyyntikuoppaa noin 350 metrin matkalla. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1,5 metristä 3 metriin. Syvyydeltään kaikki kuopat ovat 0,5 metriä. Kahdessa kuopista on matalat vallit.
Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta lokakuussa 2020. Kuopat paikannettiin, mutta ainakin kahden niistä todettiin vahingoittuneen ilmeisesti niemen läpi kulkevan tieuran rakennuksen yhteydessä. Tieura on tehty tasoittamalla, jolloin kahden pyyntikuopan valleista puolet on tuhottu ja kuopat ovat osittain täyttyneet.
Kohteen muinaisjäännöspiste osoittaa kuopan pohjoisimpaan kuoppaan (Kuoppa 4). Se on täyttynyt ja sen vallista puolet on tuhoutunut tienteon yhteydessä. Vallissa todettiin selkeä kaksoismaannos kairattaessa, kuopan syvyys nykyisellään on n. 30 cm. ja halkaisija ehkä 2,5-3 m.
Muut pyyntikuopat liitetty alakohteiksi.

Härkäharjunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkolta runsaat 30 km etelälounaaseen, Hietajärven pohjoisrannalla. Pyyntkuopat ovat Härkäharjun laella. Harju on Hietajärven pohjoisrantaa noudatteleva lounas-kaakko-suuntainen ja varsin kapea hiekkamuodostuma.
Vuoden 1989 inventoinnissa paikalta on todettu 7 pyyntikuoppaa. Lokakuussa 2020 kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta kohteella suunnitellun metsänkäytön vuoksi, tuolloin - seuraamalla vuoden 1989 inventointiraportin tietoja - kohteelta löydettiin 6 pyyntikuoppaa. Alueella on useita suppia ja luonnollisia painaumia, mutta vuoden 2020 tarkastuksen perusteella vain 6 selkeää pyyntikuoppaa.
Muinaisjäännöspiste osoittaa Kuoppaan 1, joka on soikea n. 3 x 2 x 0,4 m ilman selkeästi havaittavia valleja. Muut kuopat tietoineen alakohteina.

Selkäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sallan kirkolta noin 10 km koilliseen ja nykyiseltä itärajalta n. 6 km länteen. Löytöpaikka on Aatsinginjoen ja Aatsinginjärven länsipuolella. Aatsinginjärven länsirantaan on paikalta matkaa noin 300 m. Kvartsit tulivat pintalöytöinä jyrkkärinteisen, pohjois-etelä -suuntaisen soraharjun loivahkosta alarinteestä. Löytöpaikasta etelään on entisen pienehkön sorakuopan kohdalla omakotitalo, pohiois- ja osittain länsipuolella on varsin iso soramonttu.
Pohjoisalueella on myös poteroita ja ainakin yksi (täytetty) korsu.

Kaakkurilampi (Hautapaikat)
Historiallinen; Onkamon kylän itäpuolella ja Kaakkurilampien länsireunassa, jyrkkärinteisellä moreenimäellä. Paikalta on löydetty 1898 saamelaishautaus, joka on ajoitettu 1500-luvun lopulle tai 1600-luvun alkuun. Löydöt pääkallon luita, yhdeksän pronssisormusta, veitsi, keihäänkärki, pronssirenkaita ja pronssiketjua sekä kaksi poronsarvesta tehtyä kannusta eli noitarummun vasaraa. Löytöpaikkaa ei enää tarkalleen tunneta, mutta se on saattanut sijaita Kaakkurilampien välisellä kumpareella, josta on 1991 inventoinnissa todettu mahdollinen kenttä ja kuoppia.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kumpareelta todettiin yksi - kohtuullisen tuore - kuoppa, mutta ei muita merkkejä muinaisjäännöksestä. Mainittakoon, että kohde Kaakkurilampi NE - jonka Lapin maakuntamuseon arkeologi tarkasti vuonna 2017 - on löytöjensä ja piirteidensä perusteella todennäköisempi kenttä- ja hautapaikka kuin Kaakkurilampi.

Granrothin petäjä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Uhripetäjä Savilammen pohjoispuolella, siihen laskevan Oulanganjoen suusta 650 m koilliseen, tasaisella männikkökankaalla. Vanhin erottuva vuosiluku nyt katkaistussa petäjänkannossa on 1755. Siirretty 1990-luvulla Sallan kotiseututaloon. Kotiseututalon esineistö on siirretty v. 2010 avattuun Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museoon (Savukoskentie 12) ja myös Granrothin petäjä löytyy nyt sieltä.

Raatikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raatikan talon hiekkamultaisella viljelysmaalla, Kuolajoen ja Salla-Savukoski -maantien (nro 965) välissä.

Alaraatikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuolajoen ja Salla-Savukoski -maantien (nro 965) välissä viljelysmaalla, jonka pohjoisreunassa on Alaraatikan talo. Asuinpaikan laajuus lienee itä-länsi -suunnassa ainakin 250 m.

Kivikautinen; Kotalan ja Särkelän kylien välissä ja Niskalan talosta 60-70 m luoteeseen, voimalinjan alla kumpuilevassa kangasmaastossa, aapaan työntyvässä niemekkeessä. Löytöalue on 30 m pitkä alkaen aavan reunasta. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta. Vesijohtokaivanto on tuhonnut osan asuinpaikasta.

Ransu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen asuinpaikan merkkejä, kvartsia ja palanutta luuta Mukkalanjärven länsirannalla, 200 m luoteeseen järven ja Kuolajoen välisestä salmesta. Ransun talon koillis- ja kaakkoispuolisilla viljelysmailla.

Patoharjunmaa SW (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Aatsingin itärannalla olevalla Patoharjunmaalla Kivihaarajoen suusta 1,3 km pohjoiseen, tasaisella suohon pistävällä kankaalla on kolme painaumaa 9 m pitkässä jonossa.

Patoharjunmaa W (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 1,7 km Kivihaaranjoen suusta pohjoiseen harjujakson reunalla, kooltaan 4 x 3 m.

Kolmirukonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 2,2 m Kivihaaranjoen suusta pohjoisluoteeseen. Aatsinginjoen itärannalla, Kolmirukosen kämpän kohdalla, tasaisella hiekkakankaalla. Noin 10 m kämpästä itään on soikea n. 5,5 x 4 m laaja kuoppa.

Patoharjunmaa NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 2 km Kivihaaranjoen suusta pohjoiseen. Aatsinginjoen itärannalla, suon reunassa, matalahkolla hiekkaharjanteella. Metsäauraus on tuhonnut osan asuinpaikasta, jonka laajuus on n. 20 x 35 m.

Patoharjunmaa S (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 1,2 km Kivihaaranjoen suusta pohjoiseen. Aatsinginjoen itäpuolella, Patoharjunmaan eteläpäässä, soiden välisellä kannaksella on 4 kuoppaa n. 50 m pitkässä jonossa.

Lakilammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vaadinselän länsiosassa Lakilammen länsiosan eteläpuolella, lammesta 30 m, mäntykankaalla 3,5 x 3 m:n kokoinen kuoppa.

Iivananlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kallunkijärven eteläisen lisäkkeen, Iivananlahden itärannalla. Kaarteenniemen tilalla, viljelysmaalla, tasalakisella moreeniniemellä.

Kenttälampi koillinen 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Onkamojärven eteläpuolella, Kenttälammen pohjoisrannalla, jyrkkäpiirteisen harjun laella ja rinteessä on 4 kookasta pyyntikuoppaa n. 30 m:n matkalla. Pyyntikuoppien läheisyydestä on saatu kaivauslöytöinä kvartsi-iskoksia, keramiikkaa ja hioinkiviä. Yhtä pyyntikuopista on ilmeisesti myöhemmin käytetty kodanpohjana. Harjun koillispuoleiselta juurelta on löydetty rautakautinen koru (ks. Kenttälampi koillinen 2).

Kenttälampi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Onkamojärven eteläpuolella, Kenttälammen pohjoisrannalla, lammen ja Onkamojärven välisellä hiekkakannaksella on selkeä pyyntikuoppa, 5 maatunutta kuopannetta ja yksi pitkänsoikea kuoppa. Alueen pituus on n. 70 m. Ks. myös kohde Salla 69

Kenttälampi luode (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Onkamojärven eteläpuolella, Kenttälammen pohjoisrannalla. Vastaavalla kohdalla lammen etelärannalla on terävähkö niemenkärki. Kuopanteet ovat Kenttälammen rantatöyräillä noin 35 m päässä toisistaan. Läntisempi kuopanteista on soikea, valliton, 3,5 x 2 m laajuinen ja 30-50 cm syvä. Itäisempi kuopanne on myös soikea ja valliton, 2,8 x 1,8 m laajuinen ja 20-30 cm syvä.

Pääjärvi NE (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen ja historiallisen ajan asuinpaikka Kursunjärven pohjoisosan itärannalla, hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Löydöt mm. kvartsia, ja historiallisen ajan keramiikkaa.

Vuolukka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen ja historiallisen ajan asunpaikka Kursunjärveen etelästä pistävällä, pääosin hiekkaperäisellä niemellä,
Vuoden 1990 inventoinnissa alueella erotettiin osittain erillisiä löytöalueita. Alakohde NW on Vuolukan talon pohjoisluoteispuolella, kohde W Vuonnalan talon ja rannan välissä ja kohde SW Vuonnalan talon lounaispuolella. Kohteet sijaitsevat perunamailla, 1,5 - 5 m järvenpinnan yläpuolella.
Kohde NW sijaitsee Vuolukan talosta 100 - 150 m pohjois-luoteeseen ja Vuolukan rantasaunasta 50- 100 m itäkoilliseen. Löytöjä tuli laajalta alueelta aina 1 , 5 m korkeasta rantapenkasta rinteen laelle (n. viiden metrin korkeudelle), jonne maasto kohoaa tasaisesti.
Tarkastushetkellä suuresta peltoalueesta vain osa oli avoinna ja siitäkin puolet jätettiin tarkastamatta istutetun perunan takia. Löytöalue jatkunee nyt tarkastetun alueen ulkopuolelle sekä lounaaseen että koilliseen. Löydöissä on historiallisen ajan tavaraa - mm. liitupiipun varsia - mikä vahvistanee paikkakunnalla kuultua kertomusta siitä, että Kursun "ensimmäiset" asukkaat ovat asuneet juuri tällä kohden.
Kohde W sijaitsee Vuonnalan tilan aitan länsi- ja luoteispuolella, pienellä L:n muotoisella perunamaalla, joka on pääasiassa aitan ja melko korkean rantapenkan välisellä kapealla kaistalla, jyrkässä rinteessä, 3- 5 m järvenpinnan yläpuolella. Kohde SW on Vuonnalan talon lounaispuolella sijaitsevan melko kookkaan vanhan perunamaan pohjoisosassa, rinteen laella, n . 5 m järvenpinnan yläpuolella.
Vuonna 1990 alueella tehtiin myös koekaivaus osana Kursun alueella tehtyjä useampia koekaivauksia. Varsinainen tutkimusten tarkoitus ei ilmene kaivauskertomuksesta. Koekuopituksen perusteella tutkittiin myös 55 m2 kaivausalue alueella, jossa peltomullan alla todettiin kulttuurimaajälkiä, mm.palanutta maata. Tämä alue sijoittui niemen kärkiosaan.
Löytöinä alueelta on saatu mm. kvartsiittihioin, kvartsiesineitä ja -iskoksia, piitä, liitupiipun katkelmia, tulusrauta, palanutta luuta ym.

Mattila (732010073) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Onkamojärven etelärannalla, Mattilan tilalla, Kangasharjun pohjoisrinteen alaosassa, hiekkapohjaisella viljelysmaalla, n. 100 m:n matkalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Pikku Rakkulaisniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kallunkijärven pohjoisrannalla ja n. 600 m Onkamojoen suusta itäkaakkoon, niemen tyvessä oleva kivikautinen asuinpaikka, halkaisijaltaan n. 10 m ja kärjessä kesähautakuoppia, josta osa täytetty. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Onkamonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinapaikka Kallunkijärven pohjoisrannalla ja Onkamojoen suusta 240 m itään moreenikumpareella kesähuvilan pihalla. Aikaisemman ja paikalla nyt olevan uuden huvilan rakentaminen ovat tuhonneet osan asuinpaikasta. Löydöt kvartsi ja palanut luu.

Rajavartioston tie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuolajoen ylittävän vanhan maantien ja rajavartiostolle vievän tien risteyksen eteläpuolella, matalahkon hiekkaharjanteen lounaisrinteellä on viljelysmaassa kvartsilöytöjä n. 50 m:n matkalla.

Suvanto (732010081) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kuolajoen lounais- ja Kotalan kylän kaakkoispuolella. Kuolajoen vanhasta maantiesillasta 650 m luoteeseen, Suvannon tilalla savihiekkaisella viljelysmaalla. Löydöt kvartsia.

Majavaharjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Majavaharjut-nimisen selänteen laella, notkelmassa ja pienellä tasanteella. Majavalammen kaakkoisrannasta n. 550 m kaakkoon on kolme pyyntikuoppaa, kookkain n. 3,5 x 2,5 m.

Nivala (732010084) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mukkalammen itärannalla, Nivalan tilan päärakennuksen länsipuolisella viljelysmaalla, Koutajoen niskan etelärannalla, hiekkamaassa. Kvartsilöytöjä n. 10 x 70 m:n alalta.

Hoikkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Paloperän kylässä, Hoikkalan tilalla, Palojärven ja Hoikkajärven välissä, Hoikkajärveen viettävällä rinteellä, viljelysmaan luoteisreunassa. Löydöt kvartsia.

Kotalahti (732010092) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 350 m 5-tien sekä Peräposion tien (no 9451) risteyksestä kaakkoon, hiekkakankaalla, molemmilla puolilla 5-tietä. Vuoden 1991 inventoinnissa löydettiin 9 kuoppaa. Kohde tarkastettiin vuonna 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta, jolloin löydettiin vielä yksi kuoppa.
Kuopat muodostavat karkeasti T-muotoisen järjestelmän. Seitsemän kuoppaa sijaitsee 5-tien eteläpuolella ja kolme kuoppaa sen pohjoispuolella. Läheisen Kotalammen kohteen pyyntikuopat kuuluvat mahdollisesti samaan kokonaisuuteen.
Muinaisjäännöspiste osoittaa kuoppaan 4, joka on pyöreä ja suppilomainen, halkaisijaltaan n. 4,5 m ja syvyydeltään 50 cm. Muut kuopat liitetty alakohteiksi.

Kotalampi (732010093) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietajärven lounaispuolella olevan Kotalammen luoteispään mäntykankaalla, molemmin puolin huvilalle ja sorakuopalle vievää tietä. Kuoppia on 4 kpl hajanaisessa, n. 200 m pitkässä jonossa.
Kohde tarkastettiin lokakuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Pyyntikuopat paikallistettiin satelliittipaikantimella. Muinaisjäännöspiste osoittaa pyyntikuoppaan 2, joka on matalahko loivien vallien ympäröimä pyöreänsoikea kuoppa. Kuopan mitat n. 4,5 x 3,5 x 0,3 m. Muut kuopat liitetty alakohteiksi.

Särkijärvi (732010099) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Särkijärven lounaisrannalla, Särkijärveen viettävällä hiekkaperäisellä viljelysmaalla. Löydöt hioimen? katkelma, kvartsia, palanutta luuta.

Saarikoski (732010100) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Naruskajoen Saarikosken alapuolisen suvannon itärannalla, mäntykankaalla, kesähuvilalle vievän ajotien kohdalla on maapaljastumassa löytöjä ajotien suunnassa n. 4 m:n matkalla. Löydöt: kvartsia, maanomistajan hallussa mahdollinen uurrenuija.

Pikku Saarijärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saarella on perimätiedon mukaan ollut kesäkalmisto. Paikalla on näkyvissä hautakuopanteita.

Salmi (742010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ja rautakautinen löytöpaikka sijaitsevat Kiurujärven eteläpään itärannalla, Salmen tilan viljelysmaassa, asuinrakennuksesta n. 80 m pohjoiseen. Löydöt kiviesineitä KM 9483:1-4 ja kvartsia KM 14180. Järven rantakivikosta on löydetty tuura KM 9905:2. Salmen talosta on löydetty myös karjalaistyyppinen rautakirves KM 9483:5.

Kuissuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luirojoen Isonpetäjännivan länsirannalla, Kuissuvannon ja Nivan talojen välisellä tiellä ja metsämaassa. Havaintoja tien suunnassa 100 m:n matkalla. Löydöt tuurakärkinen kiviesine, kivilaji-iskoksia, kvartsia, palanutta luuta.

Lentopaikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mt. 967:n länsipuolelle suunnitellun lentopaikan kohdalla on kaksi pyyntikuoppaa n. 160 m:n päässä toisistaan. Kuopat ovat matalalla, avonaisella hiekkaharjulla, kapean jängän ja Kemijoen välissä.

Juurenvetämäpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Värriöstä Seitajärvelle vievän polkutien molemmin puolin Vanhan Jäkälämaan ja Hammaslammen välisellä kankaalla. Seitajärveltä on paikalle matkaa tietä myöten 6 km. Paikalta on todettu 11 pyyntikuoppaa. Alue on osittain soranoton tuhoama ja tarkastuksessa 2001 on havaittu vain kolme kuoppaa, joista kaksi tien länsi- ja yksi itäpuolella. Kohde tarkastettiin vuoden 2011 inventoinnissa, mutta siellä ei havaittu muutoksia.

Porkkaharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kurisiankenttä ja Keijitsankenttä sijaitsevat Seitajärven koillisrannalla, Porkkaharjun kaakkoispuolella, noin 200 metrin päässä toisistaan. Kentät on mainittu kirjallisuudessa ainakin 1914 ja 1939. Paikalla tehty tarkastuksia 1961 ja 1964. Kurisiankentässä on tehty myös koekaivauksia 1968. Kentille on rakennettu sen jälkeen kesämökit ja osa rakenteista on tuhoutunut.
Kurisiankenttä (50 x 50 m) sijaitsee Ollilan talosta 650 m luoteeseen ja 40 m rannasta, Ollilasta Mattilaan vievän polkutien varressa niin, että suurin osa kentästä on jäänyt polun ja rannan väliin. Kentästä on kartoitettu kaksi tunkiota, kaksi kiukaallista suorakaiteista rakennuksenpohjaa, aitan tai navettarakennuksen pohja, liedensija ja pieniä röykkiöitä. Tunkioista saatiin talteen rauta- ja luuesineitä, vyönosia, ruutisarven tai piipun koppa ja piipun varsia, piinpaloja ja runsaasti rikottuja luita. Tutkimusten mukaan paikalla on ollut kiukaallisia hirsikotia ja poro- tai lehmikarjanavetta.
Keijitsan kenttä sijaitsee Kurisian kentän kaakkoispuolella, 450 m Ollilan talosta luoteeseen ja noin 40 m rannasta. Kentästä on kartoitettu 1968 viisi matalahkoa röykkiötä Kurisiaan johtavan tien molemmin puolin. Röykkiöt on kartoituksen perusteella tulkittu pellonraivauksessa syntyneiksi. Kentän länsipuolelta ja tien eteläpuolella on todettu kaksi talonpohjaa (3,5 x 5 m, 4,5 x 5 m), joissa toisessa on ollut matala kiuas keskellä ja toisessa suuri kiuas (3 x 3 x 1 m) päädyssä. Kenttää ei ole tutkittu tarkemmin eikä jäännösten ikää ole selvitetty.
Kenttien yläpuoliselta harjanteelta, Kurisiankentästä noin 100-200 m itään ja Keijitsankentästä 150 m pohjoiseen, törmän päältä olevalta alueelta on 1968 kartoitettu kaksi muokattua peltoalaa, joissa on kiviaitaa ja röykkiöitä. Läntisemmän pellon (25 x 40 m) reunoissa on matalaa kiviaitaa ja itäisemmässä (25 x 25 m laaja painanne) ainakin 19 röykkiötä. Ainakin yhtä röykkiöistä on pengottu 2000-luvun alussa. Paikallinen perimätieto ja varhaisimmat maininnat ovat pitäneet röykkiöitä hautoina, mutta kartoituksen perusteella ne ovat syntyneet pellon raivauksessa ja saatatvat liittyä lämmönvaraukseen.
Sodankylän kirkonkirjoissa 1731-1739 on mainittu Johan Kurisia ja Hans Keitsa (Kejets, Keitsä). Kenttien asukkaita on kirjallisuudessa pidetty saamelaisina, jotka olisivat omaksuneet uudisasukkaiden tapoja ja elinkeinoja, kuten karjatalouden ja viljelyn. Kenttätutkimusten tulosten perusteella on oletettu, että Kurisiankentän vanhempi vaihe ajoittuisi 1700-luvulle ja nuorempi, jo selvästi viljelyyn liittyvä vaihe vasta 1800-luvulle.
Inventoinnissa 2011 alueelta on paikannettu kiviröykkiöryhmä ja 13 röykkiötä. Röykkiöt koostuvat halkaisijaltaan 10-40 cm kokoisesta pyöristyneestä luonnonkivestä, ja ne ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita. Röykkiöt 8-13 ovat turpeen peittämiä, röykkiöt 1-7 selvemmin maastosta erottuvia. Röykkiö 7:ssa ja 4:ssa on kaivelun merkkejä, 7:ssa erityisen selviä. Kohteen rajaus tulee tarkistaa maastossa.

Seitajärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Seitajärven länsirannalla olevan Seitajärven tilan loivasti viettävällä viljelysmaalla oleva kivikautinen asuinpaikka ja mahdollinen kenttä. Löydökset ovat n. 3 m järven pintaa korkeammalla. Löytöinä on tavattu kvartsia, piitä sekä luuesine.

Arajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Arajärveen laskevan Siyliön jokiuoman kaakkoisrannalla on kivikautinen asuinpaikka ja kalakenttä. Arajärvestä n. 400 m, Ylilokan talon kohdalla ja metsäkankaalla. Kvartsilöytöjä on kärrytieltä ja sen reunoilta. Noin 50 m etelään myös seitakivi, Sienisokka (kohde 1000016802).

Purnumukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen itärannalla Purnumukassa. Asuinpaikka on suureksi osaksi tuhoutunut. Löydöt kvartsia.

Kallunki SW (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikautinen asuinpaikka ja historiallisen ajan asuinpaikka sijaitsevat Kemijoen länsirannalla, Kallungin talosta 300 m etelälounaaseen. Löydöt kvartsia.

Metsänvartijan maja N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla olevasta Viitalan talosta 200 m pohjoiseen. Löydöt kvartsia.

Karila E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla olevasta Karilan talosta 270 m itään. Löydöt kvartsia.

Sulantamaanniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla, Sulantamaannivan kaakkoispuolella. Löydöt kvartsia.

Pattasniva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla, Pattasnivan kohdalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Pattasniva 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla, Pattasnivan kohdalla. Löydöt kvartsia.

Akanjoensuunaro (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen perustus Kemijoen koillisrannalla ja 400 m Ison Akanjoen suusta luoteeseen. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Pikkuakansuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen itärannalla, Pikku Akansuvannon kohdalla. Löydöt: kvartsia, palanutta luuta.

Marjasuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen Marjasuvannon pohjoisrannalla. Löydöt: kvartsia.

Tuomiranta (742010063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen länsirannalla olevien Kivirannan ja Tuomirannan tilojen välissä. Löydöt kvartsia.

Kokonmukka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija sijaitsee Kemijoen kaakkoisrannalla, Kokonmukan koillispuolella.

Nilakkainen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Tupasija on Kemijoen eteläkaakkoisrannalla, Nilakkainen-nimisen kosken niskalla.

Palkkio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Viantie-Pömiö -tien varressa n. 7,5 km Pömiöön päin, tien itäpuolella. Kohde, 13 rakkakuoppaa ja yksi maakuoppa, on Palkkion tilan päärakennuksesta n. 450 m pohjoiskoilliseen, Palkkio-nimisen mäen kaakkoissivulla sijaitsevassa rakassa.

Ala-Sankala NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simo-Ranua -tien pohjoispuolella (Simosta maanteitse noin 35 kilometriä), Simojoen etelärannalla, Ala-Sankalan päärakennuksesta noin 100 metriä koilliseen olevalla tasaisella, hiekkaisella perunapellolla. Löytöjä (kvartsia ja liusketta) saatiin noin 100 x 25 metrin laajuiselta alueelta.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan alueella oli juuri tehty perunanistutus ja penkit. Hyvistä inventointiolosuhteista huolimatta selviä havaintoja asuinpaikasta ei saatu. Saadun tiedon mukaan pellon pinnalta ja myös perunannostokoneesta on vuosittain löytynyt kiviesineitä ja että alue olisi ”putsattu”. Inventoinnissa löytyi kuitenkin vielä yksi alkeellinen kirves suunnilleen rajatun alueen keskeltä sekä havaittiin muutamia kvartseja.
Kohteen aluerajaus on muodeostettu alun perin vuonna 2016 perustuen vuoden 1991 inventointiin ja sitä on edelleen laajennettu 2018 inventoinnin pohjalta.

Rovamaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Simoniemessä, Ala-Penikkaan johtavan tien itäpuolella, Rovamaan tilan päärakennuksesta 250 metriä koilliseen. Täällä on ympäristöään noin 20 metriä korkeammalla olevalla mäellä, mäen itärinteellä 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä rakka.
Rakan eteläosassa on runsaati rakkakuoppia. Rakan pohjoisosassa, joka on mäen korkeimmalla kohdalla, ja jossa rakka on leveimmillään, sijaitsee kahdeksan röykkiötä ja ainakin 12 rakkakuoppaa. Kaikkiaan rakkakuoppia, joita on lähes koko rakan alueella, havaittiin 22 kappaletta.
Rakkaröykkiöiden koko on vaihteleva; pienimmät ovat noin 30 senttimetriä korkeita ja niiden halkaisja on noin 2 metriä. Suurimman röykkiön korkeus on noin metrin ja halkaisija noin 6 metriä. Mäen korkeimmassa kohdassa sijaitsevissa kolmessa röykkiössä on kraateri. Yhdessä suuressa röykkiössä on pieniä ladottuja "lokeroita".
Rakan itälaidalla on noin 6 metriä pitkä ja 3 metriä leveä pitkänomainen röykkiö, jonka keskellä on kuoppa. Rakkakuoppien halkaisijat vaihtelevat 1 - 2,5 metriin.
Rakkakuoppien ja röykkiöiden tarkkaa määrää on vaikea sanoa, sillä paikalla on epämääräisiä painanteita ja kohoumia, jotka voivat olla myös luonnonmuodostelmia.
Rakkakuoppa-alueen luoteispään koordinaatit ovat p: 7297366, i: 3406425, ja kaakkoispään p: 7297100, i: 3406532.

Huhdanpalo S (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Simosta 10 km Simo-Ranua -tietä Ala-Jokikylässä Simojoen itäpuolella soiden ympäröimällä Huhdanpalo-nimisellä kankaalla. 4 noin 3 metriä halkaisijaltaan olevaa rakkakuoppaa kankaan koillissivulla olevassa rakassa.

Vallinpalo (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Simo-Ranua -tiestä n. 3,8 km kaakkoon, Lautakodankankaalle johtavan metsäautotien itäpuolella Vallinpalo-nimisen kankaan itäreunalla, suurehkon maa-aineksen otossa syntyneen kuopan eteläpuolella kahdeksan rakkaröykkiötä noin korkeudella 61-62 m mpy. Näistä kaksi tutkittiin vuonna 1993. Erityisiä rakenteita röykkiöissä ei todettu, mutta löytöinä saatiin kvartsi-iskoksia ja -ytimiä. Röykkiöiden itäpuolella on Musta-aavan äärellä myös noin 180 x 20 m laajuiseksi arvioitu kivikautinen asuinpaikka. Sen koekaivauksessa todettiin niin ikään vaihtelevasti kvartsiaineistoa.

Meteliharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Jokikylässä Simon asemalta n. 7,5 km ja Rajalan tilan päärakennuksesta n. 2,8 km luoteeseen ja Kotasuon pohjoispuolella olevan Metelinharju-nimisen kankaan korkeimmalla kohdalla rakassa.
Vuoden 2021 tuulivoimapuiston alueen inventoinnissa kohteella kartoitettiin uusia alakohteita. Soraharjanteen pohjoispäässä on kapea eteläpohjoissuuntainen rakka-alue, jonka pituus on noin 150 m. Alueella on kaksi kivikkoon tehtyä asumuspainannetta, kolme vallin ympäröimää kuoppaa ja 8 pienempää rakkakuoppaa.

Karipalo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Maakuoppa Simon asemalta n. 4,3 km kaakkoon ja Sillankorvan tilan päärakennuksesta n. 1 km koilliseen olevan Karipalo-nimisen kankaan korkeimman kohdan pohjoiskärjessä, kankaan yli pohjoiseen johtavan polun itäpuolella.
Castrén on maininnut kuopan kertomuksessaan vuonna 1894 (s. 263). Vuoden 1991 Simon perusinventoinnissa kuopan todettiin olevan hyväkuntoinen, jyrkkäreunainen, halkaisijaltaan n. 1,4 m ja syvyydeltään 70 cm.

Pitola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simojoen länsirannalla, Simo - Ranua -tien varressa (Simosta noin 29,5 kilometriä), Jokikylän Pitolan tilan päärakennuksen luoteispuolella. Löytöjä tehtiin pääasiassa tien koillispuolelta.
Löytöjä saatiin Pitolan päärakennuksen luoteispuolella olevalta pellolta noin 45 metrin pituiselta matkalta ja kaakkoispuolella (?) noin 40 metrin pituiselta matkalta 72,5 metrin korkeuskäyrän tuntumassa erottuvalta terassilta, joka rajoittuu lounaassa maantiehen. Myös tien lounaispuolella olevien kahden asuinrakennuksen väliin jäävältä kaistalta saatiin muutama kvartsi- ja liuskeiskos. Suurin löytötiheys oli Pitolan päärakennuksen luoteispuolella.
Asuinpaikka sijaitsee hiekkamaalla. Löytöjen perusteella paikan laajuus on noin 160 x 40 metriä. Muinaisjäännös on osittain tuhoutunut asuinrakennuksen, maantien ja viemäriojan kohdalta. Ehjää asuinpaikkaa saattaa olla jäljellä maantien luoteispuolella.
Vuoden 2018 inventoinnissa arvioitiin tien oikaisun takia muinaisjäännösalueen luoteisosan melko varmuudella tuhoutuneen. Talon pohjoispuolella ollut pelto on metsittynyt, eikä havainnointimahdollisuuksia siellä juuri ollut.

Keltamaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Simoniemessä n. 600 m Kumpuniemen tilan päärakennuksesta itäkaakkoon. Paikka on n. 7 m ympäristöään korkeampi, idässä ja lännessä soiden ympäröimä kumpare. Rakkauopat sijaitsevat mäen koillis-osassa sijaitsevissa kahdessa pienessä rakassa.

Ylimmäinen Varesharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppia Simon asemasta n. 4,5 km koilliseen, Hoikkasuon ja Näätämaan välissä olevan harjun pohjoispään kivikossa.
Castren on maininnut Varesharju -nimisen paikan, jossa olisi rakkakuoppia
Vuoden 1991 Simon perusinventoinnissa paikka tarkastettiin ja kohteen kunto todettiin kohtalaiseksi. Alueella on kahdeksen osin epämääräistä kuoppaa. Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin paikalla kuusi rakkakuopista rakenteeltaan selvemmäksi, kaksi muuta sijoittuu todettujen kuoppien muodostaman alueen sisäpuolelle.

Karisuvanto, Turska (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simo-Ranua -tien varressa (Simosta n. 10,5 km), Turskan päärakennuksen pihamaalla ja sen eteläpuoleisella peltoalueella.
Ensimmäiset löydöt tehtiin tilan rakentamisen ja puutarhatöiden yhteydessä vuosina 1952-53. Navettaa rakennettaessa havaittiin tulisijojen jäännöksiä ja puutarhatöissä löytyi kivikirves (KM 26382). Vuoden 1991 inventoinnissa tehtiin löytöjä (kvartseja?) asuinrakennuksen
kaakkoispuoliselta peltoalueelta.
Löydöt koostuvat kivikirveestä, kvartsista sekä liuskeesta ja löytötiedot viittaavat laajempaan kivikautiseen asuinpaikkaan.
Vuoden 2018 yleiskaavainventoinnissa todettiin talon eteläpuoleinen pellon olevan nurmella, jota ei tarkastettu. Asuinpaikan arvioitiin mahdollisesti tuhoutuneen.

Isoharju (751010034) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppa Isoharjun laella rakan kaakkoispäässä, kolmiomittaustornin kaakkoispuolella.
Inventointi 2001, kohteen kuvailua:
Kohde sijaitsee Simoniemen kirkosta noin 2,2 km kaakkoon ja Simon keskustasta noin 6 km
länsilounaaseen. Isoharju on laajahko moreenikangas, jonka kapea ja kivikkoinen lakiharjanne on lähes puoli kilometriä pitkä. Osa harjanteesta on tuhoutunut harjanteen luoteispään koillisreunan maanotossa. Oman osansa harjanteen nykytilaan on tuonut kivikon äestäminen. Calamniuksen mukaan paikalla on lapinraunioita (1886, s. 199). Castren viittaa edelliseen (1 894, s. 265). Lauren on tavannut paikalta kaksi rakkakuoppaa. Kuopat sijaitsevat kolmiomittaustornin jäänteistä noin 40 metriä kaakkoon runsaan kymmenen metrin päässä toisistaan. Niiden halkaisija on noin metri, valleineen noin 1,5 metriä. Matalien vallien reunustamien kuoppien syvyys on 30- 40 cm.
Kohteesta noin 200 metriä luoteeseen tavattiin mahdollinen röykkiö. Se sijaitsee noin 100 metriä kylänrajasta luoteeseen vanhan sorakuopan lounaispuolella, noin 4 metriä kuopan reunasta. Paikalla on noin 10 metriä pitkä, 3 - 4 metriä leveä ja 50 - 80 cm korkea, harjanteen mukaisesti kaakkoluodesuuntainen ja sorakuopan suuntainen röykkiö. Kivet ovat osin heikosti sammaloituneet, mutta pinnassa on myös sammalettomia kivipintoja. Kiveys on äestetty pitkittäissuunnassa arviolta 30 vuotta sitten. Äestyksen yhteydessä syntyneiden kahden uran lisäksi röykkiön luonnetta selviteltäessä oman hankaluutensa tuo sorakuopan läheisyys.

Pahnilankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppia Simojoen jokisuusta noin 0,8 km pohjoiseen, joen länsirannalla, Heikkilän tilan päärakennuksesta n. 300 m pohjoisluoteeseen, Pahnilankankaan korkeimmalla kohdalla olevassa kivirakassa. Kuopista on dokumentointia jo 1880-luvulta. Vuoden 1991 inventoinnissa havaittiin neljä kuoppaa:
1. Rakkakuoppa, pyöreähkö, halk. 1,5m, syv. 0,5m.
2. Rakkakuoppa, epämääräinen, halk. 1,2m, syv. 0,3m.
3. Rakkakuoppa, kaksiosainen, 2,7x1m, syv. 0,3m.
4. Rakkakuoppa, soikea, 6,2x5,5m, syv. 0,95m.
Sittemmin (2001) inventoinnissa todettiin, että lakirakkaa oli ajettu maa-ainekseksi, jolloin ilmeisesti yksi aiemmin todetuista kuopista oli tuhoutunut (kuoppa 1?).
Paikalla oli vuonna 2001 vielä 2 - 3 rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1 - 1,5 metriä ja syvyys 30 - 40 cm. Nämä sijaitsevat sorakuopan kaakkoispuolella, lähimmillään 2 - 3 metriä kuopan reunasta.
Korkeimman kohdan kaakkoisreunalla, rakkakuopista noin 10 metrin päässä, on muodoltaan pyöreähkö, paikoin kulmikkaalta vaikuttava laakea kuoppa, joka enimmillään on lähes metrin syvyinen. Kuopan ala on noin 5,5 x 6 metriä. Kuopan läntinen reuna vaikuttaa melko suoralta ja pystyltä, pohjois-/koillisreuna on selvästi loivempi, ehkä
alkuperäisestään rauennut. Kuopasta otetut kivet on heitetty kuopan eteläpuolelle, missä rakan reuna tällä kohtaa eroaa luonnollisesta. Kyseinen jäänne on tulkittava lähinnä asuinkuopaksi.
Rakka jatkuu kapeana harjanteena talon lounaispuolelle. Peitteiseltä harjanteelta tavattiin 2 - 3 epämääräistä rakkakuoppaa, kauimmat kaksi ehkä 40 - 50 metriä sorakuopan reunasta luoteeseen. Yksittäinen epämääräinen rakkakuoppa havaittiin vielä alemmalla tasaisella rakalla isosta kuopasta noin 70 metriä eteläkaakkoon.
Jäännökset sijoittunevat sekä yhteismaalle että länsiosaltaan Heikkilän tilalle.

Tainiaro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simo-Ranua -tien pohjoispuolella, Simosta noin 33 kilometriä Ranualle päin ja Notkolan talosta noin 150 metriä luoteeseen. Asuinpaikka on Simojoen etelärannalla sijaitsevalla tasaisella, mäntyä kasvavalla hiekkatörmällä. Muinaisjäännöksen laajuus on ainakin 14 000 neliömetriä.
Asuinpaikan kaivauksissa on löydetty runsaasti liuske- ja kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä jonkin verran piitä. Löytyneet saviastianpalat ovat varhaiskampakeramiikkaa (Ka I:1). Paikalta löydetystä palaneesta luusta suurin osa on hylkeen ja majavan luita. Kaivauksissa on esiin tullut myös tulisijoja sekä hautoja.
Tainiaro on maassamme ja koko Skandinaviassa pohjoisin varteenotettava varhaiskampakeraaminen asuinpaikka, jonka tutkimuksellista arvoa lisää siihen liittyvä kalmisto.
Vuoden 2018 Simojoen yleiskaavainventoinnin aikaan Oulun yliopiston arkeologian oppiaine teki alueella kartoitusta ja geofysikaalisia mittauksia. Inventoinnissa ei ollut tarkoituksenmukaista kartoittaa kohdetta tarkemmin, koska uutta tutkimustietoa on odotettavissa lähitulevaisuudessa. Pikaisessa tarkastelussa alue näytti olevan suunnilleen ennallaan, mutta paikalla oli jalasmökki ja kevytrakenteinen muovikankaalla vuorattu kota.
Tainiaron asuinpaikka ja välittömästi sen itäpuolella sijaitseva Tainilanrotko muodostavat yhtenäisen asuinpaikkavyöhykkeen. Niiden välinen rotko on syöpynyt vasta rantavaiheen jälkeen. Alueen rajaus perustuu aikaisempien kaivausraporttien tuloksiin.

Vitikkoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen pohjoisrannalla, Sankasuvannon kohdalla loivasti etelään viettävällä pellolla, n. 200 m Allilan talosta pohjoiseen. Alueelta löytyi vuonna 1966 peltotöiden yhteydessä kourutaltta, jota säilytettiin Sankalan koululla, mutta jonka olinpaikka sittemmin ei ole tiedossa. Löytäjä havaitsi paikalla myös kiviä, nokea ja hiiltä. Paikalta on löytynyt myös Kansallismuseossa oleva tasataltta (KM 17286).
Vuoden 1984 tarkastuksessa paikalla ei todettu merkkejä asuinpaikasta kuten ei myöskään inventoinnissa 1991, jolloin paikka oli kyntämättä, eikä koekuoppia tehty.
Kohteen luonne on epäselvä, mutta löytötiedot viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan.
Vuoden 2018 inventoinnissa 2018 alue oli metsittynyt, jolloin havaintojihin ollut mahdollisuutta.

Maatela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen pienialainen asuinpaikka vanhan Simo-Ranua -tien pohjoisreunassa (Simosta 38 km), Simojoen Tainikosken eteläpuolella, Tainikoskesta n. 300 m lounaaseen. Asuinpaikka havaittiin 1984 tarkastuksessa. Hiekkainen luode-kaakko-suuntainen matala harjanne muinaisen Simojoen suu-uoman rannalla ennne Tainikosken muodostumista. Puusto hakattu paikan yli kulkevan voimalinjan kohdalta. Löydöt kvartsia ja liusketta, jotka vuoden 1989 tarkastuksen perusteella näyttävät keskittyvän varsin pienelle alueelle noin 20 metrin päähän aimmasta tiestä ja juuri voimalinjan kohdalle. Sittemmin maantie asuinpaikan eteläpuolella on lakkautettu ja tienristeys siirretty asuinpaikan itäpuolelle.
Inventoinnissa (2018) alueella ei tehty havaintoja esihistoriasta, pohjois- ja eteläpuolelle (nykyistä?) maantietä tehdyissä muutamissa koepistoissa oli puhdas maannos.
Kohteessa tehtiin tarkkuusinventointia vuoden 2020 inventoinnissa. Linjan alle ja sen viereen tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Koekuoppia alueelle on tehty jo aiemmissa inventoinneissa ja myös ne ovat olleet löydöttömiä. Ilmeisesti kyseessä on lyhytikäinen kivikautinen leiripaikka, jonka löydöt ovat pienellä alueella. Kohteeseen lisättiin muinaisjäännösalueen rajaus, joka käsittää löytöpaikan noin 15 metrin säteellä.

Niemi (751010050) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simo-Ranua -tien varressa (Simosta n. 41 km) tien länsipuolella n. 40 m tiestä ja n. 650 m Niemen tilan päärakennuksesta luoteeseen, soiden ympäröimällä kaakko-luode -suuntaisella hiekkakannaksella. Paikalla on nykyään sorakuoppa.
Tuura KM 22788 on löytynyt hiekan otossa ja KM 25795 liuske ja kvartsi-iskokset vuoden 1990 tarkastuksessa. Vuoden 1991 inventoinnissa paikalta löytyi vain muutama epämääräinen kvartsin kappale joita ei otettu talteen. Sorakuopassa ei havaittu merkkejä
muinaisesta ihmistoiminnasta, joten asuinpaikka on todennäköisesti suurelta osin tuhoutunut. Koekuoppia ei kuitenkaan ole tehty, joten ne ovat edellytys kohteen säilyneisyyden ja laajuuden arvioimiseksi.
Vuoden 2018 inventoinnissa merkkejä asuinpaikasta löytyi enää vain sorakuopan lounaisreunalta, missä esiintyi palaneita kiviä ja kvartsinsiruja. Sorakuopan reunoille ja ympärille tehdyistä koekuopista ei saatu havaintoja. Kohteella on aluerajaus sorakuopan länsireunassa.

Tainilanrotko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen etelärannalla Simo-Nuupas -tien varrella, tien pohjoispuolella n. 33 km Simon kirkonkylästä, Vähä Tainikoskesta n. 60 m etelään.
Paikka on jyrkästi koilliseen viettävällä mäntyä kasvavalla hiekkarinteellä. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut paitsi luontaisesti, sen halkiuomansa murtaneen puron takia, sinne rakennetun mökin ja tien kohdalla. Alueelle on viereisen Tainiaron asuinpaikan kaivausten yhteydessä vuonna 1989 ja 1990 tehty koekuopitusta, jolloin löytöjä oli erityisesti mökin itäpuolelta, jossa löytöalueen todettiin ulottuvan ainakin naapuritilan alueelle. Asuinpaikalta saadut löydöt ovat liusketta ja kvartsia sekä palanutta luuta.

Taininiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ainakin 200 x 15-25 m laajuinen asuinpaikka selvästi erottuvalla terassilla. Jatkuu tod. näk. pohjoispuolella olevalle metsä- ja suoalueelle ja etelässä kyntämättömälle pellolle.
Kohjde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnin yhteuydessä, jolloin alue oli heinällä. Maastossa ja ilmakuvassa erottuu selvästi muinainen rantavalli, jolla asuinpaikka on sijainnut. Rajaus on tehty ortokuvan/Lidar korkeusmallin mukaan. Pellon länsipuolella matalalta hiekkakankaalta ei löytynyt maanpinnalla havaittavia löytöjä ja muutamasta koepistosta ei myöskään merkkejä asuinpaikasta

Ala-Sankala lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simo-Ranua -tien varressa (Simosta 35 km) tien pohjoispuolella, Ala-Sankalan talosta n. 120 m lounaaseen peltona olevalla tasaisella hiekkapohjaisella jokitörmällä. Kyntäminen on muokannut asuinpaikan pintakerrosta, mutta löytöjä on havaittu noin 40x50 m alueella vuonna 1990 tehdyssä tarkastuksessa.
Vuoden 2018 Simoejoen yleiskaavainventoinnissa alueella todettiin rakennetu uusi omakotitalo ja tasoitettu piha-alue. Asuinpaikka on todennäköisesti pääosin tuhoutunut.

Maaninkakoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitse Simo-Ranua -tien varressa (n. 48 km Simosta) tien eteläpuolella olevassa sorakuopassa n. 200 m Rantalan talosta länsiluoteeseen. Sorakuoppaa käytettiin 1990-luvun alussa maa-aineksen oton lisäksi kaatopaikkana, ja osa kuopasta oli tuolloin veden alla, joten havaintojen teko oli hankalaa. Vuoden 1990 tarkastuksessa saadut löydöt olivat kvartsiesineitä, -iskoksia sekä liuskeiskoksia. Soranotossa osin tuhoutunutta asuinpaikkaa arvioitiin olevan vielä jäljellä sorakuopan pohjois- ja luoteispuolella. Vuoden 1991 inventoinnissa ei paikalta saatu löytöjä eikä alueella tuolloin havaittu muitakaan merkkejä asuinpaikasta.
Vuoden 2018 inventoinnin (Simojoen yleiskaavamuutos) yhteydessä sorakuoppa ympäristöineen oli kokonaan umpeen kasvanut ja pintakasvillisuuden peittämää. Havaintomahdollisuudet olivat huonot, eikä uusia havaintoja tehty.

Sarvioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen kaakkoispuolella Simo-Ranua -tien varressa (n. 9,5 km Simosta) Sarviojan eteläpuolella laajan sorakuopan koillispäässä. Löydöt kvartsia. Sittemmin on 2010-luvulla hiekanottoalueen itä- ja pohjoispuolelta, Sarviojan mutkan eteläpuolelta paikannettu noin 5-6 asumuspainannetta sekä kuoppajäännöksiä.
Edelleen, Sarviojan pohjoispuolelta on paikannettu kolme asumuspainannetta sekä kuoppajäännöksiä, jotka on erotettu erilliseksi kohteeksi (Sarvioja Kotisuo). Tarkempia kohdetietoja ei toistaiseksi ole näistä rakenteista.

Sankasuvanto (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Simo-Ranua -tien varressa sen pohjoispuolella (Simosta n. 37,8 km), Simojoen Sankasuvannosta n. 100 m kaakkoon.
Röykkiö sijaitsee aivan Simo-Ranua tien vieressä Sankasuvannon rannassa sijaitseville taloille johtavan tien koillispuolella. Röykkiö on koottu suurista kivistä ja maasta ja se on kooltaan 4x6m, korkeus n. 0,8m. Röykkiön kivet on hyvin tiiviisti aseteltu ja sen pinnalla on ohut sammal ja turvekerros.
Röykkiön säännöllisyys ja tiiviys antoi 1991 inventoinnissa aiheen epäillä, että kyseessä on melko tuore rakennelma. Inventointi 2018: kairauksen perusteella röykkiö on resentti (ei humusta).

Kalliokoski (751010061) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen Kalliokosken länsirannalla Simon asemalta n. 15 km koilliseen, Alaniemeen vievän tien länsipuolella sijaitsevan sorakuopan kaakkoisosassa ja sille johtavalta tieltä. Soranotto on ilmeisesti tuhonnut suuren osan asuinpaikkaa. Löydöt ovat kvartsia ja liusketta.
Vuoden 2016 tarkastuksessa ei uusia pintalöytöjä havaittu tieurilla eikä koepistoja tehty alueella, joka näyttää säilyneen ennallaan. Simojoen länsirantaa noudattavan maantien 9241 itäpuolen mahdollisten Lidar-anomalioiden tarkastuksessa ei havaittu maanpinnalle erottuvia muinaisjäännöksiä lukuun ottamatta kankaan koillisosan tervahautaa. Tämä on noin 8-metrinen hyvin säilynyt hauta, jonka halssi suuntautuu koilliseen rinteeseen (alakohde).
Vuoden 2018 inventoinnissa melko metsittyneen sorakuopan pohjoisreunassa havaittiin 2 kvartsi-iskosta (ei otettu talteen).

Veitsisaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkaröykkiö ja kolme rakkakuoppaa Pömiöön johtavan tien varrella sen eteläpuolella, n. 3,5 km Maksniemen koululta, Majalan talosta 300 m itään Veitsisaari-nimisen harjanteen itälaidalla rakan pohjoispäässä.

Erusmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat Pömiöön johtavan tien länsipuolella, noin 7,5 kilometriä Viantien koululta ja noin 500 metriä Erusmaan talosta itäkoilliseen, Erusmaa-nimisen harjanteen laen rakassa. Kuoppia löytyy koko rakan alueelta. Niiden halkaisija vaihtelee 1 - 4 metriin ja syvyys 0,3 - 0,8 metriin. Yksi kuopista näyttää jäkälöitymisen perusteella olevan melko nuori.
Rakkakuoppa-alueen eteläpään koordinaatit ovat p: 7295752, i: 3405827, ja pohjoispään p: 7296076, i: 3405752.

Tervaharju (751010065) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviaita Simo-Ranua -tien varrella (Simosta n. 4 km), Tervaharjun talosta n. 80 m kaakkoon, peltoalueen itäpuolella loivasti länteen viettävällä hiekkakankaalla.

Pirttilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simo-Ranua -tien varressa sen lounaispuolella (Simosta n. 40 km), Pirttilän talosta n. 200 m etelälounaaseen tasaisella hiekkapohjaisella pellolla.
Löytöjä tehtiin 140x40m laajalta alueelta pellolle johtavan tien luoteispuolelta. Eniten löytöjä näkyi Simo Ranua tien lähistöllä sekä pellolla olevan sähkötolpan ympärillä. Lisäksi havaittiin
palaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Paikka on osittain tuhoutunut tien rakennuksen yhteydessä. Löydöt ovat kvartsi-iskoskia sekä liusketta.
Vuoden 2018 inventoinnissa tien länsipuolella pelto oli heinällä, eikä sieltä saatu havaintoja. Tien itäpuolella pelto oli äestetty. Muinaisen rantatörmän yläpuolella havaittiin runsaasti kvartsia, emäksistä vulkaniittia ja palaneita kiviä, paikoitellen maa oli värjäytynyt punaiseksi. Asuinpaikan ydinalue lienee törmän yläpuolella tien itäpuolisella alueella. Kohteen aluerajaus käsittää tien molemmat puolet.

Multasuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen itärannalla, maanteitse n. 38,5 km Simosta, Taininiemen sillasta n. 200 m kaakkoon Multasuvannon eteläpuolella.
Kivikautista asuinpaikkaa osoittavia löytöjä, kvartsi- ja liuskeiskoksia, tehtiin tasaiselta hiekkapohjaiselta pellolta, Multasuvannon talosta etelään päin n. 25-30 m leveältä ja n. 80m pitkältä vyöhykkeeltä, niin että länsiraja kulkee pitkin 82,5 m:n korkeuskäyrää.
Inventoinin 2018 aikaan alue oli pakettipeltona, törmällä kasvoi tiheää nuorta puustoa. Uusia havaintoja ei tehty.

Viherikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simojoen itärannalla Taininiemen sillasta noin 650 metriä etelään, Päivärinnan talosta noin 250 metriä pohjoiseen, Viherkosken rannalla. Löytöjä (kvartsia, liusketta) tehtiin metsäauratulta alueelta.
Löytöalueen länsiraja kulkee pitkin 85 metrin korkeuskäyrää. Löytöjä alkoi esiintyä pohjoisessa tilan rajalta. Niitä löytyi tästä kohti etelää 10 - 60 metriä leveänä vyöhykkeenä aina 120 metrin matkalla. Asuinpaikka on pahoin vaurioitunut metsäaurauksessa, mutta ehjää asuinpaikkakerrosta saattaa löytyä metsäauratun alueen pohjoispuolelta. Maaperä paikalla on hiekkaa ja soraa. Paikka on kasvamassa umpeen.
Simojoen virta-alueiden kunnostusalueiden kulttuuriperintökohteiden inventoinnissa 2015 alue oli jo metsittynyt ja 2018 inventoinnissa alue tarkastettiin vain yleispiirteisesti. ,

Yli-kärppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen etelärannalla maanteitse n. 47 km Simosta, Maaninkaojan suusta n. 200 m kaakkoon, Ylikärpän uuden asuinrakennuksen lounaispuolella. Kvartsi-iskos- ja liuskelöytöjä tehtiin pellolta Ylikärpän uuden päärakennuksen lounaispuolelta, rakennuksesta luoteeseen n. 60 m:n matkalla ja 30 m:n matkalla kaakkoon, n. 15-25 m leveältä vyöhykkeeltä. Alue on hiekkapohjaista tasaista peltoa.
Vuoden 2018 inventoinnissa alue oli aidattua laidunmaata, eikä havaintomahdollisuuksia ollut.

Ala-Penikka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ala-Penikkavaaraan kaakkoisessa alarinteessä olevissa rakkakivikoissa on kolme rakkakuoppaa muutaman kymmenen metrin päässä toisistaan. Rakkakuoppa A on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan 3,4 metriä ja syvyydeltään 90 senttimetriä. Kuopan ympärillä on hyvin matalat vallit.
Rakkakuoppa B on kuopista suurin. Se on muodoltaan soikea ja sisäkooltaan 3,5 x 2,6 metriä ja syvyydeltään 90 senttimetriä. Kuopan ympärillä on matalat vallit. Vallin ulkoreunoista mitattuna kuopan koko on 7 x 5 metriä. Vallien korkeus on 20-50 senttimetriä. Kuopan keskellä kasvaa muutamia pieniä puita.
Rakkakuoppa C sijaitsee kaakkoisrinteen alaosassa, noin 150 metriä vaaran päälle nousevan tien länsipuolella. Kuoppa on aivan rakan itäosassa. Kuoppa on halkaisijaltaan 2,3 metriä ja syvyydeltään 90 senttimetriä. Rakan ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta.
Joku tai jotkut näistä rakkakuopista saattavat olla samat kuin Juha Laurénin vuoden 1991 Simon perusinventoinnissa löytämät rakkakuoppat. Inventoidessaan hän havaitsi rakkakuoppia Ala-Penikkavaaran rinteellä. Laurén ei kuitenkaan tohtinut lähteä tarkastamaan kohdetta lähempää, koska lähistö on Puolustusvoimien aluetta. Hän on ilmoittanut havaitsemilleen kuopille epämääräiset koordinaatit, joten niitä ei voi varmuudella yhdistää tässä inventoinnissa löydettyihin. Näille kolmelle kuopalle on kuitenkin annettu sama kohdenimi ja muinaisjäännöstunnus kuin Laurénin kuopille.
Rakkakuoppien koordinaatit:

Notkola (751010073) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simo-Ranua -tien varressa Simosta n. 33 km Ranualle päin tien kaakkoispuolella, Notkolan talosta n. 800 m kaakkoon olevan suuren sorakuopan itä- ja kaakkoispuolella ojitetulla alueella. Löydöt kvartsia.

Suukosket (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kuivasjoen länsirannalla, n. 200m jokisuusta ylävirtaan,
laajahkon sorakuopan kaakkoiskulmassa. Paikka on suurelta osin tuhoutunut soranotossa.
Vastarannalla joen itäpuolella asuinpaikka jatkuu jokiuoman jakamana (kohde Suukosket E).
Löydöt kvartsia, liusketta.

Suukosket E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivasjoen itärannalla n. 200 m jokisuusta ylävirtaan, vastapäätä Suukosket W-asuinpaikkaa metsäauratulla hiekkakankaalla. Löydöt kvartsia, liusketta.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2012. Alueelle tehty hiekkatie kulkee ilmoitettujen koordinaattien itäpuolelta. Kohde todettu 2012 tarkastuksessa äestetyksi jo muutamia vuosia aiemmin. Sen läpi kulkevat joensuuntaiset äestysvaot kasvavat sammalta, eikä alueella ollut paljasta maanpintaa näkyvissä. Alueella ei silmämääräisessä tarkastelussa havaittu löytöjä. Myös metsäautotie on rakennettu siten, että se voi kulkea asuinpaikan yli.

Ahmapalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sankaojan varressa n. 1,4 km ojan suulta ylävirtaan Ahmapalon talosta n. 100m itään loivasti lounaaseen viettävällä hiekkapohjaisella pellolla. Vuoden 1991 inventoinnissa löytöjä tehtiin melko pieneltä alueelta (40x40m) pellon yli kulkevan tien eteläpuolelta. Löytöjen lisäksi ei paikalla havaittu muita merkkejä asuinpaikasta. Löydöt kvartsia, liusketta.
Inventoinnissa vuonna 2018 alue oli tasoitettu, ja sillä sijaitsi puu- ym. varastorakennelmia. Asuinpaikka saattaa olla melko tuhoutunut.
Kohteen aluerajaus perustuu 1991 inventoinnin kuvaukseen ja karttaliitteeseen.

Ansakaarto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen ylittävästä Sompujärven tielle johtavasta sillasta n. 3 km Simoon päin, maantien länsipuolella, tasaisella hiekkapohjaisella pellolla.
Simon perusinventoinnin yhteydessä havaittiin löytöjä, kvartsi-iskoksia sekä liusketta pellon laidassa sijaitsevan ladon eteläpuolelta, n. 20x30m suuruiselta alueelta. Pellolla
ei voitu havaita löytöjen lisäksi muita merkkejä asuinpaikasta.
Vuoden 2018 Simojoen osayleiskaavan muutoksen inventoinnissa löytöalue oli jo metsittynyt, eikä havaintoja asuinpaikasta tehty.

Huhta (758010002) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Orajärven etelärannalla niemen kärjessä viljelysmaassa ja pihapiirin tuntumassa.
Nili: SODANKYLÄ 2 /1
Vesistö: 65.81
(Lisätietoja tutkimuskortiston huomautuksissa)
Löydöt:
Biese E KM 2265 kivi-ase/työkalu-taltta,
Erä-Esko A KM 14179 kvartsi-työstöjäte-iskos,

Pikkuniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Löydöt poimittu pellosta, asuinrakennuksesta 30- 50 m koilliseen, 5-6 m järven pinnan yläpuolelta.
Nili: SODANKYLÄ 4 /1
Vesistö: 65.89
KM 14173, 14174:1-2. Retusointialusta, reikäkivi ja hukkaantunut reikäkivi, kvartsia. Inv. 1957 Erä-Esko
(Lisätietoja tutkimuskortiston huomautuksissa)
Löydöt:
Salmi Emanuel KM 9483 kivi-ase/työkalu-kourutaltta, kivi-raaka-aine-hioin, kivi-ase/työkalu-nuija, kivi-ase/työkalu-nuija, kivi-ase/työkalu-reikäkivi,
Erä-Esko, A. KM 14173 kvartsi-työstöjäte-iskos,
Erä-Esko A KM 14174 kivi-ase/työkalu-reikäkivi, iskentäalusta,

Aittapelto (758010031) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lappalaisasuinpaikka. Kohde sijaitsee Vaiskjärven rannalla, maantien varrella. Peltotöiden yhteydessä maanpinnan alta oli paljastunut liedensijoja, mustuneita kiviä ja ruuvinaula.

Aittakumpu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lappalaisasuinpaikka on ollut Torvisen kylän jakamattomalla metsämaalla Kiiskilammin pohjoispäässä, etelään viettävällä rinteellä.

Souvasaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Porttipahdan tekoaltaalta noin 2 kilometriä etelään Pomojoen ja Kitisen yhtymäkohdassa. Epineoliittinen asuinpaikka on saaren länsiosassa. Kohde löydettiin vuoden 1978 tarkastuksen yhteydessä ja seuraavana vuonna alueella oli kaivaukset. Vuoden 1979 kaivauksien yhteydessä löydettiin Sär-2 keramiikka, palanutta luuta, kvartsikaapimia ja -iskoksia. Kaivauksien jälkeen asuinpaikka on tarkastettu vuosina 1986 ja 1999, jolloin alueelta löydettiin vielä asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Vuoden 1999 inventointilöydöt tehtiin virran syövyttämästä ja sortuvasta rantapenkasta.

Askankangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 1987 inventoinnin yhteydessä Kitisen länsirannalta noin 1 kilometri Askan kylästä etelään vastapäätä Angelmajärvensaarta tavattiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä tasaisen hiekkakankaan reunalta läheltä melko korkean rantatörmän reunaa. Kiinteitä rakennelmia ei todettu, mutta nämä ovat saattaneet vyöryä jokeen, sillä ulkokaarteen puolella sijaitseva rantatörmä on edelleen aktiivinen. Löytöalue on kooltaan noin 10 x 25 metriä ja ulottuuu aivan törmän reunaan saakka. Kvartsiasuinpaikka saattaa olla laajempikin, sillä alue on osittain kuntan peitossa. Löytöalueen poikki kulkee useita ajo-uria ja sen eteläpäähän on pystytetty joitakin ilmeisesti muualta tuotuja ulkorakennuksia, mutta nämä eivät ainakaan toistaiseksi ole pahemmin tuhonneet kohdetta. Kurkikosken rakentaminen ei vaikuta asuinpaikan säilymiseen, sen sijaan Kokkosnivan pato saattaa nopeuttaa törmän sortumista.

Kaunisvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luoston matkailukeskuksesta noin 10 kilometriä pohjoisluoteeseen. Kitisen lounaisrannan korkean rantatörmän päällä, heinittyneellä tasanteella, Aska-Luosto -maantien ja joen välissä. Asuinpaikka vaikuttaa melko suppea-alaiselta.

Juurisatkonmaa (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Ponkunmaan työmaalauttarannasta noin 3 kilometriä Luiron vartta pohjoiseen, Luironjoen länsirannasta pistävällä niemellä. Luirojoki on muinaisjäännösalueen kohdalla levinnyt noin kaksinkertaiseksi alkuperäisestä leveydestään Lokan altaan rakennuksen myötä. Alueen kivilatomuksista ilmoitettiin Museovirastolle vuonna 1983. Kohde tarkistettiin vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä.
Tällä rauta- ja/tai historiallisen ajan asuinpaikalla on viisi kivilatomusta ja kolme pyynti- tai keittokuoppaa. Kivilatomukset ovat niemen kärjessä koillinen-lounais -suuntaisessa rivissä. Latomuksien koko on keskimäärin noin 1,7-2 x 1 metriä. Suurin osa kivistä on turpeen alla. Kuopat olivat vallittomia, pyöreitä ja melko matalia. Niiden syvyys on keskimäärin noin 25 cm ja halkaisija 1,5 metriä. Kuopat ovat todennäköisesti asuinpaikkaan liittyviä keittokuoppia tai pyyntikuoppia.

Armosuvanto A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kitisen länsipuolella kulkevan metsäautotien länsipuolella, noin 3 kilometriä Kurittukosken voimalaitoksesta pohjoiseen. Alueen maasto on suossa sijaitsevan hiekkaharjun niemekettä, jonka eteläpuolitse kulkee Kitiseen laskeva suo-oja. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin valliton pyyntikuoppa, joka on halkaisijaltaan 2 metriä. Sen syvyys on noin 50 cm.

Armosuvanto B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kitisen itäpuolella kulkevan hiekkatien länsireunalla, noin 3,5 kilometriä Kurittukosken voimalaitoksesta pohjoiseen. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydettiin kvartseja Kitisen ja hiekkatien välissä kulkevan hiekkaharjun pohjoispäästä. Inventointilöydöt talteenotettiin harjulla kulkevan poropolun kulku-urasta.
Vuoden 2012 inventoinnissa koordinaattien osoittamasta paikasta ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Kvartsien ilmoitettu ja karttaluonnokseen merkitty löytöpaikka näyttää sijaitsevan muinaisjäännösalueen itä- ja kaakkoispuolella. Paikalle on rakennettu Laatumaan vuokramökki, jonka piha-alueelle on ajettu sepeliä. Siten on mahdollista että kohde on ainakin osittain tuhoutunut.

Hankarimmit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hankarimpisuolla, pohjois-etelä -suuntaisesti kulkevalla hiekkaharjulla. Sama dyynihiekkamuodostelma jatkuu idempänä Hankapuljuina. Kohteen länsipuolella noin kilometrin päässä kulkee Sodankylä-Ivalo -maantie. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin kaksi pyyntikuoppaa. Suurempi kuoppa on 50 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 3,5 x 2,5 metriä. Pienempi kuoppa on 35 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan metrin.

Huuhkamojänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 2 kilometriä Lokan kylästä etelään, Lokka-Tanhua tieltä Luirojoelle poikkeavan metsätien pohjoispuolella, noin 2 metriä tieleikkauksesta. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydetty pyyntikuoppa on Huuhkamojängästä noin 8 metriä kohoavan moreeniharjun laella. Pyyntikuoppa on sijoitettu maastoon siten, että se katkaisee kokonaan harjun laen. Kuoppa on 1,1 metriä syvä, soikea, valliton ja kooltaan 6,3 x 4 metriä.

Kariniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuoltisen ja Myllyojan välisellä mäntymetsäkankaalla, joka rajoittuu länsilounaassa peltoon ja suohon. Lännessä noin 200 metrin päässä kohteesta Vuoltinen ja Myllyoja laskevat Luiroon ja kohteesta noin 200-250 metriä itään kulkee Lokka-Tanhua -maantie. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin yhteensä seitsemän pyyntikuoppaa, jotka muodostavat puolikaaren metsäkankaalle.
Pyyntikuoppa 1 on 50 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 4 metriä. Pyyntikuoppa 2 on 70 cm syvä, soikea, vallillinen ja kooltaan 4 x 2,7 metriä. Pyyntikuoppa 3 on 55 cm syvä, soikea, vallillinen ja kooltaan 4,5 x 3 metriä. Pyyntikuoppa 4 on 55 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3,7 metriä. Pyyntikuoppa 5 on 40 cm syvä, pyöreä, vallillinen ja halkaisijaltaan 2 metriä. Pyyntikuoppa 6 on 65 cm syvä, pyöreä, vallillinen ja halkaisijaltaan 4 metriä. Pyyntikuoppa 7 on 81 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 4 metriä.

Kotioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pomojoen ja Kitisen itärannalla. Vuoden 1999 inventoinnissa löydettiin neljä pyyntikuoppaa, jotka olivat noin 150 metrin matkalla. Ensimmäinen pyyntikuopista on jokien liittymäkohdan tienoilla kesämökin pihassa ja muut kuopat ovat Pomojoen itärinteen terassilla.
Pyyntikuoppa 1 on 80 cm syvä, pyöreä, vallillinen ja halkaisijaltaan 2 metriä. Pyyntikuoppa 2 on 50 cm syvä, soikea, valliton ja halkaisijaltaan 4 metriä. Pyyntikuoppa 3 on 70 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3,5 metriä. Pyyntikuoppa 4 on 30 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 1,5 metriä.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalta löydettiin kaksi pyyntikuoppaa, joista toinen löytyi määritetyn muinaisjäännösalueen ulkopuolelta. Yksityisen mökin pihalla olevia kuoppia ei löytynyt, alueella kasvaa tiheähköä nuorta metsää. Tiedot näistä kuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Luolikkoselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivalla mäntykankaalla, noin 40 metriä Ruoshaaran tekoaltaalle ja Liikavaaraan johtavien teiden risteyksestä. Alueen maaperä on hiekkaa. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä alueelta löydetty pyyntikuoppa on 50 cm syvä, soikea ja kooltaan noin 2 x 1,2 metriä. Pyyntikuoppaa ympäröi noin 50 cm levyinen valli.
Alueella on mahdollisesti myös toinen pyyntikuoppa, heti Uutelasta Ruosselkään johtavan metsäautotien pohjoispuolella.

Peurahaudat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sinisen lammen itärannalla, kuusimetsässä, jonka maasto kohoaa jyrkästi lammen rannan suosta. Vuotso-Sarviselkä -metsätie on kohteesta 1,5 kilometriä etelään. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä kohde käytiin tarkastamassa Metsähallituksen biologin Pirjo Rautiaisen opastuksella. Alueella oli eroitettavissa yhteensä 11 pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1 on 70 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3 metriä. Pyyntikuoppa 2 on 90 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 4 x 3,3 metriä. Pyyntikuoppa 3 on 110 cm syvä, pyöreä, vallillinen ja halkaisijaltaan 3,8 metriä. Pyyntikuoppa 4 on 50 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3 metriä. Pyyntikuoppa 5 on 70 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3,2 metriä. Pyyntikuoppa 6 on 85 cm syvä, pyöreä, vallillinen ja halkaisijaltaan 3,6 metriä. Pyyntikuoppa 7 on 65 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 4 x 3,7 metriä. Pyyntikuoppa 8 on 40 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 2 x 3 metriä. Pyyntikuoppa 9 on 70 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 4 x 4,3 metriä. Pyyntikuoppa 10 on 75 cm syvä, soikea, valliton ja kooltaan 4 x 3 metriä. Pyyntikuoppa 11 on 63 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 2 metriä.

Pitkän suvannon maa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lokka-Tanhua -tieltä Luiron rantaan johtavan tien varressa, noin 40 metrin etäisyydellä tiestä. Alueen maasto on mäntykangasta, joka rajautuu Vuoltisen varressa olevaan suohon. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin kaksi vallillista pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1 on 30 cm syvä, soikea ja kooltaan 2 x 5 metriä. Pyyntikuopan vallien leveys on 50 cm. Pyyntikuoppa 2 on 55 cm syvä, pyöreä ja halkaisijaltaan 4 metriä ilman valleja mitattuna. Vallit ovat noin metrin levyiset.

Iso Poikela (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylä-Vuotso -tieltä haarautuvan, Saviselkään johtavan tien pohjoispuolella. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydetystä pyyntikuopasta on noin 220 metriä Saviselän tielle ja 10 metriä Myllyojaan. Alueen maasto on Myllyojaa reunustavasta suokaistaleesta nouseva mäntyä kasvava hiekkakangas. Kuoppa on 50 cm syvä, pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 1,5 metriä.

Ylä-Liesijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Liesijoen rannalla. Kivikautinen asuinpaikka levittäytyy metsätyökämpästä alkaen noin 200-250 metriä pohjoista kohden. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydetty asuinpaikkavyöhyke on löytöjen perusteella noin 50 metriä leveä. Muinaisjäännösalueella on useita liesiä (ainakin 12 kappaletta) ja kaksi pyyntikuoppaa. Inventointilöytöinä alueelta talteenotettiin kvartseja, palanutta luuta ja keramiikkaa. Muinaisjäännösalue on osittain tuhoutunut. Alueen maaperä on eroosioaltista dyynihiekkaa. Tuuli- ja vesieroosiota jouduttavat asuinpaikka-alueen yli kulkevat metsäautotiet.

Tuollo-oja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kitisen ja Aska-Luosto -maantien välillä kulkevan Tuollo-ojan länsirannalla, noin 45 metrin etäisyydellä tiestä. Alueen maasto on jäkälää ja mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Vuoden 2000 inventoinnissa löydetty pyyntikuoppa on Tuollo-ojaan laskevan jyrkän törmän päällä noin 7 metriä törmän reunasta. Kuoppa on pyöreä, valliton, halkaisijaltaan noin 4 metriä ja syvyydeltään noin 0,5 metriä.

Morsionoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä löydetty kohde sijaitsee Morsionojan eteläisellä, mäntyä kasvavalla rantatörmällä. Pyyntikuopan koillispuolella 62 metrin päässä on Aska-Luosto -maantie. Morsionojan rantatörmä on jyrkkä ja sen etäisyys kuopasta on noin 8 metriä. Pyyntikuoppa on pyöreä, valliton, halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään 0, 4 metriä.

Käyräsjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käyräsjoen ja Kattilajänkä-Aska -hiekkatien välisellä hiekkaharjulla. Pyyntikuopan lounaispuolella hiekkarinne muodostaa jyrkän törmän Käyräsjokea ympäröivään suohon noin 5 metrin etäisyydellä kuopasta. Kohteessa maasto on mäntyä kasvavaa jäkäläkangasta. Kuoppa on valliton, soikea, kooltaan 3 x 4 metriä ja syvyydeltään 0,4 metriä.

Vaiskojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaiskojoen rannalla, hiekkakankaalla, jota ympäröi laaja suoaukea. Maaston kasvillisuus on nuorta mäntymetsää. Alueella on yhteensä kuusi pyyntikuoppaa, joista viisi sijaitsee Torvinen-Vaiskojoki välisen hiekkatien länsipuolella ja yksi tien itäpuolella lähellä kesämökkiä.
Pyyntikuoppa 1; Pyöreä, vallillinen, ilman valleja halkaisija 4 metriä ja syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 2; Soikea, valliton, halkaisija 4 metriä ja syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 3; Pyöreä, vallillinen, ilman valleja halkaisija 2 metriä (valleineen 3 metriä) ja syvyys 1 metri.
Pyyntikuoppa 4; Soikea, valliton, koko 2 x 1 metriä ja syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 5; Soikea, vallillinen, koko 2 x 4 metriä ja syvyys 70 cm.
Pyyntikuoppa 6; Pyöreä, vallillinen, halkaisija 6 metriä ja syvyys 60 cm. Vallit osittain yhteiset kuopan 5 kanssa.

Myllykangas (758010234) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käyräsjoen ja Aska-Luosto -maantien välistä kulkevan voimajohtolinjan alla. Alueen maasto on raivattua hiekkakangasrinnettä, joka noin 20 metrin päässä kohteesta pohjoiseen laskeutuu jyrkästi kohti Käyräsjoen soiseen rantaan. Pyyntikuoppakohteen eteläpuolella noin 60 metrin päässä yhtyvät Askasta Luostolle vievät uusi ja vanha tie. Pyyntikuoppa on soikea, vallillinen, kooltaan noin 2 x 1 metriä ilman valleja mitattuna ja syvyydeltään noin 40 cm.

Korteoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kurkiaskan voimalaitokselta Tervaharjulle vievän hiekkatien itäpuolella. Pyyntikuopan eteläpuolitse kulkee Korteoja ja pohjoispuolitse sähkölinja. Alueen maasto on raivattua mäntykangasta, joka muodostaa koillista kohden kohoavan rinteen. Etelässä ja kaakossa rinne laskee Korteojaa ympäröivään suohon. Vuoden 2000 inventoinnin yhteydessä alueella havaittiin kaksi pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1; Pyöreä, valliton ja halkaisija 3 metriä.
Pyyntikuoppa 2; Soikea, valliton, koko 1 x 4 metriä ja syvyys 0,7 cm.

Leukaoja N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee mäntyä kasvavan moreeniharjanteen laella. Aluetta ympäröi laaja suoaukea. Pyyntikuopan kaakkois- ja eteläpuolitse kulkee hiekkatie Moitamaasta Vuovaaranaavalle. Pyyntikuoppa on muodoltaan soikea, valliton ja kooltaan noin 2 x 1,5 metriä.
Samalla harjujaksolla noin 600 m kaakkoon sijaitsee toinen yksittäinen pyyntikuoppakohde, Leukaoja. k

Jäkäläkumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella kummulla, jonka läpi kulkee Löytöjängänmaahan johtava metsätie. Metsätie erkanee kohteen eteläpuolella 250 m etäisyydellä Kurkiaskasta Naattuaan kulkevalta hiekkatieltä. Kumpua ympäröi suo ja länsipuolelta Kitiseen laskeva Ylä-Korpijoki. Kohde sijoittuu kumpareen eteläpäähän kumpareen päälle, josta kumpare laskee etelälounaaseen 70 m etäisyydellä olevalle suolle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kohteen länsipuolella kasvaa varttunutta ja osittain myös nuorempaa kasvatusmetsää, itäpuolella uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Karjalainen löysi v. 2000 paikalta tien
ojaleikkauksesta muutaman kvartsi-iskoksen ja punaiseksi palanutta hiekkaa. V. 2013 tarkastuksessa paikalta havaittiin samat iskokset ja palanut hiekka. Löytöpaikka sijaitsee metsätien luoteislaidalla n. 1,5 m leveällä kaistaleella. Paikalla on palaneen hiekan lisäksi kolme pienempää kvartsi-iskosta, yksi suurempi kvartsinkappale sekä mahdollisesti palanut kivi. Löytöpaikan vieressä metsän puolella on aikoinaan tienrakennuksen yhteydessä kasattua maata, ja tien luoteispuoleinen metsäkaistale on muutenkin muokatun näköistä, joten on epäselvää, kuinka hyvin kohde on tien ulkopuolisilla alueilla säilynyt. Kohde on muinaisjäännösrekisterissä rajattu tien kohdalle. 20 m etäisyydellä kohteesta pohjoiseen tien laidoille on kasattu tukkipinoja, kohteen rajauksen ulkopuolelle.

Törmävaara 44 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde (Tervola 44:2) sijaitsee Tervolan kirkosta noin 4,5 kilometriä luoteeseen Törmävaaran itäreunalla, Haapalehdon talosta noin 400 metriä etelään. Muinaisjäännös on voimajohdon eteläpuolella kaakkoon viettävässä rinteessä, jonka alapuolella alkaa pitkälle itään jatkuva Köyryaapa.
Asuinpaikan kohdalla maasto on kosteaa ja hieman suomaista. Paikalla kasvaa mäntyjä ja koivuja, ja maaperä on saven- ja soransekaista, joka ylempänä rinteessä muuttuu kuivemmaksi ja kivikkoisemmaksi karkeaksi soraksi. Pääosin metsäaurauksen tuhoamalta alavalta rinteeltä on tavattu asuinpaikasta kertovia löytöjä.

Känttyrälehto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 14,5 kilometriä itäkaakkoon Kalhuaavan pohjoislaidalla. Kalhulammesta noin 1,8 kilometriä luoteeseen on laajan suoalueen saarekkeessa soikeahko, maan- ja kivensekaisen valli pitkulaisen kuopan ympärillä.

Huhtaniska (845010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä Kemijoen itärannalla olevan Huhtaniskan talon vaiheilla. Löydöt: kaksi tuuraa.

Koivuperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ossauskosken itäpuolisella peltotörmällä oleva löytöpaikka. Löydöt taltta ja kvartsia. Tasataltta (KM 4450:7), joka on toimitettu vuonna 1904 valtion kokoelmiin, on "Löydetty Kuoppapellon laitaa kuokittaessa Koivukylän Koivuperän torpan maalla". Kvartsikaavin, -uurrin ja -iskokset (KM 14017:1-3) ovat 1950-luvun inventoinnista päärakennuksen
pohjoispuoliselta peltotörmältä. Koivuperän talo on Kemijoen itäpuolella olevan korkean, hiekkaperäisen törmän laella, aivan Kemi-Rovaniemi -tien kupeessa. Nyttemmin noin 100 m Koivuperästä koilliseen ollut asuinrakennus on purettu. Löytöpaikka lienee siis noin 100 m ilmoitetuista koordinaateista koilliseen.

Hakala (845010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen pohjoisrannalla oleva niittyalue rautatien pohjoispuolella. Löydöt liuskekärki ja tuura.

Törmävaara 26 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 6,5 kilometriä luoteeseen ja Varejoen koulusta noin 180 metriä etelään Törmävaaran koilliskulmalla. Entisen terveystalon koillispuolella on todettu asuinpaikkalöydöksiä ja urheilukentän itäpuolella viisi asuinpainannetta. Kohteen pohjois- ja luoteispuolelta on myös vähäisiä asuinpaikkahavaintoja.
Vuoden 2003 tarkastuksessa oletettujen asumuspainanteita tutkittiin pistoin, ja viidestä oletetusta kaksi osoittautui luontaiseksi,

Törmävaara 28 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta vajaat viisi kilometriä luoteeseen Törmävaaran itälaidalla. Haapalehdon tilan itäpuolisella piha- ja peltomaalta on tehty kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kuusi kivikirvestä sekä mahdollisesti kvartsia.

Saraoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen eteläisellä peltotörmällä oleva löytöala. Löydöt taltta, hioimen katkelma, kvartsia.

Kivikautinen; Varejoen koulusta n. 250 m länsiluonaaseen. Terassimainen ja laaja asuinpaikka, jonka pääosa on tuhoutunut laajaan hiekkakuoppaan. Laajoja tutkimuksia.

Mäkipeura (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 18 kilometriä itäkoilliseen Kemijoen Ossauskosken pohjoispuolella, Raemäen lounaiskulmassa. Joesta noin 600 - 900 metriä pohjoiseen on kaksiosainen (a ja b) asuinpaikka, jonka eteläinen alue (a) on tuhoutunut.
Länsirinteessä pohjoisempana (asuinpaikka b) on neljä asumuspainannetta, joissa kolmessa oli havaittavissa palaneita kiviä turpeen alla. Löytöinä alueelta on saatu muun muassa tuuria 4 kappaletta, kirves, taltta, hioimia, esineen katkelma, liusketta ja kvartsia.

Illinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suukosken entisen koulun ympäristössä oleva kohde. Koulusta noin 100 m itään on yksi maastoon merkitty asuinkuoppa ja pari muuta kankaalla.

Rahkala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoen eteläisellä rantapellolla.

Kivikautinen; = Tervola 24, 27, 37, 38, 39. Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 6,5 kilometriä luoteeseen ja Varejoen koulusta noin 100 metriä lounaaseen Törmävaaran koilliskulmalla. Urheilukentän länsipuolisella ja ortodoksisen kappelin kaakkoispuolisella terassilla on noin 14 asuinpainannetta, joista viisi on tutkittu. Alueen pohjoispäässä on hiekkakuoppa ja alueen halki kulkee valaistu latu.
Löydöt paikalta käsittävät muun muassa eläinpääkoristeisen tikarin, kiviesineitä, liusketta ja kvartsia.

Aula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivkautinen asuinpaikka sijaitsee noin 4,5 kilometriä itään Ossauskosken padosta, Kemijoen itärannalla olevalla Aulan tilan peltorinteellä. Pelto on mullansekaista hiekkamaata, ja viettää loivasti jokeen. Pellosta on löydetty kvartsi-iskoksia ja -kaavin sekä mahdollisesti "Aulan talon takalosta" saatu tuura (KM 2571:7). Asuinpaikan löytöihin lukeutuu myös toinen tuura, jota ei ilmeisesti ole toimitettu museoon.

Kivikautinen; Kohde on Tervolan kirkosta noin 4,6 kilometriä luoteeseen Törmävaaran itärinteen juurella. Asuinpaikka sijaitsee Haapalehdon talosta noin 300 metriä etelälounaaseen suon reunassa Törmävaaran kaakkoisrinteen juuressa. Havaintoja on noin 150 metrin matkalta.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 5,2 kilometriä luoteeseen Törmävaaran itäreunalla. Asuinpaikkalöydöt ovat Haapalehdon talosta noin 500 metriä pohjoiseen olevasta metsäojasta. Löytöjä esiintyi kuusikkorinteessä noin 200 metrin matkalla vajaat 100 metriä tiestä länteen. Löydöt koostuvat tuurasta, kvartsista, liuskeesta sekä kvartsiitti-iskoksesta.

Kivikautinen; Varejoen koulusta n. 600 m länsilounaaseen. Vasta rakennetun valaistun latu-uran ja hiekkakuopan osittain tuhoama noin 42 asuinkuopan ryhmittymä suohon rajautuvan rinteen alaosassa.
Kohde on osa Törmävaaran (Törmävaara 47-50) valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin luettua laajaa kivikautista asuinpaikkaa (Maiseman muisti 2001).
Törmävaaran kivikautinen asuinpaikka-alue sijaitsee Kemijoen pohjoispuoleisen vaaran rinteillä muinaisessa jokisuun saaressa. Se on arvioitu pohjoismaiden laajimmaksi kivikautiseksi asuinpaikaksi. Merkittävin alue (Törmävaara 47-50) on saaren pohjoisrinteellä 55-65 m korkeudessa merenpinnasta. Täällä on lähes yhtenäinen 2,7 km pituinen asuinpaikkavyöhyke, jossa on erotettu 315 asumuspainannetta. Pohjoisrinteen itäpää on tuhoutunut soranotossa. Törmävaarassa toteutettiin laajoja kaivauksia 1970- ja 1980-luvulla. Alueen käyttö asuinpaikkana ajoittuu tyypillisen kampakeramiikan ajasta kivikauden lopulle, noin 3500 – 2000 eKr.

Kivikautinen; Varejoen koulusta n. 1,9 - 2,4 km länsilounaaseen. Noin 95 asumuspainannetta ja lukuisia pieniä kuopanteita terassimaisella Törmävaaran pohjoisrinteellä.
Kohde on osa Törmävaaran (Törmävaara 47-50) valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin luettua laajaa kivikautista asuinpaikkaa (Maiseman muisti 2001).
Törmävaaran kivikautinen asuinpaikka-alue sijaitsee Kemijoen pohjoispuoleisen vaaran rinteillä muinaisessa jokisuun saaressa. Se on arvioitu pohjoismaiden laajimmaksi kivikautiseksi asuinpaikaksi. Merkittävin alue (Törmävaara 47-50) on saaren pohjoisrinteellä 55-65 m korkeudessa merenpinnasta. Täällä on lähes yhtenäinen 2,7 km pituinen asuinpaikkavyöhyke, jossa on erotettu 315 asumuspainannetta. Pohjoisrinteen itäpää on tuhoutunut soranotossa. Törmävaarassa toteutettiin laajoja kaivauksia 1970- ja 1980-luvulla. Alueen käyttö asuinpaikkana ajoittuu tyypillisen kampakeramiikan ajasta kivikauden lopulle, noin 3500 – 2000 eKr.
HUOMIO! Kohteiden 48 ja 50 välinen raja on vedetty aikoinaan muinaisjäännösrekisterissä eri purolinjaan, kuin tutkimusraporteissa (Heikkinen 1985–1986, Vaara ja Kotivuori 1997). Syynä todennäköisesti se, ettei nykyisessä peruskarttapohjassa ole kuvattuna raporttien käyttämää puroa, jota raporteissa on käytetty kohteiden rajana.
Tämän seurauksena muinaisjäännösrekisterin kohteiden 48 ja 50 välinen raja on noin 200 m liikaa lännessä raportteihin verrattuna, muinaisjäännösrekisterissä ja raporteissa esitetyt asumuspainanteiden määrät poikkeavat toisistaan ja 2000-luvun puolella tehdyt raportit ja lausunnot seuraavat muinaisjäännösrekisterin esittämää kohderajausta.

Kivikautinen; = Tervola 44:1. Varejoen koulusta n. 0,8-1,2 km länsilounaaseen. Alueella on 27 ehjää asuinkuoppaa ja 13 aurauksen tuhoamaa asuinkuoppaa. Terassimainen suonreunusrinne.
Kohde on osa Törmävaaran (Törmävaara 47-50) valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin luettua laajaa kivikautista asuinpaikkaa (Maiseman muisti 2001).
Törmävaaran kivikautinen asuinpaikka-alue sijaitsee Kemijoen pohjoispuoleisen vaaran rinteillä muinaisessa jokisuun saaressa. Se on arvioitu pohjoismaiden laajimmaksi kivikautiseksi asuinpaikaksi. Merkittävin alue (Törmävaara 47-50) on saaren pohjoisrinteellä 55-65 m korkeudessa merenpinnasta. Täällä on lähes yhtenäinen 2,7 km pituinen asuinpaikkavyöhyke, jossa on erotettu 315 asumuspainannetta. Pohjoisrinteen itäpää on tuhoutunut soranotossa. Törmävaarassa toteutettiin laajoja kaivauksia 1970- ja 1980-luvulla. Alueen käyttö asuinpaikkana ajoittuu tyypillisen kampakeramiikan ajasta kivikauden lopulle, noin 3500 – 2000 eKr.

Kivikautinen; Varejoen koulusta n. 1,6 km länsilounaaseen. Noin 93 asuinkuoppaa ja lukuisia pieniä kuopanteita terassimaisella Törmävaaran pohjoisrinteellä. Eheää männikkökangasta.
HUOMIO! Kohteiden 48 ja 50 välinen raja on vedetty aikoinaan muinaisjäännösrekisterissä eri purolinjaan, kuin tutkimusraporteissa (Heikkinen 1985–1986, Vaara ja Kotivuori 1997). Syynä todennäköisesti se, ettei nykyisessä peruskarttapohjassa ole kuvattuna raporttien käyttämää puroa, jota raporteissa on käytetty kohteiden rajana.
Tämän seurauksena muinaisjäännösrekisterin kohteiden 48 ja 50 välinen raja on noin 200 m liikaa lännessä raportteihin verrattuna, muinaisjäännösrekisterissä ja raporteissa esitetyt asumuspainanteiden määrät poikkeavat toisistaan ja 2000-luvun puolella tehdyt raportit ja lausunnot seuraavat muinaisjäännösrekisterin esittämää kohderajausta.
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin asuinpaikkaa tuhotun päätöshakkuiden yhteydessä asuinpaikan länsiosassa noin 400 m pituisella linjalla. Vuoden 2021 syyskuussa paikalla tehdyssä tarkastuksessa havaitut vaurioituneet painanteet on merkitty alakohteina (1-7).

Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, joka on suurelta osalta tuhoutunut metsäaurauksessa 1980-luvun alussa. Aurausojien väliin on jäänyt melko paljon ehjää maata ja kulttuurikerrosta. Ehjää asuinpaikka-aluetta jatkuu aurausojista länteen vähintään 40 m kivettömällä alueella.
Alueella on tehty koekaivausta ja pintakartoitusta 1983 ja -84. Aurausalueen länsiosassa oli noin 60 m leveä ja 80 m pitkä runsaslöytöinen alue. tilan 3:67 (sittemmin 51;2 ?) länsiosassa. Eniten löytöjä tehtiin läntisimmistä aurausojista. Kaikki tuurat ja tuuran teelmät löytyivät kolmesta reunimmaisesta ojasta, joissa oli myös eniten palaneita kiviä ja särkyneitä tulisijoja. Merkillepantavaa on, että palanutta luuta ei löydetty. Kvartsiesineitä ja -iskoksia oli runsaasti, eikä kaikkia otettu talteen. Vuoden 1984 tutkimuksissa asuinpaikan ei todettu jatkuvan etelän puoleiselle kostealle alueella.
Asuinpaikka sijaitsee noin 200 m itään metsätieltä, joka johtaa Törmävaaran itärinteen yli Varejoen kylästä Kokonnummen ja Kokonjängän ohi valtatielle nro 4 ja sitä kautta kirkonkylään (ensimmäinen tie, jota pitkin Varejoelta päästiin sodan jälkeen kirkolle). Asuinpaikasta noin 400 m pohjoiseen metsätien ylittää suurjännitelinja sekä vajaan 2 km:n päässä vaaran huipulla olevalle Yleisradion mastolle johtava tie. Asuinpaikasta noin 600 m lounaaseen on Elijärvi.

Kivikautinen; Vähälöytöinen, metsänaurauksessa 1980-luvun alussa osin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka Ruonanojan pohjoispuolella, Törmävaaran kaakkoisreunan metsäisessä niemekkeessä.
Törmävaara 52 sijaitsee noin 500 m asuinpaikasta Törmävaara 51 etelään. Lähes kaikki kvartsilöydöt ovat peräisin alueella olevan mäen pohjoisrinteen koekuopista tai juurakoista. Näiden välialueelta on ainoan koekuoppalinjan yhdestä koekuopasta hyvälaatuinen kvartsi-iskos osoittaen asuinpaikkojen välialueen kivikautista toimintaa, ehkä erillistä asuinpaikkaa paikassa, jota ei ole enemmän tutkittu.
Kaivausraportin perusteella lienee kohteen aluerajaus rekisterissä liikaa etelässä.

Kivikautinen; Varejoen koulusta n. 1050 m eteläkaakkoon. Löytöalue on Varejoen tien länsireunassa, vesijohtokaivannon vaiheilla. Alueelta on löydetty tuura, liusketta sekä kvartsia.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 4,5 km luoteeseen Törmävaaran itäreunalla, Haapalehdon talosta noin 600 metriä etelään. Muinaisjäännös on voimajohdon eteläpuolella kaakkoon viettävässä rinteessä, jonka alapuolella alkaa pitkälle itään jatkuva Köyryaapa.
Asuinpaikan kohdalla maasto on kosteaa ja hieman suomaista. Paikalla kasvaa mäntyjä ja koivuja, ja maaperä on saven- ja soransekaista, joka ylempänä rinteessä muuttuu kuivemmaksi ja kivikkoisemmaksi karkeaksi soraksi. Pääosin metsäaurauksen tuhoamalta alavalta rinteeltä on tavattu asuinpaikasta kertovia löytöjä.

Aula Louepalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon eteläreunassa olevan metsätien laidoilla oleva asuinpaikka. Paikalla on pieniä sorakuoppia, joista suuremman luoteis- ja itäreunassa on kaksi asumuspainannetta. Alueelta on runsaasti löytöjä sorakuoppien reunoilta sekä tieuralta. Löytöalueen pituus länsi-itäsuunnassa on 100 m luokkaa. Kohteen aluerajaus on tehty 1985 yleiskarttaluonnoksen perusteella 2012.

Hetekorpi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 10,7 kilometriä pohjoisluoteeseen, Sihtuunan vanhan kylän itäpuolella olevan Petäjämaa -nimisen mäntykankaan kaakkoiskulmassa. Hetekorven tila on muinaisen niemekkeen kärjessä, noin 5 kilometriä Varejoen kansakoulusta pohjoiseen.
Tilan piharakennusten etelä- ja itäpuolella on loivasti viettävä, suosta raivattu pelto. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat löydöt (tuuria, liuske- ja kvartsi-iskoksia, liuske-esineen teelmä) ovat aivan tilan rakennusten taustalla olevasta pellonosasta, jonka pohjamaa on hienoa hiekkaa.

Toivola (845010060) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjämaan länsireunassa olevan Toivolan tilan alueella, talon länsipuolella, on kankaalla asuinkuoppa. Alavahkoa, suosta raivattua peltoa.
Toivolan tila on Petäjämaan mäntykankaan itäreunalla , no in 1 ,6 km Sihtuunan keskusristeyksestä koilliseen ja Hetekorven tilasta (s. 72) noin 1,2 km luoteeseen. Loivasti ja aaltoillen laskeva mäntykangas viettää koilliseen ja yhtyy talon pohjoispuolella samaan suuntaan viettävään peltoon. Metsän reunaan kaivetun kaivon ja sen seurauksena syntyneen murroksen vaiheilla on hienossa hiekassa yhden tuhoutuneen lieden vähäisiä rippeitä. Paikalta löytyi inventoinnissa 1985 myös kolme kvartsi-iskosta, mutta laajemmasta oleskelusta ei voitu todeta merkkejä. Etäämmällä metsikössä on asuinkuopaksi luokiteltavissa oleva, noin 4 x 3 x 0,5 m laaja painanne ja sen kupeessa "säilytyskuopan" kaltainen painanne.
Mahdollisesti näillä havainnoilla on yhteyttä rombikirveen (KM 19060) löytymiseen pellon reunasta, ilmeisesti vain noin 30 m tuhoutuneesta liedestä itään. Tämän sanotaan löytyneen 1,5 m syvyydestä, mutta todellinen löytösyvyys epäilyttää, sillä esine lienee joutunut ojan pohjalle sortuneesta pengermästä. Pelto viettää terassimaisesti koilliseen ja Toivolan isännän mukaan pelto-ojissa oli todettu liesiksi oletettuja kivikasoja ojia kaivettaessa. Kirveslöytö on ajoitettu pronssikautiseksi, mutta mikäli löytöpaikka täsmää ja löytö liittyy rannanmyötäisiin asuinpaikkalöytöihin, on kyse varhaisemmasta ajoituksesta, ja myös hieman pronssikautta varhaisempaa ajoitusta on esitetty. Muoto sinänsä lienee kotoperäinen. Kenties tämä kulttiesine? onkin muihin löytöihin nähden irtolöytö myöhäisernmästä vaiheesta, mutta merenpintatasoon nähden paikalla on oleskeltu
ehkä jo vuoden 2550 eKr. tuntumassa.

Hetekorpi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Petäjämaan mäntykankaan eteläosassa olevan kilometrin mittaisen, itä - länsisuuntaisen suopoukaman pohjoisrannalla, Hetekorven talosta noin 400 metriä länteen olevalla metsärinteellä. Hetekorpi 2 on noin 500 metriä pitkä alue, jonka keskeisin löytötihentymä on alueella olevan hiekkakuopan vaiheilla. Kuopan ja sille johtavan hiekkatien väliin jää noin 15 x 100 metrin kokoinen rinnekaista, jonka vaiheilta on löydetty runsaasti kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Etelään avautuva suon reunusrinne on laajan hiekkakuoppan vuoksi suurelta osalta tuhoutunut.
Hiekkakuopan itäreunassa oli vuoden 1984 inventoinnin aikaan havaittavissa paikoin selvä, noin 10 - 25 senttimetrin vahvuinen kulttuurikerros. Hiekkatiellä, kuopanteiden reunamilla, kannokoissa ja hiekkakuopan alueella oli palaneita kiviä yli 20 kohdassa. Hiekkakuopan itäpuolella on varhaisemmin hyödynnetty pienempi hiekkakuoppa, jonka reunassa oli joitakin kvartsi-iskoksia. Hiekkakuoppien välisellä rinteellä on kaksi matalaa, noin 3 x 4 metrin laajuista painannetta, jotka lienevät jonkilaisen kotarakenteen pohjiksi luotuja laakioita muuten melko jyrkässä törmässä.
Näiden länsipuolella on noin 10 x 20 metrin kokoinen perunamaa, josta löydettiin palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Törmän alla kulkee polku, joka jatkuu satoja metrejä länteen suon reunaa seuraten. Polun alkupäässä oli muutamia liesikiveyksiä ja paljon kvartsi-iskoksia. Iskoksia löytyi vielä hajanaisesti lännempääkin, jossa maasto muuttuu hieman jyrkemmäksi ja kasvillisuus haittasi havaintojen tekemistä.
Muinaisjäännösalueen äärikoordinaatit ovat:

Vaarakantola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hetekorvan talosta Petäjämaalla n. 800 m länteen olevan suopoukaman pohjoislaidalla. Alueella on ainakin yksi asuinkuoppa.

Vedenottamo (845010063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petäjämaan länsilaidalla olevalla törmällä. Vedenottamo tehty hiekkakuoppaan, jonka pohjoispuolella on asuinkuoppa.

Loanmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventointi 1985: Vain noin 1,1, km Tornion ja Tervolan väliseltä rajalta itään on noin 1,5 x 0,5 km laaja ja huipultaan 67,14 m mpy oleva, pitkänomainen soraharjanne. Sihtuunan tieltä pohjoiseen 1,6 km, tämän Kuusikko-Loanmaan itäreunaa pitkin kulkevaa soratietä ajettaessa tullaan kapean, männikkömäisen ja hiekkaperäisen niemekkeen kärkeen. Metsätien länsireunassa olevalla matalalla töyräällä kulkevan polun pinnassa on paikoin palaneita kiviä ja hajanaisesti myös kvartseja (löytökohta a). Muutaman sadan merin päässä on kaksi muuta löytökohtaa, ks. alakohteet.

Louepalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Louepalon metsäalueen lounaiskulmassa, etelään ja lounaaseen viettävän rinteen alaosassa, suon reunaan rajoittuen. Alueen halkaisevalta metsätietä on paikannettu kvartsi-iskoksia, jotka osoittavat kivikautista asuinpaikkaa. Metsätieltä n. 10 m lounaaseen on kaksi n. 2,5 m laajaa ja ½ m syvää turvettunutta kuoppaa, mahdollisia pyyntikuoppia (ks. myös alakohde). Löytöalueelta n. 40-50 m kaakkoon on todettu auratun, erittäin kivikkoisen rinteen reunassa ainakin kaksi kohtaa, jossa lienee ollut tuhoutunut liesikiveys.
Louepalo 1 alueelle sijoittuvat Louepalo 2:n alakohteet 1-5, jotka ovat kivilouhoksia. Kyseessä on laaja, länsi-itä-suuntainen louhosalue.

Leinonen Louepalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon metsäalueen etelärinteessä. Kätkävaaran maantieltä Louepalon eteläreunaa itään kulkevan metsätien pohjoisreunassa, noin 350 m maantieltä, oli 1985 inventoinnin aikaan hiljattain avattu pieni hiekkakuoppa. Sen reunamilla sekä tieuralla todettiin palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia. Paikalla on pienehkö vahvahumuksinen töyräs, jossa tien molemmilla reunoilla on selvä asumuspainanne, minkä lisäksi kaksi mahdollista asumuspainannetta on tien eteläpuolella. Aluerajaus 2012 perustuu 1985 yleiskarttaluonnokseen ja tarkastukseen 2012.

Veikkola Louepalo 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon suohon rajautuvan eteläreunan kohdalla on ainakin kahdeksan laakeaa asuinkuoppaa sekä pienempiä kuopanteita. Maastossa havaintoja palaneista kivistä ja kvartsi-iskoksista.
Kohteen aluerajaus on tehty vuoden 1985 inventoinnin yleiskartan perusteella 2012.

Veikkola Louepalo 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon metsäalueen eteläreunassa on Kätkävaaran maantieltä noin kilometrin verran metsätien vaiheilla kivikautinen asuinpaikka, josta inevntoinnissa 1985 todettiin löytöinä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Löytökohdalla on pieni hiekanottokuoppa ja löytöjä on metsätieltä. Kohteen aluerajaus (v. 2012) perustuu inventoinnin karttaluonnokseen.

Asutus Leinonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon metsäalueen etelärinteessä. Alue on ensi kerran tarkastettaessa 1985 ollut osittain metsäaurattu. Tällöin alueen pohjoisosasta metsätien vaiheilta löydettiin kvartseja ja tästä satakunta metriä etelään rikalöytöinen asuinpaikka-alue, jossa kvartsi- ja liuskeaineiston ja palaneiden kivien lisäksi todettiin asbestisekoitteista keramiikkaa.
Vuoden 2012 tarkastuksessa havaintoja asuinpaikasta tehtiin matalahkolla niemekkeellä, kohteelle annetusta rikkaan löytöalueen keskikoordinaattipisteestä 65 - 105 m pohjoiseen. Tämä alue oli hiljattain aukkohakattu ja äestetty. Löytöjä, hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia, havaittiin noin 40 m matkalla 42,5 m korkeuskäyrän vaiheilla ja noin 15 - 20 m leveydellä. Tämä alue sijoittuu siten aiempien löytöalueiden väliin, vaikka niiden väliin jää myös löydötön matalampi alue.
Kohteen aluerajaus on tehty pohjoisen (keskimmäisen) löytöalueen osalta vuoden 2012 pintahavaintojen perusteella, aiemman löytöalueen osalta samassa yhteydessä vuoden 1985 inventoinnin yleiskartan tulkinnan perusteella.

Honka 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen Ossauskosken patoaltaan etelärannalla, voimalasta noin 2,2 km etäisyydellä olevan Honkasenkankaan keskivaiheilta. Alue on kauttaaltaan laajojen sora- ja hiekkakuoppien pirstomaa mäntykangasta. Noin 150 m Kemi -Rovaniemi -tieltä pohjoiseen ja noin 100 m Kemijoen rantatörmästä etelään on kuitenkin säilynyt noin 100 x 200 m laaja, koskematon alue. Tämän hienohiekkaisen kankaan halki kulkevan, kapean tieuran vaiheilla on noin 80 metrin matkalla vuoden 1985 invntoinnissa havaittu paikoin runsaita kvartsi-iskoskeskittymiä ja ainakin viisi liesikiveystä. Iskokset ovat selvästi palaneiden kivien tuntumassa. Myös tien laitamaastossa olevissa kannokoissa on harvakseltaan iskoksia, mutta selvää kulttuurikerrosta ei ole syntynyt. Sijaintikorkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu kolmannen vuosituhannen loppupuolelle ennen ajanlaskun alkua.
Myös Honkasenkankaan itäosassa olevalla tieuralla, noin 700 m idempää, havaittiin kolme kasaumaa palaneita kiviä, mutta vuoden 1987 inventoinnissa paikalla todettiin myös kvartsi-iskoksia (kohde Honka 2).

Laajamaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Soiden ympäröimän metsäsaarekkeen itäreunassa. Terassimaiselta ja osittain metsäaurauksessa tuhoutuneelta törmältä löytyi kaivauksessa mm. kolme punamultahautaa - toistaiseksi ainoat laatuaan Lapista - sekä Ka II:2 -keramiikkaa. Tarkastuksessa 2009 havaittiin kankaan itäreunaa kohti etelää johtavan tien leikkauksessa kvartseja. Ossauskoskelta johtavan tien pohjoispuoleisen ja muinoin auratun ja pensaikkoa kasvaneen kankaan pohjoisreunassa havaittiin mahdollinen asumuspainanne (ks. alakohteet).

Laajamaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 20,5 kilometriä itäkoilliseen ja Kemijoen Ossauskoskesta vajaat 5,5 kilometriä itäkaakkoon. Soiden ympäröimän Laajamaan länsireunalla olevan asuinpaikan noin 25 asuinpainanteesta 14 on pahoin tuhoutunut 1980-luvun aurauksessa. Kankaan reunaa myötäilevän kaarevan alueen ala on noin 300 x 60 - 100 metriä.
Asuinpaikka-alueen äärikoordinaateiksi mitattu 1980-90-luvulla:
Tarkastuksessa kesäkuun alussa 2016 asuinpaikka todettiin laajalti äestetyksi pohjois- sekä kaakkoisosiltaan. Alueella todettiin melko runsaasti kvartsilöytöjä. Pohjoisella äestysalueella erotettiin vain yksi asumuspainanne, vaikka näitä on täällä ollut useampia.

Rantala (Sirkonkangas) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde (Rantala,Sirkonkeskijänkä t. Sirkonkangas sijaitsee Tervolan kirkosta noin 21 kilometriä itäkoilliseen ja Kemijoen Ossauskoskesta vajaat 6,5 kilometriä itäkaakkoon. Asuinpaikka on Vähäjoelle vievän tien pohjoispuolella, Sirkonkankaan lounaiskulmalla. Kangasniemekkeen reunaa kiertävällä alueella on ainakin 38 asumuspainannetta sekä näiden lisäksi pienempiä kuopanteita.
Asuinpaikka jakautuu painanteiden sijainnin ja niiden väliin jäävän paikoin kivikkoisen, noin 50-100 m levyisen alueen perusteella kahteen osaan, 1985 ensin paikannettuun länsiosaan (a) ja kaakkoisosaan (b), joka todettiin v. 2000. Soranotto ja sorakuopalle vievä tie ovat tuhonneet a-aluetta ja yksi asumuspainanne on jäänyt tien alle. Tällä alueella maaperä on varsin kivinen alaosissaan soistunut ja täällä noin 18 painanteesta osa erottuu varsin heikosti. Painanteiden on arvioitu ryhmittyvän viiteen korkeustasoon, jolla voi olla kronologista merkitystä. Osa on lähes suorakaiteisia, jotkut melkein pyöreitä.
B-alue oli vuonna 2000 koskematon. Parikymmetä painannetta ryhmittyvät neljään-viiteen korkeustasoon. Osa painanteista on varsin heikosti hahmottuvia. Luoteisosa alueesta on varsin kivikkoista, mutta pääosa rakentaista sijoittuu hienohiekkaisille muinaistörmille. Humuskerros on hyvin ohut ja palaneita kiviä erottuu maanpintaan saakka. Yhden painanteen (n:o 3) keskellä todettiin liesikiveystä, liusketta ja kvartsi-iskoksia heti turpeen alla.
Sekä a- että b-alue ajoittunee tyypillisen kampakeramiikan jälkeiseen aikaan ja paikan käytön ikäarvioksi on esitetty noin 120-180 vuotta alkaen 3250 eKr.
Asuinpaikka-alueen äärikoordinaatit (yhtenäiskoordinaatit) ovat:

Saari (845010075) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ilmeisen pienialainen kivikautinen asuinpaikka Rantalan asuinpaikan pohjoispuolella, n. 450 m Ossauskosken ja Vähäjoen väliseltä tieltä koilliseen. Kohde sijaitsee Sirkonkeskijängän muinaispoukaman (n. 65 m mpy.) alapuolella, terassimaisella hienohiekkaisella kankaalla, jonka halki laskee puro lännenpuoleiseen Sirkonjänkään (60 m mpy.). Jo kuivuneen purouoman pohjoisreunassa on inventoinnissa 1985 havaittu ryhmä asumuspainanteeksi tulkittuja painanteita. Kaksi selvempää on kooltaan 10 x 7 x 0,5 ja 8 x 6 x 0,5 m. Toisen keskellä havaittiin murroksessa hiekassa liuskeiskos. Vieressä on 2,5-metrinen ja 0,8 m syvä säilytys- ym. kuoppa. Uuden kuivatusojan reunassa todettiin myös palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia. Tulkinnan mukaan asuinpaikka on pienialainen ja jossa selkeitä kulttuurikerroksia ei myöskään arvioitu muodostuneen. Asuinpaikka ajoittunee tyypilliseen kampakeramiikkaan.

Minilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sirkko-nimisen harjun länsireunassa olevan laajan aurausalueen keskivaiheilla. Pahoin aurattu asuinpaikka on ollut ilmeisesti yli sata metriä laaja, mutta säilynyt osa suon laidassa, kooltaan noin 25 x 25 metriä, on siitä vain pieni osa.
Varsinkin alemmissa aurausurissa oli vuoden 1985 inventoinnin aikaan havaittavissa paljon palaneita kiviä ja melko runsaasti kvartsi-iskoksia, paikoin myös palanutta luuta ja liuskeiskoksia, joukossa myös mahdollinen liukeveitsi. Löydöt kohteelta käsittävät myös taltan ja hioimen. Asuinpaikka ajoittunee tyypillisen kampakeramiikan loppupuolelle.

Pihlajamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pihlajamaan (Anttilankangas 1) kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ossauskosken eteläpuolisen, noin 3 km pituisen Anttilankankaan harjanteen länsirinteellä, Sompujärventien lounaispuolelta, hiekkaterassilta. Kankaan lounaaasta luoteeseen leikkaavan voimalinjan luoteisreunassa on paikan löytämisaikaan (1985) ollut tuulenkaatojen pystyyn nostamia kannokoita ja muita murroskohtia, joissa havaittiin palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia ja myös liuske-esineitä. Ilmeisesti paikka ei ole kovin rikaslöytöinen, eikä selkeää värjäytynyttä kulttuurikerrosta ollut havaittavissa. Asuinpaikan laajuus lienee noin 75 x 50 m. Se sijoittuu 45 m korkeuteen merenpinnasta ja ajoittunee myöhempään kivikauteen, likimain 2000 eKr.
Löydöt koostuvat liusketaltasta, paksuselkäisen ja pääosin hiotun hakun katkelmasta sekä kvartsi-iskoksista.

Kaatopaikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ossauskoskelta vajaat 5 kilometriä eteläkaakkoon on Anttilankankaalla Sompujärvelle johtavan tien ja sen itäpuolisen vanhaan hiekkakuoppaan muodostuneen kaatopaikan välisellä lounaisrinteellä kivikautinen asuinpaikka (Anttilankangas 2 kaatopaikka). Kuopan länsipuolella paljastuneella 10 x 15 m laajuisella kivennäismaalla todettiin viidessä kohtaa palaneita kiviä. Kuopan länsipuolitse kulkee kapea metsätie, joka yhtyy isompaan soratiehen hieman pohjoisempana. Terassimaisesti lounaaseen laskevassa maastossa on hajanaisesti todettu kvartsi-iskoksia, muttei merkkejä kovin voimakkaasta asutuksesta. Osa asuinpaikkaa lienee tuhoutunut hiekkakuoppaa kaivettaessa, mutta säilynyttä aluetta lienee ainakin noin 40 x 30 metrin laajuisella tasanteella.
Elokuussa 2012 tehdyssä tarkastuksessa ei havaittu maanpäällisiä merkkejä asuinpaikasta.

Alatolonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka (Anttilankangas 3 Alatolonen) sijaitsee Ossauskosken eteläpuolella Anttilankankaan itäosassa olevalla Runkausjoen koillispuoleisella jokitörmällä. Löytöalue on pääosin säilynyt laajalti huolimatta 1980-luvun ns. maurimyrskyn jälkeen tehdyistä aurauksista. Runsaimmin löytöjä havaittiin noin 100 m Sompujärven tieltä erkanevalta metsätieltä etelään, kahden mäentöyrään väliin jäävällä noin 120 x 60 m laajuisella tasanteella. Paikka rajautuu idän ja koillisen puolella pieneen suoaltaaseen ja lännen puolella jyrkkään Runkausjoen uomaan laskevaan rinteeseen. Joen puolella olevalla terassilla havaittiin tuulenkaatojen alueella, mutta muutoin säilyneessä hiekkamaassa ainakin 7 liesikiveysten kohtaa ja niiden vaiheilla runsaasti kvartsi-iskoksia. Suon reunalla oli auratulla alueella noin 14 liesikiveyksen osin tuhoutuneita kohtia aivan suonpinnan tason hiekkakaistalla. Löytöjä täällä oli runsaasti, myös palanutta luuta parissa kohdin. Myös näiden alueiden ulkopuolella havaittiin merkkejä liesistä sekä kvartsi-iskoksia. Kiinteämpi asutus on keskittynyt mainittuihin pariin alueeseen.

Jokimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ollakanojanperällä oleva Jokimaa on noin 700 x 200 m laaja harjanne Runkausojan
eteläpuolella. Pääosin mäntykankaisen harjun eteläosan halki kulkee Rakkaviidassa
olevalle Louhimon tilalle päättyvä öljysoratie. Tien pohjoispuolella on laaja sora- ja hiekkakuoppa, eteläpuolella hienohiekkainen ja vetinen, metsäaurattu töyräs. Hiekkaterassin itäreunassa ja tien reunapenkereillä on inventoinnissa 1985 havaittu noin 14 kohtaa, joissa on palaneita kiviä hajonneista liesistä. Aurauksesta oli tuolloin kulunut jo vuosia ja ojat olivat jo osittain turvettuneet. Mahdollisesti paikalla on työstetty kiviesineistöä tavanomaista vähemmän, sillä löytöjä ei juuri paikalla ole poimittavissa. Osa asuinpaikasta lienee tuhoutunut tien pohjoispuolelle kaivetun sorakuopan mukana, mutta terassia on myös säilynyt kuopan itäpuolella olevassa metsikössä.
Löydöt kivilaji- ja kvartsi-iskos.

Jarmo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mikonahon pohjoispuolella oleva löytökohta talon etelänpuoleisella niityllä. Löydöt kvartsia.

Rihko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mikonahon länsipuolella on laajan sorakuopan rikkoma mäki Sompujärventien luoteislaidassa. Mäkeä kutsutaan nimellä "Ylimmäinen Venekumottu". Alueesta kuroutuu kohti länttä kapea ja noin 300 m pitkä niemeke. Tämän eteläpuolelle muodostuu muinaispoukama, jonka reunamaa pitkin kulkee niemekkeeseen Rihkon tilalta alkava, nurmettunut peltotie. Sammalpeitettä nostaen tien pinnasta paljastui hienohiekkaisesta maaperästä 15 liesikiveystä noin 120 m:n matkalla.
Kvartsi-iskokset ovat pääosin luoteisimpien liesikiveysten vaiheilta. Tässä paikassa maaperä on varsin kivikkoista. Kuusikkoisessa, matalassa rinteessä oleva kapea asuinpaikkakannas liene säilynyt melko alkuperäisenä, sillä soranotto ei ole sitä tuhonnut. Topografisin
perustein kyse on Mikonahon asuinpaikkoja hieman nuoremmasta asutusvaiheesta. Rihkon tila oli vuoden 1985 inventoinnin aikoihin autiona.

Mikonaho 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 14,5 kilometriä itään Rakkaviidan länsipuolella. Mikonahon pohjoisosan länsireunassa, Jorman talosta etelään on Mikonahon talon molemmin puolin noin 400 metriä pitkä asuinpaikka, jolla on noin 30 asuinpainannetta. Löydöt paikalta käsittävät liuske-esineen katkelmia, kvartsia ja liusketta.
Lounaisimmat asuinpaikkaan viittaavat havainnot ovat kohdasta p: 7332990, i: 3415280. Koillisimmat havainnot puolestaan ovat kohdasta p: 7333492, i: 3415572.
Vuoden 2016 tarkastuksen perusteella kohteen Mikonaho 3 aluerajaus tulee hyvin lähelle pohjoispuoleista Mikonaho 3 rajausta.

Mikonaho 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Tervolan kirkosta noin 15 kilometriä itään Rakkaviidan länsipuolella. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mikonahon pohjoiskärjessä kolmella alueella.
Keskeisin alue, kooltaan noin 250 x 150 metriä, on Jorman talosta itään kankaan itälaidalla. Tämän molemmin puolin on kaksi pienempää asuinpaikkaa. Osittain hiekanotossa ja metsäaurauksessa tuhoutuneella asuinpaikka-alueella on ollut noin 14 asuinpainannetta. Löydöt paikalta käsittävät liuske-esineen, liuskeerenkaan, kvartsia ja liusketta.

Arto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Perämaan luoteiskulmassa sijaitseva kivikautinen asuinpaikka, jota on 1980-luvulla metsäaurattu. Asuinpaikka sijaitsee mäen lounaisrinteen tyvessä, jossa on ainakin kuuden painanteen ryhmä. Näistä yksi on selvästi pyyntikuopaksi luettava kaivanne. hyvin heikosti erottuvia tasannemaisia aloja, joita voi epäillä asumusten pohjiksi. Ainakin 5 mahdollista asumuspainanetta on havaittu. Löytöinä on todettu kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä liesikiviä
Mäen laella on säännöllisen muotoinen kiveys (68,4 m mpy.), laajuus noin 4 m ja korkeus noin 0 ,4 m. Sen kivet näyttävät tarkoituksella kootuilta ja se muistuttaa ns. lapinrauniota.
Raunio ei ole erityisen näkyvällä paikalla, mutta kuitenkin lakiosalla. Rakenteen ajoituksesta
ja funktiosta ei ole mitään varmuutta. Alueella on myös pari rakkaan kaivettua purnua (ns . rakkakuoppaa).

Hyväri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Perämaan länsireunassa. Osin tuhoutunut aurauksessa, mahdollinen asumuspainanne, joka on vaurioitunut äestyksessä 2010-luvulla. Löydöt kvartsia ja palaneita kiviä. Aluerajaus vuoden 1985 tarkastuksen kartan sekä 2017 tarkastuksen perusteella.

Hervo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 13 kilometriä itään Lehmikummun ja Runkauksen puolimaissa. Perämaan koillislaidalta, sorakuopan koillisreunassa on tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä vajaan kahdensadan metrin matkalta. Löydöt paikalta käsittävät kvartsia ja liusketta.
Hiekkakuopan eteläosien laajennusta koskevan lupahakemuksen johosta kesäkuussa 2019 tehdyn tarkastuksen yhteydessä Hervon alue todettiin olevan oton suhteen ennallaan. Alue oli muuten umpeenkasvanut, eikä enempiä löytöjä havaittu. Mahdolisesti vielä säilyneen muinaisjäännöksen rajojen määritys edellyttää koekuopitusta.
Naapuritilalla, noin 200 m Hervon koordinaattipisteesta kaakkoon, havaittiin 2019 tarkastuksen yhteydessä ainakin kaksi mahdollista pyyntikuoppa- ym. rakennetta, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyys noin 30 sekä 40 cm. Niiden kuopitukseen maannoksen havaitsemisesksi ei ollut mahdollisuutta tarkastuksessa.

Laitala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Anttilankummun länsikärjessä, aivan Lehmikumpuun vievän tien etelälaidassa oleva
kivikautinen asuinpaikka. Kohde on paikannettu inventoinnissa 1985, jolloin noin 350 m pitkän aurausalueen kulmassa, kivien kattamassa, hienohiekkaisessa maaperässä. Lännenpuolelta soiseen maastoon liittyvällä töyräällä havaittiin noin 20 x 40 m:n
alalla runsaasti palaneita kiviä ja jonkinverran kvartsi-iskoksia. Kivikautinen asuinpaikka jatkuu ilmeisesti myös paikan sekä eteläpuoleiseen suuntaan että sen ja tien pohjoispuoliseen osaan muinaisrantaa. Todennäköisesti hieman varhaisempi, pienialainen asuinpaikka, Vuolukanaho (Anttilankumpu 2), sijaitsee tien vastapuolella ja noin 350 m itään mentäessä. Alhaisen löytökorkeutensa vuoksi asuinpaikka voidaan ajoittaa myöhäiskivikauteen, noin vajaat 2000 eKr.
2022: Asuinpaikka on nykyisin metsää kasvavaa kangasmaastoa. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa paikalla ei nykyisin ole maan pinnalla havaittavissa. Vuoden 1985 inventointikertomuksessa on karttaluonnos (s. 139), jonka perusteella kohteen nykyinen rajaus kattaa keskeisen löytöalueen. Karttaluonnokseen on merkitty kysymysmerkkien kanssa muutamia löytökohtia myös nykyisen muinaisjäännösrajauksen lounaispuolelle ja tien pohjoispuolelle. Näilläkään alueilla ei nykyisin ole metsämaastossa havaittavissa mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.

Vuolukanaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Anttilankummun pohjoissivulla. Lehmikumpuun vievän tien pohjoispuolella. Vuonna 1985 alue oli hakkuuaukeaa. Paikka on noin 350 m itään Anttilankummun länsipäässä olevasta Laitalan asuinpaikasta. Tien reunassa on pieni, vesakon peittämä sorakuoppa, jonka tuntumassa on ollut muinoin pohjoiseen aukeneva lahdelma. Noin 50 m sorakuopasta koilliseen, havaittiin suppea-alaisella hiekkamaalla muutamista tuulenkaadoista asuinpaikkalöytöjä, kiviesineen katkelma, kvartsia, ja liusketta. Paikalla erotettiin myös ainakin yhden lieden palaneita kiviä. Oleskelu poukaman rannalla ajoittunee pian noin 2000 eKr. jälkeen. Koillispuolella todettiin kivikkoinen aurausalue.
2022: Asuinpaikka on nykyisin metsää kasvavaa kangasmaastoa. Mitään asuinpaikkaan
viittaavaa paikalla ei nykyisin ole maan pinnalla havaittavissa.

Kokonkumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Törmävaaran kaakkoispuolella sijaitsevan Kokonkummun luoteiskulmassa on pienialainen kivikautinen kohde, ilmeisesti leiripaikka. Paikalla on pieni hienohiekkainen niementörmä, jossa Viidanmaalle johtavan metsätien eteläpuolella on kaksi pientä hiekkakuoppaa. Tiellä on havaittu kaksi, hiekkakuoppien reunoilla kolme kohtaa, jossa on palaneita kiviä sekä harvakseltaan joitakin kvartsi-iskoksia.
Hiekkakuoppien länsipuolella on nurmettunut, noin 2 x 1,5 x 0,4 m laajuinen painanne. Tien koillispuolella on n. 7 m päässä tiestä noin 4 x 3 x 0,5 m laajuinen, turpeen kattama painanne, mahdollisesti kodanpohja. Edelleen alueella on pari pientä painannetta, jotka voivat kuulua kivikautiseen vaiheeseen, tai Törmävaaran kakkoiskulman asuinpaikkalöytöihin. Kodansija ja pieniä hiekkakuoppia. Löytöjen (KM 230091-2) joukossa on myös hioinkivi.

Ampumarata (845010093) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue Kauvonkankaan länsi- /luoteisreunan rinteessä, joka on aikanaan muodostanut noin 500 m pitkän asumuspainannealueen. Kohde on todettu 1985 inventoinnissa ja laajentunut myöhemmissä tarkastuksissa (1986 ja 1997). Nykyisin rinteen
halkoo noin 3 km Kemi-Rovaniemi -tieltä itään johtava soratie. Tie puolittaa paikalla olevan, noin 200 x 200 m laajan hiekkakuopan, joka on pääosin syntynyt vuoden 1960 jälkeen.
Kuopan pohjoispuoleiseen osaan on soranoton loputtua rakennettu ampumarata laitteistoineen. Myös tien eteläpuolen sorakuopan rinteet on loivennettu ja maisemoitu taimikolla, joten soraa ei tiettävästi enää 1980-luvun lopun jälkeen ole otettu.
Kuopan länsireunaa pitkin kulkee kapea tieväylä metsästysseuran majalle sekä etelämmäs Kauvonkankaalle. Tien reunassa on korkeuspiste (48.72 m mpy.). Tämän tien tuntumassa on paikoin palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia ja harvakseltaan metsäauratussa rinteessä joitakin asumuspainanteita (kohdealue a). Kuusi asumuspainannetta on todettu tarkastuksessa (1997) etelään johtavan tieuran ja läheiselle metsästysmajalle siitä länteen johtavan tien lounaispuoleisella alueella. Näistä pohjoisten kahden-kolmen painanteen kohta (painanteet 1-3) todettiin myös 2016 tarkastuksessa.
Ampumaratakuopan pohjoisreunassa on puolikas paksun humuksen peittämää asumuspainannetta sekä tämän pohjoispuolella olevassa rinteessä kymmenkunta eheänä säilynyttä, noin 6-8 m laajaa asumuspainannetta (kohdealue b) 50 m:n korkeuskäyrän tuntumassa. Muutamia asumuspainanteita lienee tuhoutunut soranoton yhteydessä.
Pohjoisen hiekkakuopan löytöalueen itäpuolella noin 250 m ja mainitun länsi-itä -suuntaisen maantien pohjoispuolella noin 100 m on kolmas löytö- ja painannealue (kohdealue c) pohjoiseen loivasti viettävässä rinteessä, joka havaintohetkellä (1986) oli aurattua. Alueen kooksi kahdella tilalla (3:72 ja 74) arvioitiin noin 100x40 m. Täällä hienohiekkaisissa kohdissa todettiin liusketuura, kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä ja ympäristöstään metrin verran kohoavalla kohdalla pari asumuspainanteeksi tulkittavaa painaumaa, joita lienee myös tuhoutunut aurauksessa. Tämän alueen tarkastuksessa 2016 havaittiin kaksi mahdollista asumus- tai muuta painannetta sekä 2-metrinen kuoppajäännös. Mahdollisesti aiemman aurauksen jäljiltä alueen maanpinta oli varsin epätasainen ja tarkempien havaintojen tekemisen edellytys ovat tarkemmat koetutkimukset.
Kohteen aiempaa (2005) aluerajausta on laajennettu lounaaseen ja tarkistettu kohdealueen c osalta koillisessa (11.11.2015).

Kankaanjänkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kauvonkankaan länsireunassa on Kankaanjängän (a ja b) kaikkiaan ainakin 60 asumispainanteen alue, joka sijoittuu kahteen-kolmeen ryhmään. Lisäksi alueella on ainakin kaksi pyyntikuoppaa joista eteläisempi on jo 1980-luvun alussa metsäauratulla alueella, jolla on havaittu kvartseja ja palaneita kiviä. Vuosina 1995-96 Lapin maakuntamuseo on kaivanut asumuspainanteet 6 ja 15 sekä tehnyt koeojan painanteeseen 4 sekä muita koealueita. Asuinpaikka sijoittuu nykyisen suon rantaan ja sen on todettu ulottuvan myös soistuneelle alueelle. Eteläisestä vedenottamosta 120-130 m lounaaseen on melko myöhäinen rakennuksenpohja.
Alueelta on useampi karttaluonnos, mutta niiden sitominen peruskarttaan on eteläosassaan osittain ongelmallista. Kankaanjänkä on yksi Kauvonkankaan monista asumuspainanne- ja asuinpaikkakohteista.

Kaakkurilampi (845010099) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kauvonkankaan lounaiskulmassa oleva n. 7 asumuspainanteen ryhmä Kaakkurilammen koillispuolella olevan kämpän vaiheilla. Asumuspainanteiden ja löytöjen perusteella alueen laajuudeksi on arvioitu noin 200 x 50 m.

Kolopetäjä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Sihtuunan entisestä koulusta n. 2,1 km lounaaseen, Kolopetäjän metsäalueen koilliskulmassa olleella 1980-luvulla metsäauratulla ja -ojitetulla alueella. Tarkastuksessa 1985 todettiin puolikaaren muotoisen hiekkarinteen alaosassa jängänlaidassa, osin jängässä n. 15-20 metrin levyinen ja n. 200 metrin pituinen löytövyöhyke. Alue oli tuolloin hakattua ja metsäaurattua aluetta. Löytöinä havaittiin tuuran katkelma, hioin, kvartsia, liuksetta ja palanutta luut ja palaneita kiviä. Erään nuotiopaikan läheltä löytyi vierekkäin tuuran terä KM 23395:1 ja hioinkivi KM 23395.

Sirkonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 22 kilometriä itäkoilliseen ja Kemijoen Ossauskoskesta runsaat 6 kilometriä itäkaakkoon. Sirkon länsireunassa on laaja pohjois-eteläsuuntainen asuinpaikka (noin 350 x 80 metriä), jolla on ainakin 22 asuinpainannetta. Löydöt paikalta käsittävät tyypillistä kampakeramiikkaa, piitä, kvartsia, palanutta luuta ja liusketta.

Honkastenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi asuinpaikkaa sisältävä kohde sijaitsee noin 2 kilometriä itään Ossauskosken padosta, Kemijoen etelärannalla. Lännempänä sijaitseva kohde on hiekkakankaalla aivan jyrkän jokitörmän partaalla. Mäntyä kasvavalla terassilla on neljä painannetta, jotka ovat mahdollisesti asumuspainanteita. Tuulenkaadoissa ja lapionpistoissa havaittiin painanteissa olevan palaneita kiviä.
Edellisestä noin 100 metriä itään sijaitsee samanlaisella mäntykankaalla kuusi isoa ja kaksi pienempää painannetta. Isojen painanteiden koko on noin 8 x 5 metriä ja pienempien 3 x 3 metriä. Isot painanteet ovat kahdessa kolmen kuopan ketjussa kiinni toisissaan. Painanteissa oli havaittavissa palaneita kiviä. Yksi painanteista on ilmeisesti puoliksi sortunut alas törmältä.

Tauriaisenperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vaaran pohjoissivustalla olevan hiekkakuopan itäpuolella. Kolme asuinkuoppaa? Löydöt kvartsia.

Kujala (845010105) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ala-Kirvesmaan pohjoisreunassa. Tuhoutunut osin aurauksessa. Kaksi asuinkuoppaa. Löydöt: rombimainen kirves, kiviesineen katkelmia, liusketta, kvartsia. Runsaan liuskeiskosten määrän takia kohdetta on pidetty louhoksena.

Ketola (845010106) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 8,5 kilometriä itään Lapinjängän kaakkoispuolella, Ala-Kirvesmaan luoteislaidalla. Paikalla on asuinpaikka, jolla on ainakin 10 asuinpainannetta. Kohde liittyy idässä kohteeseen Tervola 105 Kujala 845010105.

Kuokkamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 9 kilometriä itään Lapinjängän kaakkoispuolella. Ala-Kirvesmaan länsiosassa on osin aurattu laaja asuinpaikka (noin 100 - 250 x 600 metriä), jonka alueella on ainakin kolme asuinpainannetta. Alue rajoittuu etelässä metsätiehen. Löydöt paikalta käsittävät kvartsia, liusketta ja palanutta luuta.
Asuinpaikka-alueen lounaispään koordinaatit ovat p: 7333385, i: 3408618, ja koillispään p: 7333805, i: 3409039.
Tarkastuksissa vuonna 2015 todettiin, että asuinpaikkarajauksen läntisimmällä osalla oleva metsätila (845-402-14-167), hiekkainen rinne, oli laikutettu puun istutusta varten tiheästi täyteen kuoppia, jotka ulottuivat 30-40 m syvyyteen kivennäismaahan. Merkit asuinpaikasta rajoittuivat muutamiin kvartsi-iskoksiin, joiden perusteella asuinpaikan rajausta tällä alueella muokattiin. 1980-luvulla Aiemmin tällä alueella havaittuja mahdollisia asumuspainanteita ei pystytty havaitsemaan, mahdollisesti maanmuokkauksesta johtuen. vajaa 200 m luoteeseen samalla tilalla on myös kivikaudella asuttua aluetta (uusi kohde, Kuokkamaa luode)

Pirttipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä Ala-Kirvesmaan pohjoissivustalla, metsäautotien laidassa. Metsätien länsiluoteen puoleisella ojanteella oli yksittäinen kvartsikeskittymä puhtaassa hiekassa, varsin tasaisella maalla. Noin 50 m tästä kohdasta koilliseen löytyi terältä murtuneen mahdollisen liusketuuran kappale. Näistä löydöksistä päätellen tälläkin paikalla voi olla enemmän löydöksiä ja mahdollisesti pieni asuinala. Löydöt: KM 24579:1-7

Hattuvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 10,5 kilometriä etelään ja Kemijoesta noin 1,3 kilometriä itään, Hattuvaaran pohjois- ja koillispäässä. Alueella on asumuspainanteita sekä asuinpaikkalöytöjä kahdelta erilliseltä paikalta (a ja b).
Kohteen rajaus seutukaavaliiton luettelossa poikkeaa oleellisesti alkuperäisessä inventoinnissa tehdystä karttaluonnoksesta (havainto 5.8.2014).
2022: Asuinpaikka-alue a:n pohjoispuolella jää sen ja Kummujärventien väliin kapea kiilamainen alue ehjää metsämaata. Tällä kohdalla, Kummujärventien kaakkoisreunalla olevan ojan leikkauksessa, havaittiin palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia.

Keskikilpelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 17,5 kilometriä koilliseen ja noin 2 kilometriä Ossauskosken voimalasta pohjoiseen. Heinijänkään laskevan Keskipalon länsirinteessä on 1980-luvun aurauksessa pahoin tuhoutunut asuinpaikka, jonka alueella on useita löytökohtia.
Asuinpaikan laajuus on noin 50 x 100 metriä. Paikalla on muutamia aurausojanteita, joista on pyörtynyt esiin palaneita kiviä, kvartseja, liuskeiskoksia ja -kappaleita. Pieni murena palanutta luutakin löytyi, mutta likamaata ei ollut nähtävissä. Ilmeisesti lyhytaikainen, tilapäistä oleskelua edustava asuinpaikka lounaaseen avautuvan suon läheisyydessä.

Alapalo Hannunpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 18 kilometriä koilliseen ja Ossauskosken voimalasta noin 2,5 kilometriä pohjoiseen. Länteen laskevassa metsärinteessä on Heinijängän rämettyneeseen reunaan rajautuva aurauksen osin tuhoama asuinpaikka, jolla on toistakymmentä asumuspainannetta.
Keskeinen alue on lounas-luode -suuuntaisen tilanrajan (tilojen 845-401-4-54 sekä 845-401-4-72) vaiheilla. Alue oli kohteen löytymisvaiheessa 1985 osittain metsäaurattuna.
Rajalinjan vaiheilla on pari selvästi erottuvaa asumuspainannetta, viisi todennäköistä kotasijaa ja pari pienempää kuoppaa. Rinteestä on otettu hieman maa-aineksia ja sen halki kulkee polku pohjoisesta etelään. Likimain 40 m ylempänä polun varrella on ainakin yksi osin kaiveltu asumuspainanne ja pari ilmeistä kotasijaa.
Rajalinjalta itään noin 20 m metriä on aurausalueen törmällä ollut ainakin pari asumuspainannetta. Täällä todettiin runsaasti kvartseja ja liuskeainesta sekä liesiä osoittavia palaneiden kivien keskittymiä. Myös joitakin kiviesineitä kuten tuura ja talttoja lojui ojanteissa. Maapohja on varsin kivistä, mutta osin myös hienohiekkaista.
Selviä tai mahdollisia asumuspainanteita on edellisillä alueilla havaittu 12 kpl.
Myös vetisen notkelman takana koillisessa on ylemmillä törmillä havaittu varsin laajalla alueella hajallaan löydöksiä ja liesiä.
Inventointitietojen perusteella kohteen aluerajaaminen on vaikeaa. Seutukaavaliiton suiojelukohdeluettelossa (1992) sen on todettu sijoittuneen tilojen Hannunpelto 4:45, Uusilampela 4:52 ja Kumpula 4:54 alueille. Asuinpaikka-alueen äärikoordinaatteja:
Lokakussa 2018 tilan 845-401-3-34 metsänkäyttöilmoituksen takia tehdyssä tarkstuksessa ei metsänkäytön muokkauksen todettu kohdistuvan havaittavaan muinaisjäännökseen (rakenteisiin). 1980-luvulla paikannettu painannealue (ainakin neljä asumuspainannetta skeä maakuoppa) havaittiin luoteisten kahden tilanrajan vaiheilla (845-401-4-54 sekä 845-401-4-72, ks. edellä) sekä kaksi mahdollista asumuspainannetta jälkimmäisellä tilalla, 1980-luvulla havaitun pohjoisemman pienen kotitarve hiekkakuopan vaiheilla.

Kannikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ossauskosken voimalasta n. 3 km pohjoiseen oleva metsärinne. Metsänkäsittely 1980-luvulla on vaurioittanut kohdetta ja yhtä varmana pidettävää sekä yhtä mahdollista asumuspainanetta. Näistä noin 30 m pohjoiseen on metsän puolella todettu säilyneenä kaksi asumuspainannetta. Löytöhavainnot koostuvat kvartsista, liuskeesta ja liuske-esineiden teelmistä. Palaneita kiviä on myös todettu merkkinä rikkoutuneista liesistä. Suon reunasta löytöalueelle on noin 100 m.
Maaperän käsittely alueella on ollut harvasarkaista, joten myös säilynyttä asuinpaikkaa on varsin laajalti.

Myllyaho (845010116) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vaaran eteläreunassa olevan pienen hiekkakuopan reunassa. Löydöt kvartsi-iskos, palanutta luuta.

Tynnyripäri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tynnyripärin länsirinteessä, suon reunassa oleva törmä. Metsäautotie hajottanut keskeisen osan asuinpaikkaa. Löydöt retusoitu pii-iskos, kvartsia.

Alakangas (845010118) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alakankaan asuinpaikkakohde sijaitsee Kemijoen Ossauskoskesta kolmisen kilometriä kaakkoon. Asuinpaikka on soiden ympäröimän Viitamaan metsäsaarekkeen länsilaidalla, Anttilankankaan koillispuolella. Paikalta on saatu löytöinä kvartsia, liuskeiskos sekä palanutta luuta.
Soiden saartama alava metsäsaareke kohosi muinoin saarena Litorinamerestä (46,5 - 52,6
m mpy.)· Länsipäässä on loivasti suohon viettävä rinne, jonka kivensekaiseen hiekkamaahan kaivetusta koekuopasta keskeltä koskematonta metsämaata löytyi palaneiden kivien lomasta palanutta luuta ja kvartsia (tarkastus 1988). Alueelle tehtiin vain tämä yksi koekuoppa metsälinjasta noin 10 m pohjoiseen ja noin 30 m suon reunasta itään.
Monissa tuulenkaadoissa näkyi kuitenkin myös palaneita kiviä. Tämän perusteella voi arvioida paikalla olevan kivikautisen asuinpaikan.
Löytökohdassa oli liesi noin 20 cm syvällä punaruskeassa hiekassa, yli 10 cm:n huuhtoutumiskerroksen alla. Asumuspainanteita tai muita kuoppia ei todettu, joten kohde lienee tilapäisen siirtymä- tai pyyntileirin sija.
Viitamaalla on muitakin kivikautisen asuinpaikan kannalta soveliaita kohtia, mutta metsämaaston vuoksi niissä ei lähempiä havaintoja maanpinnalta voitu tehdä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa löydettiin kaksi raaka-ainekiveä (kvartsi ja kvartsiitti), joiden molempien pinnoissa on jälkiä kiviaineksen iskemisestä. Raaka-ainekivet merkitty alakohteina.

Eresmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka n. 950 m Kemijoen rannasta etelään, suon reunassa. Löydöt kvartsia.

Hietala (845010120) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kätkävaaran luoteissivustalla olevan suon reunustamalla olevan alimman törmän päällä sijaitseva kivikautinen asuinpaikka. Alue on noin 1 m suosta kohoavaa hienohiekkaista tasannetta, joka on 1950-luvulla raivattu asumis- ja vilelyalueeksi. Löytöalue on Hietalan talosta n. 50 m länsilounaaseen olevalla pellolla. Tuolloin paikalla oli havaittu syvä ja laakea painanne, mahdollinen asumuspainanne, joka täytettiin traktorin kulun helpottamiseksi. Kiviesineet (mahdollinen tuura, teelmä ja liuskekappale) ovat talosta n. 30 m länsilounaaseen oelvan peltotörmän kohdalta, jossa oli myö todettu punertavaa hiekkaa ja kvartsi-iskoksia. Vuoden 1988 tarkastukseessa todettiin vain joitakin palaneita kiviä. Löytökorkeus viittaisi kampakeramiikan alkuun.
Törmän alle suopeltoa raivattaessa löytyi v. 1957 ojakohdalta puinen mela (KM 24265) talosta noin 80 m pohjoiseen ja törmän reunasta 50 m pohjoiskoilliseen. Sittemmin suo on metsittynyt.

Sirkonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 22 kilometriä itäkoilliseen ja Kemijoen Ossauskoskesta noin 6 kilometriä itään. Kohde Sirkon luoteislaidalla oleva asuinpaikka, jolla on pituutta noin 700 metriä. Alueella on kaksi laajaa asumuspainannekeskittymää, joista lounaisessa on noin 41 ja koillisessa noin 24 painannetta. Löydöt paikalta ovat kvartsia, liusketta.
Alueen pohjoisosassa on erikoinen, viisikulmaiselta perustalta vaikuttava, yhdeltä sivultaan kivirivillä rajattu ala. Se erottuu ympäristöstään varsin hyvin. Rakenteen funktiosta ei ole varmuutta, mutta se saattaa olla kodansija. Rakenteen sisähalkaisija on noin 7,5 metriä.

Korpela (845010123) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta runsaat 22,5 kilometriä koilliseen ja Kemijoen Ossauskoskesta noin 6,5 kilometriä itään. Asuinpaikka on Sirkon pohjoisosan länsilaidalla. Alueella on ainakin 24-26 asumuspainannetta. Löydöt paikalta käsittävät Ka II -keramiikkaa, kvartsia, liusketta ja piitä.
Asuinpaikka-alueen etelä- ja pohjoispään koordinaatit ovat:

Korkia-aho (845010125) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 14,0 kilometriä kaakkoon. Paikalla on kivirakka, jonka pohjoispäässä on korkeimmalla kohdalla, itään avautuvan rinteen reunassa kaksi vierekkäistä kivirauniota. Harjulta avautuu näköala koilliseen, Suuripää-nimiselle suoalueelle.
Metsäisen ahon topografiaa hallitsevat Litorinameren kasaamat kivivallit. Pyöreähköt rauniot saattavat siten olla luontaisiakin, mutta niiden sijoittuminen rakan korkeimmalle reunakohdalle viittaa ihmisen toimintaan. Ahon pohjoispäässä on pieni kuopanne, joka saattaa olla myös ihmisen toiminnan tulosta. Rakan ylärinteen kivikkoon on lisäksi tehty ainakin yksi säilytyspurnuksi määriteltävä kuoppa.
Vuoden 2012 inventoinnissa rakkakuoppien lisäksi löytyi kahdeksan metriä halkaisijaltaan oleva pyöreä röykkiö, joka on noin 1.5 metriä korkea. Röykkiötä on vaikea havaita ja sen muotoja on vaikea tulkita, koska sen päällä kasvaa puita ja aluskasvillisuutta. On mahdol­lista että röykkiön kaakkoisreunaa on kaiveltu.

Kattilankorva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ossauskosken itärannan alavalla peltoaukealla, patovallin eteläsivulla. Hienoa hiekkamaata. Löydöt kvartsia, liusketta.

Pieskanaapa NW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vähäisiä löytökohtia Luppovaaran itäpäässä olevan Pieskanaavan reunassa.

Rakkaviita (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Mikonahon ja sen lähialueen kivikautisten asuinpaikkojen itäpuolella on Rakkaviita-niminen laaja kallioalue. Se muodostuu ainakin läntisimmän ulokkeensa osalta kokonaan emäksisestä
tuffiitista, jota arkeologisessa kirjallisuudessa on jo varhain nimitetty sädekiviliuskeeksi.
Rakkaviidan esiintymä on välittömästi kivikautisella asuinpaikalla oleva, länsipäästään noin 60 x 30m laaja j a noin 7,5 m korkea, rosoinen liuskepaljastuma. Siinä on runsaasti tarkoituksellisen louhinnan ja/tai luontaisen rapautumisen aiheuttamia murroksia. Kalliosta irtoaa kankimaisia kappaleita, joista saattoi tehdä mm. tuuria. Kallion reunamat ovat
kokonaisuudessaan irronneiden liuske kappaleiden peitossa, joten valinnan varaa kivikauden miehellä oli määrättömästi.
Kallioalueen länsipään pohjoisreunalta on otettu liusketta useasta kohdasta noin 400 metrin matkalla (Kotivuori 1991: Alueet A-C; Mökkönen 2020: Havainnot 1-7).

Hirsikangas (845010130) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Ossauskosken ja E75-tien (ent. E4) pohjoispuolella, aivan tien pohjoireunassa, on Yli-Peuran ja Hakalan talojen välisellä noin 1,6 kilometriä pitkällä osalla harjavia liuskekalliopaljastumia. Ne kuuluvat Tikanmaan muodostumaan, joka saa alkunsa Kivalon länsireunasta jatkuen Ylitornion ja Tervolan rajamaille.
Kalliopaljastuma on vain osittain maan pinnalla. Muodostuma on selvästi kivikautisen louhostoiminnan keskeisin tyyssija Peräpohjolassa ja samalla Tervolan Kivisepäntyön materiaalin alkulähde. Tuffiitin (sädekiviliuskeen) ottoalueita on vuoden 1991 tarkastuksessa arvioitu sijoittuvan viidelle alueelle.
Tulevaisuudessa kalliota uhkaa nelostien oikaisuhanke, joka alkanee tältä kohdalta.
Liuskekkalliopalajastuman äärikoordinaatit ovat:

Rakanmäki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Rakanmäki sijaitsee Kemi - Tornio -rautatien pohjoispuolella n. 1 km Pasasen pysäkistä pohjoiseen ja on sijainnut hietikkoniemellä, joka on etelästä pistänyt sittemmin kuivattuun Laivajärveen.
Mäen rakkaisella laella erottuu 8 laakeaa röykkiötä ja niistä etelään on rakkaan kaivettu pystyseinäinen ja tasapohjainen viisikulmion muotoinen "susihauta". Asuinpaikka sijaitsee mäen hakatussa ja sittemmin äestetyssä koillisrinteessä. Asuinpaikka on kooltaan n. 150 x 300 m. Kaivauksissa asuinpaikalta löydettiin merkkejä metallin valannasta.
Löydöt ajoittavat asuinpaikan ja röykkiöt vanhemmalle tai keskiselle rautakaudelle (n. 200-600 jKr), viisikulmainen "susihauta" on ajoittamatta.
Pakalta on löytöinä mm. liesikiveyksiä, ns. norrlantilainen ns. lapioharkko (rautaharkko), kaularenkaan katkelmia, soikeita tuluskiviä, rautainen nuolenkärki, pronssispiraaleja, kuonaa, tiivistettä, upokkaiden paloja ym. Vuoden 1987 kaivauksissa tutkittiin yksi hautaröykkiö myös asuinpaikka-alueelta (palsta 851-418-30-8).
Rakanmäki luetaan valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Piispankivi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Piispankivi, suuri rajapyykki, sijaitsee Iso-Huituri -saaren pohjoisosassa kolmiomittauspisteen vieressä saaren korkeimmalla kohdalla (5-7,5 m mpy.). Pyykin seinämät on ladottu kookkaista kivenjärkäleistä. Pohja-ala on nelikulmio. Suurin sivun pituus on n. 6 m, ja korkeutta pyykillä on nykyisellään yli 2,5 m. Pyykki on sortunut yläosastaan ja pohjoislaidaltaan. Pyykkiä on pidetty Uppsalan ja Turun piispojen hiippakuntien rajamerkkinä, joka lienee rakennettu 1300-luvun puolivälissä. Rakenne on koko Perämeren kansallispuiston muinaisjäännöksistä historiallisesti merkittävin.
Pyykkiä on käytetty myös merimerkkinä. Muistitiedon mukaan sen länsisivu on ollut maalattu valkoiseksi ja sen päälle on pystytetty puinen merimerkki.
Kolmiomittauspisteen sijainti on merkitty alakohteena. Samoin alakohteina on merkitty pyykin läheisyydessä olevat kaksi kuoppaa sekä 4 röykkiötä, joista kolme lienevät merimerkin tukirakenteita.
Saaren pohjoispäässä on rannan tuntumassa kivirakenteita. Eteläosan rakennuksenpohjat ja muita kivirakenteet ovat erillinen muinaisjäännöskohde (Kemi Iso-Huituri).

Oravaisensaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tornion kirkosta 7 km pohjoiseen Tornionjoen Oravaisensaaressa. Saaren eteläosasta on tavattu 1400-luvun hopearahakätkö (n. 600 rahaa). Alueen kaivaustutkimuksissa paikalta tavattiin rakennuskantaa, joka ajoittuu viimeistään 1500-luvulle. Kyseessä on keskiaikaan ja historiallisen ajan alkuun ajoittuva kohde
Kohde on merkitty peruskarttaan muinaisjäännösmerkillä ja tekstillä "hist. ajan asuinp.".

Kiviranta Virkamaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Kivirannan Särkinärän ja Liakan välillä olevalla hietikkokankaalla on Suomen sodan (v. 1808-09) aikainen hautausmaa. Haudoilla on kiviä, ja keskellä kangasta on iso kivi, jossa on kaiverruksia. Kohde on Kotiseutuyhdistyksen hoidossa. Kohteella sijaitsevat kaksi muistomerkkiä on merkitty alakohteina.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohdetta rajaavien kivien kulmapisteet paikannettiin (gsp, mittaustarkkuus ± 3–4 m), ja vietiin muinaisjäännösrekisteriin alakohteina.

Tieva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Miekojärven Honkasaarenselän itärannalla Tievan tilan (854-406-15-9) raivatulla pellolla ja talon pihapiirissä on 1880-luvulta alkaen löydetty kiviesine tuura (KM 2270:3) sekä kivitaltta (KM m13549) ja kvartsia. Taltta on Tievan asuinrakennuksesta noin 20 m itäkaakkoon, noin 30 m Miekojärven rannasta.
Vuonna 2016 Tievan lähialueella, pohjoisemmalla tilalla (854-406-15-10) tehtiin sähkölinjan pylväiden uusimiseen liittyviä kaivutöitä, joiden takia valvottiin kahden pylvään perustuskaivantojen kaivutyöt, mutta muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä
ei todettu.

Tievanrinne (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; "Lapinhauta" Parpalan talosta n. 150 m itäkaakkoon Tievanvaaran jyrkässä männikkörinteessä. Kaivauksissa negatiivinen tulos. Kohde on entisöity.

Korkeaniemi (854010004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lankojärven eteläosassa harjanteella, jossa sijaitsevat Korkeaniemen tilan rakennukset, viljelysmaalla. Löydöt tuuria, talttoja, kirveitä, teelmiä.

Alajoen saajo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä Lampsijärven kaakkoispään koillisrannan läheisyydessä, Alaperänlahteen laskevan Alajoen suun itäpuolelle muodostuvassa niemekkeessä. Kiviesineet KM 9335:1-5 ovat löytyneet vuonna 1930 Lampsijärven
Alajoen Saajosta peltoa tehtäessä. Esineet (pohj.poikkikirves, kourutaltta, kolme pohjalaisen taltan teelmää) löytyivät kaikki n. 1 m:n säteeltä; n. 100 metrin päästä rannasta, järveen loivasti viettävästä viljelemättömästä savimultamaasta. Tornionjokilaakson
maakuntamuseoon tallennetun tuuran katkelman löytöpaikka (löytö 1931) ollut tuntematon. Vuoden 1984 inventoinnin aikana tavoitettiin jälkimmäisen löydön 85-vuotias löytäjä Lampsijärvellä. Hän tiesi em. esineiden löytöpaikan jo pitkään autiona olleen kotitalonsa lounaispuolella sijaitsevat pensoittuneet peltosarat. Löytöpaikka lienee mökistä n. 30 m lounaaseen. Paikalla on n. 20 cm peltomaata, alla hiesu. Etenkin törmän alla suojänkän reunassa oli sammalkerroksen alla turpeessa erittäin vahva nokikerros
(kenttäranta ?). Löytäjä kertoi isänsä raivatessa peltoja alueelta nousseen hiiliä n. 40 cm:n syvyydestä. Edelleen olisi kolmas henkilö löytänyt Alajokisuulta nykyisistä tyypeistä poikkeavan silmällisen rautakirveen, joka kertojan mukaan olisi toimitettu
Oulun museoon. Tällaista esinettä ei maakuntamuseon kokoelmissa kuitenkaan ole (enää). Inventoinnissa havaintojen tekoa vaikeutti alueen pensoittuminen. Rinne nousee itään kangasharjanteeksi.
Mainittua rakennusta ei ole enää pystyssä, ja vain koillis-lounais -suuntaiset vanhat viljelysalueen reunaojat on merkitty per2010-luvun peruskartalle.

Hannunranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellojärven länsirannalla Lahden asuinrakennuksesta n. 60 m luoteeseen viljelysmaassa. Löydöt kirves, taltta, teelmä, kvartsia ja hiiltä.
On mahdollista, että myös Hannun talon uudispellolta löytynyt kiviesine (KM 3840:4) on peräisin juuri Hannunrannasta.

Kolhonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lankojärven itärannalla, rantaan viettävällä hiekkaharjanteella, Mäntyrannan asuinrakennuksen luona. Löydöt taltta, teelmä, kvartsi- ja kivilaji-iskos.

Mäki ja Eerola (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Turtolan kylässä, Tornionjoen ja siihen laskevan Kurkkiojoen suun risteyskohdan eteläpuolella, luoteeseen työntyvässä niemessä. Maantien itäreunassa sijaitsevan Mäen tilalta sekä maantien länsipuolisilta, Tornionjokeen rajautuvilta koulun tontilta sekä Eerolan ja Eskon tiloilta on otettu talteen lukuisia kivikautiseen tai sitä myöhempään esihistorialliseen asuinpaikkaan kuuluvia esinelöytöjä.
Turtolan koulun tontilla tehdyissä koekaivauksissa 1990 on todettu jäännöksiä (perustuksia, tulisijoja) historiallisen ajan asutuksesta (Westolan talo), joka on radiohiiliajoitusten perusteella ajoitettu 1400-1600-luvuille. Ajoituksen perusteella paikalla voi olla myös rautakauden lopun asutusta, mutta sitä ei ole arkeologisesti varmuudella todennettu.
Esihistoriallisina löytöinä on otettu talteen kirveitä, tuuria, hioin, kvartsia, savitiivistettä ja palanutta luuta. Historiallisen ajan löydöt ovat pääasiassa porsliinia, rautanauloja, tiiltä, tuluspiitä ja lasia. Alueella on asuttu vuosisatoja ja muinaisjäännös on ilmeisesti ainakin pintaosistaan tuhoutunut pitkään jatkuneessa maankäytössä.
Maantien länsipuolelta löytöjä on koulun tontin lisäksi saatu talteen Eerolan ja mahdollisesti myös Eskon tilojen alueelta. Eerolan peltolohko on tarkastettu rakennuslupahakemuksen takia vuonna 2008, mutta koekuopituksessa ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.
Kohde sisältää myös Pellon sisäisen järjestysnumeroinnin mukaisen kohteen 46.
Muinaisjäännösalueelle tehtiin tarkkuusinventointi suunnitelluille sähkökaapelilinjojen alueille koekuopittamalla vuonna 2023. Koekuoppien perusteella kaapelilinjojen alueen mahdolliset kiinteät muinaisjäännökset ja kulttuurikerros ovat tuhoutuneet pitkäkestoisen maanmuokkaustoiminnan yhteydessä. Talteen otettiin kivikautista sekä historiallisen ajan esinelöytöaineistoa.

Orankikoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alavalla jängästä raivatulla niityllä. Löydöt tuuria, kirves, teelmä.
KM 11743 löytyi syksyllä 1939 maata kuokittaessa n. 10 cm:n syvyydestä turpeesta Naamijoen rannalta n. 20 m itään ja Ojansuun nykyisistä rakennuksista n . 50-60 m pohjoiseen. Alue on alavaa suojänkästä raivattua niittyä, joka alueen itäpuolella nousee
muutamia metrejä kuivemmaksi kankaaksi. Pohjoispuolella kosken
niskalla, rakennuksesta n. 250 m pohjoiseen, sen sijaan maasto nousee peräti n. 15 m Orankiharjun hiekkaiseksi kangasharjanteeksi. Löytäjän muistelun mukaan edellisestä löytöpaikasta pohjoiseen kosken rannalla sijaitsevasta perunamaasta löytyi
rikkoutunut (?) kivikirves 1943. Esine on voinut olla myös tuura. Löytöpaikka on Orankiharjun alla Syväniemen vanhojen rakennusten luoteispuolella (nykyisestä asuinrakennuksesta n. 250 m pohjoiseen). Harjanteen kohdalla tienpohjan profiilissa (joen rannasta n . 20 m itään) oli punaisenruskean ja harmaan sannan muodostama
n. 5-10 cm paksu likamaakerros, alla ruskea savihiekkaa.
Alueelta löytynyt kolmas kiviesine, taltta on tummaa sädekiviliusketta. Mahdollisesti tämä on alun perin kaksoistaltaksi valmistettu esine.
Esinelöytöjen valossa näyttää mahdolliselta, että alueella on sijainnut koskenranta-asuinpaikka. Orankiharjun pyyntihaudat ovat paikallistetuista löytöpaikoista n. 200-300 m koilliseen (ks. Orankikoski 2). Orankiharjun pyyntikuoppien seutua on mainittu lappalaisten asuinpaikaksi.

Kieksiäisniemi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Tornionjoen rannalla, n. 1,5 km Naamijoen suusta pohjoiseen, vt 21:n molemmilla puolilla on 12 pyyntikuopan ryhmä. Vuoden 2008 tarkastuksessa havaittiin kaikkiaan yhdeksän kuoppaa tai painannetta dyynien harjalla, kuusi tien länsipuolella, kolme sen itäpuolella. Yhtä enemmän (30 - 40 m) sisämaassa pohjoisessa olevaa (n:o 6) lukuun ottamatta ne ovat yhdessä rivissä. Valtaosa on pitkänomaisia ja soikeita ja oikeastaan "kaksoispainanteita" muodostuen kahdesta matalamman väliharjanteen jakamasta osasta. Kuopasta 1 tällaista väliharjannetta ei havaittu. Tien itäpuolen kuopista (1, 7 ja 9) n:o 7 kauimpana idässä on suurin ja valleilta mitaten 15 x 7 m ja 1 m syvyinen. Muut ovat kooltaan noin 7 - 9 x 3 - 4 m ja 60 - 70 cm syviä. Kuopista kaksi (8 ja 9) ovat molemmin puolin tietä sen osin leikkaamina. Mahdollisesti nekin ovat alun perin olleet pitkänomaisia. Tarkastuksen yhteydessä koepistoja ei tehty, eikä pintalöytöjä havaittu idästä länteen kulkevilla kankaan tieurilla. Todennäköisesti ainakaan kaikki kuopat tai painanteet eivät ole pyyntikuoppia.
Vuoden 1984 inventoinnin kartan perusteella myös vuoden 2008 tarkastukseen pohjautuvan aluerajauksen ulkopuolella luoteessa ja idässä voi olla 2-3 painannetta.
Maantien länsireunassa sijainneen kuopanteen pohjalta lienee löytynyt pienikokoinen tuura (KM 12259, ns. Turunvuopion löydön tiedot, mahdollisesti esine kuitenkin Kieksiäisniemestä).

Korpivuoma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Korpivuoman tilalla pelloksi raivatun suoalueen pohjoislaidalla. Löydöt tuura, talttoja, kvartsia. Sama kohde kuin Pello 44!

Kentänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Rattosjärven itärannalla, Kentänniemellä olevassa viljelysmaassa. Kentänniemi on aukeaksi raivattu matalaksi kummuksi kohoava niemeke. Paikalla ei asuttu 1984. Kentänniemessä aiemmin asunut maanviljelijä oli perunamaata raivatessaan syksyllä 1950 löytynyt tasataltan (KM 13052) "vanhasta kalakentästä,
n. 10-15 cm:n paksuisesta suomukerroksesta". Löytöpaikka on niemen eteläpuolella sijaitsevan ladon seutuvilla n. 5 m järven rannasta. Löytöpaikan korkeus järven pinnan tasosta on n. 1 m. Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä koepistolla tarkistettaessa paikan maaperää oli turpeessa kvartsi-iskoksia. Noen mustaksi värjäämä paikoin suomuja sisältävä peltokerros ulottui n. 10-20 cm:n syvyyteen. Syvemmällä oli vastassa hiekka. Niemekkeen
pohjoislaidalta matalasta rantavedestä löytyi kärjestään murtunut, vihreästä sädekiviliuskeesta tehty mahdollinen oikokirveen teelmä.
Niemekkeen itäpuolella (n. 25m asuinrakennuksesta itään), kosteamman lehtimetsän reunassa, todettiin kymmenkunta epämääräisen muotoista ja kokoista painumaa. Kuopanteet olivat n. 40 cm:n syvyisiä ja osa kivillä täytettyjä. Ne leinevät kuoppiin haudattujen pellonraivauskivien kuoppia. Inventoinnissa saadun tiedon mukaan Ylitornion Väystäjässä asunut henkilö kertoi löytäneensä lähistön metsästä ison kiven päältä jäkäläkerroksen alta rautaisen, ruostuneen sirpin.
Paikalla tehtiin kartoitusta sekä 4 koekuoppaa v. 2000. Niemeen oli vuonna 1995 rakennettu kesähuvila, jonka lupamenettelyssä muinaisjäännöstä ei ollut otettu huomioon. Kumpareen eteläpuolella todettiin kaksi painannetta, joista suuremmassa todettiin kaksoismaannosta, ja se arvioitiin asumuksen pohjaksi. Löydöistä talletettiin yksi ? kvartsi-iskos.

Kaaranes 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaaranes 1 (Kaaraneskoski 1) kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Miekojärven ja Vähä-Vietosen välisellä hiekkaisella männikkökannaksella, entisen Kaaraneskosken uoman eteläpuolella. Kosken yläpuolinen Vähä-Vietonen on nykyään padottuna voimalaitosaltaana. Runsaslöytöinen asuinpaikka sijoittuu hiekkakuopan ympärille ja on suurelta osin hiekanoton ja voimalaitoksen rakentamisen tuhoama. Asuinpaikalla on tehty laajahkoja kaivauksia 1997-98. Se sijoittuu muinaisen merivaiheen vähitellen laskeneelle rannalle noin 83 - 90 m korkeudelle merenpinnasta ja sen laajuuden on arvioitu olleen vähintään hehtaarin luokkaa. Asuinpaikan alaraja muodostuu sorakuopan länsipuolen peltoalueen reunaan ja etelässä asuinpaikka ulottuu noin 30 m sorakuopan eteläreunan eteläpuolelle. Yläraja on sorakuopan itäpuoleisen hiekkarinteen yläreunassa. Sen alkuperäinen pohjoisreuna on ulottunut voimalaitoksen kohdalle, ilmeisesti sen pohjoispuolellekin, jossa nykyistä edeltänyt koskiuoma on sijainnut (vrt. inv. 1984, Kaaranes 2 Koski).
Löytöjen levinneisyyden perusteella asuttuja rantavyöhykkeitä on ollut useampia. Asuinpaikka näyttää hylätyn Miekojärven kurouduttua merestä, jolloin rantavyöhyke muuttui matalaksi savipohjaiseksi kosteikoksi. Löydöt koostuvat liuske-, kivilaji- ja kvartsiaineistosta ja palaneesta luusta, joka yleensä voitiin määrittää kalojen luuksi. Paikoittain asuinpaikalla esiintyi kuitenkin myös hylkeen- ja hirvenluuta.
Kivikautinen asutusvaihe sijoittuu myöhäismesoliittiselle kivikaudelle. Myöhempään asutusvaiheeseen viittaavia keramiikkalöytöjä ei ole. Asuinpaikalta on hiiliajoitus (Hela-323, 6310 +- 85 BP).
Lännempänä, Saunalahden itärannan läheisyydessä, asuinrakennuksen länsipuolella on (ollut 1987) kaksi maan ja kiven sekaista kumparetta harjanteen reunassa, n. 50 m vanhan koskiuoman eteläpuolella. Nämä ovat noin 4 m halkaisijaltaan sekä 1 m korkeita. Toisen pinnalla on kiviä mahdollisesti kehämäisesti aseteltuina. Edelleen lahden kaakkoispohjukan lähellä on kivirakenne, mahdollisesti 1800-luvun puolimaissa käytetty ruumiskellari. Vuonna 1987 se oli katoton, suurehkoista seinäkivistä muodostunut ja noin 5 m laajuinen kivirakenne.
Kaaraneskosken etelärannalla on laaja pesäkkeinen muinaisjäännösalue (Kaaranes 1-4), jonka eri kohteiden välisiä rajoja on vaikea määritellä.
Vuonna 2016 Kaaraneskosken munaisjäännösalueella tehtiin arkeologisia tutkimuksia sähkönsiirron kaapelointihankkeen sekä sähköaseman rakentamisen takia: elokuussa 2016 kaapelointilinjojen koekuopitusta noin 500 m matkalla, jonka havaintojen perusteella lokakuussa kaapelointityön valvontaa n. 155 m2 alalta sekä pienehköjä ja pieniä aluekaivauksia, yht. 40,25 m2 ala. Tutkimukset kattoivat Kaaranes 1-2, 3 sekä 4 Lohilahti alueita.

Kaaranes 4 Lohilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaarneskosken niskan kohdalla Vähä-Vietosen säännöstellyn järven Lohilahden etelärannalla, männikkökankaalla. Tieleikkaus ja hiekanotto ovat tuhonneet osan kivikautisesta asuinpaikasta. Asuinpaikkalöytöinä on otettu talteen kirves, tuura, esineiden katkelmia ja kvartsia. Paikalla on tienristeyksen länsipuolella todettu inventoinnissa 1984 ojaleikkauksesta liesi, joka on radiohiiliajoituksen perusteella ajoitettu rautakaudelle. Alueella olevan hiekkakuopan paikalla lienee sijainnut pääosa pyyntikuoppajärjestelmästä, josta 1984 inventoinnissa havaittiin vielä ainakin 18 kuoppaa. Sittemmin alueella olevan kesämökkirakentamisen yhteydessä 1990-luvun alussa on tuhoutunut pääosa kuopista. Vain 3-4 kuoppaa oli koskematta 1997, kun alueella tutkittiin yksi osin peitetty pyyntikuoppa. Sen pintakerroksen pohjalla heti karikkeen alla oli myöhemmin tehty liesikiveys. Varsinainen pyyntikuoppa ajoittui radiohiiliajoituksen perusteella kivikautiseksi ja liesi rautakautiseksi.
Myös kaksi pyyntikuoppaa (toinen mahdollisesti varastokuoppa) sijoittuu Kaaraneskoskentien länsipuolelle, Kaaraneksen tilalle länteen johtavan eteläisemmän pistotien pohjoispuolelle, melko kivikkoiselle kankaan osalle.
Muinaisjäännösalueella olevan asuinrakennuksen ympäristöön on 2000-luvun peruskarttojen perusteella edelleen rakennettu useita pieniä ulkorakennuksia, joiden vaikutukset muinaisjäännökseen eivät ole tiedossa.
Myös Lohilahden (kosken) saaressa, aiemman kosken rannalla on kaksi kumparetta, sekä kosken pohjoisrannalla yksi kumpare.
Kaaraneskosken etelärannalla on laaja pesäkkeinen muinaisjäännösalue (Kaaranes 1-4), jonka eri kohteiden välisiä rajoja on vaikea määritellä.
Vuonna 2016 Kaaraneskosken munaisjäännösalueella tehtiin arkeologisia tutkimuksia sähkönsiirron kaapelointihankkeen sekä sähköaseman rakentamisen takia: elokuussa 2016 kaapelointilinjojen koekuopitusta noin 500 m matkalla, jonka havaintojen perusteella lokakuussa kaapelointityön valvontaa n. 155 m2 alalta sekä pienehköjä ja pieniä aluekaivauksia, yht. 40,25 m2 ala. Tutkimukset kattoivat Kaaranes 1-2, 3 sekä 4 Lohilahti alueita.

Lehtilaki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ratasjärven kaakkoispuolella viljelysmaan alimmalla rinneterassilla, jängän reunassa.
Vuonna 1959 Kansallismuseoon lähetetty poikkikirves (KM 14643) löytyi Lehtilaen tilalta peltoa kuokittaessa n. 40 cm:n syvyydestä törmän rinteestä. Löytöpaikka oli "kuivan maan reunassa, n . 100 m joesta" (Vuomajoki). Paikka on pelloksi raivatun rinteen alaosassa, alimmalla "terassilla" lähellä jänkän reunaa (nyt jo pensoittuneella saralla); n . 300m itäkoilliseen Lehtilaen rakennuksista. Maaperä paikalla on hieta, alla savi ja hiesu. Löytäjä osoitti paikan 1959 tarkastuksessa (1964).
Vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä ei kirveen löytöpaikalla rinteen alaosassa havaittu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä oja-aurauksista. Sitä vastoin ylempää rinteestä (Z= 90 m, po. 110 m mpy?) havaittiin rikkoutuneessa pellon pinnassa nokista hiekkaa, hiiltä ja joitakin vuorikristalli-iskoksia. Paikka on Lehtilaen talon alapuolella maantien laidassa, muuntajapylväästä n. 10 m kaakkoon. Löydöt viittaavat kivikautiseen asuinpaikkaan. Kirveen löytöpaikalle tästä on matkaa n. 200 m. Talon isäntäväki ei muistanut alueelta tulleen muita muinaislöytöjä.
Lehtilaen kohde käsittää siten merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, sekä rinteen alaosassa että sen yläosassa. Kohteen luonteen selvittäminen edellyttäisi koekuopitusta.

Pukinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Nuasjärven itärannan länteen pistävän niemen eteläreunalla viljelysmaalla, vastapäätä salmen länsipuolella sijaitsevaa Säikkäränniemen Teeriniemi--
nimistä löytöpaikkaa. Vuonna 1957 löytyi keskentekoinen kirves KM 14759:1 maata raivattaessa vuokratontin pihamaalla Pukinniemen etelälaidalla. Esine löytyi perunapeliosta 50 cm:n syvyydestä (savimaasta?), n. 6 m saunan lounaisnurkasta rantaan
päin. Löytöpaikka on n. 1,5 m järven pinnan yläpuolella. Kvartsi-iskoksen (KM 14759:2) löysi Aarni Erä-Esko tarkastusmatkallaan 1959 kirveen löytökohdalta Nuasjärven rantahietikosta.
Inventoinnin 1984 aikana saatiin tieto myös paikalta löytyneestä kapeasta hioinkivestä, liipasta (n. 30 cm x 5 cm) sekä kuvailusta päätellen mahdollisesti myös jauhinkäsikivestä. Maata käännettäessä alueelta oli paljastunut myös useita "asutulta vaikuttaneita paikkoja"; vanhojen nuotionsijojen jäännöksiä. Niemen kärjessäkin oli ollut nuotiokiveys, joka voi kuitenkin olla myöhempinä aikoina poromiesten paikalle jättämä. 1984 inventoinnissa todettiin löytöpaikan yläpuolella, Sitomaniemen tilalle johtavan tien leikkauksen profiilissa, Pukinniemen etelään laskeutuvassa rinteessä myös n. 20 cm:n syvyyteen ulottuva noen värjäämän hiekan häiriö. Tulen rapauttamaa kiveä oli lähellä maan pintaa. Maaperä paikalla on ruskeaa hiekkaa. Niemen kärjen rantahietikosta poimittiin myös muutamia ilmeisen luontaisesti rikkoutuneita kvartseja, jotka saattoivat olla sekundäärisiäkin alueelle rakennetun tien vuoksi.

Kotkanpesä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Orajärven luoteisrannalla vt 21:n ja rannan välissä Kotkanpesän tilalla. Löydöt hioinlaaka, kirves, tuura, kvartsia.

Salmenniemi (854010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lankojärven pohjoisosan itärannalla, Salmenrovan alarinteessä viljelysmaassa. Löydöt tuura, kvartsiesineitä, kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Vanharanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Tornionjoen varrella, Vanharannan tilan päärakennuksesta 100 m kaakkoon viljelysmaalla. Löydöt kirves, taltta.
Vanharannan löytöpaikka sijaitsee Tornionjoen rannalla, n . 400 m Teikojoen suusta (Joensuu) pohjoiseen. Alue on tasaista peltomaata, joka n. 200 m:n päässä joenrannasta nousee loivasti lounaaseen viettäväksi pensoittuneeksi rinteeksi. Alueelta oin peräisin pohjalaisen kirves (KM 15404:1), noin 100m vanharannan asuinrakennuksesta kaakkoon, tasaiselta peltomaalta. Kourutaltta (KM 15404:2) puolestaan löydettiin v. 1959 pellolta, asuinrakennuksesta n. 30 m kaakkoon. Alueella on peltokerroksen alla hiekkamaa.
Asuinrakennuksen pohjoispuolisilla peltosaroilla oli runsaasti hiiltä, mikä todennäköisimmin on peräisin paikalla olevasta (olleesta?) tervahaudasta. Muita esineitä ei vuoden 1984 inventoinnissa saadun tiedon perusteella tiedetä paikalta löytyneen.
Vanharannan rakennuksista n. 100 m eteläkaakkoon sijaitsee kesämökki, jonka kohdalla rantatörmän reunassa on maakellari. Sen pohjaa kaivettaessa kertoi omistaja noin 1 metrin
syvyydestä paljastuneen tulisijan jäännökse0t; hiiltä ja liesikiveys, jonka halkaisija oli ollut n. 50 cm. Hiekka kiveyksen kohdalla oli oranssin väriseksi palanutta. Myöskin mökin
eteläpuolisilla peltosaroilla havaittiin inventoinnissa hiiltä. Löytöjensä ja sijaintinsa perusteella Vanharannan löytöpaikka vaikuttaa mahdolliselta kivikautiselta asuinpaikalta.

Teikojokisuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Todennäköinen kivikautinen asuinpaikka Tornionjoen varressa, Teikoniemessä, Teikojoen pohjoispuolen viljelysmaalla. Löydöt koostuvat liesikiveyksestä, kivikirveestä ja palaneesta luusta. Teikoniemi on tasaista hiukan länsilounaaseen viettävää peltoaukeaa. Noin 200 m:n päässä rannasta maasto nousee jyrkemmin hiekkakankaaksi. Puromaisen Teikojoen pohjoispuolella teranssimaisesti kumpuileva, rantaan viettävä peltoaukea jatkuu aina 400 m:n päässä sijaitsevaan Vanharannan löytöpaikkaan asti. Teikojokisuussa on erotettavissa pienet hiukan ylempäristöään korkeammalle kohoavat kumpareet.
A. Erä-Eskon 1961 tarkastusmatkallaan tallentama tuura (KM 15304) oli löydetty samana vuonna Jokisuun tilalta. Esine löytyi kynnettäessä ruokamullasta tasaiselta peltomaalta. Löytöpaikka on talon navettarakennuksesta n. 30 m itään; n. 80 m: n päässä Torniojoen rannasta ja n. 3 m joenpinnan tasoa korkeammalla.
Molemmin puolin Teikojokisuun rantatörmässä havaittiin 1961 tarkastuksessa hiiltä, jota todettiin myös rantatörmästä, navetan länsipäädyn kohdalta palaneiden kivien ja palaneen luunsirpaleen ohella. Löydöt viittaavat liesikiveyksen jäännöksiin. Noin 30 m etelämpää, vanhan asuinrakennuksen rannanpuoleisesta päädystä, oli talon mukaan maata kaivettaessa vuonna 1969 n. 30-50 cm:n syvyydestä paljastunut nokista maata sekä pyöreä liesikiveys, halkaisijaltaan n. 0.5 m. Kiveys oli jätetty koskemattomaksi ja peitetty jälleen maalla. Paikka on törmän reunalla, n. 20 m:n päässä joesta.
Teikojokisuun löytöpaikka vaikuttaa löytöjensä ja sijaintinsa perusteella kivikautiselta asuinpaikalta.

Kieksiäisniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tornionjoen rannalla n. 1,5 km Naamijoen suusta pohjoiseen, viljelysmaassa ja joen rantatörmässä. Löydöt taltta, kivilajiesineen katkelmia, kvartsiesine, iskoksia, pajakuona.
Yksi kiviesine (KM 16398) on noin 260-280 m idempää, ojitetulta peltoalueelta.

Ihannehiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Miekojärven pohjoisrannalla, Kumpulan, Uusimäen ja Vuopion huviloiden välisellä rannalla. Löydöt tuuran kärkiosa, suurkirves, keihäänkärki, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia.

Hopearanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lankojärven keskiosan itärannalla, hiekkakummulla Riskun huvilan ympäristössä. Löydöt kiviesineitä ja iskoksia.

Mellanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ratasjoen ja -järven välisessä niemekkeessä, soranottoalueen kaakkoisreunassa. Hiekanotto on tuhonnut suuren osan asuinpaikasta. Ilmeisesti hiekkakuopasta tiedetään löydetyn ainakin yksi, mahdollisesti useampiakin kiviesineitä. Vuoden 1984 inventoinnissa hiekkakuopan kaakkoiskulmalta löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia sekä myös säekiviliusketta. Hiekkamontun profiilissa harjanteen reunassa oli iskosten ohella nokimaahäiriöitä. Kyseisen hiekan otolta säilyneen harjanteen päällä oli pyyntikuoppaa muistuttava soikea painuma kooltaan n. 2,5 m x 1,5 m x 0,5 m.
Löytöalueen korkeus joen pinnasta on n. 10 m ja etäisyys joesta n . 100 m. Kaakkoispuolella rinne laskeutuu alavaksi suojänkäksi, joka lienee Ratasjärven entistä nyt jo maatunutta vesialuetta. Ilmeisestikin tämän muilta osin jo tuhoutuneen harjanteen kaakkoisosassa
on ollut kivikautinen asuinpaikka.

Pitkäniemi 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rattosjärven itärannalla, Pitkäniemen kohdalla, on Vinsatvaaran alarinteessä hiekkainen kangas. Kangas laskee loivasti kohti Pitkäniemeä muodostaen terasseja, joilla on pyyntikuoppia sekä lukuisia muita epämääräisiä kaivantoja. Puusto kankaalla on mäntyvaltaista, aluskasvillisuus pääasiassa puolukkaa ja kangasrouskuja. Matkaa Rattosjärven rantaan on hieman toistasataa metriä. Maantie kulkee lähes välittömästi pyyntikuoppien itäpuolella. Rattosjärven rannan ja kankaan erottaa toisistaan hiekkatie, joka johtaa rantaan Niemelän tilalle, asetussuojellulle Niemelän entiselle virkatalolle ja saunalle pihapiireineen.
Vuoden 1984 inventoinnin mukaan metsänvartijan puustellin yläpuolella, n. 40 m länteen Korpilompoloon johtavasta tiestä, on törmän reunassa mäntykangasmaatossa 4 hautakuoppaa. Yksi kuopista on soikea; kooltaan n. 1 m x 2 m. Muut kolme ovat pyöreitä halkaisijaltaan n. 3m, 3 m ja 4 m. Kuoppien syvyydet ovat 50-60 cm. Läpimitaltaan suurin kuopista voisi olla kodanpohja (tai osittain täytetty tervahauta). Kyseisen kuopan reunoilla on n. 80 cm leveä, 5-20 cm korkea valli. Kuopan sisällä on männynkanto (v. 1984 halkaisijaltaan n. 40 cm). Kangashumuksen alla kuoppien pohjalla on 10 cm:n kerros harmaata noen likaamaa hiekkaa. Tervahaudoille tyypillistä hiilikerrosta ei esiinny.
Em. paikasta n. 120 m itään, ylempänä Vinsat-vaaran mäntykangasrinteessä,
on yksinäinen soikea hautakuoppa kooltaan 2,60 m x 1,80 m x 0,60 m. Muodoltaan ja kooltaan tämä vaikuttaa tyypilliseltä pyyntihaudalta. Kyseisestä haudasta edelleen n. 30 m
itäkoilliseen on pieni miiluhaudan pohja (ks. erilliskohde Pitkäniemi 2). Peurojen reitin voisi ajatella kulkeneen Vinsatvaaran rinnettä Pitkäniemen nokkaan, josta järven ylin. 500 m:n päässä sijaitsevaan vastakkaiseen niemeen. Tästä n. 5 km lounaaseen sijaitsee Peuravaara -niminen vaaramaa.
Kohde tarkastettiin myös vuoden 2011 metsien kulttuuriperintöinventoinnissa. Sijainti olisi pyyntikuopille mitä sopivin, sillä paikalla on hiekkainen laskeva kangas. Alueella on runsaasti erilaisia kuoppia ja kaivantoja, joista ainakin osa lienee soranoton testikuoppia. Kuopat ovat peitteisiä, joten aivan tuoreita ne eivät ole. Tämän inventoinnin tiedot kuopista gps-koordinaatteineen on lisätty rekisterin alakohteet -välilehdelle. Kohde on merkitty myös peruskartalle.

Kotavaara 1 Nokka (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kaksi pyyntikuoppaa Kotavaaran luoteiskärjessä, hiekkakankaalla, molemmin puolin Pello-Meltaus-maantietä. Paikka on Kotavaaran alla, sen luoteiskärjessä, jossa paikan leikkaa Pello-Meltaus maantie. Maasto on hiekkakangasta, joka tien länsipuolella laskee suojänkästä raivatuksi niityksi. Mahdollisesti alavan suoalueen paikalla on sijainnut muinoin vesialue.
Maantien länsipuolella, n. 20 m tiestä, niitylle johtavan pistotien molemmin puolin on kuopat, joita paikallinen perinne pitää lapinhautoina. Kuoppien koot ovat n. 2m x 2m ja 3,5 m x 2,5 m, syvyys osittaisesta täyttämisestä huolimatta n. 50 cm. Kuoppien välinen etäisyys on 10 m. Maaperä paikalla on hiekkamaata. Ilmeisesti kysessä on kaksi jäljelle jäänyttä kuoppaa pyyntihautajärjestelmästä, joka ehkä muilta osin tuhoutui Kotavaaran nokalta 1930-luvulla maantietä rakennettaessa.
Ruuhijärvellä asuva henkilö kertoi 1984 inventoinnin yhteydessä löytäneensä tietyön yhteydessä 1937 Kotavaaran nokalta tien itäpuolelle kaivetusta hiekkamontusta kivikirveen, jota hän ei kuitenkaan ollut ottanut talteen. Kirveessä oli ollut ura, mahdollisesti kiinnitystä varten. Tieleikkauksen profiilissa todennäköisen löytöpaikan tienoilla havaitsin n. 20 cm syvyyteen ulottuvan nokihäiriön.
Raivatessaan niityksi jänkkää pyyntihautojen alapuolella 1950-luvulla, kerrottiin myös löydetyn suksi ojaa kaivettaessa n. 70 cm:n syvyydestä. Tämän löytöpaikka on n. 50 m itään (länteen?) maantiestä. Suksi oli löytäjiensä muistelun mukaan ollut kömpelöä tekoa, vajaat 2 m pitkä ja n. 15 cm leveä. Esine oli jäänyt toiselle löytäjistä, jolla se ei kuitenkaan ollut enää tallessa.

Metelinvaaran Nivanniska 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka Konttajärven etelärannalla, Konttanivan suussa olevalla rantahietikolla ja -törmässä. Osittain hiekanoton tuhoama. Löydöt kvartsikaavin, kivilajiesineen kappale, iskoksia, luuta.

Metelinvaaran Nivanniska 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Välittömästi Metelinvaara Nivanniska 1 -asuinpaikan itäpuolella, Metelinvaaran länsikärjessä on 14 pyyntihaudan ketju vajaan 200 m:n matkalla.

Tervajängän kivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Seitakivi Konttajärven eteläpuolella, Metelinvaaran ja Tervajärven välisessä maastossa ja niityn reunassa. Paikalla on arkkumainen, n. 3,5 x 0,95 x 0,7 m:n kokoinen kivi kolmen noin pään kokoisen kiven varassa, maakivilohkareen päällä.

Konttaköngäs 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Konttaköngäs on koski Peuralompelosta Lankojärveen laskevassa Konttajoessa.
Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat löydökset, kvartsi-iskoksia ja sirpale palanutta luuta, ovat Konttakönkään itärannalta kosken rikkomasta rantatörmästä. Löytöpaikka on noin 250 m kosken niskalla sijaitsevasta sillasta alavirtaan Taivirovain joensuuntaisesti viettävässä kangasrinteessä. Noin 50 m löytöpaikasta alaspäin rinne laskeutuu alavammaksi pensaikoksi. Törmän profiilissa löytöpaikan tienoilla näkyi 5-10 cm paksu noen värjäämän hiekan kerros, jossa oli joitakin tulen rapaamia kiviä. Luunpalasen huomioonottaen kyseessä on mahdollisesti lieden jäänne. Huomiota herättävää alueella on könkään länsirannan, ilmeisestikin entisen joenuoman erittäin rehevä lehtomainen kasvillisuus. Könkään uoma näyttää liikkuvan itään rikkoen ja kuluttaen kosken hiekkaista itätörmää. Vanhan koskenuoman paikalla länsirannalla on uittorännin jäännöksiä.
Alueen lappalaisperinteen ja -nimistön huomioonottaen joen kaakkoispuolella sijaitseva
"Talvirovat" nimitys voi viitata vanhaan talvikylän paikkaan Konttakönkään ja Peurajärven välisessä kankaassa.nimistönsä suhteen alue on ilmeistä metsäpeurojen talvibiotooppia. (Vrt. Montonen 1974, s. 41, 91) Lappalaisia kerrotaan asuneen könkään länsipuolella vielä varsin myöhäänkin (ks. Konttaköngäs 2).

Talo-Jaivaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kangasselänteellä ja Jaivaaran kaakkoiskärjessä. N. 400 x 100 m:n alalla on noin 100 erimuotoista kivirauniota, rakennuksenpohjia ja kuoppia. Osa lienee suorakaiteen muotoisia liesiä.

Kielisenvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka noin 40 m länteen Kielisenjärven länsipäästä, törmän päällä metsätiellä ja sen molemmin puolin n. 30 m:n matkalla. Paikalla on tulenpidon jälkiä, kvartsia, kivilaji-iskoksia ja luuta.
Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat löydökset (v. 1984 inventointi) ovat rinteeseen auratusta n. 15 cm syvästä tieurasta. Löytökohtaan on hiekkamontun pohjoisreunalta matkaa n. 65rn. Paikka on n. 40 m länteen Kielisenjärven länsipäästä; törmän päällä n. 7 m järven pinnan tasoa korkeammalla. Em. tieurassa oli n. 30 m:n matkalla runsaasti kvartsi-iskoksia, joukossa mahdollinen nuolenkärjen katkelma (n. 20 mm x 15 mm x 2 mm,
n:o 13:1). Lisäksi paikalla oli ilmeisiä kivilaji-iskoksia ja palauutta luuta. Hiekassa näkyi lukuisia nokimaaläiskiä, jotka yhdessä palaneen luun sirpaleiden kanssa viittaavat lieden jäännöksiin. Punertavan ruskeaksi palaneen (?) hiekan esiintymät ulottuivat n. 15-20 cm:n syvyyteen. Likaantuneen hiekan kerros ulottui yleensä n. 5-10 cm:n syvyyteen. Myös paikasta n. 65 m etelään hiekkamontun profiilissa oli palauutta kiveä.
Kielisenvaaran löytöpaikka muistuttaa maastonsa ja kvartsilöytöjensä suhteen paikasta n. 18 km kaakkoon sijaitsevaa Ritavalkean asuinpaikkaa Valkeajärven rannalla. Kyseessä voi olla suhteellisen myöhäinen saamelaisten asuinpaikka. Kielisenvaaran löytöpaikkaa uhkasi v. 1984 hiekanotto, mikä on jo tuhonnut täysin järven eteläpuolen. Kielisenvaaran päällä ja etelärinteessä sijaitsevat varsin tuoreet, säännöllisen muotoiset, matalat "haudat"
ovat maanlaadun tarkistuskuoppia hiekanoton alkuvaiheesta.

Orankikoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Naamijoen Orankikosken niskan itäpuolella on Orankiharjun länsipäässä vuoden 1984 inventoinnin mukaan viisi pyyntikuoppaa. Tarkastuksessa 2011 havaittiin kaikkiaan seitsemän kuoppaa noin 500 m matkalla (ks. alakohteet).
Läntisimmät kolme kuoppaa peruskartan muinaisjäännösmerkin kohdalla ovat lähekkäin länsipään laella, suuren harjun keskelle jäävän supan reunan lähellä. Niistä kaksi on suuria soikeita kuoppia, kooltaan 6 x 3 m luokkaa. Koillisin näistä on pyöreä, noin 3-metrinen kuoppa. Lännestä laskien neljäs kuoppa pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 m. Se on supan luoteisreunalla, edellisistä 50 m koilliseen. Kaksi seuraavaa pientä kuoppaa on supan itäpuolella, sorakuopan reunan läheisyydessä. Ylempi harjun laella on alle 2-metrinen, alempi harjun etelärinteessä on alle 10 m päässä ja halkaisijaltaan noin 2 m. Seitsemäs kuopista on noin 250 m pituisen sorakuopan itäpuolella, harjun laen pohjoisreunalla. Se on soikeahko, kooltaan noin 3 x 4 m. On varsin todennäköistä, että kuoppia on tuhoutunut soranotossa.
Idempänä Orankiharjulla on useampia sorakuoppia, eikä näitä alueita tarkastettu 2011. Sen sijaan Naamijoen länsipuoleista aluetta (Kielisenharjua) tarkastettiin. Harjun lakialueella kuoppia ei havaittu. Myös tällä puolella on suuri suppamainen muodostuma, joka kuitenkin on avoin itään kohti Orankikoskea. Vuoden 1984 inventoinnissa todettiin, että sokkeloisessa harjussa on runsaasti luonnonmuovaamia kapeikkoja edullisiksi pyyntihaudanpaikoiksi, ja eräässä tällaisessa vajoamien reunustamassa poikittaiskannaksessa Kielisenharjussa. Tuolloin havaittiin n. 300 m Orankikoskesta länteen yksittäinen aivan ilmeinen pyyntihauta. Se oli kooltaan n. 3m x 2m x 0,4 m, ja sen reunoilla oli n. 10-20 cm korkea valli. Kuopan sijainti on epäselvä.
Paikkakunnalla olleen tiedon mukaan Orankiharjun pyyntihautojen seutua on mainittu lappalaisten asuinpaikaksi. Lappalaisperäistä on alueen nimistökin. Orankikosken
kivikautiset löytöpaikat ovat pyyntihaudoista n. 200-300 m eteläkaakkoon.

Ritavalkea 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valkeajärven saivojärven koillisrannalla sijaitseva kivikautinen asuinpaikka, jonka vuoden 1984 inventoinnissa on suureksi osaksi todettu tuhoutuneen hiekanoton seurauksena. Säilynynyt kangaskumpareena löytöalue arvioitiin alaltaan n. 30 x 12 m laajuiseksi ja vain noin metrin järvenpintaa ylemmäksi. Paikalla havaittiin löytöinä kvartsikaavin ja runsaasti kvartsi-iskoksia, sekä palaneita kiviä ja kulttuurikerosta, jonka vahvuudeksi mitattiin noin 8 cm. Asuinpaikasta itään noin 200 m sijiatsee pyyntikuoppajärjestelmä (Ritavalkea 2).
Kohde tarkastettiin Ritavaaran asemakaavan arkeologisessa inventoinmissa 2017. Sen mukaan maastossa on havaittavissa ympäristöstään erottuva metsäinen kangassaareke. Saareke on päältä tasainen ja puuton alye, jonka reunoilla kasvaa mäntyjä. Saareke rajoittuu idässä hiekanottokuoppaan, pohjoisessa maasto madaltuu soistumaksi ja lännessä Valkeajärveen. Saarekkeen eteläpuolella maasto on epätasaista, mäntyvaltaista kangasmetsää. Kangassaarekkeen päältä pohjakasvillisuus on kulunutta, mutta siitä ei havaittu asuinpaikkajäännöksiä.
Kangassaarekkeen eteläpuolelle tehtiin 8 koekuoppaa, kooltaan noin 20x30 cm. Koekuopasta (1) lähimpänä kangassaareketta löytyi kvartsikaavin, joka jätettiin paikalleen. Kuopassa oli noin 10 cm humuskerroksen alla 5 cm nokikerros, 10-15 cm huuhtoutumiskerros, rikastumiskerros sekä lopulta pohjamaa. Myös koekuopasta 4 havaittiin kvartsikiveä, kuitenkin ilman ollut työstön jälkiä. Koekuopissa 7 ja 8 grillikatoksen luona ei ollut jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta.
Havaintojen perusteella kohteelle esitettiin aluerajaus.

Ritavalkea 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Makkaravaaran ja Mellajavaaran välisessä hiekkakankaassa, Valkeajärven koillispuolella on sijainnut peurakuoppien pyyntijärjestelmä. Samuli Paulaharju on todennut paikalla maatuneita peruranhautoja. Vuodesta 1926 aluetta on käytetty hiekanottoon, ja vain kolme itäisintä kuoppaa oli jäljellä inventoinnin aikaan vuonna 1984. Ne ovat ns. Makkaranvaarankaulassa, noin 80 m itäkaakkoon Kulosen asuinrakennuksesta. Ne ovat samansuuntaiset (pohjois-etelä), itäkaakko-länsiluode -suuntaisessa linjassa ja 4 sekä 7 m päässä toisistaan. Kuopat ovat soikeita, kooltaan noin 2,2 - 3,3 m ja ½ m syviä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2017 Ritavaaran kaavainventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat tasaisella mäntykankaalla, joka viettää hieman pohjoiseen. Kohde sijaitsee noin 45 metriä etelään muinaisjäännösrekisterin osoittamasta koordinaattipisteestä. Pyyntikuopat sijaitsevat noin 100 metriä etelään maantie numero 83:sta ja noin 30 metrin päässä pururadasta itään. Mäntykankaalla on kolme soikeaa, matalahkoa kuoppaa, jotka sijaitsevat linjassa. Kuoppa 1:n mitat ovat 260x270x35 cm. Kuoppa 2:n mitat ovat 280x200x45 cm. Kuoppa 3:n mitat ovat 230X170X40 cm.
Vuoden 2017 inventoinnissa havaittiin noin 50 metriä lounaaseen yksi maakuoppa sekä toisaalta runsaat 200 metriä länsiluoteeseen useampia maakuoppia, jotka kuitenkin yhtä mahdollista pyyntikuoppaa (Valkeajärvi koillinen 3) lukuun ottamatta arvioitiin myöhäisiksi rakenteiksi.

Ratasjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ratasjoen pohjoisrannalta on useita kivikautiseen asunpaikkaan viittaavia löytöjä Turtolan museossa, tuura, kirves sekä muu teräesine. Ne on löydetty 1960-luvun alussa Välimaan tilan pellolta. Kyseinen peltoalue on Ratasjokeen laskevan ojan polvekkeessa; avointa tasaista ilmeisesti kangasmaasta raivattua peltomaata, joka kohoaa n. 3 m joen pinnan
tasosta. Esineet löytyivät peltoaukean lounaislaidalta n. 5-10 m
törmän reunasta. Peltomaakerroksen alla on hiekka.
Edelleen edellisten löytöpaikalta pohjoiseen n. 20 m törmän reunasta on 1977 auratessa löytynyt vieritysten kaksi pyöreäteräistä lähes identtistä kirvestä (KM 25675:1-2).
Kuvauksesta päätellen paikalta on tullut myös liesikiveyksen
jäännökset. Peltomaassa saattoi havaita nokea myös 1984 inventoinnissa ja auraamattomalla
alueella törmän reunassa nokimaahäiriö ulottui n. 20 cm:n syvyyteen.
Löytöjensä ja sijaintinsa perusteella paikalla on kivikautinen asuinpaikka.

Essan pirtti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ratasjärven länsirannalla, Ratasvaaran alarinteellä olevan Törmän tilan viljelysmaassa. Löydöt liuskekärki, kirveistä, tuuria, kvartsia, luuta ja historiallisen ajan löytöjä.

Jyppyrä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Jyppyrän vaaran länsirinteellä, Maansaaren tilalla kuusikkomaastossa olevan törmän reunassa. Ainakin 8 kuoppaa 50 m:n matkalla, lisäksi 4 matalampaa kuoppaa sekä maakumpare.

Kolhonniemi 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Lankojärven itärannalla Kolhonniemen kivikautisen asuinpaikan (nro 7) yläpuolen rinteessä. Paikalla on laakea, kehävallin reunustama painauma, kodanpohja, (halk. n. 5 m), tästä n. 15 m kaakkoon ja luoteeseen asutuksen ja tien osin tuhoama pyyntikuoppajärjestelmä.

Välitalo (854010151) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikkaan viittavia merkkejä Lampsijärven pohjoisrannalla, Puolamavaaran alarinteessä olevan kesämökkipalstan perunamaassa. Löydöt taltan terä ja kvartsia.

Puolamavaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puolamavaaran länsikärjessä, Aihkinenän hiekanottopaikan luoteisreunassa. Hiekanotto on tuhonnut suuren osan asuinpaikasta. Paikalla havaittiin liesikiveys ja kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.

Aittatieva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Matalajoen ja sen itäpuolisen Ylisenlaen välisessä rinteessä on pyyntikuoppajärjestelmä. Tällä kohdalla Matalajoki sijaitsee hieman yli 100 m mpy, Ylisenlaki kohoaa lähes 200 m mpy. Alimmat kuopat sijaitsevat 150 metriä itään joesta (115 m mpy). Ylimmät kuopat ovat tästä nelisen sataa metriä itäkoilliseen (165 m mpy). Pyyntikuoppajärjestelmän kohdalla harjussa on korkeuskäyrinäkin erottuva laskeva terassi. Terassin alue on hienoa hiekkaa ja siinä on useita selkeitä tasanteita. Aluskasvillisuus on niukkaa, puusto nuorehkoa kasvatusmännikköä. Pyyntikuoppa-alueen pohjois- ja eteläpuolella maasto on jonkin verran kosteampaa eikä selviä terasseja erotu. Välittömästi järjestelmän yläpuolella on sorakuoppa, jonka alapuolisilla terasseilla on joitakin ilmeisesti pyyntikuopiksi tulkittuja sorakuoppia. Ne eroavat pyyntikuopista epämääräisemmän muodon ja reunojen tuoreuden perusteella. Jokirannassa pyyntikuoppajärjestelmän länsipuolella on ylen siisti metsästysmaja.
Kohteen kuvaus
Pyyntikuoppajärjestelmä käsittää noin 16 kuoppaa, ilmeisesti. Pyyntikuopat ovat lähes soikeita halkaisijan vaihdellessa 2.5 - 3.5 metrin välillä. Kuopat erottuvat hienojakoisessa maaperässä paikoin erittäinkin hyvin, vaikka monet niistä ovat vain 30-40 cm syviä. Syvin kuopista on 80 cm. Osassa kuopista voi havaita epämääräistä reunavallia, joka on useimmiten vain muutaman sentin korkuinen, mutta paikoin kolmekin metriä leveä. Kaikissa kuopissa ei reunavallia ole havaittavissa. Kuopat muodostavat selkeän järjestelmän rinteessä, ja useimmiten niiden etäisyys toisistaan vaihtelee 20 - 50 metrin välillä. Kuopat on todennäköisesti rakennettu järjestelmäksi yhdellä kertaa. Tätä käsitystä tukee myös yksittäisten kuoppien säilymisen samankaltaisuus. On mahdollista, että jokunen kuoppa on jäänyt harjun rinnettä halkovan tien alle. Tien länsipuoliset kuopat (4 kpl) ovat yksityismaan puolella, loput 12 kuoppaa ovat valtion maalla. Pyyntikuoppajärjestelmä on rajattu aluemaisena kokonaisuutena.

Ala-Jalve (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tenojoen Alakönkään lounaisrannalla, Ala-Jalven talon pohjois- ja länsipuolisilla terasseilla, on erittäin runsaslöytöinen ja Utsjoen laajimpia esihistoriallisia asuinpaikkoja. Intensiivisin asutusvaihe ajoittuu vuosien 2200-800 eKr. välille, merkkejä myös mesoliittisen vaiheen lopun asutuksesta. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti).

Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Utsjoki-Nuorgam -maantien ja Tenon eteläpuolella olevan Kostejärven välissä, leirintäalueella, järvestä noin 60 metriä etelään, hiekkaharjanteiden rajaamalla tasanteella. Asuinpaikka on laajuudeltaan noin 150 x 200 metriä ja sijaitsee Karilan tilan alueella. Rajaus kartalle on tehtt Kankaanpään 1985 kartan perusteella.
Löydöt: poikkikirves, liusketikari, Sär-2 -keramiikkaa, kvartsia ja kvartsiittia, savikuonaa (KM 13289:1-10, 13963:1-2, 23073: 1-2, 24526:1-4).
Löydöt:
KM 13289
KM 13963 liuskeveitsi,

Jámežiid guolbba (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkosta noin 7 kilometriä pohjoiseen Tenojoen länsipuolella. Kalmisto on joen ja maantien välissä Vallen tilalle vievän tien kaakkoispuolella noin 70 metriä rakennuksista etelään. Tunturikoivua kasvavalla hiekkamoreeniterassilla on alle sata noin 1 x 2 metrin kokoista painannetta. Asuinpaikkaan viittaavaa kvartsia on löytynyt puolestaan kalmiston eteläpuolelta, noin 60 metrin päästä polun varresta.
Paulaharjun mukaan Äimäjoen kirkolla oli oma hautausmaansa, pohjoissaameksi Jámežiid guolbba (suomeksi Kuolleitten kuolpuna). Hautausmaa liittyy siis Mantojärven kirkkoa edeltäneeseen Äimäjoen kirkkoon, jonka tarkkaa sijaintia ei tunneta. Hautausmaa oli aiemmin nimetty muinaisjäännösrekisteriin nimellä Kultala (Kultalan talon nimi).
Rakennussuunnitelmien takia alueella tehtiin koekaivauksia ja kartoitusta kesällä 2017. Hauta-alueen alapuolella tutkittiin painanne ja siinä ollut liesikiveys, todennäköinen pieni asumuksen pohja (hiiliajoitus kalibroituna noin 3400-3100 eaa.). Lisäksi todettiin muutamissa koekuopissa kvartsi- ja kivilajilöytöjä sekä palanutta luuta. Muinaisjäännösalue osin pieneni tutkimusten seurauksena ja suunniteltu tielinja sekä rakennusalue vapautettiin maankäytölle. Muinaisjäännösalue myös laajentui pohjoisen ja koillisen suuntaan, jossa todettiin löytöjä ja mm. suorakaiteinen kodanpohja.

Sieiddegeađgi 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Seitakivi sijaitsee Utsjoki-Karigasniemi -maantien itäpuolella, Seitaojan (Laitilan) talon kohdalla, n. 150 m tiestä. Seita on Sieiddenjunnin kivikkoisessa ja melko jyrkässä rinteessä. Kivi on pitkänomainen ja n. 5 x 3,5 x 2 m laaja. Lounaispäässä on lähes miehenmentävä onkalo. Vuonna 2008 koekaivettiin aluetta runsaat 10 m2 yli 500 m2 tutkimusalueella.

Kostejärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tenojoen etelärannalla, Kostejärven tilan rakennuksista n. 80 m koilliseen ja n. 150 m itään olevalla rantapellolla. Alueella on ryhmä 4 - 6 m halkaisijaltaan olevia pyöreitä kuoppia ja nelikulmainen maavalli. Löydöt tuura, poikkikirves, kuonaa (KM 15205:1-3).

Onnela (890010019) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen suun länsipuolen kapealla rantakaistalla, Nuorgamin tien maantiesillan kohdalla. Noin 300 - 400 metriä pitkällä löytöalueella erottuu ainakin neljä asutusjaksoa, kivikausi, vanhempi metallikausi, saamelainen rautakausi, keskiaika ja uusi aika. Alueella on ryhmä 4-6 metriä halkaisijaltaan olevia pyöreitä kuoppia ja nelikulmainen maavalli.
Löydöt: käyrä liuskeveitsi, 3 uurrenuijaa, kvartsiveitsi, hohkakivihioin, piitä, palanutta savea, kvartsiittia, kvartsia, kuonaa, palanutta luuta.
Paikan ovat tarkastaneet 1970-luvulla A. Siiriäinen ja M. Torvinen (ei kertomuksia).

Ravdojavri (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde, "peuraseita", sijaitsee noin 2 km Petsikon laesta länteen olevan Ravdojavrin eteläpään pienessä saaressa. Paikalla on pyöreähkö, n. 1,5 m korkea ja 1 m leveä vaaleanharmaa kivi. Säytsjäyrillä, sittemmin Mierasjäyrillä asuneen Soavva-Piettarin (1789-1851) sanotaan kiveä palvoneen. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Áitečohkka (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Nili: UTSJOKI 26 /1
8.Áitečohkka (26)
Palvontapaikka, (I)
Utsjoki, Aittijoki
Utsjoen kirkosta n. 40 km lounaaseen.
Tenojoen rannalla olevista Aittijoen taloista n. 2 km lounaaseen olevan Áitečohkka laella on Paulaharjun mukaan tunturissa "uhrikolo".
Ks. Paulaharju (1932:30).
Tark. -

Ládjogeaðgi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kalaseita, sijaitsee Talvadaksen kylästä n. 3,5 km lounaaseen, Tenojoen tulvarajan kohdalla. Kivi on kuutiomainen, kooltaan 2 x 2,5 x 2,7 m. Se muistuttaa tuolia tai suolasalkkaria, josta nimet "Stallun istuin" ja Salkkarikivi". Kirjallisuudessa kivestä on runsaasti mainintoja.

Njuohkarggu (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Njuohkarjavrin koillispuolen järvi. Kannaksella olevalla poroerotuspaikalla on laakea vinoneliön muotoinen, n. 3 x2 m laaja ja 0,5 m korkea kivi. Sen vieressä on 1,5 x 1,1 m:n kokoinen kulmikas kvartsiittilohkare, joka on vyörytetty mainitun laakean kiven päältä. Ilmeisesti kysymyksessä on Paulaharjun mainitsema N:n palvoskivi.
Kirj. Paulaharju 1932:29.

Sieiddegeađgi 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde, peuraseita, sijaitsee Utsjoen länsipuolen vesirajassa, terveystalon kohdalla, tunturikoivikkoisen jyrkän rantatörmän juurella. Kivi on 80 cm korkea, 90 cm leveä ja 140 cm pitkä. Siinä on rannan puolella 3 n. 10 cm leveää uurretta, yläjuoksun suunnalla on koloja. Ympäröivä kasvillisuus on rantapajukkoa. Seita on ehjä.

Onnela (890010034) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Nili: UTSJOKI 34 /1
Utsjoen kirkosta n. 5 km pohjoiskoilliseen.
Utsjoen länsipuolen rantavedessä. Utsjoki-Nuorgam -maantien läheisyydessä. Utsjoen sillasta on kivelle matkaa n. 100 m ylävirtaan. Kivi on matala, rosoinen ja vaatimattoman näköinen. Poikittain yli kiven erottuu vyömäinen kohouma. Kiven koko on n. 1 x 0,5 m. Korkean veden aikana kivi on veden alla.

Pappila (890010037) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on Utsjoen siidan kirkkopaikka, hallinnollinen ja yhteisöllinen keskus, jossa saamelaiset ovat kokoontuneet ainakin 1600-luvun alkupuolelta nykypäivään saakka. Alueella sijaitsee vuonna 1853 valmistunut kivikirkko ja Pappila, Utsjoen sukujen markkinatuvat ja varhaisemmasta toiminnasta kertovat lukuisat asumustenjäänteet. Nykyinen kirkko jää E4-tien länsipuolelle, muiden rakennusten ja muinaisjäännösten sijainti on E4-tien ja Mantojärven välisellä alueella. Alueella on kaikenkaikkiaan kuusi pyöreää ja yksi nelikulmainen kamminpohja, kolme tuvanpohjaa ja erilaisia kuoppia, kivikasoja ja rakenteita, jotka liittyvät alueella sijainneisiin rakennuksiin. Alueella on myös vanha hautausmaa, sakasti, sekä alkuperäisen, vuonna 1701 rakennetun Pyhän Ulriikan kirkon pohja. Mantojärveen virtaavan Badjeseavttetin pohjoispuolella sijaitsee vanha kirkkokenttä‚ jonka kaakkoisosassa on hiekanotossa tuhoutunutta aluetta. Kenttä näyttää olleen käytössä Utsjoen puukirkon aikana, 1700-1850, ehkä vielä myöhemminkin v. 1853 valmistuneen nykyisen kivikirkon aikana.
Kirkkokenttä. I/III.
Ks. Paulaharju 1927:288-302; Fellman 1906.

Kenesjärvi W (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Mahdollinen varhaismetallikautinen asuinpaikka ja pyyntikuoppa sijaitsevat Kenesjärven pohjoispään länsirannalla, vanhan Inari-Utsjoki-tien ja järven välissä. Kohde sijaitsee kapealla harjulla, joka jää Kenesjärven ja harjun länsipuolella sijaitsevan Ganešláttun väliin. Alue on vahvan aluskasvillisuuden peitossa, ja kasvaa tiheää tunturikoivikkoa.
Paikalla on erottunut vielä 1980-luvulla rakennuksen sija. Siitä noin 25 m lounaaseen on pyyntikuoppa. Rannasta on poimittu mm. tasakantainen nuolenkärki, kvartsia, kvartsiittia ja kivilaji-iskoksia. Vuoden 2012 tarkastuksessa paikalla voitiin havaita vain halkaisijaltaan noin 6 m kokoinen, vallillinen pyyntikuoppa.

Kenesjärvi W, Huvila (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kenestuvasta 2,2 km pohjoisluoteeseen Kenesjärven länsirannalla niemessä, johon on rakennettu huvila. Merkkejä asuinpaikasta, iskoksia on havaittavissa erityisesti pihapiirissä huvilan ja saunarakennuksen eteläpuolisella alueella.
Löydöt: kvartsia, palanutta luuta (KM 22578, 24396:1-6)

Tsieskuljohka N (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevojärven eteläosan itäpuolella, kivikkoisessa metsärinteessä. Kevojärven rannasta on paikalle matkaa 350 m. Noin 100 m:n päässä eteläpuolella virtaa alas rinnettä Tsieskuljohka. Paikalta on todettu kaksi samaan rakkaan tehtyä röykkiötä (halk. 2-4 m) noin 18 metrin etäisyydellä toisistaan. Toisessa on kaivettu kuoppa (halk. 2 m). Jäännökset on tulkittu aiemmin rakenteen perusteella hautaröykkiöiksi, mutta kyse saattaa 2004 inventoinnin perusteella olla myös muuhun tarkoitukseen kuten säilytykseen tehdyistä rakennelmista.

Kenestupa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, varhaismetallikautinen asuinpaikka ja pyyntikuoppia, sijaitsee Kenesjärven eteläpäässä, soraharjujen reunustamalla tasanteella. Paikalla on leirintäalue ja siihen kuuluvia rakennuksia. Yksi pyyntikuoppa on Kenestuvasta n. 60 m etelään, toinen täytetty on vastaanottokojun luona ja kaksi muuta keittokatoksen molemmin puolin. Löytöjä erottuu runsaasti alueen kuluneella maanpinnalla eri puolilla. Asuinpaikka on jatkuvan kulutuksen alaisena koko ajan tuhoutumassa.
Löydöt: ruodollisen kvartsiittinuolenkärjen teelmiä, kivilajiveitsi, kvartsiittia, kivilajikaapimia, piitä, dolomiittia (KM 18974:1-26, 23310, 24397:1-5, 24809:1-8).

Mohkkarasskaidi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, viisi matalaa kivilatomusta, sijaitsee Inarijokivarressa, joesta 300-400 m itään Angeli - Karigasniemi -polkutien itäpuolella pienen puron lounaispuolisella mäntykankaalla.. Neljä latomuksista on ryhmässä, viides niistä n. 150 m luoteeseen. Latomukset ovat kooltaan n. 1,5 - 2 x 0,8 - 1 m. Paikalla erottuu myös muita pienempiä latomuksia

Koikkiniva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karigasniemestä n. 8 km ylävirtaan, Inarijoen ja Angeli-Karigasniemi -polkutien välissä. Joen mutkan kohdalla on kaksi matalaa terassia, jotka lienevät olleet niittyjä. Ylemmällä terassilla erottuu useita kodan- ja tuvanpohjia, kellarikuoppia yms., suhteellisen myöhäiseen asumiseen vittaavia jäänteitä.
Kirj. Paulaharju, A 1970.

Karigasniemen Hautausmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Karigasniemen kylätaajamasta kilometrin verran pohjoiseen, Utsjoki-Karigasniemi -maantien itäreunassa. Paikka on hautausmaan länsiosassa ja sitä ympäröivällä männikköharjanteella. Asuinpaikkamerkkejä havaittiin maantien suunnassa vajaan 200 m:n matkalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta (KM 23078, KM 24399, KM 28375, KM 34979). Alueella on tutkittu liesikiveys, josta ei ole löytöjä, eikä sitä ole ajoitettu. Vuoden 1994 tutkimuksissa myös Ylätenontien länsipuolelta, Terveystalon pohjoispuolelta, on havaittu liesi. Sitä ei kuitenkaan ole tällöin tutkittu.
Vuoden 2022 tarkastuksessa hautausmaan alueelta ei havaittu iskoksia tai muita merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Kappelilta hautausmaalle kulkeva polku, jolla tutkittu liesi sijaitsi, on sorastettu. Hautausmaan pohjoispuolelle on äskettäin rakennettu rivitaloja. Samoin Ylätenontien länsipuolella vuoden 1994 tutkimuksissa havaittujen rakenteiden paikalle on rakennettu omakotitalo. Todennäköisesti rakennetuilla alueilla mahdollisesti olleet rakenteet ovat kaikki tuhoutuneet.

Teäddsalagnjarga (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivi/varhaismeytallikautinen asuinpaikka sijaitsee Karigasniemi - Utsjoki -maantien molemmin puolin, Erkkeroavvin länsirinteen tasanteella Karigasmienestä n. 10 km pohjoiseen. Tien rakentaminen on tuhonnut osan asuinpaikasta.
Löydöt: kvartsia, kvartsiittia, palanutta luuta

Nuvvus (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tenojoen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, Nuvvuksen rukoushuoneen tontin kaakkoiskulmassa. Kohde on kivinen, tunturikoivikkoa kasvava, mutta laelta puuton mäki. Etelärinteessä erottuu epämääräisiä kuopanteita ja kiveyksiä. Paikkaa on perinteisesti pidetty kalmistona. Pohjoispuolella virtaava puro on nimeltään Ruumispuro.
Kalmisto? I/II.
Utsjoki, Nuvvus
Ks. Paulaharju 1927:289; Erä-Esko, inv. 1953 (maininta).

Luossagoatneljávri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tenojoen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, Spárrasuoljávrin pohjoispään tasaisella katajikkokentällä. Paikalla erottuu kuoppia ja kymmenkunta pyöreää tai nelikulmaista rakennuksen sijaa, joista osa lienee myöhäisiä. Myöhempi maankäyttö on tuhonnut osan jäännöksistä.

Goatnelveaijávri (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kenttä ja pyyntikuopparyhmät, sijaitsee Tenojoen ja Goatnelveaijávrin välisellä, 100 - 150 m leveällä kannaksella. Kenttä on soramaata, avonainen ja pyöreä alue, jolla on polku. Sen yli on vedetty voimalinja. Paikalla erottuu yksi kaksiosainen talonpohja sekä nelikulmaisia ja pyöreitä kodanpohjia. Lisäksi paikalla on puolenkymmentä pyyntikuoppaa pahdessa ryhmässä. Paikkaa kutsutaan "Ismuksen kentäksi".
Nili: UTSJOKI 52 /2
Nili: UTSJOKI 52 /1
25. KOADNELVEIJAVRI (52)
Pyyntikuoppia. II.
Utsjoki, Paatus
3914 06 RODJANOAIVI
Utsjoen kirkosta n. 12 km länteen.

Tanssijoki W (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, tarkemmin ajoittamaton kodanpohja, sijaitsee Tenojoen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, Tanssijoen rajavartioston tuvan pohjoispuolella. Nelikulmainen kodanpohja on koilliseen viettävällä rinteellä, hakkuuaukion länsilaidan koivupensaikossa. Se on kooltaan n. 3 x 3 m.

Tanssijoki E (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tenojoen rannalla, Tanssijoen suun molemmin puolin olevalla katajikkokentällä. Paikalla erottuu yksi pyyntikuoppa ja useita asumuksenpohjia, kodansijoja, kuoppia ja rinnekellareita. Loma-asutus on tuhonnut osan muinaisjäännöksestä. Kesämökeille johtavilla hiekkateillä on merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, liesikiveyksiä, palaneita kiviä ja kvartseja. Hiekkatien ja Utsjoki - Karigasniemi -tien risteyksen pohjoispuolella on pyyntikuoppa.

Guošnjárga (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kodanpohjat sijaitsevat Tenojoen törmän reunalla, joen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä. Entisen rajavartiotuvan ("Yläköngäs 1983") pihapiirissä erottuu kolme nelikulmaista kodanpohjaa. Hieman ylemmällä terassilla, edellisistä kodanpohjista noin 100 m lounaaseen sijaitsee kolme nelikulmaista kodanpohjaa. Lisäksi vartiotuvalle vievän polun itäreunassa, tuvasta n. 170 m etelään erottuu pyöreä, noin 4 m halkaisijaltaan oleva kehävalli.
Vuonna 2012 tehdyssä tarkastuksessa ylemmältä terassilta löydettiin yhdeksän aiemmin havaitsematonta asumuspainannetta hiekkaiselta luoteis-koillissuuntaiselta hiekkaharjanteelta. Muinaisjäännökseen viittaavat havainnot rajoittuvat rantaan johtavan tien länsipuoliseen osaan harjannetta.

Äimäjoki III (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, suorakaiteen muotoinen asumuksenpohja, sijaitsee Tenojoen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, kapealla Tenoon viettävällä rantaterassilla. Tenon rannasta on paikalle matkaa n. 100 m ja Aittasuvannon talosta n. 50 m. Maapohja on tasanteella hiekkaa. Tunturikoivikossa erottuu n. 7 x 7 m:n kokoinen liesikummullinen asumuksenpohja.
Ks. Erä-Esko, inv. 1953 (maininta).

Entinen Rajavartiosto (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee on Tenon ja Utsjoen yhtymäkohdassa, Utsjoensuun länsipuolella. Paikalla on kaksi kodanpohjaa ja ylempänä törmän päällä yksi pyyntikuoppa. Kodanpohjat (halkaisijaltaan noin 8 metriä ja 6 metriä) sijaitsevat Utsjoen ja Tenon rannalla kulkevan tien mutkassa, molemmin puolin tietä. Niissä erottuu heikosti keskellä liesikumpu.
Kodanpohjista noin 70 metriä lounaaseen, törmän päällä, entisen rajavartioston pihalla, on valleineen noin 4 metriä laaja ja noin 1,2 metriä syvä pyyntikuoppa. Piha-alueella on ollut muitakin pyyntikuoppia, jotka on sittemmin täytetty.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kodanpohjista otettiin koordinaatit ja todettiin, että pyyntikuoppaa oli täytetty puu- ja lehtiaineksella.
Katso Erä-Esko 1953 (maininta).
SKL luettelo 33

Kirkonkylä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Utsjoen luoteisrannalla, vanhasta kunnantalosta n. 120 m lounaaseen. Paikka on pensaikkoinen tasanne rantatörmän laidassa. Törmä vyöryy vähitellen jokeen. Maaperä on hienorakeista soraa. Alueen kaakkoiskulmassa, törmän taitteessa on osittain jokeen vyörynyt mahdollinen kodanpohja.
Löydöt: kvartsia, kvartsiittia
Museoviraston lappuluettelossa koordinaatteina x=7758 38, y=3502 58, z=75-80.

Lintula (890010063) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kenttä, sijaitsee Poaresjohkan suun koillisrannalla, jokisuun ja Utsjoki-Nuorgam -maantien välissä. Rantatörmän reunalla, törmän suuntaisessa rivissä, on Lintulan tilan saunan molemmin puolin kuusi eri kokoista ja muotoista kodanpohjaa. Muutamissa erottuu liesikumpu, sekä kuoppia. Saunasta 50 metriä itään, ylemmällä terassilla, on yksi nelikulmainen kodanpohja ja pari kuoppaa. Myöhempi rakentaminen lienee tuhonnut osan kentästä.

Kivelä (890010064) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kodanpohja, sijaitsee Palokosken tilalta vajaat 2 km ylävirtaan. Tenon ja maantien välissä on kumpareisessa tunturikoivikossa, entisen viljelysmaan reunassa kuuden metrin laajuinen kodanpohja. Viljelysmaalla on jäänteitä hirsitalosta piisinraunioineen. Tästä itään on polun varressa kellarikuopallinen talonpohja.

Välimaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, Välimaan museotila, sijaitsee Pajukosken tilan länsipuolella, Tenon ja maantien välissä, ruohottuneella ja pensaikoituneella rantaterassilla. Tilan rakennukset on entisöity kuvaamaan utsjokista, Tenon varren jokisaamelaistaloutta, jolle on ominaista kalastuksen ohella karjan ja lampaiden hoito.
Museotilan aitauksen sisäpuolisella alueella kartoitettiin vuonna 1990 kymmenkunta hirsirakennuksen, turvekodan tai kammin pohjaa ja rantakaistaleella kentän väilittömässä läheisyydessä ainakin kuusi kodansijaa. Jokitörmän läheisyydessä olleista rakenteista osa oli sortunut eroosion vaikutuksesta. Näiden lisäksi museoalueen aidan länsipuolelta havaittiin varpuja kasvavalla rantaterassilla useita kodansijoja, jotka kuuluvat samaan kokonaisuuteen. Muutama kymmenen metriä aidasta länteen, "rasitetien" pohjoispuolella, vuonna 1990 havaittiin myös 6 x 6 m kokoinen tuvanpohja mahdollisine tulisijan jäännöksineen. Sen ympärillä oli myös jäännöksiä aitauksesta. Myös Utsjoki - Nuorgam maantien pohjoispuolelta, n. 10 m Välimaan aidan kaakkoiskulmasta ja muutama metri tieltä havaittiin suorakaiteinen rakennuksenpohja.
Kesäkuussa 2014 kohde kartoitettiin uudelleen Välimaan päärakennuksen kunnostuksen yhteydessä, jolloin vuoden 1990 kodanpohjien ja rakennusten pohjien numerointi uusittiin. Rekisteriin merkityt alakohteet noudattavat uutta numerointia. Vuoden 1990 karttaan merkittyjä kodanpohjia 10 ja 11 ei voitu enää paikallistaa. Kaikkiaan kentästä ja sen ympäristöstä löytyi 28 kodanpohjaa, kaksi rakennuksen pohjaa, vanhan vinttikaivon röykkiö sekä käymäläkuoppa.
Löydöt: rautakirves (KM 24400). Ks. 1985 Carpelan (muistio).
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001) ja siirtynyt Museovirastolta Metsähallituksen hallintaan 2014.

Vähä-Sarja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, kenttä, sijaitsee Pulmankijärven eteläpäässä, hiekkaisella vanhalla rantavallilla, järven ja Pulmankijoen mutkan välisellä kannaksella. Kenttä kasvaa heinikkoa. Paikalla erottuu kolme suorakaiteisen rakennuksen pohjaa, sortunut kellarikuoppa ja kolme kodanpohjaa.
Kentän koko on n. 50 x 100 m ja ajoittunee 1800 - ja 1900 -luvuille.

Keneskoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde, pyyntikuopparyhmä, sijaitsee Kenesjärven ja Puksaljärven välissä, Keneskosken lounaisrannalla, joen ja jyrkän tunturinrinteen välissä. Paikalla on ollut ainakin 32 kuopan muodostama ryhmä n. 400 m:n matkalla. Tienparannustyö on tuhonnut suurimman osan kuopista. Yksi pyyntikuoppa sijaitsee E4-tien itäpuolella,

Karigasniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde, pyyntikuoppa, sijaitsee Karigasniemen tullista n. 2,3 km etelään, mäntykankaalla, Karigasniemi-Angeli -polkutien kaakkoisreunassa. Kuoppa on halkaisijaltaan kolmatta metriä, syvyydeltään yli puoli metriä.

Vuolit Jeagelveaijohka (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, n. 4 x 4 m:n kokoinen kuoppa, sijaitsee Tenon ja Utsjoki - Nuorgam -maantien välissä, Vuolit Jeagelveaijohkan pohjoisrannalla, tunturikoivikossa joen rantatörmän taitteessa. Kuopan reunaan on rakenettu lomamökki.

Gamajohnjálmmeluoppal (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopista on ilmoittanut ilmoittanut H. Ormio vuonna 1986.
Kohde sijaitsee Kevojoen laaksossa joen kaakkoispuolella, vastapäätä Gamajohkan suuta, melko tasaisella, noin kolmensadan metrin mittaisella ja leveimrnillään noin sadan metrin levyisellä terassimaisella alueella, joka on noin kymmenen metriä joen pintaa korkeammalla, sekä samaisen terassin koillispäässä, loivasti kohti Suohpasjavria laskevalla rinteellä.
Kohde on laaja-alainen ja luonteeltaan pesäkkeinen kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka sekä pyyntikuoppakohde. Kevon retkeilyreitin polulla ja sen läheisyydessä havaittiin merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista noin kolmensadan metrin matkalla, muutamien kymmenien metrien levyisellä koillis-lounaissuuntaisella vyöhykkeellä. Lähimpänä Kevojokea tavatut löydöt havaittiin joen rantatörmän päältä, vastapäätä Gamajohkan suuta. Kohteen koillisosasta, suojaisesta notkelmasta, noin kaksikymmentä metriä Kevon retkeilyreitiltä kaakkoon, noin seitsemänkymmentä metriä Kevojoesta kaakkoon, noin kuusikymmentä metriä Suohpasjavrin etelärannasta lounaaseen, paikallistettiin kookas yksittäinen asumuspainanne. Asuinpaikalta löytyi myös mahdolliselta kuoppaliedeltä vaikuttava pienialaisempi kuopanne. Useimmat asuinpaikan löydöt olivat kvartsi-iskoksia, mutta kvartsilöytöjen lisäksi Kevon retkeilyreitin polulta tavattiin noin neliömetrin alueelta keskittymä kvartsiittilöytöjä, joiden
joukossa oli paitsi iskoksia, myös rikkoutuneita esineitä tai esineiden teelmiä. Kyseiset kvartsiittilöydöt sekä jonkin verran kvartsi-iskoksia asumuspainanteeseen kaivetusta lapioopistosta ja Kevojoen rantatörmän päältä vastapäätä Gamajohkan suuta tavatusta iskoskeskittymästä kerättiin talteen.
Pyyntikuoppaketjussa on yhdeksäntoista kookasta pyyntikuoppaa. Ne ovat kaivetut moreenimaahan, useimmat terassimaisen tasanteen kaakkoisreunaa seuraavalle vyöhykkeelle, missä maasto alkaa kohota jyrkemmin kohti kaakkoa.

Ristenäsjavri 1 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohteen on ilmoittanut H. Ormio vuonna 1986.
Kohde muodostuu kolmesta suorakaiteen muotoisesta kauttaaltaan kivetystä liesilatomuksesta, jotka ovat koillis-lounaissuuntaisia ja sijaitsevat luode-kaakkosuuntaisena rivinä noin kuuden metrin etäisyydellä toisistaan. Latomuksien reunakiveykset ovat ladotut kookkaammista kivistä kuin latomuksien keskiosat
Latomuksista luoteisin on aivan retkeilyreitin vierellä, polun luoteispuolella, kaksi muuta ovat polun kaakkoispuolella. Latomukset ovat hyvin jäkälöityneet, ja niiden yläpinta on viidestä kymmeneen senttimetriä latomuksia ympäröivää maanpintaa korkeammalla. 2011 inventoinnissa liesilatomuksille otettiin sijaintitieto.

Báritvárri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, purnu, sijaitsee Báritvárrin (tai Alla-Bárit) itäosan etelärinteessä. Báritjávrin pohjoispäästä noin 1 - 1,5 km länsiluoteeseen.

Báritvárri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde, purnu, sijaitsee Báritvárrin (tai Alla-Bárit) itäosan etelärinteessä Báritjávrin pohjoispäästä n. 1 - 1,5 km länsiluoteeseen.

Geađgejohka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Geađgejohkan varressa, joen länsipuolella, Utsjoki-Nuorgam -maantiestä n. 600 m etelään eli ylävirtaan sijaitsevakivistä rakennettu väijyntäpaikka sekä mahdollinen purnu.
Väijyntäpaikka on kivistä rakennettu puolikaari, jonka avoin sivu on jyrkkää puronuoman rinnettä vasten. Sen mitat ovat n. 1,5 x 3m ja sen etäisyys puron reunasta on n. 2 m. Vallissa on ainakin kaksi kivikerrosta; myös puolikaaren sisällä on kiviä, joten rakennelma lienee osittain romahtanut. Valli on korkeimmillaan n. 30 - 40 cm:n korkuinen ja paksun sammalpeitteen peitossa. Väijyntäpaikka on Tenonvarren poroaidan pohjoispuolella ja siltä on näkyvyys Tenolle (ks. kuva 1.), mutta etäisyys on niin pitkä, ettei vesilintujen ampuminen ole tullut kysymykseen. Todennäköisesti paikalta on seurattu peurojen liikkeitä.
Samassa yhteydessä löytyi poroaidasta n. 100 - 150 m. etelään saman puron länsirinteestä sammaloitunut kuoppa, joka on mahdollisesti toiminut säilytyskuoppana eli purnuna. Kuopan mitat ovat n. 50 x 80 cm, se on suorakaiteen muotoinen ja siitä nostetut kivet ovat
kasassa sen vieressä.

Boratbokcájohka itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ala-Jalven talosta n. 2 km kaakkoon Utsjoki-Nuorgam -tien eteläpuolen terassilla. Vuolib Porapoktsajohkan alemman suuhaaran itäpuolella. Paikalla on kolme kuoppaa, kaikki n. 2,5 m:n laajuisia. Toisessa kohdassa on yksi pyyntikuoppa, joka sijaitsee maantien yläpuolisella terassailla, muista vajaan km:n päässä länsiluoteeseen.

Goržán (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kotakenttä sijaitsee Tenon ja Utsjoki-Karigasniemi -maantien välissä, Goržánjávrin koillispuolella, Gorzánin (Kordsamin) tilalta 1,3 km itään, tunturikoivikkoa kasvavassa notkelmassa. Paikalla erottuu 5 - 12 kodansijaa, jotka ovat luode-kaakko suuntaisessa rivissä. Kodanpohjat ovat neliönmuotoisia ja niiden vallit muodostuvat kivistä. Vallien leveys on noin metrin. Suurissa kodanpohjissa on keskellä suorakaiteen muotoiset liedet, joiden koko on noin 1,5 m x 1 m.
Löydöt: kuparipellin pala, rautakappaleita (KM 23308:1-3).
Tark. 1986 Rankama.
Löydöt: KM 23308
Nili: UTSJOKI 84 /1
49. KORDSAM (84)
Kenttä. II.
Utsjoki, Kirkonkylä
3923 10 KOAHPPELOAIVI

Roavvepokaja (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, 8 suorakaiteen muotoista latomusta, sijaitsee Koddehvarrin koillispuolella, sen laelta n. 1,4 km itäkaakkoon, Roavvepokaja -puron varressa. Paikalla on tasainen koivikko- ja katajikkokenttä. Latomukset ovat kentällä kolmessa ryhmässä. Latokukset ovat kooltaan n. 1,5x1,2 m, yksi muita pienempi. Useimpien latomusten lounaispäässä on kookas pystykivi.

Kenesjärvi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivi-/varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Kenesjärven eteläpään länsirannalla olevalla niemellä, Kenestuvasta n. 500 m pohjoiseen. Asuinpaikka on Utsjoelle vievän tien ja rannan välissä alkaen välittömästi tien reunasta. Tietyö on tuhonnut osan asuinpaikasta. Niemi on kivikkoista soraa, niemellä kasvaa männikköä. Niemen eteläkärjessä on pyyntikuoppa kohde Kenesjärvi S niemi.
Löydöt: tasakantainen nuolenkärki, niiden ja viistoteräisten? nuolenkärkien katkelmia, asbestisekoitteista keramiikkaa, kvartsia, kvartsiittia ja kivilaji-iskoksia (KM 23311, 24401:1-8, 25388:1-242).

Puvrrasjavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kevojoen kaakkoisrannalla, joen ja kalliopahdan välisellä tasanteella, retkeilypolun varressa. Joesta on kuopille matkaa n. 350 m. Yhdeksän kuoppaa koillis-lounaissuuntaisessa rivissä. Kuopat ovat soikeita ja vallin ympäröimiä, 6 - 50 m:n päässä toisistaan.
Kohde on tarkastettu vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa. Alakohteissa on esitetty inventoinnin raportissa esitety paikkatiedot ja kuvaukset kustakin pyyntikuopasta. Inventoinnissa havaittiin myös S-kirjaimen muotoinen kaivanto, jonka ajoitus ja tarkoitus ovat tuntemattomia.

Njaggaljavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kevon laaksossa, joen länsirannalla, n. 7 km Kenestuvasta lounaaseen. Kalliopahdan ja jyrkkätörmäisen jokiuoman välisellä selänteellä on tunturikoivikossa kaksi pyyntikuoppaa n. 30 m:n päässä toisistaan. Kuopat ovat kooltaan 4 x 5 m ja 3,5 x 3 m. Niiden ympärillä erottuu valli.
2011 inventoinnissa paikalta löydettiin vielä kaksi uutta pyyntikuoppaa. Ilmeisesti aiemmin havaitut pyyntikuopat ovat 2011 inventoinnin kuopat 2 ja 4.

Mierastörmä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteet, kivikautinen asuinpaikka, kodanpohjat ja pyyntikuopat, sijaitsevat Mierasjärven eteläosassa, Mierasjärven talon ympäristössä ja pihapiirissä sekä Mierastörmän talon pohjoispuolella erottuvilla kolmella hiekkaterassilla. Maapaljastumissa on useissa kohdissa merkkejä esihistoriallisesta asumisesta. Alueella erottuu ainakin kuusi kodansijaa ja viitisentoista pyyntikuoppaa. Löytöalueen koko on noin 580 x 220 metriä.

Mierasjärvi W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mierasjärven eteläpäästä n. 1 km, järven länsirannalla olevan hiekkaisen niemen eteläsivulla. Jyrkkäreunaisen niemen vesirajassa erottuu asuinpaikkamerkkejä.
Löydöt: kvartsia ja palanutta luuta

Guhkesnjárga (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mierasjärven länsirannalla, "saappaanmuotoisen" hienohiekkaisen niemen tyven pohjoisrannalla. Löydöksiä ja useita liesikiveyksiä on sortunut rantaveteen. Järven vastarannalla, 300 m kaakkoon, on kolme pyyntikuoppaa (Goahtenjárga). Löydöt liuskekeihäänkärjen katkelma, hioin, kivilaji-iskos, piitä, kvartsia ja kvartsiittia, palanutta luuta (KM 23374:1-13).

Mierasjärvi E (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde, 3-4 pyyntikuoppaa (?) sijaitsee Mierasjärven pohjoisosan itärannalla Kuktsejohkan suusta n. 800 m etelään. Paikalla on korkeatörmäisiä kapeita niemekkeitä, joiden laella on 3-4 painaumaa, ilmeisesti maatuneita pyyntikuoppia. Näistä n. 500 m lounaaseen olevan niemen etelärannan törmässä erottuu merkkejä esihistoriallisesta asumisesta.
Löydöt: kvartsia ja palanutta luuta (KM 23375:1-2)

Bákteluoppal (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inari - Utsjoki -maantien ja Utsjoen välisessä maastossa, rantaterassilla olevan huvilan pihapiirissä, jossa on kolme osittain täytettyä kuoppaa. Kuoppaketju jatkuu ylimmälle terassille. Kuoppia on ainakin 16, ja ne ovat halkaisijaltaan n. 3 m. Vuoden 2010 tarkastuksessa todettiin 16 kuoppaa, joista ainakin neljään todettiin haudatun säilyketölkkejä ym. rojua. Pohjoisin kuoppa oli lähes kokonaan jätekuoppana. Muuten hienoja ja hyväkuntoisia. Kuopat ovat suuria, jopa 4-5 m halkaisijaltaan ja 1,5 m syviä. Yksi eteläisistä ylempänä sijaitsevista kuopista on kuitenkin pienempi. Alue sijaitsee tien läheisyydessä jokivarressa, joten se on leiriytymiseen käytettyä aluetta.

Gámahbelvárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamanen-Karigasniemi -maantien pohjoispuolella, tien ja Gámahbelvárrin välisessä maastossa. Paikalla on pieniä tunturikoivua kasvavia hiekkaharjanteita. Harjanteilla on 10 - 20 m:n välein 22 pyyntikuopan muodostama ketju itä-länsisuunnassa. Näistä 100 m itään on lisäksi yksi kuoppa. Kuoppien koko on 1,2 - 3 m.
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi kartoitti alueelta 66 pyyntikuoppaa lisää kesällä 2012.
Kohteen kuvaus
Kaamanen-Karigasniemitien pohjoispuolella, Karigasniemestä noin 12 kilometriä itään on pitkä ainakin 88 pyyntikuopan jono. Pyyntijärjestelmä on tehty Gámahbelvárri-vaaran lounais- ja eteläpuolelle. Länsiosastaan kuoppajono on luoteis-kaakkosuuntainen ja itäosastaan lähes itä-länsisuuntainen.
Kohteen rajaus
Alue on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamista koordinaateista edemmäs.
Lisätietoja
Uusia pyyntikuoppia ei ole arkeologi tarkastanut.

Tielaitos (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, röykkiö, sijaitsee Utsjoen matkailuhotellin ja Tielaitoksen varikon välisessä mättäikköisessä tunturikoivikossa. Latomus on kooltaan n. 2,7 x 1,5 m ja parisenkymmentä cm korkea. Latomus on kokonaan pintakasvuston peitossa lukuunottamatta päädyissä olevia isompia, n. 30 cm läpimittaisia kiviä.

Varpula (890010103) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde, seitsemän suorakaiteen muotoista latomusta, sijaitsee Kaamanen - Utsjoki -maantien ja Utsjoen laajentuman, Suohpajavrin, välisessä maastossa tien varren levähdyspaikasta n. 20 m itään. Paikalla on jyrkässä rinteessä tasanne, jolla latomukset ovat. Latomukset ovat soikeahkoja tai liki suorakaiteen muotoisia ja kooltaan n. 1,8 - 1,6 x 1,1 - 1,4 m. Reunakivet ovat muita kookkaampia.

Kostejärvi Sw (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kodansijat, sijaitsee Utsjoki-Nuorgam -maantien ja Tenon välisessä maastossa. Kostejärvestä n. 650 m lounaaseen. Sija on kuusikulmainen, läpimitaltaan 4,5 m. Se muodostuu matalasta kivivallista ja on kokonaan sammaleen peitossa. Tästä 4 m luoteeseen erottuu edellistä pienempi, epävarma kodansija.

Kuktshjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde, pyyntikuoppa sijaitsee Kuktshjoen itäpuolella, joesta n. 50 m ja Kuktshjoen vanhasta maantiesillasta n. 350 m etelään. Paikka on tunturikoivikkoa kasvavaa, jäkälän peittämää hietikkoa voimalinjan alla. Pyyntikuoppa on hyvin säilynyt, laajuudeltaan n. 4 x 5 m ja syvyydeltään n. 1,3 m.

Matkailuhotelli (890010110) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde, kenttä sijaitsee matkailuhotellista n. 130 m länteen, Utsjoen pohjoisrannan jyrkän törmän alaisella tasanteella. Siinä kasvaa tiheästi tunturikoivua ja pajupensaita. Matalalla harjanteella, n. 15 m rannasta, on kaksi kodansijaa ja laajahko tasapohjainen kuoppa. Kodansijoista n. 10 m kaakkoon on rantatörmän taitteessa merkkejä (kivikautisesta ?) asuinpaikasta.
Löydöt: kvartsia (KM 24403).

Áitejohka (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kivilatomus, kotakenttä ja pyyntikuopparyhmä sijaitsee Tenon ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, Aittijoen suusta 80 - 230 m alavirtaan on laaja ja katajaa kasvava tasanne. Siinä on viisi pitkänomaista, kulmikkaan pyöreää tai pyöreää kodansijaa, kammin pohja, kivikasoja ja neljä pyyntikuoppaa. Tasanteella rantakoivikossa tulvarajan yläpuolella on lisäksi 2,5 x 2,5 m:n kokoinen kulmikkaista kivistä ladottu nelikulmainen kehä. Kentän laajuus on n. 180 x 120 m.

Karigasniemen Koulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Karigasniemen koulun tontilla ja sen pohjoispuolisella alueella, kilometrin verran Tenon rannasta itään. Paikka on hiekkapohjaista männikköä ja koivikkoa. Koulun tontti rajoittuu pohjoisessa pieneen Meäddemvaraja-jokeen. Vastakkaisen rannan törmällä, tontin koilliskulman kohdalla, havaittiin merkkejä asuinpaikasta. Vastaavia löytöjä on tehty myös koulun tontilta.
Kohdetta tutkittiin koekuopittaen vuonna 1994. Tutkimuksissa selvisi, että asuinpaikka on laajuudeltaan noin 380 x 140 metriä ja rajoittuu lähes kokonaan loivalle hiekkakumpareelle 148 metrin korkeuskäyrän yläpuoliselle alueelle. Osa asuinpaikan todennäköisestä reuna-alueesta on mahdollisesti tuhoutunut Polvarinkagas I ja II -taloja rakennettaessa. Alueeseen kohdistuu myös voimakasta asuinpaikkaa erosoivaa toimintaa (kävely-, polkupyörä- ja mopoliikennettä).

Elleguolbba (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Elleguolbban pyyntikuopat, liesilatomukset ja kodansijat, sijaitsevat Utsjoki-Karigasniemi -maantien länsipuolella. Kuolpuna on tasainen koivu-, mänty- ja jäkäläkangas 2,5 - 3 kilometriä Utsjoen kuntakeskuksesta Karigasniemelle päin. Kuolpunassa on noin 60 peurahautaa kaakko-luode-suuntaisessa jonossa alkaen Äimäjoelle kulkevan tien eteläreunalta. Lisäksi kankaan kaakkoispäässä on kolme poikkeuksellisen kookasta kodansijaa. Kuoppajonon pituus on runsas noin kilometri.
Muinaisjäännösalueen etelä/kaakkoispään koordinaatit ovat p: 7760749, i: 3499218, ja luoteispään p: 7761360, i: 3498620.

Deatnumohkki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Suorakaiteen muotoinen kivilatomus sijaitsee Utsjoen suun itäpuolella Utsjoen ja Tenon yhtymäkohdassa uudesta kunnanvirastosta n. 1 km itäkoilliseen. Paikka on kuiva, kivinen moreeniharjanne ja kasvaa tunturikoivikkoa. Paikalta oli vuonna 1988 havaittu kaksi kivilatomusta, joista kookkaampi oli noin 2,5 x 1, 4 m laaja ja noin 20 cm korkea.
Vuonna 2014 alueelta havaittiin yksi suorakaiteenmuotoinen latomus noin 3 m:n etäisyydellä Tenon törmästä sekä pyöreä, halkaisijaltaan noin 80 cm kokoinen liesikehä. Vuoden 2020 tarkastuksessa todettiin latomuksen 1 jääneen osittain uuden matkailurakennuksen alle, lisäksi liesikehä todettiin moderniksi.

Riðonjarga 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, viisi kodansijaa, sijaitsee Tenon kaakkoisrannalla, Vetsijoen suusta pari kilometriä alavirtaan, Utsjoki-Nuorgam -maantien ja Tenon välissä, 40 m rannasta. Maasto on Ridonjarga-niemen keskivaiheilla olevaa heinittynyttä rantatasannetta. Kodansijoja on viisi, ja ne sijaitsevat lähes pohjois-eteläsuuntaisessa kaarevassa rivistössä 50 m:n matkalla pienen kummun itälaidalla.

Krunni (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 34 km Ylitornion kirkosta koilliseen Tengeliöjoen länsirannalla ja Sirkkajärven etelärannalla hiekkapohjaisella niemekkeellä metsä- ja viljelysmaassa.
Krunnin yhteydessä on myös viitattu Lohijärven Krunnin alueelta löytyneeseen rannerenkaaseen, jota säilytetään Kansallismuseossa. Samalla seudun perimätiedon mukaan rengas on peräisin ko. alueella sijainneelta lappalaiselta hautausmaalta, joka olisi tullut aikoinaan esiin eri maansiirtotöiden, mm. tienrakentamisen yhteydessä. Tämä hautausmaa sijaitsisi sadun arvion mukaan Krunnin länsipuoleisella peltoalueella. Lienee mahdollista, että tällä tarkoitetaan runsaat 1,1 km pohjoisempaa tienteossa löytyneisiin myöhäisrautakautisiin esineisiin, hopeiseen kaularenkaaseen ja hevosenkenkäsolkeen (KM 11707:1-2, kohde Lohijärvi Kenttäkuru 1000018121).

Vaarala (1000000407) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kelujärven koulusta 3, 8 km itäkaakkoon Vaaralan tilan alueella Kelujärven (Syväjärven) itäpäässä Seprulahden koillisrannalla. Löydöt kivinuija ja kvartsia, löydetty asuinrakennuksesta 20-40 m luoteeseen ns. Pirttipellosta.

Luusuankenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kelujärven koulusta n 400 m pohjoiskoilliseen Kelujärven(Syväjärven) länsipäässä Teeriniemen ja kyläryhmän niemen välisen lahden lounaisrannalla. Löydöt, ilmeisesti mesoliittinen kivitaltta sekä kvartsi-iskoksia, on poimittu 1940- ja -50-luvulla Teeriniemen tilan Luusuankenttä -nimiseltä pellolta. Kiviesinelöydön yhteydessä on havaittu myös hiilenmuruja ja muita tulenpidon merkkejä.
Vuonna 1999 tien itäpuolella on tehty koekaivaus, jossa suunnitellulle rakennuspaikalle ja sen ympäristöön kaivettiin 8 koekuoppaa. Neljästä pellon ylempään osaan tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, joiden joukossa myös useampia kvartsiesineitä. Pellolla todettiin sirpalekivikkoa, erityisesti tien länsipuolen kasvimaassa, joka oli muokattuna ja josta poimittiin 39 kvartsi-iskosta ja sädekiviliuskeen kappale. Tulkinta oli, että paikalla lienee ollut pienialainen kivikautinen asuinpaikka, josta kulttuurikerroksen merkit sekä palaneet kivet kuitenkin puuttuivat. Vähäinen tutkimusalue ja siihen nähden suhteutettu löytömäärä, löytöpaikkojen sijainnin laajuus, sekä tiedot sirpalekivikosta, hiilistä sekä muista tulenpidon merkeistä viiittaavat kuitenkin varsin selkeästi kivikautiseen laajempaan asuinpaikkaan. On mahdollista, että paikka on ollut asuttuna jo hyvin varhaisessa mesoliittisessa vaiheessa. Lisäksi paikannimi "Luusuankenttä" viittaa myöhäisesihistorialliseen - historialliseen saamelaisasuinpaikkaan alueella.
Sittemmin (2007) on alueelta toimitettu useampia kiviesineitä (KM 36919:1-3) Kansallismuseon kokoelmiin. Vuonna 2014 löytyivät kiviesineet KM 40185:1-2.
Luusuankentästä runsaat 200 m luoteeseen olevalla metsäsaarekkeella, Vittakentällä, on myös 3-4 pyyntikuoppaa, läpimitaltaan 3 - 5 m. Tämä on 2014 tarkastuksen seurauksena erotetu omaksi muinaisjäännöskohteekseen.

Rakkokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Raudanjoen koulusta n. 700 m koilliseen vanhan ja uuden nelostien välissä, kosteahkolla ja hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Löydöt: linnunpääkoristeinen liuskeveitsi, kourutaltta, kirveen ja tuuran katkelmia, kvartsia.

Juikenttä (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Juikenttä sijaitsee Vuotsosta itään, Mutenianjoen itäpuolella, 700 metriä Sompiojärven niskasta etelään. Kenttä on noin 100 x 50 m laaja, soiden ympäröimä moreenisaareke. Vanhalla asuinpaikalla on ympäristöä rehevämpi kasvillisuus, heinikko ja vankka koivikko, mikä johtuu ihmisen toiminnan tuottamasta ravinnonlisästä.
Juikenttä on kuulunut Sompion lapinkylään eli siidaan, joka on ollut keskeinen osa Kemin Lappia. 1960-luvulla alueella suoritettiin arkeologisia tutkimuksia, koska paikka oli vaarassa jäädä Lokan tekoaltaan alle. Tutkimuksissa todettiin viisi laakeaa pyöreää painannetta, joista ainakin neljä oli asuinkotien sijoja. Lisäksi tutkittiin ulkoliesiä ja useita kuopanteita, joihin johtivat säteittäisesti matalat urat. Kuopanteet ovat jonkinlaisia tulenpitokuoppia, joita on todennäköisesti käytetty ravinnon kypsennykseen tai tervan valmistukseen. Yhden kodansijan ympärillä oli vahva tunkiokerrostuma, josta löytyi luujätteen lisäksi paljon esineitä. Kodansija jätekerrostumineen liittyy todennäköisesti palvontaan ja uhraukseen.
Löytöjen perusteella Juikenttää on käytetty asuinpaikkana ainakin 2500 vuoden aikana, varhaismetallikaudelta uuden ajan alkuun saakka. Varhaismetallikautinen Kjelmöy-keramiikka (1300-300 jKr.) edustaa paikan vanhinta asutusvaihetta. Pääosa löydöistä on rautakautisia, varhaiskeskiaikaisia ja keskiaikaisia esineitä: erilaisia työkaluja, talousesineitä, aseita, metallikoruja, metallisia vyön osia, luu- ja sarviesineitä jne. Metallikorujen joukossa on solkia, riipuksia, neuloja ja sormuksia. Suuri osa esineistä on joutunut tunkiokerrokseen täysin käyttökuntoisina, mm. sarvesta tehty noitarummun vasara. Tunkiokerros oli täynnä petun valmistuksessa syntynyttä puunkuorisilppua, kokonaisia ja silvottuja nisäkkäiden (erityisesti peura) luita, lintujen sekä kalojen luita ja suomuja.
Venäläistä alkuperää olevat 1400-1500-lukujen kirveet sekä samanaikaiset pohjoissaksalaiset pöytäveitset valaisevat Juikentän saamelaisten kauppayhteyksiä sekä Kemin Lapin poliittista asemaa Ruotsin ja Venäjän verotuksen kohteena. Turkiskauppa tuotti väestölle huomattavaa ylijäämää, mikä kuvastuu arkeologisissa löydöissä. Asutus ja uhraaminen Juikentässä päättyivät 1600-luvun puolivälin tienoilla, jolloin käännytys kristinuskoon Kemin Lapissa tehostui, ensimmäiset saamelaisalueen kirkot rakennettiin ja vanhoja uhripaikkoja hävitettiin.
Juikenttä oli keskiajalla ja uuden ajan alussa pyyntitaloudessa eläneen metsäsaamelaisen yhteisön vuotuiskierron tärkeä etappi, jonne asetuttiin kevättalvisen peuranpyynnin aikaan. Paikalla asuttiin keväällä ja alkukesästä, luultavasti myöhemminkin kesällä ja syksyllä, ennen talvikylään siirtymistä.
Vuoden 2019 tarkastuksessa voitiin todeta, että paikka on 50-vuoden kuluessa soistunut ja maisema muuttunut Lokan altaan vaikutuksesta. Suurin osa tutkitun alueen ympäristöstä on kuitenkin säilynyt veden pinnan yläpuolella. Sompion lapinkylän alueista suuri osa on nykyisen Lokan tekoaltaan pohjassa.

Pirunsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee n. 1800 m Riipin koulusta kaakkoon Saarijärven länsiosassa. Pirunsaari on n. 100 m pitkä, jyrkkäpiirteinen, kuusia kasvava hietikkosaari, joka on korkean veden aikana pohjois-eteläsuunnassa kahtena erillisenä saarena. Molempien saarten laella ja etelärinteessä erottuu epämääräisen muotoisia kuoppia, kookkain kraaterimainen, halkaisijaltaan 3 - 4 m ja syvyydeltään n. 1,5 m.

Kotakentät 2-5 (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sompiojärven pohjoisrannalla, Kotaojan suussa, ojan pohjoispuolella. Täältä ns. Alahaminasta alkoi kotakenttien poikki vievä Ruijan polku, jonka kohdalle rakennettu tie on osittain tuhonnut laajaa asuinpaikkaa. Myös tekoaltaan säännöstely on huuhtonut ja tuhonnut osan kohteesta. Kysymyksessä lienee yksi laajahko varhaismetallikautinen asuinpaikka, vaikka kentät on nimetty aikoinaan erikseen (Sodankylä 16, 73–75). Löydöt Kjelmöy-keramiikkaa, porfyyriä, piitä, kvartsia.

Seitasaari (1000000420) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 11,2 kilometriä kaakkoon Orajärven luoteisosassa olevalla Seitasaarella. Saaren Seitaniemessä koillispäässä on palvospaikaksi mainittu kivikkoinen nurmettunut kumpu. Kohteelta on löydetty myös rautainen kirves.

Akmeelinkummut (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sompiojärven koillisrannalla Hietaojan luusuassa. Alueella on kolme pitkulaista suosaareketta. Hietaojan itäpuolella sijaitsee kumpu 1, josta on vuonna 1967 tutkittu kolme liettä, sekä kookas pyyntikuoppa, "Akmeelin hauta". Kumpu 2 sijaitsee Hietaojan länsipuolella ja sen laella on pyyntikuoppia. Sieltä on löytynyt myös kvartsi-iskoksia ja esineitä.
Kummun 2 luoteispuolella sijaitseva kumpu 3 on vähiten alttiina vedenvaihtelulle. Siellä on kolme mahdollista asumuspainannetta.
Löydöt kohteelta käsittävät liuske-esineen katkelman, hioimen, rautakuonaa ja kvartsia.
Kummun 3 luoteisosassa sijaitsee Sompio-seuran kämppä ja käymälä.

Kevitsa (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vajukosken voimalasta 7 km itäkaakkoon, Kevitsan (noin 310 m) laella. Paikalla on ollut kivistä ladottu ihmishahmo, joka on sijoitettu katkaistun kartion muotoisen, 4 m pitkän ja 1-2 m korkean aluskiven päälle. Vuonna 1907 todettiin latomus hävitetyksi, mutta aluskivi oli jäljellä. Vuoden 1993 tarkastuksessa pääteltiin, että aluskivi on vaaran laelle rakennetun kolmiopisteen perustassa. Vuoden 2007 inventoinnissa tornin havaittiin tuhoutuneen ja seidan aluskiven jääneen sen alle. Peruskarttaan seitakohde on merkitty 60 m oletetulta paikalta kaakkoon.
Vaaran laella, seidan kohdasta noin 50 m luoteeseen, on myös ilmeisesti varsin tuore ladotuista litteistä kivistä koottu ihmishamoinen kiviladelma, jota vuonna 1997 todettiin voidellun rasvalla ja siis käytetyn mahdollisena palvontapaikkana. Kolmiopisteen seitapaikan ja tämän kiviladelman välillä havaittiin myös lohkottuja kvartseja.
2010 inventointi
Seita: Kolmimittauspiste on sijainnut laen korkeimmalla kohdalla olevalla rapautuneella kallionyppylällä. Tallgrenin kuvaama seita ei ole sijainnut tällä kumpareella vaan laen itäreunalla. Toisaalta Seidan on myös kerrottu sijaitsevan kolmiomittauspisteen länsi-luoteispuolella korkeimmalla laella ja sen olleen kivistä ladottu raunio. Seitaa ei kyetty paikantamaan inventoinnin aikana ja kaikki sitä koskevat tiedot ovat tulkinnavaraisia.
Kolmiomittauspisteestä n. 30-40 m lounaaseen (N 7507693 E 498537) on kivistä kasattu pieni raunio, jonka ylimmät kivet ovat valkoisia kvartsikiviä. Kyseessä on resentti pieni kivilatomus, joka on ilmestynyt paikalle joskus 1990-luvulla.
Lakialueella on muutama pilkkapuu, keloja jonka kyljessä kaiverruksia.
Kolmiomittauspisteestä n. 60 m pohjoiseen, lakea hieman alemmalla tasanteella on
iso kelo (N 7507777 E 498529), jossa nimikirjaimet MP ja P:n pallukan sisällä pieni
tikku-ukkokuvio.
Kolmiomittauspisteestä n. 160 m kaakkoon (N 7507592 E 498639) on vanhassa
kelossa nimikirjaimet PJM. Nämä kaksi em. pilkkaa vaikuttavat nykyaikaisilta, joskaan eivät aivan tuoreita - ilmeisesti 1900-luvulta.
Kolmas pilkkapuu on edellisiä vanhempi kelo, jo kovin huonokuntoinen. Se on parin
metrin korkeudelta kaksihaarainen. Se sijaitsee aivan sen lakikumpareen vieressä,
missä kolmiomittauspiste, sen etelä-lounaispuolella n. 10-15 m (N 7507713 E
498548). Siinä erottuu osin tuhoutuneita ja katkenneita kaiverruksia. Yksi kaiverrus
on kuin vinossa oleva P kirjain ja yksi V kirjain. Muista ei saa tarkempaa selkoa.

Pekuraivio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 5,5 km Sattasesta koilliseen Kitisen länsirannalla, Jerusaleminlammen eteläpuolella. Ollilan talon pelto ulottuu kohteen viereen. Alueen maaperä on karkeaa hiekkaa. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa. Vuoden 1991 inventoinnissa kohteesta oli löytynyt kvartsia törmän taitteesta ja koekuopista. Asuinpaikka oli todettu pienialaiseksi, löydöt olivat tulleet noin 18 metriä halkaisijaltaan olevalta alueelta, ulottuen noin 10 metriä sisämaahan päin rantatörmästä. Vuoden 2016 inventoinnissa ei havaittu mitään uutta paikkaan liittyen. Viereinen pelto kasvoi heinää ja rantatörmä oli turpeen peitossa ja rantatörmän päällä kasvoi metsää. Kohteessa ei aiemmin ollut aluerajausta ja se lisättiin. Rajaus perustuu vuoden 1991 havaintoihin.

Neulaniemi (1000000428) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kitisen länsirannalla Sattasen koulusta noin 1,1 kilometriä koilliseen laakean sorakuopan eteläreunassa kapealla kannaksella ja saman kuopan pohjoisreunassa. Soranotto näyttää tuhonneen suuren osan asuinpaikasta. Mahdolliset pyyntikuopat, 2 kappaletta, sijaitsevat tasaisella hiekkakankaalla sorakuopan pohjois- ja itäpuolella. Löydöt paikalta käsittävät kiviesineen katkelman, kivilaji-iskoksia, kvartsia ja palanutta luuta.

Savikangas (1000000430) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kitisen länsirannalla tasaisella mäntykankaalla ja jyrkän jokitörmän taitteessa, jossa on kaksi osittain sortunutta liesikiveystä. Löydöt kvartsia, havaittu n. 40 m matkalla joen suunnassa.

Kotamaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Kitisen itärannalla, Känsäsaaren koillispuolella, jyrkän rantatörmän päällä olevalla hiekkapohjaisella tasanteella. Asuinpaikka-alue on kahdessa osassa: luoteessa hiekkakuopan reunalla, kaakossa törmän taitteessa. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta. Osa asuinaikasta on jäänyt Kelukosken voimalaitospadosta johtuen veden alle.
Vuoden 2019 inventointi: Kohde sijaitsee Sodankylästä noin 10 km pohjoiseen Sattasen kylän kohdalla Kitisen itärannalla Porokodanpalon eteläpäässä. Paikalla on sijainnut kivikautinen asuinpaikka, jonka Mika Sarkkinen on tutkinut vuonna 1993. Sarkkinen mainitsee, että alueella on kuoppia, joita hän ei pitänyt pyyntikuoppina koekaivettuaan yhden, vaan mahdollisesti asumuksen pohjina. Vuoden 2019 inventoinnissa alueelta löytyi viisi kuoppaa. Näistä painannemainen kuoppa nro 3 on ilmeisesti Sarkkisen koekaivama. Painanne on kooltaan noin 5x3 metriä, syvyys puolisen metriä. Koekuopista ei tullut löytöjä.
Kuopat 1, 3-5 ovat noin 300 metrin matkalla Kitisen rannan tuntumassa, kuoppa nro 2 on kauempana, noin 100 metriä rannasta. Alue on hiekka/sorapohjaista mäntykangasta. Rannan tuntumaan tehtiin koepistoja ja sortunutta rantatörmää havainnoitiin vuoden 2019 inventoinnissa, mutta mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu.
Kuoppa 1 sijaitsee noin 30 metriä rannasta. Se on halkaisijaltaan noin 3 metriä ja syvyydeltään puoli metriä. Kuopassa on selvä huuhtoutumiskerros. Kuoppa nro 2 sijaitsee hakkuualueen laidassa, maaperä on soraa. Kuoppa on halkaisijaltaan pari metriä ja syvyys puoli metriä. Ympärillä on hyvin matalat vallit. Kuopan keskellä maannoksessa on 2-3 sentin huuhtoutumiskerros, joten kuoppa ei ole ainakaan kovin tuore. Kuopat nrot 4 ja 5 sijaitsevat alle 10 metriä rannasta. Kuopat on suorakaiteen muotoinen 1,5x0,5 metriä, syvyys puoli metriä, vallin päältä mitattuna noin metri. Kuoppa 4 on hieman pienempi kuin kuoppa 5. Kuopan ympärillä siis selvät vallit. Kuopat eivät vaikuta kovin vanhoilta.
Kuopat saavat pohjoispuolella jatkoa vuoden 2017 inventoinnissa Porokodanmaalta löytyneistä kuopista. Alueen kuoppien luonne ja ajoitus voisivat selvitä koekaivauksilla.

Poikamella (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemi-Ivalo -maantien ja Kitisen välisessä maastossa, tasaisella mäntykankaalla. Asuinpaikkalöytöjä paikalta oli kolmessa eri keskittymässä. Asuinpaikkaa on tutkittu kaivauksin, ja ilmeisesti suurin osa siitä on jäänyt veden alle Kelukosken voimalaitoksen patoaltaan vuoksi.
Viereisellä hiekkaharjanteella on kuusi pyyntikuoppaa, jotka ovat säilyneet Kelukosken voimalaitoksen patoaltaan rakentamisen jälkeenkin. Uudemmassa kartassa paikka esiintyy nimellä Paikanmella.
Löydöt paikalta käsittävät asbestikeramikkaa, nuolenkärjen katkelman, pronssipalan, piitä ja kvartsia. Sodankylä 45 ja 63.
Muinaisjäännösalueen pohjoispään koordinaatit ovat p: 7486580, i: 3482860.
Kohde tarkastettiin Viiankiaavan inventoinnissa vuonna 2017, jolloin todettiin, ettei itse asuinpaikkaa ole tuskin enää lainkaan jäljellä, vaan paikalla on tasattua rantaa sekä patovalli. Pyyntikuoppien sijainti mitattiin ja ne vietiin muinaisjäännösrekisteriin alakohteiksi. Lisäksi kohteessa havaittiin puolustusvarustuksia, jotka on myös viety alakohteiksi muinaisjäännösrekisteriin. Puolustusvarustuksiin kuuluu juoksuhauta, joka on tien suuntainen ja siitä on näkyvissä noin 50 metrin osuus. Lisäksi havaittiin kaksi poteroksi luokiteltavaa kohdetta. Harjanteella mitattiin viiden pyyntikuopan paikka, mutta kuudes on alhaalla kankaalla, tien läheisyydessä. Mahdollisesti tämäkin on pyyntikuoppa, mutta se sijaitsee selvästi erillään harjanteen pyyntikuopista.

Säynäjäluikonkumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vuotson kylätaajamasta noin 15 km kaakkoon, entisen Mutenianjoen itäpuolella soiden ympäröimällä kuusikkoharjanteella, nykyään säännöstelyaltaan eristämänä saarena. Paikalla on ollut 7 pyyntikuoppaa, joista kaksi on hävinnyt. Saaren pohjoispäässä vesi on huuhtonut esiin merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta. Löydöt kvartsia ja hiiliä.

Sarvikotamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuotson kylätaajamasta noin 5.5 kilometriä kaakkoon, Vuotson kanavan koillisrannan hietikolla. Säännöstelyn vaikutuksesta asuinpaikka on osittain tuhoutunut.
Vuoden 2012 inventoinnissa rantahietikosta löytyi muutamia kvartseja noin 40 m rekisteriin merkityn kohdan pohjoispuolelta (x 3509235, y 7553429), niitä ei otettu talteen. Muita merkkejä asuinpaikasta ei havaittu. Kvartsien löytöpaikan ranta on yksityismaata, mutta varsinainen kohde on merkitty valtion maalle.

Kenttälä (1000000444) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Orajoen luusuasta 800 m etelään, Orajärven länsirannalla, Kenttälän tilalla. Asuinpaikkahavainnot on tehty hiekkakummulta, tilan eteläisimmän pellon eteläreunasta, viljelysmaan ja metsän välissä olevasta laakeasta ojaleikkauksesta, 20 m järven rannasta.

Korvenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteessa on kivikautisen asuinpaikan jäännös. Kankaanpää ja Halinen löysivät v. 1987 kankaalla risteileviltä poluilta kvartsi-iskoksia. Katiskosken koekaivauksessa v. 1989 paikalta löydettiin palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja kvartsiesineitä. Löydöt keskittyivät 20 m pituiselle alueelle terassilla. Kohonneet fosforipitoisuudet keskittyivät myös tälle alueelle ja sen läheisyyteen. Likamaata havaittiin kahdessa koekuopassa luun yhteydessä. Toisessa näistä oli myös palanutta hiekkaa ja hiiltä. Muutamassa koekuopassa havaittiin kaksoismaannos. Katiskosken mukaan asuinpaikkaan viittaavat merkit rajautuvat n. 40-45 x 20-25 m kokoiselle alueelle. Alueen etelä- ja pohjoisosassa on lisäksi kaksi kuoppajäännöstä. Näistä eteläisemmän polulla olevan kuopan (kuoppa 2) Katiskoski toteaa
olevan tuore kaivanto. Pohjoisemmasta polun itäpuolisessa kuopassa (kuoppa 1) havaittiin kaivauksissa kaksoismaannos. Tarkastuskertomuksessaan vuodelta 2012 Kotivuori arvelee kuoppien olevan mahdollisesti pyyntikuoppien jäännöksiä.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohteen todettiin säilyneen entisellään. Kankaalla olevilta poluilta ei havaittu kvartsi-iskoksia tai muutakaan asuinpaikkaan viittaavaa. Inventoinnissa paikannettiin Katiskosken ja Kotivuoren tarkoittamat kuopat. Pohjoisessa polun itäpuolella 2 m etäisyydellä sijaitseva kuoppa 1 on muodoltaan soikea, mitoiltaan 2,2 x 2,8 x 0,5 m. Se sijoittuu 6 m etäisyydelle terassin reunasta. Kuoppa 2 sijaitsee alueen eteläpäässä polun kohdalla, ja on muodoltaan pyöreä ja kuoppa 1:stä laakeampi. Kuoppa on mitoiltaan 3,5 x 3,5 x 0,2 m ja sijoittuu 10 m etäisyydelle terassin reunasta. Kuopat sijaitsevat 30 m etäisyydellä toisistaan.
Kohde on rajattu kaivausten ja fosforikartoituksen perusteella.

Manalaispulju (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelujärven koulusta 60-80 m kaakkoon, Sodankylä-Savukoski -tiestä Kelujärven koulun kohdalla pohjoiseen eroavan metsäautotien haarassa, sen lounaispuolella. Paikalla on moreenikumpare jonka laella koulu sijaitsee. Kumpareen kaakkoisosa on tasattu ja siitä on otettu maata tien tekoon. Tällöin kalmisto on tuhoutunut mahdollisesti kokonaan. Paikalta on löydetty luurankoja ja hukkaan joutuneita sormuksia.(Sodankylän nimismiehen ilmoitus 30.6. 1905)

Aittajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuiston alueella, Suomujoen reittiin kuuluvan Aittajärven koillispäässä ja Suomujoen pohjoisrannalla. Kohde jakaantuu kahdeksi osaksi, joita erottaa noin 60 metriä pitkä löydötön alue. Läntinen löytöalue on pieni ja moreeninyppylällä. Sillä sijaitsee matala, halkaisijaltaan kolmimerinen kuopanne. Kuopanteesta noin 15 metriä itään löytyi pii- ja kvartsi-iskos nuotiopaikalta. Itäinen on joen rannalla terasseilla ja on n. 100 m pitkä. Löydöt piitä ja kvartsia. Löytöalue alkaa lännessä suunnilleen matalalla lähellä joen rantaa sijaitsevan laavun kohdalta ja jatkuu idässä alueelle tulevan tien ja opastetaulun ohi kohdalle, jossa moreeniharjanne erkanee joen välittömästä läheisyydestä. Löytöjä on paikoitellen runsaasti näkyvissä. Eroosio kuluttaa paikkaa.
Vuoden 2013 inventoinnissa paikallistettiin ilmeisesti itäisempi Arposen mainitsemista löytöalueita, joskaan alue ei vastaa kumpaakaan Arposen löytöalueen sanallista kuvausta. Inventoinnissa havaittiin kvartsi-iskoksia Aittajärven rannan suuntaisella vyöhykkeellä lähes viidenkymmenen metrin matkalla, alle kymmenen metrin etäisyydellä rantatörmästä. Inventoinnissa havaitut suorakaiteen muotoiset liesilatomukset sijaitsevat hieman kauempana rantatörmästä kuin kvartsilöydöt.
Inventoinnissa 2013 kohde rajattiin rannan suuntaiselle, 70 m x 40 m laajuiselle alueelle. Etelässä alue yltää miltei Aittajärven rantaan saakka, ja alueen länsireuna sijaitsee noin kaksikymmentä metriä Aittajärven laavusta länteen päin. Alueen raja on määritetty noin kymmenen metrin etäisyydelle asuinpaikalla havaituista liesilatomuksista ja kvartsi-iskoskeskittymistä. Todennäköisesti aluerajaukseen sisältyy vain toinen A. Arposen havaitsemista löytöalueista, koska toisen löytöalueen paikallistaminen ei kohteen tarkastuksen yhteydessä onnistunut puutteellisten sijaintitietojen vuoksi.

Luttojoen silta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raja-Joosepin tullista 3,3 km lounaaseen Luttojoen polkusillan eteläpäässä, sillanpään ja talvitien luiskan välisessä kolmiossa, mäntykankaalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.
Vuoden 2013 inventoinnissa todettiin, että kohteen paikallistaminen oli vaikeaa. Rekisterissä tuolloin olleista koordinaateista (EUREF P: 7593948 I: 558194) ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Myös kohteen sanallisen kuvauksen sitominen todettiin ongelmalliseksi. Ainoa kohta, jossa kohteen ilmoitetun sijainnin lähialuetta tarkastettaessa havaittiin esihistorialliseen asutukseen liittyviä löytöjä, sijaitsee sillan eteläpäästä noin kaksisataa metriä etelään päin, kohdassa jossa Anterin huoltotieltä kääntyy mönkijäura kohti lounasta. Huoltotien länsilaidasta noin metrin päässä, mönkijäuran pohjoisreunalla, melko pahoin sekoittuneessa maanpinnassa, todettiin noin yhden neliömetrin alalla olevan kolmisenkymmentä palaneen luun kappaletta. Muita löytöjä ei ollut havaittavissa. Luiden löytöpaikan lähiympäristössä on Kiertämäjoen suuntaisesti varsin laaja-alaisesti tasaista, hiekkapohjaista, hyvin asuinpaikaksi sopivaa kangasmaastoa. Inventoinnissa todettiin myös ettei kohdetta voi rajata luotettavasti ilman laajamittaista koekuopitusta.

Luirojärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 107 kilometriä koilliseen Luirojen kahlaamon lähiympäristössä sekä joen länsirannan suuntaisella harjanteella ja sen länsipuolella sijaitsevan suojuotin takana levittäytyvällä männikkökankaalla.
Kohde muodostuu Luirojoen suuntaisesta pyyntikuoppajonosta ja Luirojärven luusuan molemmin puolin sijaitsevasta pesäkkeisestä asuinpaikasta. Pyyntikuoppia
on kymmenen, ja ne ovat suuria, selvästi maastossa erottuvia. Pyyntikuoppajonon pohjoispuolella sijaitseva yhdestoista kuoppa on selvästi nuorempi ja liittyy Luirojärven uittopadon rakentamiseen; siitä on kaivettu maata patovallia varten. Asuinpaikka on ajoitukseltaan kivikautinen, varhaismetallikautinen tai moniperiodinen.
Kohteen tarkastuksen aikana esihistorialliseen asutukseen liittyvät havainnot keskittyivät lähinnä luusuan pohjoispuoleiselle niemekkeelle, Luirojoen länsipuoleisen harjanteen eteläpäähän sekä harjanteen länsipuolella sijaitsevalle kankaalle. Todennäköisesti kaikkia luusuan lähialueen löytöpesäkkeitä ei tarkastuksen aikana havaittu. Useassa kohdassa Luirojärven länsirannalla esiintyy myös luontaisesti rikkoutuneita, varsin teräväsärmäisiä kvartsikappaleita, joiden erottaminen iskoksista on toisinaan melko vaikeaa. Asuinpaikan perusteellinen rajaaminen edellyttäisi laajamittaista koekuopitusta sekä autiotupien
ympäristössä että luusuaa ympäröivillä männikkökankailla. Vuoden 2013 inventoinnissa tehty aluerajaus perustuu paikalta tehtyihin havaintoihin.

Pyhäkumpu (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Ainakin yksi pyyntikuoppa valtatien 4 ja Javaruksentien risteyksestä 2, 4 km kaakkoon, Vuojärven lounaisrannalla, laajan soranottoalueen eli entisen Pyhäkummun kaakkoispäästä n. 80 m itään ja n. 40 m Vuojärven rannasta lounaaseen. Pyyntikuoppa on pitkän, matalan ja epätasaisen harjanteen luoteispäässä, suon ja järven välissä. Paikalla kasvaa koivu- ja kuusimetsää.
Matalan harjanteen päässä oleva pyyntikuoppa on soikea, 2,5x2 m ja 30- 50 cm syvä. Harjanteella on useita epämääräisiä kuopanteita, joista jokin tai jotkin saattavat olla pyyntikuoppia.
Paulaharjun mainitsema Pyhäkummun muinainen palvospaikka on sittemmin tuhoutunut pyyntikuopan lähialuetta lukuun ottamatta kokonaisuudessaan soranotossa (Paulaharju 1940. Sompio ss.14-15).

Uhrilampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta 7,5 kilometriä lounaaseen. Lampi sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella metsäautotien vieressä, Taka-Uhriselän ja Ranta-Uhriselän välissä. Kasvillisuus on sekametsää, etupäässä mäntyä ja koivua. Lampi on kirkasvetinen ja sen luoteisrannalla on kivikkorinne. Kooltaan se on 200x80 metriä. Kohde on ehjä. Se on suojeltu 200 metrin etäisyydeltä ylipäällikön käskyllä.

Nattushaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suku-Nattasen laesta n. 1,8 km pohjoiskoilliseen, soiden reunustamalla metsäkannaksella, molemmin puolin Nattushaaraan lännestä laskevaa Kulmakko-oja -nimistä puroa. Paikalla on kaakko-luode -suuntainen, mutkitteleva 78 pyyntikuopan muodostama jono.

Kelukoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kitisen Kelukosken itärannalla korkean törmän päällä ja taitteessa. Paikalla kasvaa männikköä, maaperä on moreenia. Löytöjä rannan suunnassa n. 40 m matkalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.
Vuoden 1994 kaivauksen yhteydessä analysoitujen hiilinäytteet:
Kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta.
Aiemmissa tutkimuksissa on todettu, että asuinpaikka on korkean jokitörmän päällä ja sijoittuu jokea kohti olevien harjanteiden väliselle tasaiselle alueella. Joen pinta on noussut useita metrejä Kelukosken voimalaitoksen rakentamisen ja joen patoamisen yhteydessä, mutta todennäköisesti asuinpaikkaa on vielä jäljellä. Asuinpaikan rajaus perustuu topografiaan ja aiempiin kaivaustuloksiin.

Erkkilä (1000000468) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kitisen länsirannalla, Erkkilän talon kohdalla, matalan rantatörmän reunassa ja viljelysmaalla. Löydöt kvartsia.

Pyhäkummunaapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat 2 ,5 km 4-tien ja Javaruksentien (no 961) risteyksestä kaakkoon, Vuojärven lounaispuolella olevan Pyhäkummunaavan keskellä, Javaruksentien ja järvenrannan puolessa välissä: edellisestä 350 m ja jälkimmäisestä 450 m. Kuopat ovat n. 50 m pitkällä (lounas-koillissuuntaisella), soikeahkolla ja noin 3 metriä korkealla moreenikumpareella, jota ympäröi osin pieniä mäntyjä kasvava, osin aivan avoin suo - vain kumpareen itäpuolella on kuivempaa jänkää, jossa kasvaa suurempaa puustoa. Itse kumpareella kasvaa mäntyä, kuusta ja koivua.
Moreenikumpareella on kaksi kookasta, selkeää pyyntikuoppaa, joista luoteisempi on soikea (lounas-koillissuunnassa) vallillinen, 4x3,5 m ja 40- 60 cm syvä. Koillisempi kuoppa on pyöreähkö, vallillinen, halkaisijaltaan n. 3,5 m ja 40-80 cm syvä. Kuopat ovat noin 3 metrin päässä toisistaan. Viereisessä, pienemmässä ja matalammassa kumpareessa on yksi pienempi, epävarma pyyntikuoppa.

Paksunkuusikonranta 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi lähekkäistä pyyntikuoppaa valtatien 4 ja Javaruksentien risteyksestä 1, 4 km kaakkoon. Ne ovat Javaruksentien ja Vuojärven rannan puolivälissä, noin 250 m etäisyydellä molemmista, mökkirantaan vievältä tieltä n. 50 (90?) metriä pohjoiseen. Kuopat ovat tasalakisella hiekkaharjanteella, jonka itäpuolella pari metriä alempana on kosteikko ja länsipuolella pieni suo. Harjanteella kasvaa mäntyä, kuusta ja koivua.
Harjanteella olevista pyyntikuopista eteläisempi on soikea (länsi-itä -suunnassa), vallillinen, 6x4 m ja metrin syvä. Keskellä kuoppaa on vielä pienempi turvepeitteinen syvennys, joka antaa perää n. 30 cm. Toinen pyynti kuoppa on tästä n. 15 metriä NNW; kuoppa
on soikea (etelä-pohjoissuunnassa), vallillinen, 4x3 m ja n. 40 cm syvä. Eteläisempään pyyntikuoppaan tehdyssä koepistossa oli havaittavissa häiriintymätön podsoliprofiili.
Kuopista noin 130 m pohjoiseen on toinen pyyntikuoppakohde (Paksunkuusikonranta 2).

Paksunkuusikonranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Valtatien ja Javaruksentien risteyksestä 1,3 km kaakkoon, Vuojärven lounaisrannalla olevassa Paksussakuusikossa. Javaruksentielle on noin 250 m ja rantaviivalle 200 m. Pyyntikuopat ovat 3-5 metriä korkealla muinaisella rantaterassilla, joka
nykyisin on parin sadan metrin päässä Vuojärvestä - välissä on tasainen, märkä, vähäpuinen jänkä. Terassiharjanne on mutkitteleva ja hiekkaperäinen. Kuusta ja koivua kasvavan törmän toisella puolella on hyvin kumpuilevaa, osittain soista maastoa.
Muinaisella rantatörmällä on kaksi pyyntikuoppaa 4 metrin päässä toisistaan. Kaakonpuoleinen kuoppa on pyöreähkö, lähes valliton, halkaisijaltaan n. 3 m ja 10-40 cm syvä. Luoteisempi kuoppa on pitkänsoikea (kaakko-luode -suunnassa), vallillinen, 3x1,5 m ja peräti 1,2 m syvä.

Niipajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Valtatien ja Javaruksentien risteyksestä 4,8 km itään, Vuojärven koilliskulmaan, Niipalahteen laskevan Niipajoen varressa,1,2 km Niipajoen suusta itään. Pyyntikuopat ovat Niipajoen itä-koillispuolella kulkevalla harjulla, n. 100 m joesta ja
n. 250m Niipajoen ja Leukaojan yhtymäkohdasta kaakkoon. Hiekkaperäinen harju, joka on n. 50 m leveä ja 1-5 m korkea, sijaitsee jängän (WSW puolella) ja aavan välissä, joista edellinen on huomattavasti jälkimmäistä alempana. Mäntyä kasvavaa harjua oli metsäaurattuna (1991 inventoinnin aikaan) pyyntikuoppien pohjoispuolella.
Kaksi pyyntikuoppaa on harjun poikki, n. 80 m metsäaurausalueen eteläpuolella. Koillisempi kuopista on n. 15 metrin päässä harjun juuresta, soikea (SSE-NNW- suunnassa), vallillinen, 3x2 m ja n. 80 cm syvä. Toinen kuoppa on edellisestä 7 m SSW ja n. 30 metrin päässä harjun lounaisjuuresta; kuoppa on identtinen edellisen kanssa. Kolmas kuoppa on harjun matalassa kohdassa, edellisistä 60-70 m SSE. Tämä kuoppa on soikea (SSE-NNW-suunnassa), vallillinen, 3x2 m ja 20-40 cm syvä.

Mustasuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattasen Mustasuvannon pohjoispuolella olevilla luode-kaakko-suuntaisilla hiekkaharjanteilla (hiekkakaarroilla). Kuoppia todettiin inventoinnissa 1991 kaikkiaan viisi, Ne sijoittuvat rinnakkain olevien harjanteiden päälle ja muodostavat ainakin yhden systeemin, johon kuuluu 2-3 kuoppaa- Kahden äärialueilla olevan kuopan liittyminen tähän on epävarmaa. Kuoppien koko vaihtelee 1,7-3x1,3-2,5x0,4-0,8 m:n välillä.
Vuoden 1993 koekaivauksessa kuoppia tai painaumia havaittiin kaikkiaan 14,poista osa kuitenkin epävarmoja pyyntikuoppia, jotka kuitenkin vaikuttavat sijainniltaan sopivina pyyntikuoppajärjestelmän osina. Yksi kuopsita (n:o 11) tutkittiin. Tämän halkaisijaksi maanpinnalla mitattiin noin 5 m ja syvyydeksi 50 cm ja todellisen pyyntikuopan kooksi noin 2-2,5 m. Syvyys on ollut noin 2 m. Otettuja hiilinäytteitä ei ole analysoitu. Kuopat ovat varmuudella esihistoriallisia.
Ilmeisesti koordinaattipisteestä 80 m luoteeseen ja 160 m kaakkoon on yksittäiset kuopat. Löydöt hiiltä.

Pieruoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Sattasen ja Rajalaan vievän tien välisessä maastossa, tasaisen hiekkatörmän päällä, joesta n. 120 m pohjoiseen. Tästä n. 87 m itään on toinen kuoppa. Kuoppien sijainti ei ole pyyntikuopille tyypillinen.

Kersilösuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 700 metriä Matarakosken voimalaitoksesta etelään, Kitisen länsirannalla, Uusitalon koillispuolella. Vuoden 1991 inventoinnissa rantatörmän päältä olevasta pellosta löytyi kvartsia ja liusketta kahdesta kohtaa noin 30 metrin päässä toisistaan. Inventoinnissa myös todettiin, että asuinpaikka on todennäköisesti tuhoutunut peltoa kynnettäessä. Tämä onkin luultavaa, sillä kulttuuri/löytökerrokset ovat joenvarren pienialaisilla kivikautisilla asuinpaikoilla hyvin ohuet. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa, mutta pelto oli heinällä ja havaintoja ei päästy tekemään.

Sahasuvanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sattasen kylästä noin 6 kilometriä koilliseen Kitisen etelärannalla, Sahansuvannon ja Jerusaleminlammen kohdalla. Vuoden 1991 inventoinnissa löytöjä todettiin kahdesta kohdasta jyrkän rantatörmän päältä, tasaiselta alueelta: Pahanlaakson yhteismetsän ja Hopealahden (3:5) rajalta n. 30 m länsilounaaseen aivan törmän taitteesta löytyi kvartsia ja palanutta luuta (alue 1), tästä n. 12m itäkoilliseen löytyi vielä yksi kvartsi, edellä mainitusta rajasta n. 5-10 m itäkoilliseen ja n. 10 m törmän reunasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä (alue 2). Maaperä on hiekkaa.
Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa. Voimalaitosten myötä vedenpintaa säännöstellään ja rantatörmät ovat alkaneet metsittyä ja kasvattaa turvepeittoa, joten havaintoja niissä ei tehty. Aluetta käytiin läpi, mutta pintapoiminnassa ei tullut esiin löytöjä. Kohteeseen lisättiin aluerajaus vuoden 1991 inventointihavaintojen perusteella.

Kaarrekoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sodankylän kirkosta n. 18 km pohjoiskoilliseen Ivaloon johtavan tien ja Kitisen välissä, Kaarrekosken länsirannalla. Alue on tasaista joentörmää, jota tulvavedet ovat kuluttaneet ja tuoneet uutta hiekkaa; törmässä oli havaittavissa kaksi vanhaa maanpintakerrosta. Kasvillisuus on heinää, koivikkoa ja mäntyä.
Inventoinnissa 1991 havaittiin kosken puolivälin tienoilla joen suuntaisella rantatiellä n. n. 40 m:n matkalla ja tukkitasanteen lounaisosassa kaivetun kuopan sekoittuneesta reunamaasta, jossa havaittiin myös palaneita kiviä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa. Osittain muinaisjäännösrekisterin aluerajauksen kanssa päällekkäin, on leveä pengerretty lastausalue, jonka länsipuolella maaperä on kosteaa ja kasvaa tiheää pusikkoa. Muinaisjäännösrekisterin aluerajaus on pituudeltaan yli 100 metriä vaikka alue on ilmoitettu vuoden 1991 inventoinnissa noin 40 metriä pitkäksi. Hieman lännempänä on vanhassa jokitörmässä useita sorakuoppia. Vuoden 2016 inventoinnin perusteella vaikuttaa siltä, että kohde on pääosin tuhoutunut. Havaintojen teko alueella tosin oli vaikeaa muokatun alueen ja kasvillisuuden vuoksi.

Kaarrekoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 100 metriä Ivalontiestä itään Kitisestä noin 130 metriä länteen Kaarrekosken pohjoispuolella. Alue on tasaista hiekka/sorapohjaista mäntykangasta. Kohteen eteläpuolella on laaja sorakuoppa. Vuoden 1991 inventoinnissa löytyi kvartsi-iskoksia sorakuopan reuna-alueelta. Kyseessä on ilmeisesti pienialainen asuinpaikka tai leiripaikka. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa, mutta löytöjä ei sorakuopan reunamilla havaittu, sorakuopan tämä osa ei ole enää käytössä. Heti sorakuopan itäpuolella on jyrkkä rantatörmä, joka alapuolella maasto on kosteaa ja lehtipuuvaltaista.
Vuoden 2016 inventoinnissa edellä mainitun rantatörmän yläosaan kaivettiin 30x30 cm kokoisia koekuoppia 11 kpl noin 200 metrin matkalta alkaen 50 metriä Kaarrekoski 2:n pohjoispuolelta, mutta kuopat olivat löydöttömiä.
Kohde sijaitsee n. 200 m pohjoisluoteeseen kohteesta Kaarrekoski 1

Suomun-Ville 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suomujoen itärannalla, Suomun-Villen kohdalla olevan järvileventymän kaakkoispuolella, lähes koillinen-lounas -suuntaisena jonona. Idässä olevalla mäntykankaalla maasto nousee jyrkähkösti. Kuoppajono kulkee osittain useiden joesta eriytyneiden lampareiden lomassa. Kuoppia on kaikkiaan 22 kappaletta noin 900 metrin matkalla.
Kohteen lounaispään koordinaatit ovat p: 7593340, i: 3553340, ja pohjoispään p: 7594180, i: 3553720.
Vuoden 2008 tarkastujksessa on havaittu 17 kuoppaa (ks. erilliskohteet).

Snellmaninmaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suomujoen eteläpuolella, lähellä joen rantaa, Lihavasiikajärven koillis- ja luoteispuolilla. Kohteen halki kulkee joen rantaa seuraava polku. Alue on hiekkamoreenipohjaista, pinnanmuodoiltaan loivasti kumpuilevaa kuivaa männikkökangasta.
Kohde muodostuu kahdesta Suomujoen varrella sijaitsevasta pyyntikuopparyhmästä. Lihavasiikajärven koillispuolella on neljän pyyntikuopan muodostama koillis-lounaissuuntainen kuoppajono, jonka pituus on noin kuusikymmentä metriä. Kuopat 1 ja 2 sijaitsevat moreeniharjanteella Suomujoen rannan ja rantaa seuraavan polun välissä, noin viidentoista metrin etäisyydellä rannasta, noin kolme metriä joen pintaa ylempänä. Kuopat 3 ja 4 sijaitsevat samaisen harjanteen eteläpuolella olevassa notkelmassa, toista metriä
harjanteen lakea alempana.
Lihavasiikajärven luoteispuolella sijaitseva länsiluode-itäkaakkosuuntainen kuoppajono muodostuu kolmesta pyyntikuopasta, jotka on kaivettu noin kahdenkymmenen metrin matkalle hiekkamoreeniharjanteiden välisen notkelman ja joen rantaan laskevan rinteen välille. Kuoppajonon luoteisin kuoppa sijaitsee noin neljänkymmenen metrin etäisyydellä joen rannasta, noin viisi metriä joen pintaa ylempänä.

Kotajärvi 1 (1000000510) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suomujoen Suomujärvien eteläpuolella Keittokotajärven(kartassa Keittokalajärven) ja Suomujärven välisen kannaksen kapeimmalla kohdalla on kolmen kuopan jono.
Kohde tarkastettiin 2013 inventoinnissa, jolloin mitattiin myös jokaisen pyyntikuopan sijainti (ks. alakohteet välilehti).

Suomujärvet (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotajärven ja Suomujärvien välisellä itä-länsisuuntaisella niemellä, kuivalla männikkökankaalla, noin 160 metrin etäisyydellä niemen kärjestä. Niemi on olemukseltaan harjumainen, jyrkkärinteinen ja kapealakinen. Niemen maaperä on on hiekkamoreenia.
Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa sekä suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Tarkemmat kuvaukset näistä löytyvät alakohteet välilehdeltä.

Kotajärvi 2 (1000000512) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kotajärven lounaispäässä ja Suomujoen etelärannalla, vastapäätä Ahvenojan suuta Vanhan Kolttakylän lounaispuolella. Alueella on 11 pyyntikuoppaa itä-länsi -suuntaisessa jonossa hienohiekkaisella, mäntyisellä harjualueella.
2013 inventoinnissa yhtä pyyntikuoppaa ei onnistuttu paikallistamaan.

Alempi-Kiertämäjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiertämäojan itäpuolella, noin kilometrin verran Alemman Kiertämäjärven eteläpäästä etelään päin. Maasto kohteen alueella on kumpuilevaa, hiekkapohjaista, kuivaa männikkökangasta.
Inventoinnissa 2013 havaittiin alueelta yksitoista pyyntikuoppaa, jotka muodostavat kolme ryhmää. Inventoinnissa ei pystytty määrittämään mitkä havaituista kuopista olivat aiemmin tuntemattomia.
Pyyntikuopparyhmä 1 on kuopparyhmistä eteläisin ja siihen kuuluu kaksi pyyntikuoppaa (kuopat 1 ja 2). Ne on kaivettu loivahkolle hiekkaharjanteelle, noin viidenkymmenen metrin etäisyydelle Kiertämäojan rannasta, kohdalle, jonka eteläpuolella Kiertämäoja kääntyy kohti länttä. Ryhmän kuopat ovat vajaan
kymmenen metrin päässä toisistaan ja noin kolme metriä Kiertämäojan pintaa ylempänä.
Pyyntikuopparyhmä 2 sijaitsee ryhmästä 1 noin kolmesataa metriä pohjoiskoilliseen päin. Ryhmään kuuluu neljä pyyntikuoppaa (kuopat 3-6), joista kolme sijaitsee jonona länsiluode-itäkaakkosuuntaisessa notkelmassa ja neljäs samaisen notkelman länsipään eteläpuolella. Notkelma on hiekkaharjanteiden reunustama, ja sen itäkaakkoispää on lähellä kohteen itäpuolella olevista lammista suuremman luoteisrantaa. Pyyntikuopat sijaitsevat jokseenkin lammen ja Kiertämäojan puolivälissä noin 60 metrin matkalla.
Pyyntikuopparyhmä 3 sijaitsee ryhmästä 2 noin sata metriä pohjoiseen päin, ja siihen kuuluvat pyyntikuopat 7-11. Kuopat muodostavat itä-länsisuuntaisen, noin 120 metrin mittaisen jonon, joka ulottuu kohteen itäpuolella olevista lammista pienemmän lounaisrannalta Kiertämäojan itärannan lähelle. Kiertämäojan suuntaiset polut kulkevat kuoppajonon poikki kuoppien 7 ja 8 vieritse. Kaikki kuopparyhmien
2 ja 3 kuopat sijaitsevat vähintään neljä metriä Kiertämäojan pintaa ylempänä. Kohteen ympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta enempää pyyntikuoppia ei löydetty.

Kiertämäojan suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Luttojoen varressa, joen etelärannalla, n. 700 m Kiertämäojan suusta länteen. Neljän kuopan jono on itä-länsi -suuntaisesti kumpareisella, mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla.

Kopsusjärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkaisella harjualueella, jonka eteläpuolella on Kopsusjärvi ja itäpuolella Tammakkolampi eli Kopsuslampi. Alueen halki kulkee luoteis-kaakkosuunnassa kaksi Kopsusjärveen laskevaa puroa. Tammakkolammesta Kopsusjärveen laskee myös puro. Alueen länsiosassa on pieni, lähes Kopsusjärvessä
kiinni oleva lampi.
Kohde sijaitsee laajalla alueella Kopsusjärven ja Tammakkolammen pohjoispuolella sekä järven ja lammen välissä. Alueella on kaikkiaan 23 pyyntikuoppaa neljällä eri alueella. Pyyntikuopista 17 sijaitsee pitkässä koillis-lounaissuuntaisessa jonossa Kopsusjärven ja Tammakkolammen välisellä kannaksella. Lähellä Tammakkolampea jonosta erkaantuu kaakkoon päin neljän kuopan ryhmä.
Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsee noin sata metriä Tammakkolammesta länteen päin, molemmin puolin kohtia lampea luoteesta laskevaa mönkijäreittiä. Pohjoisempi kuopista voi mahdollisesti olla luontainenkin. Tammakkolammesta 220 - 270 metriä koilliseen päin on kolme pyyntikuoppaa lähellä retkeilyreittiä. Reitti kulkee kuopista eteläisimmän yli. Lisäksi yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee hiekkarinteessä Kopsusjärven pohjoispuolen pienestä lammesta noin sata metriä koilliseen päin.
Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä sijaitsee koko rajatulla alueella. Löydöt ovat erilaisia kvartsista tehtyjä työkaluja, kvartsi-iskoksia sekä palaneiden luiden kappaleita. Tammakkolammen länsipuolella on mönkijäuralla myös muutamia palaneen maan läikkiä. Runsaimpia löydöt ovat Kopsusjärven ja Tammakkolammen välisellä kannaksella sekä Tammakkolammen pohjoispuolisella niemellä, mutta yksittäisiä kvartsi-iskoksia on siellä täällä rajatulla alueella.
Kohdasta P:7570032 I: 523538 löydettiin 2009 löytökeskittymä, jossa oli useita puolivalmiita ja valmiita kaapimia.
2013 inventoinnissa alueelta (P: 7569789 I: 523180) havaittiin myös mahdollisen kodan pohja, joka erottuu maastossa pyöreänä tasanteena, jonka länsilaidalla on matala maavalli. Paikalle tehdystä koepistosta havaittiin palanutta luuta. Kota ajoittunee historialliselle ajalle.
Aluerajaus on tehty vuoden 2013 inventoinnissa, jossa alueen pyyntikuopille on myös mitattu paikkatieto. Tiedot pyyntikuopista löytyvät rekisterin alakohtet -välilehdeltä.

Siuloivanmänniköt (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppajono sijaitsee Jaurujoen latvalla, Jaurun jyrkässä mutkassa, joen pohjoisrannalla. Kuoppajono, johon kuuluu 19 pyyntikuoppaa, kulkee joen suuntaisesti 800 metrin matkan alkaen Repoaavan laidasta. Alue on sekametsää kasvavaa hiekkakangasta, jonka välissä on pieniä jänkäjuotteja.
Pyyntikuoppajono länsipään koordinaatit ovat p: 7558800, i: 3556020, ja itäpään p: 7558860, i: 3556820.

Vuolevinmaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 102,5 kilometriä koilliseen Luirojoen latvoilla alemmasta Repojärvestä pohjoiseen. Repojoen ja Hammasjoen välisten Vuolevinmaiden läntisemmällä kangassaarekkeella on kaikkiaan 11 pyyntikuoppaa kahdessa etelä-pohjoissuuntaisessa jonossa noin 600 x 200 metrin kokoisella alueella.
Pyyntikuoppa-alueen eteläpään koordinaatit ovat p: 7558520, i: 3550200.

Anterin rajavartioasema (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Anterinjoen pohjoispuolella, Anterin rajavartioasemasta länteen, joen ja puron yhtymäkohdassa. Mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla on kaksi kuoppaa

Kaptukaislammet (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee koilliseen päin nousevalla hiekkamoreenirinteellä. Rinteen lounaispuolella kulkee luodekaakkosuuntainen, sadasta kolmensataan metriä leveä ja kilometrien pituinen suojuotti, jonka keskellä virtaa Kaptukaisoja. Kohteen etelä- ja lounaispuolella sijaitsevat pienet Kaptukaislammet. Suojuotin vastakkaisella puolella nousee rinne lounasta kohti.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, jonka alueelta löytyi tarkastuksessa yhteensä 18 pyyntikuoppaa kahtena muodostelmana. Läntisemmän Kaptukaislammen itärannalta lähtee kohti koillista kolmentoista pyyntikuopan jono. Kyseessä lienevät Pertti Lehtisen aiemmin löytämät pyyntikuopat (kuopat 3-15). Näistä noin sata metriä itään päin sijaitsevat Pirjo Rautiaisen löytämät kaksi pyyntikuoppaa (kuopat 1 ja 2) lähellä toisiaan. Aiemmin tuntemattomat kolme pyyntikuoppaa (kuopat 16-18) sijaitsevat Rautiaisen löytämistä kuopista toistasataa metriä koilliseen päin, itäisin kuoppa aivan Ruijanpolun vieressä polun itäpuolella, jyrkemmin nousevan rinteen juurella. On mahdollista, että kuopat 1 ja 2 ovat osa samaa pyyntikuoppajonoa kuin kuopat 16-18. Kuoppien 1 ja 2 koillispuolella maasto on varsin peitteistä ja pienipiirteistä, eikä sitä ennätetty tarkastuksen yhteydessä käydä kattavasti lävitse, joten alueella voi sijaita vielä tuntemattomiakin pyyntikuoppia. Kohteen lounaispuolella sijaitsevan suojuotin vastakkaisella puolella on toinen lounais-koillissuuntainen pyyntikuoppajärjestelmä (Kattukaislammet 2) ja läntisemmän Kaptukaislammen luoteisrannalla sijaitsee asuinpaikka, joka on todennäköisesti kivikautinen.

Tuiskujoen suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pertti Lehtinen on löytänyt kohteen pyyntikuopista kaksitoista vuonna 1986. Lehtisen löytämistä kuopista kahdeksan sijaitsee Tuiskujoen itäpuolella lähellä joen suuta ja neljä muuta noin 800 metriä etelämpänä, männikkökankaalla Tuiskujoen länsipuolella.
Kohde on laaja-alainen pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 35 kuoppaa. Useimmat pyyntikuopat ovat suuria, halkaisijaltaan kolmesta viiteen metriä ja syvimmät yli metrin syvyisiä. Muodoltaan kuopat ovat pyöreitä tai soikeita ja loivan maavallin reunustamia.
Kohteen pohjoispää sijaitsee noin sata metriä Tuiskujoen suusta kaakkoon päin, kohdalla, jossa Suomujokea seuraava retkeilyreitin polku ylittää Tuiskujoen ja polun toinen haara kääntyy kohti etelää, jatkuen Tuiskujoen itärannan suuntaisesti kohti Tuiskukurua. Joen länsipuolella on hiekkamoreeniharjanteella kaksi suurta pyyntikuoppaa (kuopat 32 ja 33) ja joen itäpuolelta alkava kuoppajono jatkuu
Tuiskujoen suuntaa seuraten joen rantaterasseilla kohti etelää noin 850 metrin matkan (kuopat 1-18). Kivikkoisissa kohdissa kuoppajonossa on katkoksia, mutta yleisolemukseltaan se on varsin yhtenäinen.
Pyyntikuoppajono kääntyy Tuiskujoen länsipuolelle hieman ennen kohtaa, jossa joen uoma nousee jyrkkärinteisten moreeniharjanteiden väliin. Joen länsipuolella pyyntikuopat jatkuvat tasaisen, jäkälikköisen Tuiskunkankaan eteläreunaa seuraten kohti länttä noin seitsemänsadan metrin matkan (kuopat 19-31), Suomujoen soisen rannan partaalle saakka. Enimmäkseen kuopat ovat Tuiskuvaaralle päin nousevan kivikkoisemman rinnemaaston pohjoispuolella, ja kuoppajonon katkaisevat vain muutamat louhikkoharjanteet. Tuiskunkankaan luoteislaidalla, melko lähellä Suomujokea, sijaitsee lisäksi kaksi pienehköä, mutta kuitenkin selvästi maastossa erottuvaa kuopannetta (kuopat 34 ja 35) joiden osalta on hieman epävarmaa, kuuluvatko ne samaan pyyntikuoppajärjestelmään kuoppien 1-33 kanssa vai tulisiko niitä lainkaan tulkita pyyntikuopiksi.

Paasjoen suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkamoreenipohjaisella, melko tasaisella männikkökankaalla, Tuiskujoen ja Suomujoen yhtymäkohdasta noin 80 m etelään päin, noin 30 metrin etäisyydellä Suomujoen rannasta, noin kaksi metriä joen pintaa ylempänä.
Kohde on maakuoppa, joka on aiemmin tulkittu pyyntikuopaksi, mutta kyseessä voi olla kullanetsintäkuoppakin. Kuoppaa etsittiin paikalta, jolle siitä ilmoitetut koordinaatit (YKJ x = 7577660 / y = 3532643) osoittivat, mutta kyseisellä kohdalla tai sen läheisyydessä ei sijainnut minkäänlaista kuopannetta. Kohdekuvaukseen
kohtalaisesti sopiva kuoppa löytyi kuitenkin reilut puoli kilometriä pohjoisempaa. Hyvin todennäköisesti kyseessä on sama kuoppa, jota aiemmassa kohdekuvauksessa kuvaillaan, mutta sen koordinaattitiedot on jostain syystä alkujaan kirjattu virheellisesti. Kuoppa on muodoltaan pyöreä, puolen metrin syvyinen ja halkaisijaltaan noin kolmimetrinen. Sitä ympäröi noin puolitoista metriä leveä, heikosti erottuva, loivapiirteinen maavalli, jonka korkeus on noin 0,1 metriä. Kuopan pohjalla on kolme kiveä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm - 35 cm.
Kuopassa kasvava kasvillisuus ei poikkea ympäristöstään. Kuopan kaakkoispuolella noin kuuden metrin etäisyydellä sijaitsee retkeilijöiden rakentama kehämäinen nuotiopaikka, jonka ympärillä on muutamia kookkaampia istuinkiviä.

Lankojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Pertti Lehtinen vuonna 1984. Myös Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on havainnut alueella pyyntikuoppia syksyllä 2012. Kohde on tarkastettu vuoden 2013 inventoinnin yhteydessä. Aiemmissa tiedoissa osa pyyntikuopista on merkitty Suomujoen itärannalle, mutta inventoinnissa 2013 tältä alueelta ei havaittu pyyntikuoppia. Tämän vuoksi kohteen koordinaattitietoja on muutettu vastaamaan vuoden 2013 inventoinnin havaintoja.
Pyyntikuopat 1 ja 2 muodostavat kohteen pohjoisimman pesäkkeen. Ne sijaitsevat Suomujoen pohjoispuolella, Rautuojan suusta noin neljäsataa metriä itäkoilliseen päin. Pyyntikuopat 3-17 sijaitsevat vastakkaisella puolella Suomujokea kuin kuopat 1 ja 2. Kuopat 3-12 muodostavat joen rannan suuntaa seuraavan, lähinnä itäkoillis-länsilounaissuuntaisen kuoppajonon, jonka pituus on noin 130 m. Petteri Polojärven havaitsemat pyyntikuopat sisältyvät tähän kuoppajonoon. Kuoppajonossa on myös kaksi lyhyttä sivuhaaraa kohti lounasta. Läntisemmän sivuhaaran kaksi kauimmaista kuoppaa (kuopat 10 ja 11) ovat kuopparyhmän pienimmät, mutta nekin silti selvästi pyyntikuopiksi tunnistettavissa.
Pyyntikuopat 13-17 sijaitsevat erillisenä ryhmänä kuoppien 3-12 kaakkoispuolella, lähes kahdensadan metrin päässä Suomujoesta. Kuopat 13-17 muodostavat noin sadan metrin mittaisen kaarevan kuoppajonon, joka on lähinnä etelä-pohjoissuuntainen, pohjoisosaltaan kohti koillista kääntyvä. Kuoppajono rajautuu koillisen suunnalla kalliokkomaastoon ja etelässä soisen notkon pohjoispäähän. Pyyntikuopat 14-17 on kaivettu hiekkamoreeniharjanteelle melko samalle tasolle toistensa kanssa, mutta ryhmän pohjoisimpana sijaitseva kuoppa 13 on harjanteen koillispuolella, noin kaksi metriä ryhmän muita kuoppia alempana.
Pyyntikuopan 12 länsipuolella Suomujoen ranta-alueet ovat jonkin matkaa melko kalliokkoisia, kunnes aivan Rautuojan suun itäpuolella on paremmin kuoppien kaivamiseen soveltunutta hiekkamoreenimaata. Pyyntikuopat 18-20 sijaitsevat miltei vastapäätä Rautuojen suuta reilun viidenkymmenen metrin matkalla,
alle kolmenkymmenen metrin etäisyydellä joesta. Kohteen eteläisin ja samalla itäisin pyyntikuopparyhmä sijaitseekin joen vastakkaisella puolella, Rautuojan suun eteläpuoleisilla hiekkamoreeniharjanteilla. Ryhmä muodostuu neljästä pyyntikuopasta (kuopat 21-24). Näitä kuoppia ei kohteesta ilmeisesti ole aiemmin tunnettu.
Pyyntikuopat 21 ja 22 sijaitsevat lähekkäin pohjois-eteläsuuntaisen hiekkamoreeniharjanteen pohjoispäässä, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä joen rannasta. Rautojan tulipaikalle johtava polku kulkee kuoppien välistä.

Suomujoki/Taimenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Pertti Lehtinen vuonna 1986.
Kohde sijaitsee melko tasaisella hiekkapohjaisella männikkökankaalla, noin seitsemänkymmenen metrin etäisyydellä Suomujoen luoteisrannasta, noin viisi metriä joen pintaa ylempänä.
Kohde muodostuu kolmesta pyyntikuopasta, jotka on kaivettu jokseenkin itä-länsilounaissuuntaiseksi jonoksi noin 35 metrin matkalle. Kuopat ovat melko matalia, syvyydeltään noin puolimetrisiä. On epäselvää, mitkä kaksi kyseisistä kuopista P. Lehtinen on vuonna 1986 havainnut. Itäisimpänä sijaitseva pyyntikuoppa 1 on selvästi erottuva ja tulkinnaltaan varsin selvä. Muut kaksi kuoppaa ovat pienempiä, melko heikosti havaittavia, ja ne voisivat mahdollisesti olla luontaisestikin syntyneitä, kenties vanhoja tuulenkaatoja. Lännempänä sijaitseviksi ilmoitettuja kahta pyyntikuoppaa (Sodankylä 196, 1000011883 Taimenpuro) ei onnistuttu paikallistamaan. Paikka, jolla Taimenpuron kuoppien on ilmoitettu sijaitsevan, on kivikkoisen moreeniharjanteen rinnettä. Ilmoitetun koordinaattipisteen ympäristöä havainnoitiin tarkasti noin 150 metrin säteellä, mutta mitään pyyntikuopiksi tulkittavissa olevia kuopanteita ei havaittu.

Muorravaarakkajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muorravaaranjoen länsipuolella, n. 3 km Kuotmuttiojan suusta ylöspäin. Kaksi kuoppaa on jyrkässä joenmutkassa, suon ja joen välisessä maastossa.

Muorravaarakkajoen suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suomujoen pohjoisrannalla, lähellä Muorravaarakkajoen suuta. Kaksi kuoppaa on Muorravaarakkajoen suun ja Suomujoen Suomujoen pohjoisrannalla sijaitsevan järven välisellä, mäntyä kasvavalla hiekkaisella kannaksella.

Rajavyöhyke Luttojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Luttojoen eteläpuolella, joen ja pienemmän Harjulammen välisen koillis-lounaissuuntaisen notkelman koillispäässä. Rajavyöhykkeelle on kohteen luota matkaa noin kaksisataa metriä.
Kohde on koillis-lounaissuuntainen pyyntikuoppaketju, jossa on aiemmin havaittu viisi pyyntikuoppaa. Kohteen alue on paksusammalista ja pinnanmuodoiltaan vaihtelevaa, joten pyyntikuoppien erottaminen luontaisista kuopanteista on poikkeuksellisen haasteellista. Lähinnä kuoppa 4 on selvästi erottuva pyyntikuoppa, muut neljä kohteesta dokumentoitua kuoppaa ovat puolestaan tulkinnaltaan jokseenkin epävarmoja. Kuopanteiden joukossa voi olla melko modernejakin kaivantoja.

Kokkoseljät lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiertämäojan länsirannalla, Kiertämäojan suusta n. 1,5 km ylävirtaan sijaitsevien lampien välisellä kannaksella. Kolmen kuopan jono kulkee lammelta toiselle mäntyä kasvavan hiekkakannaksen poikki.

Porviniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven pohjoispäässä. Maaperä alueella on kivistä moreenia. Aluskasvillisuus on pääosin varpukasveja ja paikalla kasvaa harvakseltaan koivuja.
Kapean niemen kärjessä on seitana mahdollisesti palvottu kookas kuutiomainen kivi. Kiven kupeella ja siitä 50 m pohjoiseen on kolme kuoppajäännöstä, mahdollisia pyyntikuoppia. Niemen tyvessä on kolme mökkiä, joiden vaiheilla kerrotaan olevan vanhoja kalakenttiä.
Muut muinaisjäännökset sijaitsevat niemen eteläosassa, harjanteen päällä olevalla tasanteella. Harjanteen reunat ja eteläkärki laskevat Pallasjärveen. Harjanteen päällä kulkee pieni polku. Heti polun vieressä, noin 50 m niemekkeen eteläkärjestä on seitakivi. Seitakivellä on havaittavissa selkeät ihmiskasvojen profiilia muistuttavat piirteet. Seitakiven alle ja sen koloihin oli uhrattu erilaisia esineitä tulitikuista kolikoihin. Kivi oli noin 1,5 x 1,5 metriä suuri punertava graniittilohkare. Toinen pyyntikuopista on aivan seitakiven vieressä. Tämä pyyntikuoppa on pyöreä, halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys 0,5 cm. Kaksi muuta kuoppaa ovat runsaat 50 (2009 kertomuksen mukaan yli 100) m pohjoisempana. Näistä toinen on soikea, toinen pyöreähkö. Niemen eteläkärjessä on kahden koivun välissä tasainen pöytäkivi. Kivi on voinut liittyä kulttipaikkaan tai paikan kalastushistoriaan.
2007 inventoinnissa löydettiin niemen kärjestä kvartsi-iskoksia (ei otettu talteen) modernin nuotiopaikan vierestä.
Vuonna 2009 seidan vierellä sekä pohjoisemmassa kuopassa tehtiin koekaivaksia. Kaikki seidan luona tavatut löydöt olivat myöhäiseltä historialliselta ajalla. Paikan luonne vanhana seitapaikkana ei näin vahvistunut. Pohjoisimpaan kuoppaan tehty koekaivaus paljasti kiviseen maaperään tehdyn kuopan, joka voi olla säilytys- tai pyyntikuoppa. Pohjan ja vallin huuhrtoutuumiskerroksen alta saadut näytteet ajoittuivat enimmillään n. 7000 BP ajoittaen kuopan tätä varhaisemmaksi.
Vuoden 2011 inventoinnissa ei kalakentästä tehty havaintoja, joten muinaisjäännösrajausta ehdotetaan muutettavaksi.

Laurila (1000000538) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kuusajärven koillisrannalla, n. 350 m lounaaseen järven lounaisrannalla on Kittilä 11 Järventaustan kivikautinen asuinpaikka.

Kuusanmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusajärven pohjoisrannan tuntumassa. Järven koillisosan jyrkähkön metsärinteen reunassa on joitakin suorakaiteisia aloja ja pari ihmistoimintaan viittaavaa kuopannetta. Paikallisten tietojen mukaan tällä törmällä olisi ollut Kuusajärven vanhin vakinainen tupa.

Peräjärvi (1000000540) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinisjärvestä pohjoiseen Peräjärven pohjoisrannalla.

Tervaniemi 1 (1000000541) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kelontekemän kylässä n. 450m seuraintalosta itään Kelontekemäjärven kaakkoisrannalla.

Putaanperänvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka ja pyyntikuopat sijaitsevat Loukisen etelärannalla, joen ja metsäautotien välisellä kankaalla Riikonjärven pohjoisrannasta 4,6 km pohjoiseen.

Loukisenvaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suorakaiteenmuotoinen liesi Loukisen joen eteläpuolella, Vanhasenmukka -nimisessä pohjoiseen suuntautuvassa joenmutkassa, joen ja Loukisenvaaran välillä. Liesi on metsäautotien ja joen välisellä kankaalla, tiestä noin 250 (200?) m pohjoiseen, joen eteläpuolella olevien lampien eteläpuolella. Lammet ovat jäänteitä muinaisista joenuomista, joista eteläisimmän rantatörmän päällä liesi sijaitsee. Nykyiseistä joenmutkasta matkaa on noin 270 m.
Vaikka lieden ohella ei ole tietoja muista muinaisjäännöshavainnoista on lieden lähiympäristöä pidettävä muinaisena asuinpaikka-alueena.

Putaanvuoma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen itäpuolella, Maunujoen itärannalla, joen suulta n. 450 m itäkaakkoon.

Virtaniemi (1000000545) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen länsirannalla, n. 5, 8 km Könkään kylätaajamasta pohjoiseen, Könkäältä Tepastoon johtavan tien itäpuolella, pienessä itään suuntautuvassa joenmutkassa.

Kontinniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Kontinniemessä, n. 5,3 km lounaaseen Tepaston kylätaajamasta. Niemen kohdalla Ounasjoessa on pieni etelään suuntautuva mutka.

Karjaspulju (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Syvä Tepastojoen suulta n. 1,3 km koilliseen joen länsirannalla.

Puksukoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppaliesi sijaitsee Ounasjoen koillisrannalla, Tepaston kylästä n. 9 km luoteeseen. Joen toiselta rannalta Nivan talosta n. 700 m kaakkoon, Tepastosta Raattamaan johtavalta maantieltä n. 250m koilliseen.

Ylisenpäänlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven pohjoispuolella, reilut 300 m Ylisenpäänlammesta eteläkaakkoon. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Porviniemeen vievien pitkospuiden alkupäässä Ylisenpäänlahtea reunustavan suon laidassa olevalla pienellä moreenikumpareella. Paikalla on havaittu kvartsia, palanutta luuta ja liesi. Järven pinta lienee ollut asuinpaikan käyttöaikana ainakin puolisen metriä nykyistä korkeammalla.

Vasara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Jeesiöjörven itärannalla, Mustajärvestä Jeesiöjärveen laskevan ojan pohjoispuolella.

Juurimaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jeesiöjoen itärannalla, n. 610 m pohjoisluoteeseen pyyntikuoppakohde Juurimaa 2:ta.

Purnunkulassi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat ja kesähaudat sijaitsevat Kinisjäven itärannalla kapeassa niemekkeessä Molkojoen suulla.

Mustalampi 1 (1000000557) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat n. 3,5 km kaakkoon Kinisjärven kylästä, Mustalammen ja Liivajoen välisessä maastossa.

Kannas (1000000558) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kinisjärveen pistävässä pitkässä ja kapeassa Peltoniemessä.

Porolampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Metsätien, äestyksen ja hiekanoton tuhoama asuinpaikka. Kvartsi-iskoksia metsätien reunassa.

Aikinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; 150 m etelään kohteesta Posio 168, suon toisella laidalla, metsäteiden risteyksessä. Löydöt kvartsia.

Kotipuronsuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekkapohjainen mäntykangas Kotipuronsuon reunassa olevassa notkelmassa. Löydöt Sär1 -keramiikkaa, piitä, palanutta luuta ym.

Välilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee heti Kuorikkikankaan asuinpaikan pohjoispuolella, tien toisella puolella. Alueella on soikea asumuspainanne ja viime sodan aikaisia kaivantoja. Löytöinä mm. reikäkirveen puolikas, kvartsia ja palanutta luuta.

Pihtiäinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pieni, 50x50 m tasanne itäkaakosta pohjoisluoteeseen suuntautuvan hiekkaharjanteen reunalla n. 250 m länteen kohteesta Posio 37. Löydöt kvartsia ja hioimen katkelma.

Akanpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Akanlahden itärannalla, suon laidassa, heti metsätien pohjoispuolella, itä-länsi-suuntaisen hiekkaharjanteen etelälaidalla. Osittain hiekkakuopan vaurioittama. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Patolamminsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppa- ja asuinpaikkakohde sijaitsee Maitionlahden ja Patolamminsuon välisellä hiekkaharjanteella. Löytoinä kvartsia ja palanutta luuta.

Eteläsaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; 2-3 pyntikuoppaa tasanteella Kenttälahden etelärannalla Porosaaressa. Vuoden 2003 inventoinnissa todettiin kuoppien tuhoutuneen kesämökkitontin rakennustöissä.

Hirviniemi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Osittain hajonnut, epämääräisen muotoinen latomus sijaitsee Kuorikkiselän pohjoisrannalla Porosaaren Hirviniemessä, taimikossa mökkiteiden risteyksessä. Kivet eivät vaikuta palaneilta. Kohde on kulumiselle alttiina koska osa kiveyksestä on metsätien pinnassa.

Hirviniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekkakangas Visaselän länsirannalla. Löydöt kvartsi-iskoksia metsätien varrella.

Hikkeränniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Visaselän pohjoisrannalla, hiekkakankaalla, mökkitontin liepeillä muinaisen rantaterassin reunalla. Löydöt kvartsia ja mahdollinen hioimen katkelma. Kvartsia on havattavissa n. 50 m matkalla metsätien reunassa.

Hikkeränharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Harjumuodostelman ympäröimä pieni kattilalaakso. Pyyntikuoppa sijaitsee Keilaniemeen johtavan tien eteläpuolella.

Visaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lounaasta koilliseen suuntautuvan harjumuodostelman etelälaidalla Visaniemessä, Kitinsalmeen johtavan metsätien pohjoispuolella. Alueella on pieni hiekkakuoppa, jonka reunoilta ja itäpuolelta on löytynyt kvartsia.

Kokkolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Porosaaren Autiolammen ja Kokkolahden välisellä kannaksella kaakko-luode -suuntaisella moreeniharjanteella suon reunassa. Löydöt kvartsia.

Kokkosuo (1000000598) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alueella on yksi selkeä pyyntikuoppa ja kolme epämääräisempää kuoppaa korkealla hiekkaharjanteella.

Halsinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Porosaaressa pienen Halsinlahden pohjukassa aivan Porosaaren kärkeen johtavan metsätien reunassa. Löydöt kvartsia.

Kenttäniemi 1 (1000000600) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porosaaren kärjessä, Kenttälahden luoteisrannalla, pienellä terassilla metsätien molemmin puolin. Löydöt kvartsia.

Porosaarennokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Porosaaren kärjessä, korkean hiekkaharjanteen ja suon välisessä laakeassa rinteessä. Useita eri terasseja. Alueella oli havaittavissa runsaasti kvartsi-iskoksia n. 50 m matkalla metsätien reunoilla. Paikka on ollut muinoin Kitkajärveen kuuluva suojainen länteen avautuva lahdenpohjukka.

Rytilä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Soikea ja pitkänomainen pyyntikuoppa sijaitsee harjun etelään viettävässä rinteessä, pienen hiekkakuopan eteläpuolella, suoraan pohjoiseen johtavan metsätien länsipuolella, tieltä länteen haarautuvan metsätien risteyksestä noin 15 m pohjoiseen. Alueelta on myös löydetty kvartsi-iskoksia, jotka voivat viitata kivikautiseen asunpaikkaan tai muuhun esihistorialliseen toimintaan.
Pyyntikuopasta arviolta 60 m länsilounaaseen, parikymmentä metriä länteen risteävän tien eteläpuolella, on Maanmittauslaitoksen korkeusmallin vinovalovarjosteessa etelään viettävän rinteen jyrkemmän reunan päällä maankäytön aiheuttama selkeämpi pyöreä anomalia. Lähiympäristössä on korkeusmallissa myös heikompia anomalioita. Nämä maastomuodon poikkeamat voivat osoittaa alueella olevia muita ihmisen varhaisemman toiminnan jäännöksiä, kuten pyyntikuoppia.

Mäntyniemi 2 (1000000603) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella on kolme melko epämääräistä ja rakenteetonta kivikasaa. Koska kohteet sijaitsevat kylänrajan läheisyydessä, ne voisivat ehkä olla jonkinlaisia rajamerkkejä?

Mäntylahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mäntylahden pohjukassa olevan suon luoteisreunassa hiekkaisella rinteellä. Paikalla on havaittavissa kvartsi-iskoksia 70 m matkalla Kuivaniemeen vievän polun varressa. Löydöt hioimen katkelma ja kvartsia. Kohteen ylitse kulkee moottorikelkkareitti, joten asuinpaikan kulumisen ja vaurioitumisen vaara on olemassa erityisesti vähälumisina talvina. Kelkkareitin linjausta tällä kohdalla olisi syytä muuttaa.
Maanmittauslaitoksen korkeusmallin vinovalovarjosteessa erottuu asuinpaikkarajauksen kaakkois-eteläpuolella, alemmalla korkeustasolla, suon laidassa useampia soikeita anomalioita jonossa ehkä noin 70-80 metrin matkalla. Kyse voi olla asumuspainanteista. Kohteella on tarkastustarve.

Uopaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Soistuneen Uopajanlahden pohjukassa on 3 pyyntikuoppaa sekä metsätien urassa näkyvissä liesikiveys ja punertavaa likamaata. Aivan maantien risteyksessä on viime sodan aikaiselta juoksuhaudalta vaikuttava kaivanto.

Kuoppala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuoppalanniemen tyvessä olevan suojaisen lahden etelärannalla, hiekkaisella tasanteella. Löydöt kvartsia

Ukkosenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ukkosenlammen luoteiskulmassa, maantien pysähdyspaikan molemmin puolin. Kohde on todennäköisesti jäänyt suureksi osaksi pysähdyspaikan alle. Löydöt kvartsia.

Ukkosenlahti (1000000609) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Yli-Kitkan etelärannan Ukkosenlahden kaakkoispuolisella kankaalla. Luoteeseen viettävästä kivikkoisesta rinteestä on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja noin 50 metrin matkalla.

Ahosenharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Yli-Kitkan Kaartoselän länsiosan etelärannalla. Ahosenharjun länsipäästä mökkitien haarauman pohjoispuolelta on todettu hyvin säilynyt kehällinen latomus. Lakiharjanteen länsipäässä 250 m itään on kaksi metsäaurauksen tuhoamat kuoppaa.
Inv. 1994 Kotivuori.

Boaresgirku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tenojoen rannalla, Nilijoen suun pohjoispuolella. Boaresgirku-nimisen talon pihapiirissä ja vilejelysmaassa. Paikalla erottuu seitsemän kodanpohjaa, joista yhdestä kaivaustutkimuksissa löytynyt kaksi pii-iskosta ja kaksi luunkappaletta. Myöhempi maankäyttö on osittain tuhonnut muinaisjäännöksen.
SKL luettelo 22.

Kenesjoen suu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on Puksaljavrin itärannalla, Kaamanen-Utsjoki -maantien itäreunassa ja Keneskosken suusta 200 m luoteeseen. Paikalla olevassa kivirakassa erottuu seitsemän rakkakuoppaa tai purnua. Lähinnä tietä oleva on osittain rikkoontunut tienparannustyössä.

Askelkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hyvin säilynyt asuinpaikka sijaitsee Askelsuon pohjoisreunalla, itä-länsi -suuntaisella hiekkaharjanteella. Suon laitaa pitkin kulkevan polun varrella on havaittavissa kvartsi-iskoksia n. 500 m matkalla.

Askelkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Askelsuon pohjoisreunalla aivan kohteen Posio 214 itäpuolella. Asuinpaikan itäosat ovat erilaisten jätekasojen ja -kuoppien vaurioittamat. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Pajukangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee suon reunalla kivikkoisen mäenharjanteen lounaisrinteessä. Löydöt liuske-esineen katkelma, hioin, kvartsia.

Kohdansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee aivan Lohirannasta Posiolle vievän maantien vieressä. Osa kohteesta lienee tuhoutunut tietä ja tieleikkausta tehtäessä.

Poikkitelaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi soikeahkoa pyyntikuoppaa, kapean pohjois-etelä -suuntaisen hiekkaharjanteen länsireunalla.

Kuorikkikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat suon reunassa metsätien länsipuolella. Osa pyyntikuopista lienee tuhoutunut alueelle rakennetun kesämökin ja mökkitien alle. Jäljellä on ainakin kaksi kuoppaa, josta toinen pieni, poteromainen. Metsätien itäpuolella on viime sodan aikaisia kaivantoja.

Pikkulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Eteläsaaren ja Parakkasaaren välisellä kapealla mäntyä kasvavalla hiekkakannaksella. Löydöt hioimen katkelma ja kvartsia.

Parakkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on kaksiosainen, toinen alue sijaitsee terassin reunalla Parakkasaaren Ruunaniemeen johtavan metsätien risteyksessä, toinen sijaitsee n. 180 m pohjoiskoilliseen mökkitontin pihatien päässä pihaportin tuntumassa. Teiden varsilla oli havaittavissa kvartsi-iskoksia.

Kirintökorpi (Taide)
Historiallinen; Matala kivipaasi, jonka yläreunassa on kaiverrus, sijaitsee suon reunassa n. 300 m etelään maantieltä ja n. 1 km itäkoilliseen Himmerkin matkailukeskuksesta. Kivipaaden läheisyydessä on hakattu metsää. Kaiverrus muodostuu ympyränkehästä, jossa on neljä pykälää. Pykälät ovat 20 asteen kulmassa nykyisiin pääilmansuuntiin nähden.

Kuumakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mourusalmen eteläpuolella Huutoniemeen vievän metsätien risteyksessä Kuivasuon reunalla. Asuinpaikka on kaksiosainen, välissa on kapea suokieleke, toinen alue sijaitsee Kuivasuon pohjoisreunalla ja toinen suon eteläreunalla. Metsätien reunassa on havaittavissa kvartsi-iskoksia.

Huutoniemi (1000000647) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mourusalmen Huutoniemessä,terassilla, metsätien molemmin puolin. Löydöt kvartsia.

Uopajanniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mourusalmen pohjoispuolella Uopajanniemessä

Mouruniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee aivan Mouruniemen sillan länsipuolella, 250 m Kitkaan vievän mantien risteyksestä itään. Alueella on pyyntikuoppia ja kivikautinen asuinpaikka sekä viime sodan aikaisia kaivantoja. Löydöt kvartsia.

Mouruniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka ja pyyntikuopat sijaitsevat n. 140 m koilliseen kohteesta Mouruniemi 1 saman hiekkaharjanteen pohjoislaidalla. Löydöt kvartsia.

Bildán (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tenojoen rannassa, Alakönkään niskalla, kahdella pienehköllä terassilla, joista alempi on heinikkoa ja avoin, ylempi tunturikoivikkoa. Haudat, 9 tai 10 suorakaiteen muotoista maakumpua, ovat lähes itä-länsisuuntaisessa rivissä ylemmällä terassilla, kuusikulmaisten kodasijojen välissä. Kodansijoja on viisi. Alemmalla terassilla niitä on kaksi toisissaan kiinni ja kolmas pienempi niistä on n. 30 m lounaaseen. Ylemmällä terassilla on myös hirsituvan pohja. Kysymys on Ala-Jalven Guttormien vanhasta asuinkentästä, joka näyttää jääneen vakinaisesta asumiskäytöstä 1800-luvun alkupuolella.

Kahkkorkarggu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoki-Nuorgam -tien nro 970 kaakkoispuolella n. 2 km Nuorgamin kylästä lounaaseen. Paikalla on purolaakson katkaisema mättikköinen ja tunturikoivikkoa kasvava terassi. Sen koillispäässä on 4 x 5 m:n kokoinen pyyntikuoppa ja laakson lounaispuolella on kaksi umpeen kasvanutta kuoppaa.
SKL luettelo 75.

Gálddašjohka 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pulmankijärven länsirannalla, Kalddasjohkan suun eteläpuolella, noin 400 m Kalddasjoen sillasta etelään on asumuspainanteita. Ne sijaitsevat 35 - 40 metrin korkeudella olevan terassin reunassa. Aiemmin paikalta on havaittu kolme suorakaiteenmuotoista asumuspainannetta. Pohjat ovat matalan vallin ympäröimiä syvennyksiä, joista yhdessä erottuu sisällä pieni liesikiveys. Pohjien sisämitat ovat noin 3 x 4 metriä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa niiden pohjois- ja länsipuolelta havaittiin asuinpaikkatasanteita, joiden ympärillä oli vain hyvin matalat vallit. Kaikista havaittiin koepistoissa kvartsiitti-iskoksia. Tasanteet ovat kooltaan noin 4 m x 4 m.

Leaibejohka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pulmankijärven eteläpään itäpuolella, Leaibevárrin lounaisrinteen harjanteella. Paikalla on 14 kuopan muodostama, n. 200 m pitkä ja itä-länsisuuntainen ketju. Kuopat ovat soikeita, 3 - 5,7 m halkaisijaltaan ja 5 - 24 m:n päässä toisistaan. Kuoppaketjun koillisimmasta haudasta n. 250 m koilliseen on Leaibevarrin juuressa toinen ketju, ainakin 19 kookasta pieninä ryhminä, joiden välinen etäisyys toisistaan on 40 - 50 m. Ketju on 700 m pitkä.

Kotisuo (1000000661) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n.150 m itään Posiolta Kitkaan vievältä maantieltä, Suonnankylän eteläosassa, pellon reunassa. Alueella on 3 todennäköisesti pellon raivauksen yhteydessä kasattua kiviröykkiötä, puretun riihen kiuas ja kuoppa

Pikkulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suonnankylässä, Pikkulammen ja Saarilammen välisellä kannaksella.

Mieraslompolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamanen-Utsjoki -maantien länsipuolella, joen ja Utsjoen Mieraskoskien välisessä maastossa, Mieraslompolon talosta noin 150 metriä koilliseen. Kaakko-luodesuuntaisessa rivissä sijaitsee 41 pyyntikuoppaa noin kilometrin matkalla. Osa näistä pyyntikuopista sijaitsee tien itäpuolella. Lounaisin kuopista on kaivettu rakkaan. Ylempänä rinteessä on mahdollisesti romahtanut kivipurnu.
Paikalla (a) on yksittäinen roskilla täytetty kuoppa. Tästä noin 600 metriä luoteeseen on kYksittäisen pyyntikuopan (a) koordinaatit ovat pkoo 7723 460 ja ikoo 3508 420.
SKL luettelo 78.
Tiedot myös kohteesta 128.

Jokela (1000000665) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suonnankylässä, Jokelan talon pihapiirissä.

Tsuoggajavri, Saari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen laajentumassa, Vuolib Tsuoggajavrissa, Korretojan talon kohdalla olevan jyrkkärantaisen männikkösaaren laella on neljä vallien ympäröimäää peurahautaa luodekaakkosuuntaisessa rivissä.
SKL luettelossa 79.

Rantala (1000000667) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neliömäinen, hyvin säilynyt, kooltaan 3,5 x 3,5m asumuksenpohja sijaitsee Tolvanniemessä, Rantalan talon pihamaalla.

Tsuoggalompola (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Utsjoen laajentuman, Vuolib Tsuoggajavrin, koillisrannalla olevan niemen länsireunassa, rantakivikossa ja -vedessä. Korretojan talo on niemstä n. 750 m luoteeseen. Asuinpaikka lienee ollut pienialainen ja huuhtoutunut järveen.
SKL luettelossa 80.

Taviaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Tolvanlahden pohjoisrannalla, suon ympäröimällä, lounaasta koilliseen suuntautuvalla hiekkaharjanteella. Noin 200m etelään harjanteesta on Mourusalmesta Kitkaan kulkeva maantie.

Välitalo (1000000671) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Likolahden ja Herranpäänlampien välisellä kannaksella, Välitalosta n. 50 m pohjoiseen.

Isokangas (1000000672) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi kuoppaa, joista toinen pienempi ja epämääräisempi.

Korkeaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Multiharjunkoskelle vievän vanhan metsätien eteläpuolella.

Riisilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee jyrkän rinteen harjalla Riisilampeen pistävän niemekkeen juuressa.

Paskolammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Paskolammin ja Riisilammin välisellä hiekkaharjanteella n 150 m pohjoiseen kohteesta Posio 283.

Ollilan valkama (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utsjoen laajentuman, Vuolib Tsuoggajavrin, itärannalla olevan pohjoisesta pistävän niemen kainalossa. Ollilan talosta n. 350 m kaakkoon. Paikalla on venevalkama. Löytöpaikasta 25-35 m pohjoiseen erottuu 60 m:n matkalla kapealla terassilla kuusi pyöreää painannetta, läpimitaltaan 3 - 4 m. Ne ovat ilmeisesti kodanpohjapainanteita. Neljän eteläisimmän painanteen takana on peurahauta: toinen peurahauta on kapealla terassilla n. 30 m:n päässä rannasta ajouraa pitkin laskettuna, n. 10 m ajourasta kaakkoon.

Rintelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Syrjäniemeen vievän maantien eteläpuoleisella korkealla harjanteella Rintelän talosta n. 200 m kaakkoon. Löydöt kvartsia.

Kevojärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kevojärven keskivaiheilla, itärannassa , on pitkänomainen korkea saari. Sen laella on kaksi pyyntikuoppaa. Saari on Kevon tutkimusasemalta 500 m kaakkoon.
Lisäksi saaren pohjoispuolella järveen laskee puro, jonka eteläpuolelta, noin 20 m järven rannasta löytyi romahtaneen kammin jäännös. Purouoman pohjoispuolella, noin 15 m kammin jäännöksistä länteen, löytyi lisäksi mahdollinen kotasija liesikumpuineen. Vallit erottuivat maastossa heikosti. Kodansija on noin 15 m järven rannasta itään, pienellä tasanteella.

Rintelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Syrjäniemeen vievän tien eteläpuolella, Rintelän talosta n. 150-250 m etelään. Yksi selkeä ja kaksi epämääräisempää kuoppaa, soistuneen notkelman etelä- ja pohjoispuolisella harjanteella.

Riihiniemi (1000000681) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hyväniemen kylässä Riihisalmen pohjoisrannalla Rauhalan talosta n. 550 m lounaaseen. Kuoppa on louhikkoisen Kiviniemen etelärinteessä.

Kevonsuu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kevijärven läntisimpään kolkkaan lännestä laskee Tsarsejohka ja etelästä Kevojoki. Välittömästi jokien suiston pohjoispuolella on Kevonsuun talo. Talon pihapiirissä erottuu päärakennuksen kaakkoispuolella porstuallinen kammin pohja, talosta 30 m pohjoiseen on kaksiosainen kammi. Myös muita merkkejä hävinneestä rakennuskannasta erottuu pihapiirissä.

Patolampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lohirannan kylästä n. 2,5 km lounaaseen Patolammen etelärannalla, matalien kumpumaisten harjumuodostelmien välissä metsätien varrella. Löytöjä pieneltä, 5x5 m alalta, sekä toiselta alueelta n. 200 m pohjoiseen löytyi kvartsiittilohkoja, joiden esihistoriallisuus on epävarma.

Jomppala (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen laajentuman, Jomppalanjärven pohjoispäässä, länsirannalla on Jomppalan talo. Sen koillispuolella, niemen kannaksen pohjoisrinteellä, on luode-kaakkosuuntaisessa rivissä neljä vallien ympäröimää peurahautaa, joita oli käytetty sittemmin roskakuoppina.

Haukiniemi (1000000695) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen pohjoisrannalla on Patonivan maantiesillasta n. 400 m kaakkoon Haukiniemen talo. Siitä n. 100 m eteläkaakkoon on lammen ja kosteikon välisellä kannaksella molemmin puolin polkua pyyntikuoppapari. Kuoppien välissä on ollut kolmas kuoppa, joka on tuhoutunut. Kuopat ovat kooltaan n. 3 x 3,5 m ja syvyyttä niillä on 50 cm.

Kidisjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijiatsee Utsjoen kirkosta noin 9 kilometriä etelään. Utsjoen varressa, Jorbajavrin itärannalla on Kidisjoen talo. Hiekkaterassin reunaa pitkin vie pieni tie pohjoiseen Palomuotkan taloon. Asuinpaikkaan viittaavat merkit alkavat Kidisjoen talosta noin 200 metriä pohjoiseen jatkuen tiellä aina 400 metrin matkan.

Mustalampi 2 (1000000698) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kinisjärveltä 3 km kaakkoon. Pyyntikuopat sijaitsevat Mustalammen pohjoispuolisella kankaalla ja Mustavaaran kaakkoiskulmalla Mustalammesta luoteeseen. Alueen kankailla on ainakin 11 kuoppaa.

Jorbajávri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utsjoen laajentuman, Jorbajávrin pohjoisrannalla, on poikki Guorosvuohppi-niemen tyven viiden pyyntikuopan muodostama ketju. Kuopat ovat kooltaan 3,7 - 4,5 x 3,5 m ja syvyyttä niillä on 1,25 - 1,5 m. Kuoppien välisellä ajouralla ja siitä hieman itään on merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.

Kuusanmaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuusajärven ja sen koillispuolisen Tornijärven välissä. Kohteen eteläosan kuoppa ja liesi ovat Kuusajärven koillisrannan läheisyydessä, keskiosan kuopat tämän pohjoispuolella olevan kankaan etelälaidalla, jatkuen koilliseen pitkin kankaan laitaa. Pohjoisimpana ovat asuinpaikkaan viittaavat kvartsihavainnot itään pistävältä metsätieltä.

Palomuotka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen laajentuman kaakosta pistävän jyrkkäpiirteisen Kuoroshippi-hiekkaniemen pohjoiskärjessä on Palomuotkan talo. Talosta runsaat 100 m luoteeseen on niemen kärjessä kaksi pyyntikuoppaa. Niemen kapeimmassa kohdass kartoitettiin vuonna 1961 lisäksi kolme kuoppaa. Niitä ei havaittu vuoden 1988 inventoinnissa.

Ákšoláttu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen laajentuman, Kuorosvuohppejavrin länsirannalla on kolme lampea, joista keskimmäinen on nimeltään Ákšoláttu. Sen ja siitä etelään olevan lammen välisen kannaksen matalimmalla kohdalla on tunturikoivikossa kaksi pyyntikuoppaa, joista isompaa on täytetty roskilla.

Kaitamaa (1000000705) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jeesiöjoen lounaisrannalla, Tepsan kylän eteläpuolella, 850 m eteläkaakkoon Tepsan koululta.

Suohpajávri 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoessa on laajentuma, Suohpajávri, johon pistää lännestä niemi. Sen tyvessä, jyrkän rinteen juurella, on kolme syvää pyyntikuoppaa luode-kaakkosuuntaisessa rivissä. Kuopat ovat soikeita ja vallien ympäröimiä.
Kahden eteläisimmän kuopan etäisyys toisistaan on noin 5 m ja kolmas kuoppa sijaitsee niistä noin 35 m pohjoiseen. Salmen vastakkaisella rannalla on yksi kuoppa, laajuudeltaan 3,5 x 3 m ja syvyydeltä 1 m.

Mellanjuurakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelontekemäjärven luoteispäässä.

Palokummunneva/Palokummunpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelontekemäjärven Koskamalahden kaakkoisrannalla n. 740 m etelään kohteesta Kittilä 137.

Juhuniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Utsjoen laajentumaan, Námmájávriin pistää lännestä jyrkkäpiirteinen Juhuniemi. Kapeimmasta kohdassa niemen tyven katkaisee 12 pyyntikuopan ryhmä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,5 - 5 m. Vuoden 1988 inventoinnissa paikalla oli yhä 9 kuoppaa. Samassa yhteydessä havaittiin kuoppien välistä kannakselle johtavalla polulla merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.
Vuoden 2022 tarkastuksessa paikalla havaittiin kahdeksan pyyntikuoppaa.

Pihtijoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kinisjärven pohjoispuolella, Peräjärven ja Pihtijärven välisessä maastossa, 100m Pihtijoesta itään.

Pihtijoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pihtijärven lounaisrannalla, Pihtijoen itäpuolella, joen lasku-uoman suulta n. 132 m etelään.

Vanhainkoti (1000000720) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mantojärven länsirannalla matalalla hiekkaniemekkeellä on Utsjoen vanhainkoti. Asuinpaikkaan liittyviä löytöjä on alueella kahdessa kohdassa: rakennusten luoteispuolen tieleikkauksessa ja pohjoispuolen hiekkarannan vesirajassa, n. 50 m:n matkalla rakennuksista alkaen. Yksi kamminpohja erottuu vanhainkodin itäpuolisessa maastossa, rakennusten ja rannan välissä.

Pihtijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pihtijärven eteläpuolella, Kinisjärveltä Molkojärvelle vievän tien vieressä. Molkojärvelle johtavasta tiestä n. 50 m luoteeseen ja paikalla olevasta talosta n. 50 metriä länteen on kiukaallisen tuvan jäännös, jonka ala on n. 4 x 4 m.

Lieppatsuolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarijokivarressa Aslakkalan talosta 1,7 km alavirtaan, joen ja
pienen lammen välisellä jyrkkärinteisellä harjanteella n. 35 km Angelista ja n. 1,8 km Kuolnajoen suusta pohjoiseen. Paikalla kasvaa isoja mäntyjä; aluskasvillisuutena on juolukkaa, puolukkaa, sammalta ja poronjäkälää. Maaperä on soraa.
Oula Näkkäläjärvi kartoitti paikalla viisi peurahautaa v. 1961. Utsjoen inventoinnin yhteydessä v . 1989 paikka tarkastettiin ja todettiin pyyntikuoppien olevan entisellään. Harjanteessa on peurahautojen kohdalla pieni syvänne, mahdollisesti suppakuoppa, jonka reunoille haudat on kaivettu.
Kohteessa on viiden kuopan n. 50 m pitkä jono, joka kulkee poikki kapean harjuselänteen. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2,3 - 4,2 m ja syvyyttä niillä on 65 - 100 cm.

Fiertsakuolbba (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Karigasniemen rajavartiosta n. 600 m kaakkoon sijaitsee Fiertsakuolbba-niminen, jyrkkärinteinen ja tasalakinen hiekkakuolpuna. Sen eteläosassa olevan harjanteen reunalla, n. 600 m tullirakennuksesta kaakkoon on pieni ja matala pyyntikuoppa. Sen vieressä on mahdollisesti toinen vastaava kuoppa.
Vuoden 2022 tarkastuksessa kuoppaa ei havaittu aiemmin merkityssä paikassa, vaan se löytyi noin 100 m luoteeseen merkitystä paikasta. Kuoppa on kooltaan 2,4 m x 2,0 m ja 40 cm syvä, vallillinen. Kairauksessa kuopan pohjalta havaittiin noin 10 cm paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa sijaitsee noin 6 m jyrkästi länteen laskevan rinteen reunasta.

Tenorinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarijoen koillisrannalla, Tenon sillasta 300 m pohjoiseen, on Tenorinne-niminen leirintäalue. Paikalla erottuu ainakin kolme vanhaa rantaterassia. Niistä ainakin kahdelta on löytöjä. Kysymyksessä on ilmeisesti laaja-alainen asuinpaikka, joka jatkunee kaakkoon tielaitoksen tontille. Leirintäalueen rakentaminen on tuhonnut osan asuinpaikasta, ja alueen jatkuva käyttö edistää sen tuhoutumista.
Vuoden 2022 tarkastuksessa löytöalueen 2 kaakkoisosassa havaittiin pari pientä kvartsi-iskosta. Muilla alueilla ei havaittu löytöjä. Kaikki löytöalueet ovat tiiviksi tamppautunutta maata, joilla ei pääosin ole kasvillisuutta. Löytöalueen 1 halki on rakennettu päällystetty tie rantaan. Löytöalueen 3 kaakkoispuolelle on rakennettu mökki.

Tepsankenttä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kelontekemäjärven koillisrannalla. Eteläisempi kuoppa sijaitsee kolmesta rannan tuntumassa olevasta kumpareesta keskimmäisen luoteislaidalla ja pohjoisempi tästä luoteeseen olevan kumpareen eteläpäässä.

Polvarinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarijoen rannalla ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien länsipuolella, Karigasniemen kylätaajamasta noin 2,5 kilometriä ylävirtaan sijaitsee Polvarinniemi. Niemen tyven eteläosassa, Karigasniemen koulusta noin 400 metriä etelälounaaseen on yksityistien risteyksen pohjoispuolella asuinpaikkamerkkejä.Tästä 10 metriä länteen on terassin reunalla ilmeinen asumuspainanne, kooltaan 4,5 x 3 metriä.

Polvarinniemi (pohjoinen) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijiatsee Inarinjoen ja Karigasniemi-Utsjoki -maantien välissä, noin 500 metriä Karigasniemen koulusta luoteeseen. Paikka on Polvarinniemen pohjoispuolella, Inarinjoen ja tunturin rinteen välisellä tasanteella. Terassin reunassa ja siitä noin 100 metriä kaakkoon olevalla harjanteella on 12 pyyntikuoppaa kahdessa ryhmässä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2 - 3,5 metriä, syvyyttä niillä on 0,25 - 0,5 metriä.

Pikkaraisenoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Liesi sijaitsee n. 1,3 km etelään Loukisen Putaanperänmukkasta metsätien ja Pikkaraisenojan välisessä maastossa.

Putaanperänmukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Loukisen Putaanperänmukkassa, rantaniityn itäpuolella. Kuoppa sijaitsee rannasta n. 60 m itään ja Loukiselle johtavasta metsäautotiestä n. 500 m koilliseen Pikkaraisenojan pohjoisen rantaniityn itäpuolella myöhäisten rakennusjäännösten kaakkoispuolella.

Vanhasenmukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Loukisen joen Vanhasenmukan etelärannalla on kaksi pyyntikuoppaa noin 150 m metsätien pohjoispuolella, molemmin puolin nuorta tervahautaa sekä kämpänsijoja. Muinaisjäännösalueen laajuus edellyttää tarkastusta.

Saarijärvi Manalaissaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Molkojärven kylän luoteispuolella. Pyyntikuopat (7 kpl.) ja kesähaudat (3 kpl.) sijaitsevat Saarijärven keskellä olevassa pitkässä ja kapeassa Manalaissaaressa (Pitkäsaari) kolmella alueella saaren korkeimmilla kohdilla.

Hannujärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaamanen-Karigasniemi -maantien pohjoispuolella (tiestä 500 - 700 m), Luomusjoen ja Hannujärven välisellä harjanteella. Paikalla on ainakin 38 kuoppaa kahdessa 300 m ja 400 m pitkässä ketjussa.
2011 inventoinnissa kohteesta löydettiin vain 25 pyyntikuoppaa, jotka on lisätty alakohteet välilehdelle. Aluerajaus perustuu vuoden 2011 inventoinnissa tehtyy aluerajaukseen.
Satakunta metriä itäisemmästä pyyntikuoppaketjusta etelään on vuonna 1983 löytynyt hienosti taottu nuolenkärki (KM 42396: 1; tarkka löytöpaikka ei tiedossa).

Saarijärvi Aittasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Saarijärven Aittasaaressa.

Saarijärvi Pikkusaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Saarijärven Pikkusaaressa.

Tsuoggakoahtejavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Petsikon autiotuvasta 9 km länteen. Cuokká Goahtejávri kuuluu Cuokkájoen yläjuoksun järviketjuun ja on sen keskivaiheilla. Pato on rakennettu noin päänkokoisista kivistä joen poikki kohdassa, jossa joki laskee järveen. Pato on kaareva, leveys vähän toista metriä. Länsirannan ja padon pään välissä on 80 cm:n levyinen aukko.

Pulmankijärvi (etelä) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpuolella järven pohjukan ja Pulmankijoen mutkan muodostaman niemekkeen eteläreunalla aivan Pulmankijoen rannassa. Sen etäisyys Jarmo Kankaanpään kartoittamista kodansijoista (Utsjoki 67 Vähä-Sarja) on vain 200 m. Kodansijoja on ainakin kolme, joista ainakin yksi on lähellä nopeasti erodoituvaa joen rantatörmää ja tuhoutumisvaarassa.

Leaibejohka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Leipijoki on joki, joka laskee Pulmankijokeen n. 800 m:n päässä kaakkoon siitä paikasta. missä tämä vuorostaan laskee Pulmankijärven eteläpäähän. Peurahautaryhmä alkaa Leipivaaran kaakkoispuolella olevan kalliopaljastuman eteläpuolelta ja seuraa Leipijokivartta lounaaseen n. 700 m:n matkan. Se kulkee Leipijoen ja Leipivaaran välissä, hieman joen varressa olevan jängän ja pajukon yläpuolella.
Useimmat haudoista ovat isoja ja syviä ja niihin on kasattu koivunoksia. Haudat ovat pieninä ryhminä, joiden väliä saattaa olla jopa 40 - 50 m. Etäisyys tämän ryhmän lounaisimmam ja ryhmän Utsjoki 126 Leaibejohka 1 koillisimman haudan välillä on vain 250 m.

Myllymaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat n. 70 m Maunujoen sillalta pohjoiseen, Kittilä-Rovaniemi -valtatien itäpuolella.

Petsukkajärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suorakaiteenmuotoinen liesi sijaitsee Petsukkajärven itärannalla, 80 m Hossantiestä pohjoiseen.

Sikkola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Ounasjoen länsirannalla, n. 5, 8 km Könkään kylätaajamasta pohjoiseen, Könkäältä Tepastoon johtavan tien itäpuolella, pienessä itään suuntautuvassa joenmutkassa, Sikkolan päärakennuksesta n. 150 m luoteeseen.

Kirjavuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Ounasjoen länsirannalla, n. 4,7 km Könkään kylätaajamasta pohjoisluoteeseen, Könkäältä Tepastoon johtavan tien länsipuolella, pienen kankaan koillispäässä.

Bajimuš Cuokkajávri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mierasjärven talosta 6,5 km länteen on Bajimuš Cuokkajávri. Sen länsirannalla on kaksi matalaa niemeä, joilla kasvaa pajukkoa ja ruohoa. Niistä pohjoisimman kohdalla, 3 - 4 m järven rannan yläpuolella, erottuu poropolulla punaiseksi palanutta hiekkaa ja asuinpaikkamerkkejä. Tästä n. 10 m länteen on soikea, sammaloitunut ja jopa 50 cm:n läpimittaisista kivistä koottu röykkiö, jonka korkeus on 80 cm ja pohjan ala n. 2,5 x 3 m.

Rávdoroggejávri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Petsikon museotuvasta n. 700 m länteen, Bajit Rávdoroggejávrin ja Vuolit Rávdoroggejávrin välisellä kannaksella on pohjois-etelä suuntainen kahdeksan kuopan muodostama ketju. Se on noin 160 m pitkä, kuoppajonon poikki kulkee mönkijäura. Alueen maaperä on hiekkaa ja soraa sekä paikoin kivinen. Ylempänä rinteessä maaperä muuttuu kivisemmäksi. Alueella kasvaa koivupuskia, vaivaiskoivua ja katajaa. Aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä, variksenmarjaa, puolukkaa ja juolukkaa.
Kuopat ovat pitkänomaisia, kooltaan 2,5 - 4,2 x 1,5 -3,8. Joukossa on myös pyöreitä kuoppia. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee Bajit Rávdoroggejávrin pohjoispäähän virtaavan pienen ojan eteläpuolella. Se on kooltaan noin 3,1 m x 2,5 m ja 70 cm syvä, vallillinen. Maaperä on varsin kivinen. Ympäristössä kasvaa runsaasti katajaa.

Mieraskosket (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mierasjärven pohjoispäästä jatkuvassa Utsjoessa on Mieraskoskista ylimmäinen, joka alkaa luusuasta. Kosken pohjoispuolinen maasto on kapeiden harjanteiden ja välissä olevien jyrkkien syvänteiden kuvioima. Tässä maastossa, kosken rannasta n. 100 m pohjoiseen on aivan Kaamanen-Utsjoki -maantien eteläpuolella kuusi pyyntikuoppaa vajaan 200 m:n mittaisessa rivissä. Enin osa kuopista on kookkaita, halkaisijaltaan 3 - 5 m.

Suksijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suksijärven itärannalla, n. 3 km Lompolon kylästä pohjoiskoilliseen.

Kutumaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Särkijärven luoteisrannalla, metsätien itäpuolella.

Äijänpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Ounasjoen Ylisuvannon itärannalla, Vanhankentänmaassa, n. 2,8 km Tepaston seuraintalolta pohjoiseen.

Suukoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Syvä Tepastojoen suulta n. 620 m ylävirtaan, joen kaakkoisrannalla, n. 3,8 km Tepaston seuraintalolta pohjoiseen.

Vuogojavri 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kevon luonnonpuiston itäosassa on parin kilometrin mittainen pyöreähkö ja enimmäkseen matala Vuogojärvi. Järven itärannalla on vanha, yhä käytössä oleva kalakenttä. Järven rannat ovat hyvin soisia, mutta siellä täällä järveen pistää hiekkaisia niemekkeitä. Lähdettäessä kalakentästä etelään ensimmäisessä kuivassa niemekkeessä on asuinpaikka. Kuivan alueen leveys rannassa on vain n. 5 m.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalta ei löydetty merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.

Vuogojavri 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kevon luonnonpuiston itäosassa on parin kilometrin mittainen pyöreähkö ja enimmäkseen matala Vuogojärvi. Järven itärannalla on vanha, yhä käytössä oleva kalakenttä. Järven rannat ovat hyvin soisia, mutta siellä täällä järveen pistää hiekkaisia niemekkeitä. Kvartsilöytöpaikka on järven hiekkarannalla, noin n. 350 m etelään kohteesta Vuogojavri 2. Tällä kohden hillajänkien keskellä on hieman laajempi kuiva alue Vuogojavrjohkan etelä- ja länsipuolella.
Kohteella on käyty vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa, mutta raportissa ei ole mainintaa tältä paikalta tehdyistä havainnoista.

Vuogojavri 4 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kevon luonnonpuiston itäosassa on parin kilometrin mittainen pyöreähkö ja enimmäkseen matala Vuogojärvi. Järven itärannalla on vanha, yhä käytössä oleva kalakenttä. Järven rannat ovat hyvin soisia, mutta siellä täällä järveen pistää hiekkaisia niemekkeitä. Neljäs kvartsilöytöpaikka ei ollut järven rannalla vaan hillajänkien keskellä kuivemmalla kannaksella n. 50 m rannasta. N. 10 m tästä pohjoiseen oli hieman korkeampi harjanne, jonka keskellä ole peurahauden näköinen kuoppa. Kuopan ympärillä oli kuitenkin luontaiset turvevallit, joiden rajaaman alueen läpimitta oli n. 5 m. Mahdolisesti kysymyksessä oli väijytyspaikka.
Kohteella on käyty vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa, mutta raportissa ei ole mainintaa tältä paikalta tehdyistä havainnoista.

Poareskieddepohki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kenestuvalta n. 3 km etelään Utsjoen Poareskieddepohki-kosken ja Jorbaluobbal-laajentuman itärannalla, nivasta jyrkästi nousevan rantatörmän tasanteella. Taunon tuvan kuopparyhmä alkaa tuvan pihamaalta ja jatkuu luoteeseen harjanteen länsipuolisella tasateella koko Vanhankenttännivan pituudelta. Taunon tuvan ulkorakennuksen alla on mahdollisesti 12. kuoppa, joka ei liity samaan jonoon. Kuopat ovat soikeita yhtä lukuunottamatta. Niiden pituus vaihtelee 3 ja 5 ja leveys 2,5 ja 4 m:n välillä Hautojen syvyys on 0,6 - 1,2 m

Pokasenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Syvä Tepastojoen länsipuolella, joen ja Tepastosta Puljuun vievän maantien välisessä maastossa, n 2 km Puljun kylästä etelään.
Kohteeseen kuuluu 9 pyyntikuoppaa jotka sijoittuvat kahdelle alueelle joen ja Tepastosta Puljuun vievän maantien välissä. Eteläisemmän alueen pituus on E-P suunassa noin 200 metriä ja siinä on kahdeksan hyvin tarkkaan riviin säännöllisin välein kaivettua kuoppaa. Pohjoisin kuoppa on muista erillään sorakuopan kaakkoispuolisella kankaalla.

Puljuvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Puljun kylässä, n. 300 m Puljujärven etelärannalta kaakkoon, maantien koillispuolella.

Lompolovaara Vuopio (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Lompolovaaran ja Syvä Tepastojoen välisessä maastossa, joen länsipuolella, n. 3 km Puljun kylästä pohjoiseen.

Ulkutieva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Puljunjärven pohjoisrannalla 1 km Puljun kylästä pohjoiseen. Pyyntikuopat sijaitsevat kolmessa kohdassa Ulkutievan länsireunalla: Puljujärven pohjoisrannalla, järven pohjoispuolisen lammen koillisrannalla ja tästä 100 metriä pohjoiseen.

Varkaanvaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Syvä Tepastojoen länsipuolella, 1 km joesta. Varkaanvaaran itälaiteella on 600 m pitkä pyyntikuoppaketju, jossa ainakin 26 kuoppaa. Pääsuunnassa lännestä itään kulkeva ketju tekee loivan mutkan kolliseen maaston muotoa noudattaen. Alueen koillisosasta on tavattu myös yksi liesi ja kvartsia.

Jorbaluoppal itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kenestuvalta n. 3 km etelään Utsjoen Poareskieddepohki-kosken ja Jorbaluoppal-laajentuman itärannalla, nivasta jyrkästi nousevan rantatörmän tasanteella. Yksittäinen kuoppa on kummun reunassa, ketjun (kohde Poareskoeddepohki) pohjoispäästä n. 100 itään. Haudan läpimitta on n. 4 m ja syvyys n. 40 cm ja sen reunalla kasvaa suuri petäjä; hauta ei voi olla siis kovin nuori.

Jorbaluoppal NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kenestuvalta n. 3 km etelään Utsjoen Poareskieddepohki-kosken ja Jorbaluoppal-laajentuman itärannalla, nivasta jyrkästi nousevan rantatörmän tasanteella. Ryhmän viisi pyyntikuoppaa ovat lompolon koillisrannan harjanteen takana, sen ja purolaakson välissä olevassa notkelmassa. Pyyntikuopat ovat soikeita tai pyöreitä. Niiden pituus vaihtelee 4 ja 4, 5 m ja leveys on 3 m. Pyöreät kuopat ovat 3 m läpimitaltaan. Kuoppien syvyys on 50 - 80 cm.

Boaresgiettejávri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Utsjoen itäpuolella sijaitsevasta vanhasta Leppälän kentästä noin 300 m länsilounaaseen sijaitsee pohjoisemman Gearddosjávrin pohjoispäässä, tasanteella kolme vallin reunustamaa kodanpohjaa. Kahden koko on noin 4 x 6-7 m. Yksi kodanpohjista ei erotu valleiltaan niin selkeästi maastossa. Maakairausten perusteella isommissa, selkeissä kodanpohjissa on ilmeisesti ollut kaksi tulisijaa.

Patolampi (1000000867) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen Tsieggakuoihka-kosken keskivaiheilta 200 - 300 metriä länteen on pitkänomainen Patolampi. Lammen pohjoispäässä on harjanteella yhdeksän kuopan muodostama ketju. Se on pohjois-eteläsuuntainen ja 130 metrin mittainen.

Kenesjärvi (etelä), Saari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kenesjärven eteläpään länsirannalla sijaitse jyrkkäpiirteinen kolmion muotoinen, sorapohjainen saari. Saaren keskivaiheen tasanteella on 2 tai 3 kodansijaa. Saaren koillisrannalla on rinteeseen kaivettu nelikulmainen asumuksenpohja. Se on kooltaan n. 4 x 4 m laaja ja sivuilla erottuvat vallit. Saaren itään pistävän niemen ylärinteen tasanteella on pyyntikuoppa.

Rassiniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoessa on laajentuma, Jomppalanjärvi, jonka erottaaa eteläpuolisesta Kevojärvestä salmi, Rassiniva. Nivaan lännestä pistävällä kapealla ja jyrkkärantaisella niemellä on kolmen pyyntikuopan muodostama jono poikki niemen tyven. Kuopat ovat selvästi

Suohpajávri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoessa on laajentuma, Suohpajávri, johon pistää lännestä niemi. Sen tyvessä, jyrkän rinteen juurella, on kolme syvää pyyntikuoppaa luode-kaakkosuuntaisessa rivissä. Kuopat ovat soikeita ja vallien ympäröimiä.
Kahden eteläisimmän kuopan etäisyys toisistaan on noin 5 m ja kolmas kuoppa sijaitsee niistä noin 35 m pohjoiseen. Kuopat ovat halkaisijaltaan 3,5 - 5 m ja syvyyttä niillä on 1 - 1,5 m.

Lompolovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Lompolovaaran kaakkoisrinteessä, Lompolovaaranrimmen pohjoisrannalla, n. 2 km Puljun kylästä pohjoiseen.

Talovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Narkiojan länsipuolella, Talovaaran kaakkoisrinteessä, n. 730 m länteen Narkiojasta

Talovaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat n. 7,3 km Puljun kylästä pohjoiskoilliseen, kahden lammen, Talolammen ja Saarilompolon välisessä maastossa.

Myllykangas (1000000894) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Ounasjoen länsirannalla, Myllykankaalla, n. 250m Tainionjoen suulta pohjoiseen.

Raudusjärvi Nahkua (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Rautusjärven pohjoisrannalla, Lismajänkällä, Lismajoen suulta n. 300 m luoteeseen.

Kapsajoki Nilimaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kapsajoen pohjoisrannalla, n. 5,5 km Rautuskylästä itäkoilliseen, Rautuskylästä Hanhimaahan johtavan maantien kaakkoispuolella.

Badjeseavttet (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Badjeseavttet -nimisen joen pohjoispuolella, vaaran kivikkoisella kaakkoisrinteellä. Joki virtaa parikymmentä metriä alempana kurussa. Kartoituksissa 1989, 2001 ja 2006 rinteessä on todettu kolme painannetta. Painanne 1 on suorakaiteinen (ulkomitat 9,5 x 14 m) ja seinävallien (1,5 x 0,3 m) reunustama. Vallin sisäpuolinen taso on ympäröivää maanpintaa alempana. Pohjan koillispäässä erottuu mahdollinen liesikiveys. Painanteet 2 (sisämitat 7,2 x 4m) ja 3 (2,8 x 1,8 m) sijaitsevat vierekkäin edellisestä 150 m etelään alempana jokirannassa (P = 7752984-979, I = 3496912-920, Z = 240).
Painannetta 1 on pidetty saamelaiseen rautakauteen tai historialliseen aikaan ajoittuvana stalotomt-tyyppisenä jäännöksenä. Koekaivauksessa painanteista 1 ja 2 saatiin talteen kvartsia, minkä perusteella jäännökset on ajoitettu kivi- tai varhaismetallikautisiksi.

Matkailuhotelli (kaakko) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen suljettu Matkailuhotelli sijaitsee Tenon ja Utsjoen välisellä jyrkkärantaisella niemellä. Niemen eteläkärjessä, sen tasaisen 80 m mpy terassin reunassa, on hotellista 80 - 200 metriä itäkaakkoon viiden pyyntikuopan muodostama ketju. Pyyntikuopat ovat noin 10-15 m etäisyydellä terassin reunasta. Kuopat ovat soikeita, pituus on 2 - 3 m ja leveys 1,5 - 3 m. Kuoppien etäisyys toisistaan on 10 - 27 m.

Luosnjarsuolu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuntakeskuksesta n. 8 km alavirtaan on Tenossa suurehko ja matala Luosnjarsuolu-saari. Saarella pn pieniä kalakämppiä, latoja ja aittoja. Rakennusten pohjoispuolella on kaksi lähes kokonaan katajikon peittämää pyöreätä kodanpohjaa, halkaisijaltaan n. 5 m. Samalla kentällä nykyisten rakennusten kanssa, niiden eteläpuolella, on nelikulmaisen ja liesikummullisen kodan pohja sekä mökin kiviperustukset.

Lohiniva (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Tenon varressa on Lohinivan yksityiskämppä. Välimaan museotila on paikasta kilometrin verran länteen. Tenon ja Utsjoki-Nuorgam-maantien välisessä maastossa on lampi. Sen kaakkoisrannalla erottuu kaksi kodansijaa. Läntisempi on pyöreä ja halkaisijaltaan n. 4,5 m. Tästä n. 10 m itään oleva toinen kuoppa on suorakaiteen muotoinen ja kaksiosainen, kooltaan n. 7 x 4 m.

Kalddasluobbal 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pulmankijärven keskivaiheille lännestä laskevassa Kalddasjohkassa on laajentuma, Kalddasluobbal-joen muinaisen Jäämeren tasoon kerrostuneen deltan tyvessä. Lompolosta n. 200 m itään on harjanteen tyvellä viiden kuopan ryhmä. Kuopista kaksi on pyöreää ja kolme soikeaa, laajuudeltaan n. 2,5 - 5 m. Lähiympäristössä on useita pyyntikuoppia.

Kalddasluobbal 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pulmankijärven keskivaiheille lännestä laskevassa Kalddasjohkassa on laajentuma, Kalddasluobbal-joen muinaisen Jäämeren tasoon kerrostuneen deltan tyvessä. Lompolosta n. 200 itään pn Kalddasluobbal 1. Tästä kohteesta n. 300 m itään on terassin laidalla yksi pyöreä kuoppa, halkaisijaltaan n. 4 m ja syyvyydeltään n. 60 cm. Lähiympäristössä on useita pyyntikuoppia.

Goáskinluoppal (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kevojoki laskee lännestä Kevojärveen Kevonsuussa. Tästä n. 1,5 km ylävirtaan on Kevonjoessa laajentuma, Goáskinluoppal. Siinä olevan saaren eteläkärjestä n. 450 m lounaaseen on tasanteella jyrkän tunturirinteen juuressa, kaksi pyyntikuoppaa.

Ristenäsjavri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Hilkka Oksala vuonna 1989.
Kohteen muodostavat yhdeksän pyyntikuoppaa, joista kuopat 1-3 ovat aiemmin tunnettuja. Aiemmin tunnetut kuopat sijaitsevat Kevon retkeilyreitin varrella, kaksi pääpolun eri puolilla noin kymmenen metrin päässä toisistaan ja kolmas polulla näistä noin viisikymmentä metriä koilliseen. Kyseisten kuoppien kohdalla Kevon retkeilyreitti kulkee moniuraisena. Reitin pääpolku kulkee pyyntikuoppa 3:n
poikki. Pyyntikuoppa 2:n poikki kulkee pienempi polku-ura, jollainen sivuaa myös pyyntikuoppaa 1. Pyyntikuoppa 3:n vallin polku on lähes täysin turmellut, ja kuoppaan on polun käytön seurauksena sortunut irtomaata, siten että kuopan alkuperäinen olemus on selvästi hämärtynyt. Aiemmin tuntemattomat pyyntikuopat 4-9 ovat kaivetut noin viidenkymmenen metrin mittaiseksi pohjoiskoillis-etelälounassuuntaiseksi ketjuksi pyyntikuoppien 1 ja 2 pohjoispuolelle, harjun jyrkän
rinteen alle, rinteen ja Ristenasjavrin rannan väliselle melko tasaiselle vyöhykkeelle. Hiekkamaahan kaivetut kuopat ovat sortuneet hyvin loivapiirteisiksi. Myös vallit kuoppien ympärillä ovat loivat ja erottuvat heikosti, useimpien kuoppien luona vallia ei ole lainkaan havaittavissa. Kuoppia ei kuvattu. Mihinkään kohteesta tavattuihin pyyntikuoppiin ei kaivettu lapionpistoja, joten maaperää kuoppien kohdilla ei havainnoitu kuin pintapuolisesti.

Ristenäsjavri 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen pyyntikuopista kahdeksan on löytänyt vuonna 1989 Hilkka Oksala. Taarna Valtonen on tarkastanut kohteen vuonna 1999. Vuoden 2011 tarkastuksessa paikallistettiin kohteesta aiemmin tunnettujen kuoppien lisäksi kolme aiemmin kartoittamatonta kuoppaa.
Kohde muodostuu yhdestätoista pyyntikuopasta. Kuopista kahdeksan sijaitsee Ristenäsjavrien välisen puron läheisyydessa, näistä kaksi puron luoteispuolella, ja kuusi muuta puron suuntaisena tiheänä ketjuna puron kaakkoispuolella, jyrkkärinteisen hiekkaharjanteen juurella, noin kaksi metriä puron pintaa korkeammalla. Kolme pyyntikuoppaa sijaitsee samaisen hiekkaharjanteen päällä, aiemmin tunnettu pyyntikuoppa 1 aivan Kevon retkeilyreitin polun vieressä ja kaksi muuta tästä noin 180 metriä koilliseen.
Puron luoteispuolella sijaitsevat kaksi kuoppaa ovat melko kookkaita ja helposti havaittavia, samoin hiekkaharjanteella sijaitsevat kuopat lounaisinta kuoppaa lukuun ottamatta. Useimmat muut kohteen pyyntikuopat ovat kooltaan pienempiä ja loivapiirteisemmiksi sortuneita. Kaikkien kuoppien ympärillä on havaittavissa valli, joka rinteeseen kaivetuissa kuopissa erottuu lähinnä alarinteen puolella.

Ylä-Kuolna (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarinjoen varressa on Aslakkalan talo kunnan lounaisimmassa kolkassa. Talosta n. 2,5 km ylävirtaan laskee Inarijokeen idästä Kahkurinoja, jonka suun Pohjoisrannalla Karigasniemi-Angeli -polkutien ja Inarijoen välisessä maastossa on asuinpaikkalöytöjä.
Vuoden 1972 havaintojen mukaan liuskekärjen löytöpaikalla havaittiin kvartseja tieltä ja tien reunapenkoilta noin 10 metrin matkalta. Paikalla arvioitiin olevan kivikautisen asuinpaikan, joka on ainakin osittain tuhoutunut tietä tehdessä.
Vuonna 1985 tarkastettiin poikkikirveen katkelman löytöpaikkaa liuskekärjen löytöpaikasta noin 60 metriä luoteeseen. Maastossa havaittiin parinkymmenen metrin levyinen terassi, jolta saatiin kvartsilöytöjä. Paikka ei voitu kuitenkaan maastohavaintojen perusteella luotettavasti määritellä.
Muinaisjäännösalueen rajaaminen edellyttää maastossa tehtäviä tarkempia havaintoja.

Suttesája (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karigasniemen - Kaamasen maantien tuntumassa, tien pohjoispuolella 11 km Karigasniemeltä itään, lähellä paikkaa josta Kevon luonnonpuiston läpi johtava patikointireitti alkaa. Alueella on saamelaiseen kansanuskoperinteeseen liittyvä Sulaojan eli Suttesájan pyhä lähde (gáldu) sekä siihen ja Kevon polkuun liittyviä matkailurakennelmia, mm. viitoitettu ja osin porrastettu kävelypolku, useita tiedotustauluja sekä lähteen rannassa sijaitseva katselutasanne. Itse lähde sijaitsee moreeniharjujen välisessä kurussa. Lähde muodostaa kirkasvetisen pitkän lammen, josta saa alkunsa Sulajoki (Suttesjohka) ja Sulaoja.
Alueelle on suunniteltu 2000-luvulla vedenottamoa, joka tarkastuksen 2002 perusteella suunniteltu ei sijoittuisi suoraan Sulaojan lähteen tunnetun muinaisjäännöksen alueelle.
Sulaojan kaakkoispuolella (n. x=7701680, y=3465680) on todettu kivistä ladottu liesikehä, tyypiltään ehkä lähinnä saamelaiseen rautakauteen/historialliseen aikaan kuuluva.
Havaintojen ja perimätiedon perusteella alueella saattaa olla enemmänkin etenkin saamelaisaikaan liittyviä muinaisjäännöksiä. Maankäytön suunnittelu edellyttää ympäristövaikutusten arviointia ja tarkempia arkeologisia tutkimuksia.
2011 inventoinnissa liesikehää ei tarkastettu.

Vierelä (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähautapaikka sijaitsee Kiistalan kylässä, n. 800 m koulurakennuksesta luoteeseen, maantien länsipuolella.

Haminamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Haminaojan itäpuolella Haminalammit -nimisen pienten lampien läheisyydessä, n. 10 km Pokasta koilliseen, Pokasta Ivaloon vievän tien itäpuolella.

Pitslomakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Sattasen länsirannalla, Sattasen ja Pitslomaojan välisessä maastossa, n. 700 m Pitslomaojan suulta pohjoiseen, n. 1,65 km länteen Kittilän ja Sodankylän kunnan rajasta.

Narkipuoltsa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Narkijärven pohjoispuolella, n. 850 m Puoltsaojan suulta pohjoiseen, ojan itärannalla. Kuoppia on 14.

Narkipuoltsa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Narkijärven pohjoispuolella, n. 2 km Puoltsaojan suulta pohjoiskoilliseen, kahden lammen välisessä maastossa. Kuoppia on 13 noin 200 m matkalla.

Narkipuoltsa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Narkijärven pohjoispuolella, Puoltsaojan suulta n. 2,2 km pohjoiseen ojan itärannalla. Järjestelmässä on yhdeksän kuoppaa noin 200 m matkalla.

Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Narkijärven pohjoispuolella, Puoltsaojan suulta n. 2,8 km pohjoiskoilliseen nimettömän lammen koillisrannalla, n. 530 m autiotuvasta itäkakkoon. Yhdeksän kuopan jono kaartuvassa muodostelmassa.

Bálggatbákti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarinjoen varressa, joen ja Karigasniemi-Angeli -polkutien välissä on Kamiljoen (Gameljohka/Gamelveadji) talo. Talosta n. 900 m lounaaseen tien itäpuolella, tien ja poroaidan välissä on kaksi maatunutta pyyntikuoppaa portille johtavan ajouran pohjoispuolella. Aidan itäpuolella, portista n. 150 m itäkoilliseen, on kaksi soikeaa kivikehää. Ne ovat ilmeisesti kodan tulisijoja kurun reunassa. Portin eteläpuolella on kolme suorakaiteen muotoista kivilatomusta rivissä 12 - 14 m:n päässä toisistaan. Latomukset ovat kooltaan n. 1,3 - 1,6 x 0,9 - 1,1 m, korkeutta niillä on 5 - 15 cm.
Alueelta on kartoitettu viimeistään vuonna 1964 seitsemän peurahautaa. Utsjoen inventoinnin yhteydessä 1990 alueelta löytyi kaksi matalaa maatuneiksi pyyntikuopiksi luokiteltavissa olevaa painannetta Karigasniemi - Angeli -polku tien itäpuolelta, tien ja poroaidan välistä. Pyyntikuopat sijaitsivat poroaidan veräjälle johtavan ajouran pohjoispuolella. Poroaidan itäpuolella alkoi melko tasainen kuolpuna, joka päättyi idässä kuruun. Kurun reunalta n. 150 m poroaidan veräjästä itäkoilliseen löytyi kaksi soikeaa kivistä ladottua kehää, ilmeisesti kodan tulisijoja. Ensimmäinen tulisija oli noin 1, 5 m: n päässä törmän reunasta, sen pituusakseli oli samansuuntainen kuin törmän reuna ja koko 95 x 75 cm. Toinen tulisija oli 9,5 m:n päässä edellisestä, suoraan poispäin kurun reunasta. Se oli noin 125 x 100 cm. Poroaidan veräjän eteläpuolelta löytyi lisäksi kolmen suorakaiteen muotoisen kivilatomuksen muodostama rivi.
Vuoden 1993 tarkastuksessa havaittiin alueella neljä pyyntikuoppaa, jotka olivat pieniä, matalia ja soikeita. Lisäksi havaittiin yksi nelisivuinen latomus ja kaksi kivikautiseksi arvioitua asuinpaikkaa (kvartsia ja palaneita kiviä).1960-luvulla kartoitetuista pyyntikuopista kolmen arvioitiin sittemmin kadonneen.
Kaivauksissa vuonna 2008 tutkittiin yhden lieden aluetta ja ympäristöä. Kaivausalueen laajuus oli yhteensä 49 m2. Liesi oli pyöreähkön muotoinen ja kivillä täytetty tulisija, jossa oli kaksi kiveä osoittaen permikkää ja yksi suurempi posiokivi. Löytöinä talteen otettiin n. 47 g palamatonta luuta, alle gramma palanutta luuta ja puukon kahvan päätehela. Osteologisen analyysin perusteella lähes kaikki luut olivat peuran/poron luita. Näiden lisäksi tunnistettiin yksi linnun luu. Kaivausten yhteydessä otettiin myös maanäytteitä, joista analysoitiin fosfaatit. Liesi on ajoitettavissa rakenteensa ja radiohiiliajoituksen perusteella keskiajan loppuun tai uudelle ajalle, 1460-1640 AD.
Suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset, permukkaliedet sekä soikeat ja pyöreät liedet liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Jomppala (pohjoinen) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Patonivan maantiesillasta kilometrin päässä on Jomppalan talo Utsjoen varressa. länsipuolella jokea. Jomppalaan johtavalla tiellä, n. 300 m talosta luoteeseen, on voimakkaan punaiseksi palanutta hiekkaa pesäkkeisesti n. 50 m matkalla. Löytöjä poimittiin eniten Haukiniemen taloon johtavan tienhaaran kohdalta. Paikka on tasainen, loivasti etelään kohoavan hiekkaselänne Utsjoen ja lammen välissä.

Nisojávri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utsjoen länsipuolella on suppalampi, Nisojávri. Nisojávrin ja sen lounaispuolella olevan suppalammen välisellä hiekkakannaksella on ajouralla n. 150 m:n matkalla asuinpaikkalöytöjä. Välittömästi ajouran itäpuolella erottuu pyöreän vallin muodostaman painanne, mahdollinen kodanpohja. Maasto on tunturikoivikkoa. kasvavaa puolukkakangasta.

Pulmankijärvi (kaakko) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pulmankijärven eteläpäässä on muutaman porotilan muodostama kylä. Siitä koilliseen on Pulmankijoen itärannalla, jokeen idästä laskevan Leäibejoen suusta n. 400 m pohjoiseen niittyalue. Sen lounaisosassa on pienellä harjanteella pyöreä kodansija, läpimitaltaan n. 4 m. Ympärysvalli on n. 50 cm korkea. Oviaukko on sijainnut itäseunustalla. Kodansijan länsireunassa erottuu n. 1,5 m laaja kuopanne. Vuoden 1999 inventoinnissa havaittiin kaksi vierekkäistä suorakaiteenmuotoista vallien ympäröimää painannetta kodansijan länsipuolella.

Geassesaisáttu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nuorpiniemen uloin kärki pistää Tenojokeen. Niemen kärjessä on veden vaivaamaa rantasomerikkoa. Kaikki löydöt ovat tältä huuhtoutuneelta alueelta, jota nimitetään Kesänpaikanhiedaksi (Geassesaisáttu). Asuinpaikkaa lienee vielä jäljellä törmän päällä olevalla tasanteella.

Gaskadállu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rovisuvannon kyläryhmä on Tenojoen rannalla. Karigasniemen kylätaajamasta on Rovisuvantoon matkaa n. 6,5 km pohjoiseen eli alavirtaan. Pohjoisempi Gaskadállu-niminen tila sijaitsee kyläryhmän keskivaiheilla. Ensimmäiset löydöt ovat tilan venevalkamasta. Asuinpaikkalöytöjä on rannalla n. 100 m:n matkalla.

Kaktsajärvi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kaamasmukan kylästä länteen, läntisimmän Kaktsajärven pohjoisrannalla. Kaamanen-Karigasniemi -tiestä n. 400 m etelään ja 50 m järven rannasta pohjoiseen. 11 latomuksen ryhmä sijaitsee järven rannan suuntaisessa rivissä tasaisen törmän päällä. Maasto on kivikkoista tunturikoivikkoa.

Puntistieva laddu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kaamasjoen mutkassa, joen pohjoispuolella. Kaamanen-Karigasniemi -tiestä n. 700 m pohjoiseen. Jokivartta pohjoiseen menevän polun reunoilla, Puntistievan lammen länsipäässä. Kahdeksan latomuksen rivi kulkee viistosti lounaasta rantatasanteella järven rantaan; 14 peurahautaa kulkee pitkin itä-länsisuuntaisena kaartuvana jonona lammen pohjoisrannan törmää Kaamosjoen rantaan. Alue on kumpuilevaa koivumetsää.
Inventointi 2011: Liesilatomuksia ei tarkastettu, mutta pyyntikuopille mitattiin paikkatieto.

Savikurulampi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kaamasjoen mutkan seudulla, joen pohjoispuolella. Kaamanen-Karigasniemi -tiestä n. 900 m Savikurulammen länsipäässä. Kahdeksan latomuksen rivi kulkee lounaasta koilliseen lammen rannan suuntaisesti. Alue on tasaista tunturikoivikkoa.

Kaissatsobma (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kaamasjoen mutkassa, joen itärannalla. Kaamanen-Karigasniemi -tiestä n. 1,7 km pohjoiseen, joen vartta pohjoiseen kulkevan polun länsipuolella. Seitsemän latomuksen rivi noudattaa rantatörmää. Alue on tunturikoivikkoa.

Suddesvárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suddesvarrin pohjois-ja luoteispuolilla sijaitsevan pyyntikuoppajärjestelmän kaksikymmentäyksi itäisintä kuoppaa löysivät vuonna 1994 Pirjo Hamari ja Mika Koski. Tämän jälkeen kohde on laajentunut inventoinnissa 2011, minkä lisäksi Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt neljä pyyntikuoppaa, jotka kuuluvat samaan pyyntikuoppajärjestelmään.
Kohde sijaitsee tunturikoivikossa Suddesvarrin pohjois- ja luoteispuolilla, itäosaltaan vaaran rinteellä, läntisemmiltä osiltaan vaaran luoteispuolella sijaitsevien pienten järvien läheisyydessä. Suddesvarrin rinteen yläosa on maaperäitään hiekkamoreenia, alarinne hiekkaisempaa, ja järvien lähialue täysin hiekkamaata.
Alue on korkeussuhteiltaan melko loivapiirteistä, silti paikoitellen loivahkojen hiekkaharjanteiden kirjavoimaa.
Kohde on laaja, pitkänomainen pyyntikuoppajärjestelmä Gaissacopman huipulta noin kaksi kilometriä itään sijaitsevan järven itäpuolella olevan harjanteen ja Suddesvarrin pohjoisrinteen välillä. Järjestelmä on jokseenkin itä-länsisuuntainen ja noin 1,5 km mittainen. Vierekkäiset kuopat sijaitsevat useimmiten näköetäisyydellä toisistaan. Leveimmät kuopattomat alueet sijaitsevat niissä kohdissa järjestelmää, joissa järvet ovat luontaisesti sulkeneet peurojen kulkureitin.
2011 inventoinissa alueelta havaittiin myös purnu sekä kivetty tulisija.

Lapinvainio (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sammakkojärven etelärannalla, Kiistalan kylässä, Kiistalan koulusta 320 m pohjoiseen. Paikalla on lappalaisasuinpaikan muistona mm. liesi ja osa rakennuksen perustusta.

Ellintieva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raattamasta Peltovuomaan vievän tien länsipuolella ja Ellinojan pohjoispuolella, n. 150 m kaakkoon Kittilän ja Enontekiön kunnan rajasta. Ellintievan koillisosassa on vanha lappalaisasuinpaikka, jolla on useita kuopanteita.

Niemi (1000000957) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Vähäkosken pohjoispuolisella niemellä. Niemen talon maalla on vanha lappalaisasuinpaikka.

Vähäkoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen länsirannalla, Vähäkosken rannalla pienessä niemekkeessä, majoitusliikkeen tontilla.

Luopmošjávrguotku (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Luopmosjärvien välisen kannaksen eteläpäästä, Nuorttahjärven kohdalta löytyi kvartsi-iskoksia. Kohde on Kevon retkeilureittiä pitkin kuljettaessa noin kuusi kilometriä Karigasniemen tieltä pohjoiseen. Kannas on harjumainen, hyvin jyrkkäreunainen ja kapea, löytökohdalta vain n. neljä metriä leveä. Seutu on hyväkasvuista tunturikoivikkoa, jossa on aluskasvillisuutena mustikkaa, variksenmarjaa, puolukkaa ja heiniä. Löytökohdalla retkeilyreitti on kuluttanut kasvillisuuden kokonaan pois. Maassa erottuu pienikokoisia kvartsi-iskoksia n. kahden metrin alueella.
Kohde on tarkastetu myös 2011 inventoinnissa, jossa polulta havaittiin kvartsi-iskoksia noin kymmenen metrin matkalta. Löytöjä ei kerätty talteen.

Narkijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Talolammen itärannalla, n. 630 m Narkiojasta itään, 7,6 km Puljun kylästä pohjoiseen. Talovaaran koilliskulmalla olevan Talolammen koillisrannalla on vanha asuinkenttä, jossa on 3 - 4 kiukallista tupasijaa.

Ristinäsjärvien taukopaikka (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde on Kevon itäisen retkireitin tauko- ja tulentekopaikalla, Ristenäsjavrin rannassa, Kevon luonnonpuistossa. Noin 15 m metriä taukotuvan halkosuojasta koilliseen rantahiekassa ja -kivikossa havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia, jotka vesi on huuhdellut esiin. Seutu on maaperältään hiekkaista harjualuetta, jossa pohjavesi on pinnassa. Järven ympäristö on mantereista tunturikoivikkoa eli aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa, mustikkaa ja jäkälää. Asuinpaikan eteläpuolella sijaitsee Ristenäsjavri 3, pyyntikuoppia.
2011 tehdyssä inventoinnissa paikalta ei enää havaittu merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta. Mahdollisesti kohde on sijainnut kokonaisuudessaan lähellä rantaviivaa ja nyttemmin tuhoutunut kokonaan.

Girjeatnanjohka (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Njaugoairoavvai-tunturin eteläpuolella olevan harjanteen loivalla alarinteellä, aivan Kevon läntisen retkeilyreitin, ns. Guivin reitin, vieressä, länsipuolella, on yksinäinen pienehkö Siuttavaaran tyyppiä muistuttava kivilatomus. Se on selvästi kohoalaan maanpinnasta, mutta lähes kasvillisuuden ja sen muodostaman turpeen peitossa. Liesi on pituusakseliltaan itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Pituutta on 120 cm, leveyttä 65 cm ja korkeutta 10 - 15 cm. Molemmissa päädyissä on suuret päätykivet, muutoin kivet ovat reilun nyrkin kokoisia. Latomuksen alapuolella kasvaa matalia tunturikoivuja. Aluskasvillisuus on vaivaiskoivuja, variksenmarjaa, mustikkaa ja hieman jäkälää.
Inventoinnissa 2011 kohteen sijaintitietoa päivitettiin.

Ullaváráš (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon retkeilyreitin läntisen haaran, niin sanotun Guivin polun varrella, Ullavárás -vaaran ja Aihtecohkka -tunturin välissä laaksossa kulkevan puron varrella. Kasvillisuus paikalla on erittäin karua. Paikalla kasvaa matalaa variksenmarjaa, vaivaiskoivua ja loppuun kaluttua jäkälää.
Puron itäpuoliselta matalahkolta törmältä, retkireitin länsipuolelta, löytyi kaksi liettä. Liesistä toinen oli kynnellinen, toinen puolestaan kehäliesi. Näiden takana, etäämpänä purosta, on yhdeksän kuoppaa käsittävä kuopparivi. Puron itäpuolelta, Ullavárásin alarinteen pienalaisesta kivikosta, löytyi lisäksi laakakivien muodostama säilytystila.
Inventointi 2011: Aiemmin tunnetut tulisijat ovat suorakaiteen muotoisia, vain reunoiltaan kivettyjä, ainakin toinen tulisijoista permukkalieden jäännös. Tarkastuksen yhteydessä löydetyt kolme tulisijaa ovat kehämäisiä, ja olemukseltaan varsin nuorilta vaikuttavia, kuitenkin täysin umpeen kasvaneita. Kuopparivistöä ei inventoinnissa löydetty. Alueella tosin todettiin muutamia pienialaisia, matalia ja hyvin Ioivia kuopanteita, mutta mikään niistä ei vaikuttanut ihmistoiminnan kautta muodostuneelta.

Eartnavaðða (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Eardnavaddan itäsivulta eli Ahko-joelle antavalta ylärinteeltä, rakkakivikosta, löytyi kahden purnun kohde. Rakka-alueet ovat pienialaisia ja molemmat purnut ovat saavutettevissa kivikossa kulkematta. Purnu 1 on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 140 cm ja syvyydeltä 35 cm. Purnu 2 on muodoltaan lähinnä suorakaide, 170 cm pitkä, 130 cm leveä. Purnut ovat 38 m:n päässä toisistaan. Paikka on avotunturissa ja sen kasvillisuus on karua:kulunutta jäkälikköä, vaivaiskoivuja sekä variksenmarjaa.

Huhtakarinniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suorakaiteenmuotoiset liedet, tupasija ja kiviladelma sijaitsevat Ounasjoen itärannalla, 4 km Pahtajoen sillalta lounaaseen, loivassa joenmutkassa, jonka sisäkaarteessa on Huhtakarinniemi.

Pihtijoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kinisjärveltä Molkojärvelle vievän maantien länsipuolella n. 50 m luoteeseen tiestä ja n. 150 m lounaaseen Pihtijoesta.

Myllyvalkama (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kinisjärven kaakkoisosassa Molkojoen suulla. Pienen Purnu-nimisen lahdekkeen luoteisrannalla olevalla niemellä on pyyntikuoppa ja siitä koilliseen olevan kankaan reunassa nuorten kaiveluiden lomassa pyyntikuoppia sekä kiviesineen löytöpaikka lähellä järven rantaa.

Áhkojávrgielas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ahkojávrgielasin lounaispuolella kulkevan purosen rannalta löytyi suuri yksinäinen kehäliesi. Paikka on gielasin ja läheisten kukkuloiden välisessä laaksossa, joka yhdistää pohjoisessa olevan suuren suon Culloveijeaggin sekä etelässä sijaitsevan Ahkojärven. Liesi on tehty erittäin jykevistä, kulmikkaista kivistä, jotka ovat ehtineet jo sammaloitua. Lieden hahmo lähentelee neliötä. Sen ulkomitat ovat 110 x 105 cm, sisämitat 50 x 47. Alueella kasvaa harvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuutena katajaa, vaivaiskoivua, variksenmarjaa ja jäkälää.

Áhkojávrgielas 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Louhos on suurehko kvartsilohkare Ahkojávrgielasin länsirinteessä, melko alhaalla. Tunturin länsipuolella aukeaa suuri hillasuo ja kesälaidun Culloveijeaggi, johon rinne päättyy. Rinne on louhoksen kohdalla melko loiva, mutta jyrkkenee nopeasti. Louhokselta on suon reunaan noin 200 metrin matka. Alueella on harvaa tunturikoivikkoa ja aluskasvillisuutena: katajaa, vaivaiskoivua, jäkälää, variksenmarjaa ja tupottaista heinää.

Áhkojávrgielas 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Ahkojávrgielasin itärinteellä, paljakalla, suppealla alueella, on runsaasti kvartsimurikoita moreenin joukossa aivan pinnassa. Suurta osaa kivistä oli lohkottu tai niistä oli isketty kappaleita, myös iskoksia oli levinneenä pitkin aluetta. Paikka on melko jyrkällä rinteellä, Ahkojoelle on matkaa 400 - 500 m itään päin. Alueen kasvillisuutena on lähinnä vaivaiskoivua, variksenmarjaa ja jäkäliä.

Akukamminvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Akukammin taukopaikan eteläpuolisen vaaran laelta, sen pohjoispuolelta, löytyi yksinäinen purnu. Purnulta on 250 metrin matka länteen Kevon retkeilyreitin läntiselle haaralle eli ns. Guivin reitille. Purnu on viisikulmion muotoinen 80 cm pitkä, 65 cm leveä ja 40 cm syvä tila. Alueen kasvillisuuden muodostamat pääasiassa variksenmarja, matalat jäkälät ja yksittäiset tunturikoivut.
Kohde on tarkastettu vuoden 2011 inventoinnissa.

Ceavrresgielas 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ceavrresgielasin lounaispuolta reunustavilta harjanteilta löytyi viiden purnun kohde. Purnut sijoittuvat Kevon retkeilyreitin läntisen haaran eli ns. Guivin reitin molemmin puolin, osin luonnonpuiston alueelle. Yksi purnuista on suppilomainen, muut ovat pituudeltaan 80 - 200 cm, leveydeltään 70 - 140 cm ja syvyydeltään 30 - 95 cm. Alueella on harvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuutena on jäkälää, harvoja vaivaiskoivuja ja variksenmarjaa.
2011 inventoinnisa purnuista paikallistettiin vain kolme. Näistä purnuista kaksi paikallistettiin myös vuonna 2012. Tarkemmat tiedot purnuista alakohteet välilehdellä.

Akukammi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Akukammista kaakkoon noin 50 m suuntaan 120 astetta ja 8 metriä etelästä tulevasta Kevon retkeilyreitin läntisestä haarasta oikealle, ylärinteeseen, on yksinäinen suorakaiteinen kehäliesi. Se on 75 cm pitkä ja 35 cm leveä. Sen vieressä on keväisin lähde, jossa ylempänä sijaitsevan lammen vesi purkautuu kivikon läpi. Paikka on loivasti suohon viettävä rinne jyrkän rinteen tyvellä. Ympäristössä kasvaa tunturikoikoivuja, katajaa ja matalaa varvikkoa. Kivisessä rinteessä sijaitessaan liesi tuskin osoittaa kotasijaa.
Inventoinnisssa 2011 kohde paikallisetettiin 80 metriä lännempää kuin mihin 1999 inventoiniraportin koordinaatit viittasivat.

Lapinkula (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee pohjois-eteläsuuntaisella moreeniharjanteella kuusimetsässä, Laivajärvelle vievän paikallistien itäpuolella. Harjanteen pohjoispää on vaurioitunut soranotossa. Noin 10 m soramontun reunasta etelään, harjanteen laella on pyöreä, halkaisijaltaan 10 m röykkiö, jonka korkeus on 3,5 m. Röykkiössä on keskuskuoppa.

Susihaudanmäki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Laivakankaan itäreunalla, Laivajärveltä ampumaradalle vievältä polulta 200 m itään. Alueen kasvillisuus on mäntykangasta.
Paikalla sijaitsee historiallisen ajan susihauta sekä rautakautinen asuinpaikka, josta löytöinä keramiikkaa, kvartsia, rautakuonaa, piitä ja palanutta luuta.

Munaluoto (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Munaluodon saari sijaitsee lähellä Tornion ja Kemin välistä merirajaa, Kaakamajoen suulta n. 2 km lounaaseen. Saarella sijaitsee yksi jatulintarha.

Ootsorvanvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ootsorvanvaara sijaitsee 2 km itään Liakan ja Ala-Raumon välisestä tiestä. Vaara on jyrkkärinteinen ja sen laella on laajoja rakka- ja avokallioalueita. Puusto on kuusivaltaista sekametsää. Mäen korkeimmalla kohdalla olevan rakan pohjoispäässä on yhteensä kuusi kuoppaa kahdella eri tasanteella. Edellisestä n. 600m etelään on yksi rakkakuoppa, jota on myöhemmin kaivettu.

Tromseenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat pohjois-eteläsuuntaisella kuusta ja katajaa kasvavalla moreeniharjanteella Tromseen saaren itäosassa. Kankaan korkeimmalla kohdalla sijaitsee yksittäinen rakkakuoppa, josta 40 m pohjoiseen on neljä kuoppaa, joista yksi näyttää melko uudelta. Suurimman kuopan halkaisija on 3,50 m ja syvyys 0,50 m.

Umpitarhankangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylä- Kaakamoon vievän tien länsipuolella, Lahentien päässä, hevoshaasta ja tallista n. 75 m luoteeseen. Rakka-alueella kasvaa tiheää katajikkoa. Itärinteen pohjoisimmassa rakassa on säännöllisen pyöreä kiviröykkiö, jonka keskelle on kaivettu kuoppa. Röykkiöstä etelään on kolme rakkakuoppaa.

Guivin kämppä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Guivin autiotuvan läheisyydestä, Kevon luonnonpuiston alueelta löytyi kaksi vierekkäistä kavrtsilouhosta. Paikka sijaitsee Guivi-tunturin alapuolisella loivalla rinteellä, matalassa, harvassa kivikossa. Louhos 1 sijaitsee 200 metriä suuntaan 302 astetta Guivin kämpältä. Louhos on pienehkö maakivi: pituus 55 cm ja leveys 34 cm. Louhos 2 on 10 metrin päässä suunnassa 158 astetta louhoksesta 1 ja noin metrin alempana. Louhos 2 on pienehkö kvartsimöhkäle: pituus 40 cm ja leveys 35 cm. Paikka on puutonta tunturiylänköä, jonka kasvillisuuden muodostavat variksenmarja, jäkälä, heinät ja vaivaiskoivu.
Kohde tarkastettiin 2011 inventoinnissa. Tarkastuksessa kvartsilohkareissa ei havaittu työstämisen merkkejä, ja paikalla olevat muutamat pienemmät kvartsinkappaleet todettiin pakkasrapauturnisen irrottamiksi.

Guivin laki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin laella Kevon luonnonpuistossa. Erkki Nickul tarkasti vuonna 1961 seitakohteita. Näihin kuului myös Guivi-tunturi, kuuluisa pyhä tunturi. Täältä hän löysi kuusi uhriluolaa tai onkaloa. Vuoden 1999 inventoinnissa löydettiin enää yksi luola. Se sijaitsee Guivin lakipisteen merkiksi ladotusta kivilatomuksesta suuntaan 176 astetta, noin 15 metrin päässä ja noin viisi metriä laen tasoa alempana. Luola on suuren kiven alle muodostunut pieni luontainen luola, jota on kyljiltä rajattu kylmämuurauksella. Muodostuneessa tilassa on vihertyneitä, halkeilleita peura- tai porovaatimen sarvia.
Vuoden 2011 tarkastuksessa uhriluola oli ennallaan. Sisällä onkalossa havaittiin neljä pienehköä poronsarvea, onkalon suuaukolla oli kaksi sarvea ja onkaloa kattavan lohkareen vierellä sarven katkelma. Guivin louhikkoisen huipun läheisyydessä todettiin myös useita muita onkaloita, jotka voivat olla Nickulin paikallistamia uhriluolia, mutta jotka on sittemmin mahdollisesti tyhjennetty uhrauksista, minkä seurauksena niiden silmämääräinen tunnistaminen uhriluoliksi on muodostunut mahdottomaksi.

Gamajohka pohjoinen 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kevon luonnonpuiston länsireunalla Guivi-tunturin eteläiseltä loivalta rinteeltä, Gamajohkan varresta löytyi yksinäinen suuri purnu. Kohde sijaitsee n. 100 metriä Gamajoen rannasta pohjoiseen, pienehkössä rakkakivikossa. Purnu näkyy kauas rantaan päin röykkiömäisenä kivilatomuksena. Purnu on 110 cm leveä ja 90 cm pitkä. Alue on puuton tunturiylänkö, aluskasvillisuuden muodostavat variksenmarja, vaivaiskoivu, jäkälät ja kataja.
2011 inventoinnissa kohteen paikkatieto päivitettiin.

Gamajohka pohjoinen 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Guivi-tunturin eteläiseltä, alimmalta rinteeltä Gamajohkan varresta löytyi yksinäinen suuri purnu. Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuiston aluella n. 100 m Gamajoen rannasta pohjoiseen, pienehkössä rakkakivikossa. Kivikko sijaitsee n. 3 m joen tason yläpuolella. Purnu on vinoneliön muotoinen ja kulmittain jokeen nähden. Sem pituus on 140 cm, leveys 105 cm ja syvyys 55 cm. Alue on puuton, aluskasvillisuuden muodostavat variksenmarja, vaivaiskoivu, jäkälät ja kataja.
2011 inventoinnissa kohteen sijaintitieto päivitettiin.

Gamajohka pohjoinen 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Gamajohkan pohjoisrannalta, Kevon luonnonpuistom alueelta, löytyi merkittävä muinaisjäännöskompleksi. Siihen kuului kymmenen purnua ja yksi uhriluola. Kohteen eteläraja on n. 50 metrin päässä joesta. Se on Guivi-tunturin aivan alimmilla rinteillä. Guivin autiotupa näkyy kohteelta suunnassa 70 astetta n. kilometrin päässä. Luolan mitat ovat 50 cm x 2 m x 1 m. Purnujen mitat vaihtelevat: syvyys 35 - 70 cm, pituus 70 - 35 cm leveys 50 - 160 cm.
Inventoinnissa 2011 löydettiin vain kuusi purnua sekä mainittu uhriluola.

Njaggaljávrrit 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kevon luonnonpuiston halki kulkevan kanjoniretkireitin levähdyspaikalta nimeltään Tapiolagoahti, löytyi kvartsi-iskoksia. Paikka on matala, tasainen, hiekkainen niemeke Kevojoen varressa. Niemeke on noin 150 m pitkä, kahden järven välisen kosken niskan kohdalla. Niemekkeen selkäpuolella nousee tunturin jyrkkä rinne. Alueen valtapuu on mänty, sen lisäksi on myös tunturikoivua.
Inventointi 2011: Paikalla havaittii kvartis-kaavin ja kymmenkunta kvartsi-iskosta muutamien neliömetrien alueelta. Löytöjä ei kerätty talteen.

Njaggaljávrrit 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Noin 800 m pohjoiseen Kevon luonnonpuiston kanjonipolun taukopaikasta nimeltään Tapiolagoahti löytyi polulta kavrtsi-iskoksia. Paikka on Kevojoen rannassa, hiekkaisella, melko korkealla törmällä, loivapiirteisen lahden pohjoisrannalla. Törmän selkäpuolella tunturin nousee melko jyrkästi. Löytökohta on törmän korkeimman kohdan kyljessä oleva tasanne. Löytökohdan maa on melko kivistä. Törmällä kasvaa harvaa mäntyä ja tunturikoivua, aluskasvillisuutena ovat varvut ja jäkälät.
Myös 2011 inventoinnissa polulta havaittiin kvartsi-iskoksia, joita ei kuitenkaan kerätty talteen.

Isojänkkä Laitamaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kvartsilouhos sijaitsee Isojänkän eteläosassa moreenimuodostelmassa, jonka keskellä on kalliota. Kallioita on louhittu noin 20x20 m laajalta alueelta. Kallion itäosassa on pyöreistä kivistä kasattu mahdollinen latomus.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin, että merkkejä louhinnasta on laajemmalti, kuin vuoden inventoinnissa 1993 oli arvioitu. Louhintapaikkoja oli alueelta, joka oli itä-länsi suunnassa 320 m ja etelä pohjoissuunnassa 30-70 m. Alue kattaa kolme kallioaluetta, josta kvartsia ja kvartsiittia on louhittu. Louhos on saattanut olla käytössä (korkeuden perusteella) myöhäismesoliittisella jaksolla, ja todennäköisesti ainakin varhaismetallikautiselle jaksolle saakka.
Vuonna 2022 maastotarkastuksessa havaittiin 11 latomusta. Aluerajausta on muutettu pohjautuen gps-mitattuihin rakenteisiin. Aluerajausta täydennettiin sittemmin vuoden 2021 inventointitietojen pohjalta.

Tuohimaa 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee n. 1, 5 km pituisella luode-kaakko-suuntaisella kuusivaltaista kangasmetsää kasvavalla moreeniharjanteella, Kalkkimaan avolouhoksesta n. 500 m etelälounaaseen. Tuohimaan pohjoiskärjessä on 60x30m laajuinen hiekka-alue, josta löytyi äestysurista palaneita kiviä, hiiltä, kvartsiittilohkoja ja iskoksia. Alue on paljastunut merestä n. 2600-2400 vuotta sitten.

Mäntyvaara (1000001012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kuivahkolla kankaalla, Mäntyvaaran korkeimman kohdan länsipuolella, Korkeamaasta Mäntyvaaraan kulkevan metsätien ojassa ja etelään viettävän rinteen keskivaiheilla, n. 6,4 km Arpelan kylästä luoteeseen. Löytöjen on havaittu keskittyvän pienelle alalle etelään viettävän rinteen keskivaiheille. Löytöinä on todettu palanutta luuta, kvartsia ja kvartsiittia sekä palaneita kiviä. Merenranta on sijainnut paikalla n. 4800-5000 vuotta sitten.
Vuoden 2015 tarkastuksessa löytöjä ei havaittu. Maantien kaakkoispuolella todettiin pieni painanne kohteelle tehdyn aluerajauksen rajalla. Se on kooltaan noin 2 x 3 m.

Kotarova (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotarovan pohjoisosassa sekametsää kasvavalla kankaalla. Täällä sijaitsevan soranottokuopan pohjoisreunassa havaittiin vuoden 1993 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Sorakuopan ja sen pohjoispuolella olevan suon väliin jäävällä noin 20 m leveällä kaistaleella olevissa aurausurissa havaittiin lisää palaneita kiviä Palaneiden kivien alue jatkui itään päin sorakuopan koilliskulmaan ja sen ohi. Sorakuopan koillispuolen aurausurissa oli lisää kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Löytöalue keskittyi soratien pohjoispuolisille alueille.
Paikka todettiin löytöjen perusteella kivikautiseksi asuinpaikaksi, joka sijaitsee muinaisella, suojaisella rantaterassilla. Paikan ajoittamisessa on sen korkeussijainti sekä läheisen suon korkeus, 60 m meren pinnan yläpuolella, huomion arvoinen. Asuinpaikka voi ajoittua aikaisintaan kolmannen vuosituhannen alkuun ennen ajanlaskua. Mikäli asutus on jatkunut merestä kuroutuneen altaan äärellä, ajoitus voi olla myöhempikin.
Asuinpaikasta 1 km länsilounaaseen sijaitsee keihäänkärjen (KM 11766) löytöpaikka maantien ojan kohdalla, jossa kerrotaan myös havaitun nuotion merkkejä (kohde TORNIO 19, Pitkäharju). Itäkaakossa on 1 km päässä kiviesineen teelmän (KM 17275) löytöpaikka talon perunapellossa (TORNIO 17, Hormaoja, toistaiseksi irtolöytökohde).

Njárcágahperroavvi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa Njárcágahperroavvi-tunturin itäsivulla. Erillisestä, melko pienialaisesta rakkakivikosta löytyi yksinäinen purnu. Kivikko sijaistee loivapiirteisen laaksosen rinteessä vastapäätä Lohkkacopma-tunturia. Itään päin aukeavat Kevojokeen laskevat suot. Purnu on keskikokoinen: 95 cm pitkä, 85 cm leveä ja 50 cm syvä. Alue on entistä puurajaa. Aluskasvillisuuskin on vähäistä:varvikkoa ja jäkälää.

Mádjjohlohkkacopma (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lohkkacopman pohjoispuoleisen lakialueen länsirinteellä, Kevon luonnonpuistossa. Paikalta on loistavat näköalat palsasuolle ja naapuritunturien rinteille. Löytökohdassa maanpinta on rikkoutunut n. 20 x 15 cm alueelta. Paikalla ei ole muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä. Alueella on kivikkoista paljakkaa, jossa kasvaa hieman jäkäliä, matalaa mustikkaa, variksenmarjaa ja puolukkaa.

Lohkkacomajeakkeája (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kevon luonnonpuistossa, Lohkkacopman lounaispuoliselta palsasuolta laskee pohjoiseen Mádjjohkaan puro, joka pohjoisemman laen kohdalla juuri ennen Mádj-jokea painuu melko syvään kuruun. Puron itärannalla on kymmenisen metriä leveä, useamman sataa metriä pitkä ja vehreä kenttäalue. Purolaaksossa sijaitsevat kehäliedet ja kodanpohja.
Ylimpänä aivan purolaakson syvemmän kohdan yläreunalla ovat kehäliedet 1 ja 2. Liesi 1 on suorakaiteen muotoinen. Se on kooltaan 70 x 50 senttimetriä. Liesi 2 on pyöreähkö ja halkaisijaltaan 80 senttimetriä.
Noin 150 metriä kehäliedestä 2 alajuoksulle päin on liesi numero 3. Se on suorakaiteinen kotaliesi, jonka mitat ovat 100 x 90 senttimetriä. Tästä 20 metriä alajuoksulle päin on liesi 4. Se on pyöreähkö ja halkaisijaltaan 80 senttimetriä. Kehälieden numero 4 lähellä on nelikulmion mallinen kodanpohja, jonka mitat ovat 2,7 x 2,7 metriä. Tämä kodanpohja lienee iältään verrattain nuori ja ajoittunee aikaan ennen toista maailmansotaa.
Muinaisjäännösalueen koillispään koordinaatit ovat p: 7731730, i: 3490590.

Lukkokukkulanlampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee entisessä puurajassa, nykyisessä paljakassa, mosaiikkimaisen suoalueen reunamilla, Lukkokukkulan itärinteen tyvellä Kevon luonnonpuistossa. Purnu 1 on Lukkokukkulan itäpuolisen lammen korkeuskiintopisteestä noin 100 metriä suuntaan 230 astetta. Se on rakennettu pieneen rakkakivikkoon lähes tasaiselle maalla. Purnu on suorakaiteen muotoinen, sen pituus on metrin, leveys 0,55 metriä ja syvyys 0,4 - 0,5 metriä. Purnu 2 sijaitsee 115 metriä purnusta 1 suuntaan 280 astetta Se on alarinteellä suuren rakkakivikon alareunassa. Purnu on metrin pitkä ja 0,6 metriä leveä. Syvyyttä sillä on 0,65 metriä.

Njárcagahperroavvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on Njárcahgahperroavvin itärinteellä Kevon luonnonpuistossa olevassa laajassa hajanaisessa rakkakivikossa. Kivikon reunasta on matkaa reilu 100 metriä alarinteen tasanteella olevalle suolle. Kivikon alareunassa on säilytystila, komero. Se on kolmen suuren kiven osin luontaisesti muodostama tila, jonka katoksi on asetettu isohko kivi ja jonka rakoja on tilkitty sovittelemalla aukkokohtiin pienempiä kiviä. Tilan syvyys on 0,75 metriä, leveys suulta 0,6 metriä ja perältä 0,4 - 0,6 metriä. Säilytystilan korkeus on noin 0,55 metriä.
Noin 175 metriä säilytystilasta suuntaan 199 astetta on suuri yksinäinen purnu, jonka leveys on 0,8 metriä, pituus 1,35 metriä ja syvyys 0,6 metriä.

Tievanrakka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus ja rakkakuoppa sijaitsevat kuivahkolla mäntyvaltaisella kankaalla Tievanrakan korkeimman kohdan itäpuolisella, alemmalla terassilla, Aapajärven Itäpään kylästä n. 2 km eteläkaakkoon, Itäpäästä Korkeamaahan vievältä maantieltä n. 900 m länteen. Latomus on pyöreä, halkaisijaltaan 2 m ja korkeus 30 cm. Latomuksesta 13,4 m kaakkoon on rakkakuoppa.

Ketunpesänkangas itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kuivahkossa kangasmetsässä, Laitilanvaaran eteläpuolella, n. 670 m itään Korttojoesta, metsätien pohjoispuolella. Hakkuuaukean äestysurista on löytynyt palanutta luuta. Paikka on ollut merenrannalla n. 4200-4300 vuotta sitten.

Nivavaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee rautatien itäpuolella olevan Nivavaaran pohjoisreunalla, Korpikylän ja Palovaaran väliseltä maantieltä 100 m etelään olevalla hiekkaisella terassilla, noin 60 m merenpinnasta. Metsätieltä ja lännessä olevalta pururadalta on kivikautisen asuinpaikan merkkeinä löytynyt kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä ja hiiltä 300 metrin matkalta. Alueella on myös viisi maakuoppaa, joiden arvioitiin kuuluvan asuinpaikkaan. Inventoinnin yhteydessä 1993 kairattaessa osassa kuopissa havaittiin noen- tai hiilenvärjäämää likamaata. Asuinpaikan voi ajoittaa 58-56 m rantavaiheiden mukaan kivikauden myöhempään vaiheeseen, likimain 2700-2500 eaa.
Myös asuinpaikan alapuolella luoteessa, mainitun maantien pohjoispuolella, on myöhempi kivikautinen asuinpaikka, jossa on useampia asumuspainanteita (kohde Kranpuuminjänkkä).

Nivavaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tornionjoen itäpuolella, rautatien itäpuolisen kalliolakisen Nivavaaran huipusta noin 80 m pohjoiseen. Röykkiö on koottu laskevaan rinteeseen niin, että sitä ei voi havaita ylhäältä päin, vaan pelkkästään alhaalta ja sivuilta päin. Röykkiön halkaisija on 5,5 m ja korkeus 60 cm. Röykkiön keskellä on halkaisijaltaan 1,5 m laajuinen ja 20 cm syvä kuoppa. Röykkiön kivet ovat halkaisijaltaan 10-40 cm, joukossa on muutama isompikin. Pohjoispäässä on suuri maakivi. Röykkiön reunoilla on muutamia suurehkoja maakiviä, mahdollisia kehäkiviä.
Röykkiö ajoittunee metallikaudelle, mahdollisesti pronssikaudelle, jolloin Tornionjoki on laskenut vaaran länsipuolella mereen.

Pesälakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pesälakan ja Nivavaaran välisen hiekanottopaikan lounaiskulmassa, noin 250 metriä etelään Korpikylästä Palovaaraan kulkevalta maantieltä, Nivavaaran hiihtokeskuksen itäpuolella.
Pesälakan ja Nivavaaran välisen hiekanottokuopan lounaiskulmassa, hiekkatiestä 3 metriä pohjoiseen on soikea ja suppilon mallinen kuoppa. Kuoppa on kooltaan 3,5 x 2,7 metriä ja syvyyttä sillä on 0,6 metriä. Kuopassa havaittiin kairauksessa huuhtoutumis- ja rikastumiskerroksessa hiilen ja noen värjäämää likamaata. Kuopan kohdalla tiellä oli kvartsi-iskoksia.
Löytökohdan pohjoispuolella on myös maakuoppa.
Asuinpaikan voi arvioida ajoittuvan 65 m muinaisrannan mukaan noin vaiheille 3000 eaa.
Kohteen sijannin tarkentaminen on tarpeen. Vuoden 2015 kartta-arvion havainnon perusteella se lienee ainakin 20-30 m koordinaattien ilmoittamaa etelämpänä.

Njárcagahperroavvi 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Njárcagahperroavvin laakealla kaakkoiskyljellä Rihtojávrin pohjoispuolella, Kevon luonnonpuistossa. Laakealla rinteellä on suuri, pyöristyneen suorakaiteen muotoinen kuoppa. Se on rinteen suuntaan 3 m pitkä ja ja rinteen suuntaa vasten 2 m leveä. Syvyyttä kuopalla on 50 - 60 cm kohdasta riippuen. Alarinteen puolella selvä valli. Kuopan pohja ja valli ovat hyvin kivisiä. Sekä kuopan pohjassa että vallissa on selvä podsolikerros. Vallin maa tuntui rasvaiselta ja vaikutti punertavaksi värjäytyneeltä.

Gabbavárecopma (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Gabbavárecopman kahden laen välisessä puronuomalaaksosessa, tunturin paljakka-alueella, loivassa rinteessä. Lähikurun pohjan suolammet ovat n. 300 m kohteesta länteen. Kynnellinen liesi on muodostettu melko tasakokoisista kivistä, mutta kynnet ovat pitkulaisista kivistä. Tulisija on ulkopuolelta 90 cm pitkä ja 90 cm leveä. Kynsien pituus on 110 cm sekä oviaukon leveys 120 cm.

Gottetvárri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Gottetvárrin itäpuolella rinteen tasaisella kielekkeellä Kevon luonnonpuiston alueella. Kielekkeen halkoo Kevon luonnonpuiston vanha raja. Keskellä kivikkoaluetta on myös rajalatomus; kaksi pystyyn tuettua kivilaakaa.
Purnu 1 sijaitsee edellä mainitusta rajamerkistä 225 metriä suuntaan 231 astetta. Se on vinoneliön muotoinen ja sen pituus on 1,15 metriä ja leveys 0,9 - 1,25 metriä ja syvyys 0,8 metriä. Purnu 2 sijaitsee rajamerkistä 60 metriä suuntaan 354 astetta. Se on suorakaiteen muotoinen ja sen pituus on 1,8 metriä, leveys 1,2 metriä ja syvyys 0,65 metriä.
Noin 200 metriä rajamerkistä suuntaan 287 astetta eli aivan kivikkoalueen reunassa sijaitsee kolmas säilytystila. Tilan syvyys on 1,7 metriä. Säilytystilan suuaukon leveys 1,5 metriä ja korkeus noin 0,7 metriä.

Gottetvárri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Gottetvárrin pohjois- eli Mádjjohkan puoleisella sivulla Kevon luonnonpuistossa. Mádjjoelle on kohteelta matkaa reilut 400 m. Purnut erottuvat melko kauas röykkiömäisinä muodostelmina. Purnu 1 on valtaisan suuri soikea tila. Sen pituus on rinteen suuntaisesti 200 cm ja leveys rinteen vastaisesti 180 cm. Syvyyttä on 80 cm. N. 100 m suuntaan 222 astetta aivan pienoisen rakkakivikon reunassa on purnu 2. Sen pituus on rinteen suuntaisesti 210 cm, leveys rinteen vastaisesti 190 cm ja syvyys 95 cm.

Gottetvárri 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaistee Kevon luonnonpuistossa Gottetvárrin lounaispuolella, sen ja Cuollavárrin välisessä laaksosessa. Laaksosen keskellä ja Roavvebohkiin laskeutuvalla rinteellä on pitkänomainen, melko leveä rakkakivikko ja halkeillutta kiintokalliota. Lähes laakson korkeimmalla kohdalla kivikossa, aivan sen reunassa on purnu 1. Se erottuu ympäristöön hyvin loivapiirteisenä kivikohoumana. Purnu on suurehko vinoneliö: pituus 120 cm, leveys 100 cm ja syvyys 60 cm. Sen länsipuolella n. neljän metrin päässä on purnu 2. Purnu 2 on suorakaiteen muotoinen. Pituus on 170 cm, leveys 70 cm ja syvyys 65 cm. N. 40 m suuntaan 138 astetta purnusta 2 on purnu 3. Se on suorakaiteen muotoinen ja sen pituus on 120 cm, leveys 55 cm ja syvyys 70 cm.

Historiallinen; Liesi sijaitsee Kevon luonnonpuistossa Gottetvárrin etelälounaiskyljellä, loivassa paljakkarinteessä. Puurajalle on matkaa n. 30 m alaspäin ja lähimmälle vesilähteelle n. 500 m. Liesi on todella jykevää tekoa oleva nelisivuinen kehäliesi, jolla on yksi kynsi eli permukka eli liedestä muinaiselle oviaukolle johtava kivilinja. Tulisijan ulkomitataovat: pituus 110 cm ja leveys 105 cm. Kynnen pituus on kaksi metriä

Gottetvároalgi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Purnu sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Gottetvárrin olkavaaralla eli kyljessä, eteläkaakosta olevalla vaaralla. Purnu sijaitsee olkavaaran itäkyljellä olevalla kielekkeellä. Paikka on n. 200 m kaakkoon Roavvebokájan läntisemmästä latvapurosta ja se on puurajan tuntumassa. Purnu on muodoltaan soikea, 170 cm pitkä, 150 cm leveä ja vain 60 cm syvä.

Varejärven Järvensaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Latomukset sijaitsevat soistuvan ja umpeen kasvavan Varejärven pohjoisosassa, kuusta ja koivua kasvavalla Järvensaarella. Saaren eteläosassa, koillis-lounaissuuntaisella harjanteella on 8 kivilatomusta.

Mäntymaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sekä kuopparakenteita (pyyntikuoppia) aivan Mäntymaanojan eteläpuolella, kuivalla mäntykankaalla 250 m maantiestä koilliseen ja vajaa 1 km Ylitornion ja Tornion kunnan rajalta kaakkoon. Alue on paitsi soranoton, myös äestyksen laajalti muokkaamaa ja tuhoamaa. Mäntymaan luoteisosassa on laajan sorakuopan 1980-luvun laajentuman länsi-/luoteisreunassa soikea, halkaisijaltaan 3,1x3,7 m pyyntikuoppa, josta 30-50 m pohjoiseen on palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Kuopasta itäkoilliseen 200 m päässä on toinen pyyntikuoppa, joiden väliseltä alueelta on löydetty palanutta luuta ja kvartsia. Asuinpaikkalöytöjä todettiin 1995 tarkastuksessa erityisesti koordinaattipisteestä noin 150-160 m koilliseen. Asuinpaikan lounaispää on osin maanotossa tuhoutunut.
Asuinpaikka ajoittunee Ancylusjärvi -vaiheeseen, noin 9000 vuotta sitten. Myös myöhempi kivikautinen asutusvaihe on myös mahdollinen ja pyyntikuopat ajoittunevat vasta ajanlaskun jälkeiseen aikaan.

Mäntymaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kuivan Mäntymaa -nimisen kankaan koillisreunassa, Kertunjärvestä n. 1,5 km länsilounaaseen. Noin 100x100 m laajalla alueella on äestysurissa havaittu kvartsiesineitä ja-iskoksia noin 125 m korkeudessa. Rannansiirtymän perusteella paikalla on asuttu Ancylusjärvi -vaiheessa noin 9000 vuotta sitten.

Perälehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Martimojoen länsipuolella, n. 500 m Ylitornion kunnanrajasta etelään, pohjois-eteläsuuntaisella Perälehto -nimisellä moreeniharjanteella. Harjanteen koilliskulmassa sijaitsevalla terassimuodostelmalla ja metsätiellä on havaittu runsaasti kvartsi-iskoksia ja kvartsiesine.
Vuoden 2021 inventoinnissa alueelta havaittiin joitakin kvartseja metsätien pinnasta. Ympäröivästä metsästä tai eteläpuolella sijaitsevan sorakuopan leikkauksissa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta.

Veturinmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee soistuneesta Vähä Kaisajärvestä n. 3,5 km länteen ja Vähään Kaisajärveen laskevasta Ylijoesta n. 300 m etelään. Punertavaa hiekkaa ja kvartsi-iskoksia on havaittu Veturinmaan luoteisosan hiekkaharjanteella, hiekkakuopan reunalla. Noin 80 m kaakkoon hiekkakuopasta ja 10 m metsätiestä pohjoiseen on n 4 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, jonka kohdalla tieurassa ja 250 m matkalla kaakkoon havaittiin lisää kvartsi-iskoksia ja -esineitä.
Inventointi 2022: Asuinpaikka-alue on entisellään.

Tervasnenä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korttojoen kaakkoispuolella, Laitilanvaaran pohjoisosassa, Sattajärvelle vievältä maantieltä noin 900 metriä länteen. Tervasnenään kulkevalla metsätiellä on havaittu palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Rinteen päällä on 8 kuoppaa. Metsätien eteläpuolella noin 150 metrin päässä on kaksi asuinpaikkavallia.

Sorvasvaara Poroerotus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Varejoen itäpuolella, Sorvasvaaran etelärinteessä, Tervolasta Pakisvaaraan kulkevalta maantieltä n. 1,5 km lounaaseen. Sorvasvaaran etelärinteellä on noin 2 km pituinen muinaisen Ancylus-järven huuhtoma ja paljastama kivikko, joka jatkuu vaaran länsipään kautta pohjoisrinteeseen. Vaaran etelärinteessä on sora- ja hiekka-alueita, pohjoispuolella kalliota sekä lännessä ja idässä moreenia.
Poroerotuksen lounaispuolella, vaaran etelärinteessä kulkevan metsätien varrella on havaittu kvartsi-iskoksia. Tien eteläpuolella on kolme vallien ympäröimää kuoppaa, halkaisijaltaan 3-6 m. Ne ovat noin 20 m etäisyydellä toisistaan. Kaikissa kuopissa havaittiin kairaamaila huuhtoutumiskerros. Keskimmäisen kuopan keskustaan tehtiin koepisto, jossa havaittiin normaali podsolimaannos: huuhtoutumiskerros ja sen alapuolella rikastumiskerros. Rikastumiskerroksessa havaittiin noin 40 cm syvyydessä pieniä hiilen kappaleita. Kaivaminen lopetettiin hiilien havaitsemisen jälkeen. Kuopat tulkittiin mahdollisiksi asuinpaikkakuopiksi.
Noin 300 m poroerotuksesta länteen on lisäksi tienmutkassa havaittu kvartsi-iskos sekä pienehkö kuoppa noin 10 m tien pohjoispuolella.

Kattilaharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laitilanvaaran koillispuolella, Mustakummusta Kaisajoelle vievän tien luoteispuolella, harjun pohjoispäässä, Kaisajoen ja Vinsanmaan teiden risteyksen
länsipuolella. Alueella havaittiin kvartsi-iskoksia ja -esineitä sekä punaista, mahdollisesti
palanutta hiekkaa. Eniten kvartsi-iskoksia havaittiin suonreunassa sijaitsevalle
hiekkakuopalle vievän metsäautotien varrelta. Noin 25 m kaakkoon metsäautotiestä,
etelään päin nousevaan rinteeseen kaivettiin 0,5 m x 0,5 m koekuoppa, josta löydettiin
kvartsiesine. Löydön jälkeen kaivaminen lopetettiin.

Gamajohka eteläinen 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kevon luonnonpuistoossa, Gamajohkan etelärannalla, Gamaoaivin melko tasaisella juurella. Asuinpaikka sijaitsee n. 50 metrin päässä Gamajohkan rannasta, melko pian rannassa olevan suon yläpuolella. Guivin autiotupa näkyy reilun sadan metrin päässä vastarannalla. Asuinpaikan itäreunan läpi kulkee Kevon läntinen reikeilyreitti. Juuri tämän polun kuluttamasta maasta löytyi yksi kvartsi-iskoksista sekä kvartsiittinen nuolenkärki. Muut löydöt ovat n. 40 metriä lännempänä.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohteelta havaittiin laajalta alueelta useita löytöpesäkkeitä. Aluerajaukseen on yhdistetty vuosien 1999 ja 2011 inventointihavainnot.

Leakšagoadejohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liesi sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, läntisen polun ns. Guivin reitin varrella. Paikka on puuton, laakea jokilaakso Gamaoaivin ja Buordnavárrin välissä. Liesi erottuu retkeilyreitille epämääräisenä, selvästi maasta kohollaan olevana kasvillisuuden peittämänä kiviladelmana ylärinteen puolella, n. 12 metrin päässä polusta. Suorakaiteen muotoisen tulisijan ulkomitat ovat 90 x 85 cm. Kynnet ovat 150 cm pitkät ja johtavat muinaiselle oviaukolle, joka aukeaa joelle eli koilliseen päin, jonne on n. 100 m matka.
2011 inventointi: Kohde, eteiskiveyksellinen eli permukallinen liesilatomus, sijaitsee noin kahdentoista metrin paassa Guivin retkeilyreitiltä, polun länsipuolella, vajaan metrin polkua korkeammalla. Polulle tulisija erottuu maasta kohollaan olevana kasvillisuuden peittämänä kiviladelmana.

Ceavrresgielas 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, läntisen retkeilyreitin eli Guivin polun varrella kohdassa, jossa polku saapuu Ceavrresgielasin lounaispuolelle virtaavalle Fiellogeadggejohkan latvapurolle. Kohde on puron koillispuolella. Noin 50 metriä retkeilyreitistä, sen luoteispuolella, melko korkealla törmällä on kehäliesi 1. Se on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 80 x 60 semttimetriä.
Kehäliesi 2 sijaitsee noin 15 metrin päässä purosta ja vain 5 metrin päässä retkeilyreitistä, sen luoteispuolella tasaisella terassilla. Se on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 90 x 70 senttimetriä. Polun kaakkoispuolella, noin kahden metrin päässä siitä sijaitsee purnu. Purnu on samalla terassilla kuin kehäliesi 2, mutta aivan seuraavan terassin tyven tuntumassa. Purnun halkaisija 120 senttimetriä ja korkeus 50 senttimetriä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2011 inventoinnissa.

Goahppelávžejávri 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Goahppelávzejávrin pohjoispäässä olevan niemen tyvessä, järvestä laskevan Goahppelávzejohkan rannalla. Joen vastarannalla on turvekammi ja vähän pohjoisempana rajavartioston tupa. Rannassa kulkee polku sillalle. Sillalta lähtee polku. joka pian haarautuu. Polun vasemmassa haarassa turve on kulunut ja näkyvillä on iskoksia.

Goahppelávžejávri 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Goahppelávzejávrin eteläpäässä, uuden autiotuvan pihamaalla. Tuvan vieressä, lähdelammn rannalle rakennetulle nuotiopaikalle vievä polku on kuluttanut kasvillisuuden hiekkaa myöten. Tältä polulta, lammen tasaiselta rannalta löytyivät iskokset.

Pitkäkangas (1000001069) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Martimonjoen suulta n. 2,5 km kaakkoon, Tornio-Kolari -rautatiestä 190 m itään, suoalueiden ympäröimässä rehevässä, kosteahkossa kangasmetsässä. Valtatie n:o 21 :stä erkanee talvitie Pitkäkankaan hiekkakuopalle. Kuopan reunoilla on havaittu palanutta luuta sekä kvartsiesine. Hiekkakkuopan itäpuolella, n. 15 m päässä on tontin rajakivi n:o 62. Palanutta luuta löytyi myös hiekkakuopasta talvitielle ajetusta hiekasta.

Korpikangas 1 (1000001070) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijärven itärannalla, n. 225 m Korpiojan suusta itäkaakkoon, 1,5 km pituisella, luode-kaakko-suuntaisella Korpikangas -nimisellä harjanteella. Kvartsi-iskoksia ja - esineitä on havaittu n. 160 m matkalla, heti Korpiojan eteläpuolella, missä metsätie ylittää ojan ja metsäautotien Korpijärven puoleisen sivutien urassa.

Korpikangas 2 (1000001071) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpikankaan eteläpäässä, Kenkälammen koillispuolella. Metsätien ajourasta löytyi kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja -esineitä.

Sirddaávži (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Sirddaávzin länsirinteessä, rinteen alimman ja samalla jyrkimmän osan ja Sirddaráhppát-tunturin tasanteella olevan järven välissä. Pyyntikuoppia on yhdeksän kappaletta. Ne sijaitsevat jonossa suurin piirtein koillinen-lounas suuntaisena jonona, 190 metrin matkalla. Kuoppien muoto ja koko vaihtelevat. Kuoppien lisäksi alueella on suorakaiteinen kehäliesi, joka sijaitsee järvenrannasta 35 m pohjoiseen. Se on 80 cm pitkä ja 60 cm leveä kotaliesi.

Cársejohka (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Cársejohkan rannalla n. 700 m Erttetjohkan suulta ylävirtaan. Muutoin jyrkkä jokilaakso levenee tällä kohdin pohjoisrannalta kapeahkoksi, mutta useamman sata metriä pitkäksi tasanteeksi. Tulvavesi ja jäät syövät tasanteen reunaa, josta löytyi iskoksia alas valumassa. Myös rantahietikossa oli iskoksia ja raaka-aine kappale kvartsista.

Roaiskaleamit (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee korkealla Cársejohkaa reunustavan Roaiskaleamit-tunturin reunamalla. N. 150 m koilliseen kohteesta on pienoinen, vehreärantainen puro. Pintaturve on löytökohdalla rikkoutunut ja paljastuneessa mineraalimaassa on kvartsi-iskoksia ja -ydin.

Juovvaskáidi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juovvaskáidin ja Borgebeaskacopman välisessä kaakkois-luoteissuuntaisessa vähäpuisessa vuomassa, sen koillisreunalla, ennekuin Juovvaskáidin rinne alkaa nousta. Aivan lähellä virtaa luodetta kohti suorarantainen puro. Purnu on muodostettu latomalla n. kahdestatoista pyöreähköstä, 40 - 50 sentin kokoisesta kivestä kehä matalan kuopan ympärille. Sen pituus on 90 cm, leveys 80 cm ja korkeus 45 cm.
Juovvaskáidin alue on koko Suomen Lapin kontekstissa harvinainen ja merkittävä ylätunturin muinaismuistokokonaisuus. Alue kuuluu nykyisin Kevon luonnonpuistoon.

Juovvaskáidi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, aivan sen rajan pinnassa. Paikka on Juovaskáídin ja Borgebeaskacopman välisessä kaakkois-luoteissuuntaisessa vähäpuustoisessa vuomassa, sen koillisreunassa. Purnu on alarinteen painanteessa olevassa rakkakivikossa, ennekuin Juovvaskáidi alkaa jyrkemmin nousta. Rakkakivikon alareunan lähellä virtaa heinikkorantainen puro kohti eteläkaakkoa. Paikka on juuri vedenjakajan kaakkoispuolella. Purnu on erittäin suuri ja soikea: kaksi metriä pitkä ja 1,8 m leveä ja 1,1, m syvä.
Juovvaskáidin alue on koko Suomen Lapin kontekstissa harvinainen ja merkittävä ylätunturin muinaismuistokokonaisuus. Alue kuuluu nykyisin Kevon luonnonpuistoon.

Juovvaskáidi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, aivan sen rajan pinnassa. Paikka on Juovaskáídin ja Borgebeaskacopman välisessä kaakkois-luoteissuuntaisessa vähäpuustoisen vuoman koillisreunassa. Kodanpohja on tasanteella Juovvaskáidin alarinteellä, n. 100 metrin päässä eteläkaakkoon virtaavan puron korkean törmän laella. Kota on pienehkö ja korvakkorakenteinen. Kodan pituus on 2 m ja leveys n. 1,8 m. Hylättyjä tavaroita on vielä näkyvissä, samoin kodan rakenteita. Kodanpohja ajoittunee aikaan ennen toista maailmansotaa.
Juovvaskáidin alue on koko Suomen Lapin kontekstissa harvinainen ja merkittävä ylätunturin muinaismuistokokonaisuus. Alue kuuluu nykyisin Kevon luonnonpuistoon.

Borgebeaskacopma (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, aivan sen rajan pinnassa. Paikka on Juovaskáídin ja Borgebeaskacopman välisessä kaakkois-luoteissuuntaisessa vähäpuustoisessa vuomassa, sen lounaisrinteellä. Liesi on alarinteen tasanteella, melko suojaisessa kohdassa. N. 50 metrin päässä virtaa heinikkorantainen puro kohti eteläkaakkoa. Paikka on juuri vedenjakajan kaakkoispuolella. Liesi on malko kookas: tulisija on 90 cm leveä ja 105 cm pitkä. Muinainen oviaukko, jolle johtavat kivistä ladotut kynnet, aukeaa purolle eli koiliseen. Kynnet ovat 150 cm pitkät.

Borgebeaskaávzi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Borgebeaskaávzin eteläpuoleisella vaaralla, kahden loivan laen välisessä etelä-pohjoissuuntaisessa painaumassa. Itse purnu on laaja ja soikea, mutta suhteellisen matala: 180 cm pitkä, 110 cm leveä ja 60 cm syvä.

Davimus Mádjjohsuorgi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Davimus Mádjjohsuorgin rotkomaisemassa laaksossa, Kevon luonnonpuistossa. Liesi on lounaisrannalla, kapeahkolla rantatasanteella. Liesi on tyypillinen suorakaiteen muotoinen kotaliesi. Se on 80 cm pitkä ja 60 cm leveä.

Davimus Mádjjohsuorgi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Davimus Mádjjohsuorgin kaakkoistörmällä. Jyrkässä törmässä on suojaisa painauma, jonka halkio virtaa läheiseltä suolta alkunsa saava puro Davimus Mádjjohsuorgiin. Puron rannalla on n. 15 m leveä, 40 m pitkä, itä-länsisuuntainen tasanne suon ja jokirotkon välillä. Tälle tasanteelle on rakennettu kaksi kotaa ja kolme pienempää aittamaista rakennusta.

Gaskkamus Mádjjohsuorgi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa Gaskkamus Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, noin 20 metrin päässä pienestä joesta. Jokivarressa ja erityisesti kotaa ympäröivän kentän laidoilla kasvaa runsaasti katajaa. Kota sijaitsee aivan kentän reunassa, sen lounaispuolella. Kota vaikuttaisi olleen korvakkorakenteinen. Pituus on 4,5 m ja leveys 4 m.

Gaskkamus Mádjjohsuorgi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Gaskkamus Mádjjohsuorgin pohjoisimman latvahaaran varressa, Kevon luonnonpuistossa. Liesi on joen hieman viettävällä koillisrannalla, n. 80 m metrin päässä purosta. Seutu on kivistä, loivapiirteistä ylätunturia. Liesi on tyypillinen suorakaiteen muotoinen kotaliesi. Se on 90 cm pitkä ja 90 cm leveä.

Hoigadanoaivi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde on Kevon luonnonpuistossa, Guivi-tunturin alimmalla, lähes tasaisella rinteellä, 440 metrin päässä Guivin autiotuvasta. Pintaturve oli löytökohdasta kulunut puhki ja tästä paljastumasta löytyi sekä iskoksia että erikokoisia raaka-ainekappaleita.
Inventointi 2011: Kohteesta ilmoitetun koordinaattipisteen kohdalla ei havaittu mitään esihistorialliseen aktiviteettiin viittaavaa. Sanallista kuvausta kohtalaisesti vastaava paikka löytyi pitkällisen etsimisen jälkeen noin 120 metriä ilmoitetusta pisteestä eteläkaakkoon, missä havaittiin muutamia kvartsinkappaleita rikkoutuneessa maanpinnassa noin neliömetrin alalla. Osa kvartseista oli melko pienikokoisia ja varsin teräviäkin. Nyrkinkokoisia ja kookkaampia kvartseja oli paikalta etelään päin harvakseltaan noin kymmenen metrin matkalla. Ainoatakaan kvartseista ei ollut työstetty, vaan ne todettiin pakkasrapautumisen rikkomiksi.

Slivggodanája (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Máttimus Madjjohsuorgiin laskevan Slivvggodanájan varrella. Pohjoispuolella on melko suuri suoalue. Kodanpohjat sijaitsevat n. 15 - 30 metrin päässä ja mahdollinen kaltio eli kylmä lähde n. neljän metrin päässä purosta, sen mutkassa. Kodanpohjat ovat erikokoisia ja -tyyppisiä. Yksi kodista on jätetty näennäisesti käyttökuntoon. Sen ympäristössä on ajoittavia löytöjä kuten öljypullo ja säilyketölkkejä.

Gamajohka eteläinen 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuitossa, Gamajohkan eteläpuolella, Gamaoaivin koillisrinteellä, melko matalalla. Paikka on puuton ylätunturin jokilaakso. Purnu on rakennettu rinteen suuntaiseen kapeaan, pitkulaiseen rakkakivikkoon, joka on alin mahdollinen rakennuspaikka koko rinteessä. Se on muodoltaan aavistuksen soikea ja suppilomainen. Pitutta on 2,5 m ja leveyttä kaksi metriä ja syvyyttä 90 cm.
Kohde on tarkastettu 2011 inventoinnissa.

Gamajohka eteläinen 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Gamajohkan eteläpuolella, noin 80 metrin päässä rannasta. Paikka on puuton ylätunturin jokilaakso. Turve on paikoin kulunut puhki ja näissä paljastumissa sekä kohdissa, joissa turvetta on vain ohuelti on runsaasti erikokoisia iskoksia näkyvillä n. kolmen kilometrin alueella.
Vuoden 2011 inventoinnissa inventointiraportissa 1999 esitetyt koordinaatit todettiin virheellisiksi ja kohdetta etsittiin sanalliseen kuvaukseen sopivilta paikoilta. Ilmeisesti kohdetta ei onnistuttu paikallistamaan. Sen sijaan paikallistettiin uusi kvartsi-iskosten keskittymä, joka raportissa tulkittiin Valtosen mahdollisesti löytämäksi kohteeksi. Koska 1999 inventoinnin peruskarttaan merkityn kohteen sijainnin ja 2011 inventoinnissa paikallistetun kvartsikeskittymän sijainti poikkeavat huomattavasti toisistaa, merkittiin 2011 inventoinnissa löydetty kohde omaksi kohteekseen Gamajohka eteläinen 8.

Gamajohka eteläinen 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Gamajohkan eteläpuolella, n. 300 - 400 metrin päässä joesta, Gamaoaivin pohjoisrinteellä, melko matalalla. Alue on puuton ylätunturin jokilaakso. Paikka on polveileva rinne, jonka polvekkeissa sekä niiden rinteillä on kivikkoa. Purnut sijaitsevat näissä kivikoissa. Purnut on helppo saavuttaa alarinteen puolelta. Osa purnuista on epävarmoja.
2011 inventoinnissa kohteesta paikallistettiin kolme selvää purnua (purnut 1-3) ja kaksi epävarmaa purnua (purnut 4-5).

Gamajohka eteläinen 5 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Gamajohkan eteläpuolella. n. 400 metrin päässä joesta, Gamaoaivin pohjoisrinteellä, alhaalla. Kivi näkyy kauas yksinäisenä, joelle päin harmaana, ylärinteelle päin valkoisena pystykivenä. Kaksi metriä pitkässä, 1,6 metriä leveässä ja n. 1,2 metriä korkeassa kivessä on suuri kvartsisuoni. Suonen leveys vaihtelee 55 - 90 cm välillä. Kvartsi on hyvälaatuista, paikoin ruusukvartsia, paikoin kellertävää, valkoraitaista läpikuultavaa ja jopa vuorikristallia. Sekä kiven alla että sen koloissa sammalen sisään kasvaneina on iskoksia ja pienehköjä raaka-aine kappaleita.
2011 inventoinnissa paikalta ei havaittu merkkejä kvartsin työstämisestä ja havaitut kvartsikappaleita pidettiin pakkasrapautumisen irrottamina.

Gamajohka eteläinen 6 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuitossa, gamajohkan latvan eteläpuolella, Gamajohgeazeoaivin koillisrinteellä, matalalla. Purnu on rakennettu laajahkon rakkakivikon reunaan. Se on muodoltaan aavistuksen soikea ja koottu pienistä kivistä. Pituutta on kaksi metriä, leveyttä 1,8 metriä ja syvyyttä 65 senttiä.
2011 inventoinnissa kohteen todettiin sijaitsevan T. Valtosen antamista koordinaateista 150 metriä kaakkoon.

Guivi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin länsipuolella tunturiylängöllä, lähellä Leaksagoahtiin kaakosta laskevan puron latvaa, juuri Kevon luonnonpuiston rajan ulkopuolella. Purnu on tehty pieneen rakkakivikkoon. Se on pieni ja matala suorakaide: 90 cm pitkä, 50 cm leveä ja 50 cm syvä.

Leakšagoahti 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin länsipuolella olevassa vedenjakajalaaksossa Leaksagoahtissa. Laakson itäreunalla, loivalla rinteellä, kaakosta laskevan puron kummallakin rannalla on useita kynnellisiä liesiä ja purnuja. Liesiä on viisi ja purnuja kahdeksan. Alue on puutonta tunturiylänköä.

Leakšagoahti 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Lohde sijaitsee Leaksagoahtin tunturilaakson kaakkoisreunalla. Purnu on tehty pienen rakkakivikon alareunaan. Se on pyöreä, suppilomainen ja halkaisijaltaan 1,2 metriä. Purnua ympäröi matala valli. Paikalta on n. 300 m matkaa laakson pohjalla olevalle järvelle.

Leakšagoahti 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin länsipuolella olevassa vedenjakajalaaksossa, Leaksagoahtissa. Laakson eteläreunalla, pohjoisimman järven rannalla, sen eteläpään tuntumassa on kaksi kynnellistä liettä. Matkaa järvelle on n. 50 metriä. Liedet sijaitsevat 15 metrin päässä toisistaan, viereisen tunturin alimman rinnetöyrään alla. Tasanne, jolla liedet ovat, on aivan järven rantasuon reunassa. Liesi 1 on suorakaiteenmuotoinen, mitat 90 cm x 75 cm. Myös liesi 2 on suorakaiteenmuotoinen, mitat 70 cmx 65 cm.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin länsipuolella olevassa vedenjakajalaaksossa, Leaksagoahtissa. Laakson länsireunalla, lännestä laskevan puron rannalla, on yksinäinen kynnellinen liesi. Matkaa purolle on n. 50 m idässä olevalle järvelle 200 m. Suorakaiteenmuotoinen tulisija on 80 cm pitkä ja 60 cm leveä. Kynnet ovat 1,4 m pitkät. Oviaukon, joka aukeaa itän, kynnyskiveyksen leveys on 1,2 m

Historiallinen; Kohde sijaitsee Guivi-tunturin länsipuolella olevassa vedenjakajalaaksossa Leaksagoahtissa. Laakson pohjoisreunalla, missä laakso vaihtuu Njiljokilaaksoksi, on yksinäinen kynnellinen liesi. Paikka on tasainen, tunturin ja pienen harjun välissä oleva painanne. Suorakaiteenmuotoinen tulisija on metrin pitkä ja 65 cm leveä. Tulisijan kynnet eli kivilinjat ovat 1,25 m pitkät. Oviaukon, joka aukeaa itään, kynnyskiveyksen leveys on metri.

Guovdaoaivi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Njiljoen latvalla Gáimmioaivin ja Guovdaoaivin välisessä laaksossa, sen itäreunalla, loivalla rinteellä. Liesi on pienen, kaakosta, tunturista laskevan puron rannalla. Matkaa purolle on 15 metriä ja järvelle, joka on laakson pohjalla, n. 100 metriä. Suorakaiteenmuotoinen tulisija on 80 senttiä pitkä ja 80 senttiä leveä. Tulisijan kivilinjat eli kynnet ovat 1,5 metriä pitkät. Oviaukon, joka aukeaa itäkoilliseen, kynnyskiveyksen leveya on 90 senttiä.

Gáimmioaivi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Njiljoen latvalla Gáímmioaivin ja Guovdaoaivin välisessä jokilaaksossa, Njiljoen luoteisrannan törmällä, Gaimmioaivin loivalla rinteellä. Matkaa joelle on 40 metriä. 35 metriä kohteesta koilliseen laskeutuu tunturista leveä hiekkainen uoma.
Kohteen itäisin muinaisjäännös on kynnellinen liesi. Suorakaiteenmuotoinen tulisija on 90 senttiä pitkä ja 80 senttiä leveä. Kivilinjat eli kynnet ovat metrin pitkät. Kehäliesi sijaitsee kuusi metriä kynnellisestä liedestä lounaaseen. Suorakaiteenmuotoinen kotaliesi on 70 senttiä pitkä ja 65 senttiä leveä. Purnu on alueen ainoassa rakkakivikossa. Se on pyöristyneen suorakaiteenmuotoinen. Se on 1,1 metriä pitkä, metrin leveä ja 75 senttiä syvä.

Huihkkanjohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointikertomuksen (1999) mukaan kota sijaitsee Nilijoen mutkassa, jossa joki levittäytyy lähes 200 metriä leveäksi kivikkovirraksi, juuri Huihkkanjohkan suun alapuolella. Kota on vielä melko hyvässä kunnossa, vaikkakin katto ja osa sivuseinistä on sortunut sisään. Kota on tyypillinen korvakkokota. Sen etuseinä on kolme metriä leveä ja sivuseinä 3,7 metriä pitkä. Tulisija on kasattu n. 25 senttiä korkeaksi suorakaiteiseksi kehäksi kodan keskelle.
Ilmeisesti vuonna 2013 saatu ilmoitus koskee samaa asumusjäännöstä, jonka perusteella rakennetta ennemmin on pidettävä turvekammin jäännöksenä (Nilijohka A). Siinä on vielä vuonna 2006 ollut pystyssä puisia seinä- ja kattorakenteita sekä mm. ovi. Jäännöksen ei vielä voi katsoa täyttävän kiinteän muinaisjäännöksen kriteerejä, vaan ennemminkin kyse on muusta kulttuuripeintökohteesta. Samaisen ilmoituksen linkin mukaan kammista 250-350 m koilliseen on kammin vallin jäännös ("Nilijohka B"), selkeämmin kiinteä muinaisjäännös (koordinaatit 7733552/477558).

Mávnnajohka 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mávnnajohkan suulla, sen itäpuolella, 200 metriä nykyisestä jokisuusta itään. Paikka on entinen jokitörmä, tasainen laaja terassi, mutta etääntynyt joen suulta sen tuoman maan kasautumisen takia. Tasanteen takana nousee jyrkkä, kivinen tunturinne. Poropolut ovat rikkoneet paikoin turpeen ja näistä paljastumista löydötkin löytyivät.

Niibevárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mávnnajohkan suulla, sen länsipuolella olevalla Niibevárrilla. Paikka on aivan vaaran reunimmaisella lakiterassilla, ennenkuin rinne lähtee jyrkästi laskemaan kohti Mávnnajohkaa. Maaperä on pahoin erosioitunut, niin että tasanteella on lukuisia laajoja hiekkapaljastumia. Näistä reunimmaisella, Njoammeloaiville suuntautuvalla hiekalla on runsain määrin kvartsi-iskoksia n. viiden metrin kokoisella alueella.

Stohpoaláš (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Stohpoalás-tunturin pohjoisluoteispuoleisen olkavaaran kainalossa, simpukkamaisen puuttoman laakson reunalla. Purnut ovat melko suuressa kivikossa. Purnut 1 ja 2 sijaitsevat n. kolmen metrin etäisyydellä toisistaan. Purnu 1 on eteläisempi. Se on suuri ja pyöreä, halkaisijaltaan kaksi metriä ja syvyydeltään 95 senttiä. Purnu 2 on osin romahtanut, pitkulaisen suorakaiteenmuotoinen tila. Pituutta sillä on kaksi metriä, leveyttä 1,25 metriä ja syvyyttä ennen romahtamista on ollut 80 senttiä.

Stohposaicohkka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Njiljokeen laskevan Stohposaiájan itätörmällä, hyvin lähellä suuta. Paikka on luontainen tasanne, muutoin jyrkän rinteen itätörmällä. Kentällä on ollut yhden Utsjoen kuuluisimmista pororikkaista Gádja-Nillan eli Nils Vuolabin kesätupa. Se on rakennettu vuonna 1904 ja toiminut kesäpaikkana.

Mávnnaávži 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mávnnaávzissä, Stuorra Mávdna-tunturin koillisreunalla, ávzin pohjalla virtaavan joen etelätörmällä. Törmällä on tasainen ja n. kahdeksan metriä leveä harjanne.
Laiduntavat porot ovat rikkoneet paikoin maanpinnan ja iskokset löytyivät yhdestä tällaisesta paljastumasta.

Ásllatolbmoceavi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kahden tunturilaen Urracohkkan ja Gurutcohkkan (tai Nillágurut) välisellä ylängöllä. Tasaisella laella on hajanaisen oloinen rakkakivikko, jonka kaakkoisreunalla purnut sijaitsevat. Purnu 1 on soikea ja suhteessa muuhun kokoon matala. Pituutta purnulla on kaksi metriä, leveyttä 1,3 m ja syvyyttä 40 - 50 cm. Aivan purnun 1 vieressä on epämääräisempi mahdollinen purnu 2. Näillä kahdella on yhtenäinen seinä. Sen muoto lähentelee soikeaa, pituutta on kaksi metriä, leveyttä yksi metri ja syvyyttä 60 senttiä.

Mávnnaávži 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mávnnaávzissä, Stuorra Mávdna-tunturin pohjoisreunalla, ávzin pohjalla virtaavan joen etelätörmällä. Löytöpaikan kohdalta joki levenee n. 40 metriä leveäksi hiekkaiseksi uomaksi, jonka keskellä on pieniä saaria. Törmä on n. kaksi metriä korkea, loivasti kumpuileva. Törmäkummut ovat laeltaan tasaisia, n. 10 metriä leveitä ja useamman kymmenen metriä pitkiä. Laiduntavat porot ovat rikkoneet paikoin maanpinnan ja iskokset löytyivät yhdestä tällaisesta paljastumasta. Kvartsi-iskoksia ja -esineitä oli havaittavissa runsaasti ainakin kymmenen metrin matkalla sekä vielä seuraavalla kummulla n. 40 metriä lännempänä.

Urracohkka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kahden tunturilaen, Urracohkkan ja Gurutcohkkan, välisellä ylängöllä. Tasaisen laen luoteisreunalla on kivinen kumpare, jonka laelle kivilatomus eli urra eli laakakivistä koottu, säännöllinen pylväs tai patsas on rakennettu. Urra on 165 cm korkea ja halkaisijaltaan 70 cm. Merkki näkyy hyvin kauas.

Kaakamoharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Korttojoen itäpuolella, n. 500 m Haarakoskesta koilliseen, pitkän ja kapean Kaakamoharjun eteläpäässä sen korkeimmalla kohdalla. Kuoppa on kooltaan 4,5x 2 m ja 0, 5 m syvä. Kuopan ympärillä on n. 0,2 m korkeat vallit.

Tiepuraoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korttovaaran pohjoispuolella, n. 500 m itään maantieltä n:o 19582, kohdassa, jossa Tiepuraoja laskee Ylijokeen hiekkakankaan läpi. Tiepuraojan länsipuolella, ensimmäisessä pohjois-eteläsuuntaisessa ojassa on havaittu palaneita kiviä ja kvartsia. Lisäksi Tiepuraojan molemmin puolin on havaittu 3-5 metrin halkaisijaltaan olevia kuoppajäänteitä.
Inventointi 2022:
Asuinpaikka-alue on hieman pienempi, se ei ulotu ihan Ylijoelle asti, rajana on jokitörmä joen eteläpuolella. Laajuus itäpuolella olevan Tiepuraojan kohdalla on hieman epäselvä, samoin painanteiden luonne – ainakin ojan itäpuolella ne lienevät virtauksen synnyttämiä.

Mádjjohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mádjjohkan etelärannalla, Gottetvárrin koillispuolella, Kevon luonnonpuistossa. Matkaa joelle on n. 60 m. Kohde on romahtanut turvekota. Sen ympärillä ei ole selkeää kenttää, ainoastaan avoimempi, 5 x 5 metrinen pihamaa. Pihalla on pyöreä kehäliesi. Lähiympäristössä on myös jätekuoppa. Kota on patsasrakenteinen ja siten nelikulmainen. Kodan pituus on 3,5 m ja leveys neljä metriä. Kota on oletettavasti riekostuspaikka ja ajoittunee aikaan ennen toista maailmansotaa.

Ráššoaivi etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rássoaivin ja Sitnugoaivin välissä olevan kartassa nimettömän vaaran länsirinteellä pienialaisesta matalasta rakkakivikosta löytyi kolme purnua. Kohde on Paistunturit läpäisevän vedenjakajana toimivan tunturilaakson eteläpäässä. Paikalla on kolme purnua, jotka sijaitsevat hyvin lähellä toisiaan. Purnu 1 on muodoltaan päärynämäinen metrin pitkä. 60 - 100 cm leveä ja 45 cm syvä. Purnu 2 on suorakaiteenmuotoinen. Pituus on 115 cm, leveys 70 cm ja syvyys 45 cm. Purnu kolme on vain 40 cm pitkä, 35 cm leveä ja syvyys on 30 cm.

Gamajohka pohjoinen 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Gamajoen pohjoisrannalla olevalta aukealta tasanteelta, Guivi-tunturin alapuolelta, löytyi kaksi liettä ja kvartsia. Aluetta ympäröivät pohjoisessa rinnesuot. Vieressä virtaava joki on tällä kohtaa hyvin leveä, matala ja kivinen. Avoimen tasanteen keskellä sijaitseva liesi on kehäliesi. Toinen tulisija on nelikulmainen permukkaliesi ja se on avoimen alueen ja pensaiston rajalla, länsireunassa. Tasanteen itälaidalla on paikoin kasvittomia sorapaljastumia, joista löytyi kvartsi-iskoksia ja ainakin yksi esine.
2011 inventoinnissa paikalta havaittiin aiemmin havaitut liedet (ks. alakohteet) mutta kvartsi-iskoksia ei enää havaittu.

Ajoittamaton; Gamajoen pohjoisrannalta, guivi-tunturin alapuolelta, pienen lähdepuron kahden haaran välisestä pienialaisesta rakkakivikosta löytyi suuri purnu. Kohta on soisen ja kuivan vyöhykkeen rajamaastossa. Purnulta Gamajoelle on matkaa n. 50 m. Purnu on muodoltaan pyöreähkö, halkaisijalta 155 cm ja syvyydeltä 75 cm.
2011 inventoinnissa kohteen sijaintitieto päivitettiin.

Leaksagoadejohka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Gamajohkaan etelästä laskevan Leaksagoadejohkan länsirannalta löytyi yksinäinen permukallinen eli eteiskiveyksellinen liesi. Liesi sijaitsee pienen harjanteen laella. Harjannetta ympäröivät soiset maat. Liesi on pyöristyvän suorakaiteen muotoinen. Tulisijasta n. 1,4 m itään on eteisaluetta rajaava kynnys- tai posiokiveys. Tulisijan pituus on 1,25 m ja leveys 1,2 m.
Inventointi 2011: Kohde paikallistettiin noin 200 metriä itäkoilliseen 2000 ilmoitetusta koordinaatista.

Leaksagoadejohka 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Gamajokeen etelästä laskevan Leaksagoadejohkan läntiseltä rantatörmältä löytyi erittäin runsalöytöinen, mutta suppea-alainen kvartsilöytöpaikka. Alueella on kaksi pientä tihentymäaluetta, jotka ovat aivan valkeanaan erikokoisia iskoksia, jotka ovat osittain jääneet turvekerroksen sisälle.
2002 paikalla suoritetttiin arkeologiset kaivaukset.
Inventoinnissa 2011 kohdetta ei paikallistettu, eikä inventoija ollut selvillä paikalla aiemmin suoritetuista kaivauksista. Sen sijaan löydettiin uusi kvartsikeskittymä, josta on muodostettu uusi muinaisjäännöskohde Leaksagoadejohka 6.

Leaksagoadejohka 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Gamajokeen etelästä laskevan Leaksagoadejohkan läntiseltä, entiseltä rantatörmältä, pieneen jokeen lännestä laskevan puron rannalta löytyi eteiskiveyksellinen eli permukallinen liesi. Se on 120 cm pitkä ja 90 cm leveä. Kapeammasta päästä länteen päin lähtevät kiviset permukat eli kivilinjat rajaavat eteistilan. Tästä liedestä n. 10 - 15 metriä etelään on lähes muodottomaksi hajonnut vastaava liesi.
Kohde tarkastettiin 2011 inventoinnissa ja sen sijainti määritettii viisikymmentä metriä 2000 inventoinnin koordinaateista etelään.

Lautamaa, pohjoinen (Kivirakenteet)
Kivikautinen; Rakkakuopat sijaitsevat Kaakama- ja Korttojokien välissä, 3,5 km pitkällä pohjois-eteläsuuntaisella moreeniharjulla jonka nimi on Lautamaa. Harjun pohjoisosassa on 60-70 m pitkä rakka-alue, jossa on 9 kuoppaa kapean pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen länsireunassa. Kahta suurinta 3,5 m levyistä kuoppaa ympäröi valli, loput ovat 1,5-2 m halkaisijaltaan. Noin 200 m luoteeseen ja kaakkoon rakkakuopista on 2 tarkemmin määrittelemätöntä kuoppaa hiekkaterassilla.

Matotieva (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomukset sijaitsevat Sorvasjärven luoteispuolella, 1 km Sorvasojan suulta luoteeseen, Tervolasta Pakisvaaraan kulkevan maantien länsipuolella rakka-alueella, n. 90 m tiestä. Rakan pohjoispäässä on soikea 3,2x2m ja 35 cm korkea latomus kehämäisen vallin pohjoisosassa. Latomuksen pohjois-ja eteläpuolella on havaittavissa kvartsia kivien välissä ja alla.
Rakan eteläpäässä on neljä latomusta, halkaisijaltaan 1,5 - 2,2 m, joiden koillispuolella havaittiin rakan kivien välissä ja alla kvartsin palasia. Kahdessa latomuksessa on kuoppa.

Leaksagoadejohka 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Gamajokeen etelästä laskevan Leaksagoadejohkan itärannalla, korkealla törmällä, n. 50 m joesta on yksinäinen hyväkuntoinen permukkaliesi. Tulisija on suorakaiteen muotoinen 75 cm pitkä ja 70 cn leveä. Eteisalue on 1,3 m pitkä.
Kohde tarkastettiin 2011 inventoinnissa, Tulisijan keskelle tehdystä koepistosta löydettiin iilensekaista maata ja palaneiden luiden kappaleita.

Buordnavárri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Guivin autiotuvalta Fiellogeadgge-joelle ja Kevolle johtavan polun lähettyviltä, 10 m polusta lounaaseen, Buordnavárrin koilliselta alarinteeltä löytyi yksittäinen purnu. Rinteessä on erillisiä pieniä rakkakivikoita, joista yhdessä purnu sijaitsee. Purnun pituus on 50 cm, leveys 50 cm ja syvyys 30 cm.
2011 inventoinnissa Valtosen raportissaan ilmoittamalta alueelta ei löydetty purnua. Sen sijaan retkeilyreitin länsipuolella, pienialaisen rakkakivikon koillislaidalla, kohteen aiemmin ilmoitetusta sijainnista noin 350 metriä pohjoisluoteeseen, havaittiin kookas purnu. Se on rakennettu raivaamaila rakkakivikkoon tasanne, jonka ympärille on kasattu kivivalli. Purnun sisätila on pyöreä, halkaisijaltaan kaksimetrinen ja syvyydeltään noin 0,4 metriä. Purnun pohjalla kasvaa variksenmarjaa, jäkäliä ja sammalia sekä yksittäisiä heinäkasveja. Sisätilaa ympäröivä noin metrin levyinen valli koostuu kivistä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 25 cm- 50 cm.
Mahdollisesti kyseessä ei ole Valtosen löytämä purnu vaan kokonaan uusi kohde.

Buordnavárri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Taarna Valtonen alueella suorittamansa inventoinnin yhteydessä vuonna 2000. Vuoden 2011 tarkastuksessa purnu paikallistettiin noin 370 metriä kohteesta aiemmin ilmoitetusta koordinaattipisteestä pohjoiskoilliseen.
Kohde on yksittäinen purnu, joka on kaivettu pienialaiseen rakkakivikkoon. Purnu on muodoltaan pyöreä ja olemukseltaan kuoppamainen. Purnun sisätilan halkaisija on noin 140 cm ja syvyys noin 55 cm. Sisätilaa ympäröi noin metrin levyinen ja 30 cm korkuinen kivivalli, jonka useimpien kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm - 40 cm.

Buordnavárri 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Buordnavárrin eteläiseltä ylärinteeltä, pienialaisesta rakkakivikosta löytyi kaksi purnua. Rakkakivikko on melko pienikivistä. Purnu 1 sijaitsee rakkakivikon laidalla. Pituus on 115 cm, leveys 70 cm ja syvyys 40 cm. Purnu 2 sijaitsee saman kivikon toisessa reunassa. Pituus on 60 cm, leveys 55 cm ja syvyys 40 cm.
Vuonna 2011 suoritetussa tarkastuksessa kohdetta ei onnistuttu paikallistamaan. Kohdetta tarkastettaessa todettiin, että kohteesta ilmoitetun koordinaattipisteen ympäristössä ei ole rakkakivikkoa ainakaan sadan metrin säteellä.

Buordnajeaggi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Guivin autiotuvalta Fiellogeadgge-joelle ja Kevojoelle johtavan retkeilyreitin lepopaikan pohjoispuolella, Buordnajeaggin rannalla on suuri yksinäinen kotasija. Paikka on juuri puurajan alapuolella. Muutaman kymmenen metrin päässä alkaa suo. Kotasija on pyöreähkö, kahdeksankulmainen, ilmeisesti suuren korvakkokodan jäännös. Halkaisija on n. 6 - 7 m. Paikoin on havaittavissa jäänteitä seinän pystyistä puurakenteista.
Inventointi 2011: Vuonna 2000 havaituista seinien pystyistä puurakenteista ei enää havaittu. Kodanpohjan keskellä olevaan suorakaiteen muoisen liesilatomuksen keskelle tehtiin koepisto, josta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta senttimetrin paksuinen hiilikerros, jonka alla on useiden senttimetrien paksuinen kerros tuhkaa ja tuhkan seassa palaneiden luiden kappaleita. Löytöjä lapioopistosta ei kerätty talteen.

Buortnajeaggi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Guivin autiotuvalta Fiellogeadgge-joelle ja Kevojoelle johtava retkeilyreitti kulkee vanhan erotuspaikan halki, Buortnajeaggin yläpuolisella rinteellä lännessä. Paikka on juuri puurajan yläpuolella. Erotuspaikalla on pyöreä pääaitaus, johon johtaa kaareutuva yksittäinen johdinaita pohjoisesta. Pääaiatuksen halkaisija on 70 - 80 m. Pääaidasta n. 100 m länteen päin on erillinen halkaisijaltaan n. 10-metrinen pyöreä aitaus. Kasvillisuus on aidan sisäpuolella rehevää ja ulkopuolella karua.

Ajoittamaton; Gamajohkan etelärannalta, 50 m jokirannasta kaakkoon löytyi yksittäinen kehäliesi. Liesi on pyöreähkö ja kasvillisuuden peittämä. Sen halkaisija on 70 cm. Paikalla on myös muita mahdollisia kehäkiviä.
Inventointi 2011: Kohde on pyöreähkö kehäliesi, joka sijaitsee noin viisitoista metriä etelään Gamajohkan eteläisemmän uoman etelärannasta, noin kaksi metriä joen pintaa korkeammalla. Tulisijan halkaisija on noin 70 cm, ja kivikehä on ladattu yhdeksästä kivestä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 15 cm - 20 cm. Kivien yläpinnat ovat muutamia senttimetrejä koholla ympäröivään maanpintaan nähden. Tulisija on täysin umpeenkasvanut ja kivien yläpinnat ovat kauttaaltaan jäkälöityneet. Tulisijan keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin yhden senttimetrin paksuinen nokijuova, jonka alla oli rikastumiskerros. Kehäliesi ei vaikuta kovin iäkkäältä, mistä kertoo erityisesti se, että kivikehän keskelle tehdystä lapionpistosta ei tavattu lainkaan huuhtoutumiskerrosta.

Sirddaluoppal (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Goahppelávžejávrin eteläpuolella, Sirddaávžin itäpuolella olevalta pyyntikuoppa-, purnu- ja tulisijakohteelta tunnetaan 70 pyyntikuoppaa, 8 kehäliettä, kvartsiasuinpaikka ja purnu/kivikkoon tehty pyyntikuoppa. Eteläisimmistä kuopista on vain reilut 300 m kohteeseen Sirddaávži (1999 kertomus), josta tunnetaan lisäksi 9 pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppaketju on pohjois-eteläsuuntainen. Lisäksi lammen rannalta, pyyntikuoppaketjun tuntumasta, on löytynyt kvartsinen bipolaariytimen puolikas, iskoksia ja retusoidun kvartsiesineen katkelma.
Eteläisimmät kuopat muodostavat rivistön, joka paikoitellen on kaksinkertainen. Kuoppia on paikoin vierivieressä, paikoin harvemmassa maastosta riippuen. Kuopat ovat useimmiten soikeita tai soikeanpyöreitä ja suuria. Soikeiden kuoppien pituusakseli voi olla joko kuopparivin suuntainen tai siihen nähden poikittainen. Huolimatta maaperän hiekkaisuudesta, monet kuopista ovat säilyneet huomattavan syvinä. Osa kuopista on pienempiä ja muutamat niin matalia, ettei voi olla varma siitä, onko niitä käytetty lainkaan pyyntikuoppina tai onko alueella eri-ikäisiä kuoppia.

Kankaanpää (1000001183) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee 1 km kaakkoon Liakan ja Ruottalan väliseltä maantieltä kaakkoon, Ahvenjärven eteläpuolella, n. 1,9 km Ahvenjoen lasku-uomasta etelään, joen länsipuolella, 2 km pitkän pohjois-etelä -suuntaisen Kankaanpään harjun keskiosassa, kuivahkolla mäntyvaltaisella kankaalla. Soramontusta n 50 m kaakkoon metsäautotiellä on havaittavissa kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Noin 30 länteen löytöpaikasta on kivilatomus, halkaisijaltaan 3x3,5 m, jonka keskellä on kuoppa.
Vuoden 2013 tarkastuksessa aiemmin rajatulla alueella ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Pohjoisempana, korkeammalla sijaitsevan sorakuopan itäpuolella tieuralla todettiin pari kvartsia kohdassa, jossa tie kulkee melko jyrkän rinteen suuntaisesti, kuopan itäreunasta runsas 20 m itään. Kuopan reunassa on myös ilmeisesti sorakuopan kaivusssa syntyneitä kivikasoja.

Erttetvárjogajeaggi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Erttetvárri-tunturin koillispuolella, Erttetvárjohka-joen pohjoisrannalla, pienellä soiden ympäröimällä kukkulalla sijaitsee pieni tupasija. Paikalla on ollut hirsirakennus, joka on mahdollisesti purettu ja siirretty muualle. Tupasija on neliönmuotoinen, kooltaan 2,5 x 2,5 m. Nurkat ovat etelä-pohjoissuuntaiset ja nurkkakivet ovat näkyvissä paikoillaan maassa.

Gállovárri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Gállovárrin kaakkoisen lakiharjanteen itäpuolella sijaitsevasta pienialaisesta rakkakivikosta löytyi purnu. Purnu on rakennettu rakkaan kaivettuun kuopanteeseen, joka on rajattu neliömäisesti suurilla kivillä. Purnu on 100 cm pitkä ja 60 cn leveä. Syvyys on 40 - 50 cm. Samassa kivikossa on pienoinen ilmeisesti tunturit yilttävää kulkureittiä merkkaava urra eli kivistä ladottu patsas.

Gállovárri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Gállovárrin kaakkoisen lakiharjanteen länsipuolella sijaitsevasta hyvin pienialaisesta rakkakivikosta löytyi pieni purnu. Purnu on rakennettu rakkaan rajaamalla neliömäinen tila keskikokoisilla kivillä. Se on 70 cm pitkä ja 50 cm leveä. Syvyys on 30 cm.

Gállovárri 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Gállovárrin läntisellä lakiharjanteella sijaitsevasta pienialaisesta rakkakivikosta löytyi purnu. Nelikulmainen purnu on rakennettu pienikivisen rakan päälle rajaamalla tila suurilla kivillä. Se on 115 cm pitkä ja 50 cm leveä. Syvyys on 30 cm. Samassa kivikossa on kaksi suurta kiveä ja pienehkö, sortunut urra eli kivistä ladottu patsas.

Aapajärvi Länsipää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Useita kiviröykkiöitä, rakkakuoppia ja pyyntikuoppia sisältävä muinaisjäännösryhmä sijaitsee Aapajärven Länsipäässä, koulurakennuksen eteläpuolella sijaitsevalla kuivahkolla mäntyvaltaisella moreenimäellä.
Kohteeseen kuuluvat rakkakuopat ja röykkiöt sijaitsevat rakkakivikossa, ja alueella olevat pyyntikuopat kahdessa eri rykelmässä rakkakivikon itäpuolella sorakuoppien välisellä alueella.
Kohteet on luetteloitu rekisterin erilliskohteet välilehdelle.

Ajoittamaton; Gállovárrin läntisellä lakiharjanteelle sijaitsevasta pienialaisesta rakkakivikosta löytyi purnu. Vaatimaton purnu on rakennettu rajaamalla pieni syvänne muutamalla suurella kivellä. Se on 70 cm pitkä ja 30 cm leveä. Syvyys on 25 cm.

Ajoittamaton; Gállovárrin läntisellä lakiharjanteella sijaitsevista vierekkäisistä, pienehköistä rakkakivikoista löytyi kolme purnua. Eteläisimmällä rakalla on yksi, osin sortunut, suorakaiteenmuotoinen purnu 1. Purnu 1 on 80 cm pitkä, 60 cm leveä ja 35 cm syvä. 11 metriä koilliseen purnusta 1, pohjoisemmassa rakassa on purnu 2. Se on 60 cm pitkä, 50 cm leveä ja 40 cm syvä. Samassa kivikossa, mutta neljä metriä pohjoiseen purnusta 2 on purnu 3. Se on 80 cm pitkä, 60 cm leveä ja 45 cn syvä.

Ajoittamaton; Gállovárrin läntisellä lakiharjanteella sijaitsevasta pienialaisesta rakkakivikosta löytyi suuri purnu. Purnu on rakennettu pienikiviseen, voimakkaasti kaltevassa rinteessä olevaan rakkaan. Ensin on kaivettu kivikkoon kuoppa, joka on sitten rajattu alarinteen puolelta pengermämäisellä seinällä. Purnu on muodoltaan suorakaiteinen. Purnu on 120 cm pitkä, ja 100 cm leveä. Syvyys on 80 cm.

Gállovárri 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Gállovárrin lounaisen sivulaen lakitasanteelta löytyi erittäin runsaslöytöinen kvartsikohde. Maaperä on harvakseltaan kivistä. Ydinalue on 10 x 10 metriä laaja ja sieltä löytyi paljon bipolaaritekniikalla iskettyjä iskoksia ja ytimiä.

Aapajärvi Länsipää Seppänen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Taltanteelmän löytöpaikka sijaitsee maantien ja Aapajärven välisellä alueella Seppäsen tilan pihamaalla. Talon emäntä löysi taltanteelmän kukkapenkkiä kaivaessaan. Emäntä on löytänyt myös kvartsinpalasia ja iskoksia pihapiiristä. Noin 400 m löytöpaikasta eteläkaakkoon perunapellosta on myös löydetty hiottu kivikirves, joka on sittemmin joutunut hukkaan.

Marascopma (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Gállovárrin ja Marascopman välisen laen kaakkoisrinteeltä, pienen purouomalaakson reunamalta löytyi kaksi vierekkäistä purnua. Suuri purnu on pyöreänsoikea vallimaisen kehän ympäröimä kuoppa, jonka yksi reuna on hieman sortunnut. Se on 120 cm pitkä ja 70 cm leveä. Syvyys on 60 cm. Samassa kivikossa, suuren purnun kyljessä kiinni, sen itäpuolella on pieni purnu, ikäänkuin lisäke. Pienu purnu on 60 cm pitkä, 55 cm leveä ja 40 cm syvä.

Viitajärvenlehto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat n. 3 km kaakkoon Kalkkimaan avolouhoksesta soiden ympäröimällä moreenimäellä. Mäen pohjoiskärjen kaakkoispuolella hiekkaisella terassilla on yli 20 kuoppaa.

Nosanmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuopat sijaitsevat 4,2 km eteläkaakkoon Kantojärvestä, pohjois-eteläsuuntaisen Nosanmaa -nimisen moreenimäen pohjoisrintessä, 500x50 m laajuisella rakka-alueella.

Vakuli (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vakuli sijaitsee Tornion kirkolta 16 km koilliseen ja Liakasta Lautamaan kautta Könölään vievästä tiestä 3 km pohjoiseen. Vakuli on pohjois-etelä-suuntainen moreenimäki, jonka pohjoisrinne on sora-/hiekka-aluetta. Vakulin eteläisten osien ympärillä on avosuoalue, Vakulinjänkkä.
Vakulin korkein kohta on hieman yli 50 m meren pinnasta. Korkeimman kohdan pohjoispäässä on pohjois-etelä-suuntainen 200 m pitkä ja 50 m leveä rakka-alue.
Alueella on kahdeksan halkaisijaltaan 1,0–3,8 m kokoista ja 30–70 cm syvää kuoppajäännöstä, jotka on tulkittu asuinpaikkakuopiksi ja suurimmat mahdollisiksi asuinkuopiksi.

Pesämaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomukset ja rakkakuopat sijaitsevat 3 km Korpijärvestä eteläkaakkoon Pesämaa -nimisellä moreenimäellä. Pesämaan korkeimmalla kohdalla on rakka-alue, jossa on kuoppia ja latomuksia.
2024: Hajun huippu on rakkakivikkoinen. Rakka sijoittuu enemmän Pesämaan huipun lounaispuolelle. Korkein kohta kasvaa kohtalaisen nuorta puuta ja siksi myös hieman vaikeakulkuinen. Tarkastuksessa löydettiin neljä rakkakuoppaa, mutta ei latomuksia. Yhdellä rakkakuopalla oli vallimainen kehä kivistä ladottuna. Kohde oli muodoltaan hieman kraaterimainen.

Kivimaa (1000001201) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppa-alue sijaitsee 1 km Korpijärvestä luoteeseen, Kivimaa -nimisellä moreenimäellä. Vuoden 1993 inventoinnissa todettiin tuolloin hakattuna olleen metsäpalstan reunasta 7 m etelään, korkeimmalla harjanteella 4 kuoppaa sammaleen peittämässä kivikossa. Kuopat sijaitsevat korkeimman harjanteen länsipuolella, välittömästi harjanteen tyvessä. Kahden suorakaiteen muotoisen kuopan ohella on myös neliön sekä kolmion muotoiset kuopat. Suurimman, neliömäisen kuopan ympärillä on vajaan metrin levyinen matala valli. Kuopan halkaisija on 3,5 m ja vallisen kanssa 4,5 m. Kuopat ovat 50 cm syviä.
Kuopista 60 m kaakkoon on halkaisijaltaan 2x1,6 m ja 1 m syvä kuoppa. Kuopan pohjoispuolella on valli.
Kuopat tulkittiin asuinpaikkakuopiksi, jotka voivat liittyä merenranta-vaiheen asutukseen. Niiden ajoittamiseksi voidaan käyttää 52,5-50 m rannan korkeuksia, jolloin ne ajoittuisivat kolmannen vuosituhannen lopulle eaa.
2010-luvun alun peruskartassa alue on merkitty avohakatuksi ja kesäkuun 2016 tarkastuksessa kohde todettu pahoin (osin tunnistamattomaksi) vaurioituneeksi. Aiemmin todettujen rakkakuoppien erottaminen on hankalaa, kun metsäkoneella rakan yli ajettaessa on syntynyt uusia kuoppia, vanhat ovat muokkautuneet epämääräisiksi ja paikan yleisilme on heikentynyt oleellisesti.

Bissocuollanvárri (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Bissocuollanvárrin itäpuolella sijaitsevan pienen kukkulan itälaidalta, hyvin pienestä rakkakivikosta löytyi suuri purnu. Suorakaiteenmuotoinen purnu on rakennettu kaivamalla kivet pois suuren maakiven vierestä moreenia myöten ja latomalla sitten pystyt seinät.
Purnu on 90 senttimetriä pitkä ja 60 - 80 senttimetriä leveä. Syvyyttä sillä on 70 senttimetriä. Purnun reunamilla on muutamia pienehköjä ja yksi todella suuri laakakivi, joita lienee käytetty purnun katteena.

Njiljohka 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ingga Áitevárrin kohdalla, Njiljohka-joen itärannalla ja saarimaisesti erottuvassa niemekkeessä on kaksi permukkaliettä. Toinen liesi sijaitsee tasaisella niemimäisellä, melko korkealla, tasalakisella harjanteella Njiljoen rannassa. Se on 2,5 m pitkä. Toinen liesi on tasaisella rantatörmällä. Se on samoin 2,5 m pitkä ja siinä on yksi permukka ja kynnyskiveys. Kaksi metriä etelään tästä permukkaliedestä on suuri kehäliesi, joka on halkaisijaltaan metrin ja muodoltaan pyöristynyt nelikulmio.

Njiljohka 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuopme-Áitevárrin lounaispuolella, Njiljohka-joen itärannalla olevasta pienestä rakkakivikosta löytyi purnu. Purnu sijaitsee seitsemän metriä rannasta, jyrkän törmän juuressa. Purnu on muodoltaan epäsäännöllinen monikulmio. Se on 90 cm pitkä ja 60 - 100 cm leveä. Syvyys on 40 cm.

Njiljohka 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuopme-Áitevárrin lounaispuolella, Njiljohka-joen itärannalla olevasta pienestä rakkakivikosta löytyi purnu. Purnu sijaitsee 15 metriä rannasta, jyrkän törmän juuressa. Purnu on muodoltaan suorakulmio. Se on 70 - 80 cm pitkä ja 70 cm leveä. Syvyys on 40 cm.

Njiljohka 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Njiljohka-joen pohjoisrannalta, Huihkkanjohkan suun läheltä, sen kaakkoispuolelta löytyi kvartsisia bipolaari-iskoksia. Maaperä on melko kivistä. Löydöt ovat Njiljoen rantatasanteelta, n. 25 metrin päässä rannasta. Kvartsi-iskoksia erottuu n. 4 x 2 metrin kokoisella alueella, jossa maanpinta on rikkoutunut. Näkyvillä oli kymmenkunta iskosta.

Roavvecohkka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Roavvecohkan pohjoisrinteeltä löytyi pieni purnu. Purnu sijaitsee laajan hajanaisen rakkakivikon alareunassa, pienen kivikukkulan juurella, sen eteläpuolella. Purnu on muodoltaan suorakulmio. Se on 80 cm pitkä ja 60 cm leveä. Syvyys on 50 cm.

Stuorrabohki 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Stuorrabohkin koillispäässä, Urracohkan koillisella alarinteellä on erillinen kukkula, joka on etenkin pohjois- ja länsipuolelta kauttaaltaan rakkakivikon peitossa. Kukkulan pohjoispuolella, kivikon reunassa, on kaksi valtaisaa ja kauempana reunasta yksi hieman pienempi purnu. Purnu 1 sijaitsee rakkakivikon reunassa, kielekkeessä. Se on muodoltaan soikea ja lähinnä kuoppamainen. Purnu 1 on 120 cm pitkä, 130 cm leveä ja 120 cm syvä. Purnu 2 sijaitsee rakkakivikon reunassa, 10 m purnusta 1 länteen. Siinä on kaksi tasoa: laajempi soikea kuoppa ja suppeampi pyöreä kuoppa. Laajimmillaan se on 200 cm pitkä ja 200 cm leveä. Purnu 3 sijaitsee sisempänä kivikkoa, n. kaksi metriä purnusta 2 etelään. Purnu 3 on muodoltaan suorakulmio. Se on 100 cm pitkä, 80 cm leveä ja 50 cm syvä.

Báktevárri (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Báktevárri-tunturin pohjoispuolelta, Mávnnaávzin suulta löytyi suuri purnu. Purnu sijaitsee Báktevárrin pohjoisella alarinteellä, jyrkän törmämäisen kielekkeen alla olevassa rakkakivikossa. Purnu on muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on 120 cm ja syvyys 90 cm.

Jeagelveaijohka 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Giedderohtun itäpuolella, Jeagelveaijohka-joen pohjoisrannalla on yksinäinen permukkaliesi. Liesi sijaitsee tasaisella hiekkapohjaisella kankaalla, 70 m päässä joesta. Se on kokonaisuudessaan kaksi metriä. Permukat ovat 1,2 metriä pitkät.

Duottar-Mávdna 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Duottar-Mávdna-tunturin länsirinteellä olevalla, selvästä erottuvalla, tasalakisella kumpareella sijaitsevat tupasija ja purnu. Tupasija erottuu kumpareen laella. Itse aitta on purettu pois ja siirretty muualle. Purnu sijaitsee aitansijasta kymmenen metriä pohjoiseen.

Fanasjávri (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Fanasjávri-järvestä 400 m lounaaseen, ylängön eteläisimmän laen lounaispuolella, harjanteella on maahan kaivettu kätkö. Maahan on kätketty kahteen erilliseen kuoppaan erikokoisia kvartsi- ja kvartsiittikappaleita. Kuopat ovat 20 x 40 cm kokoisia ja sijaitsevat maassa metrin päässä toisistaan. Kyseessä on ilmeisesti raaka-ainevarasto, sillä työstettyjä kappaleita ei löytynyt.

Vetsijärvi 1 Vudneluokta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vudneluokta-nimisen lahden länsirannalla Vetsijärveen etelästä pistävän kapean niemen itäreunalla lähellä sen kärkeä, n. 1450 m järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle peruskartalle merkitystä kämpästä lounaaseen. Löydöt poimittiin rantavedestä pienen hiekkarannan edustalta ja ne ovat veden pyöristämiä.

Vetsijärvi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, noin 500 metriä Vudneluoktan pohjukasta itään ja noin 1600 metriä järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle merkitystä kämpästä etelälounaaseen. Ajouralta löytyi pieni huolellisesti retusoitu kaarevateräinen kvartsinen kaavin, pienestä kirkkaasta kvartsista tehty ruodollinen nuolenkärki sekä kaksi kvartsi-iskosta.

Vetsijärvi 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, n. 400 m Vudeluoktan länsirannasta itään ja n. 1400 m järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle peruskartalla merkitystä kämpästä etelälounaaseen ja n. 200 m kohteesta Vetsijärvi 2 pohjoiseen. Rikkoutuneesta maasta ajouralla löytyi kaksi kvartsikaavinta, yksi kaavin tai höylä sekä viisi kvartsi-iskosta.

Vetsijärvi 6 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vulležat-suvun vanhalla sukualueella, Vetsijärvem kuivalla harjanteella, etelälounaasta johtavalla ajouralla, n. 100 m järven rannasta itään ja n. 800 m niemen länsirannalla sijaitsevasta kämpästä etelään. Rikkoutuneesta maasta ajouralla löytyi viisi kvartsikaavinta, yksi kvartsiydin ja kvartsiraaka-ainekappale sekä kolme kvartsi-iskosta.

Kivikautinen; Kohde (aikaisemmin Utsjoki 226 Sujala, kaivausraportissa Sujala a ja b) sijaitsee Vulležat-suvun vanhalla sukualueella, Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, kuivalla harjanteella. Kohde sijaitsee noin 100 metriä järven rannasta itään, noin 550 metriä niemen länsirannan kämpästä etelälounaaseen ja noin 20 m saunamökistä itään.
Vuoden 2002 inventoinnin yhteydessä alueelta löydettiin sertti-, pii- ja kvartsiittiesineitä ja -iskoksia alueen poikki kulkevan ajouran tuntumasta. Ajouralla havaittiin myös palaneita kiviä. Vuoden 2004 koekaivauksen perusteella todettiin, että asuinpaikka koostuu kolmesta ajouran varrella sijaitsevasta löytökeskittymästä. Kaksi pohjoisinta ovat Sujalan mökin kohdalla sijaitseva rikas tuffiserttikeskittymä ja siitä noin 25 metriä etelään sijaitseva heikko kvartsi- ja kvartsiittikeskittymä (alue 1). Kolmas keskittymistä sijaitsee edellisistä 200 metriä etelään ja on rikas tuffiserttikeskittymä (alue 2).
Vuoden 2005 ja 2006 kaivauksilla keskityttiin tutkimaan Sujalan alueella 2 sijaitsevaa asuinpaikkaa. Tutkimusten perusteella voidaan sanoa asuinpaikan olevan pienialainen, sekoittumaton ja luultavasti myös lyhytaikainen.
Asuinpaikan ajoituksessa voidaan nojautua sekä typologisiin että fysikaalisiin menetelmiin. Sujalalle tyypillisten nuolenkärkien lähimmät vastineet esiintyvät pohjoisvenäläisessä Butovon kulttuurissa, joka ajoitetaan preboreaali- ja boreaalikaudelle eli 9000-8000-luvuille BP. Vuoden 2005 kaivauksissa talteen saadusta aineistosta teetettiin kolme 14C-ajoitusta, kaksi luusta ja yksi hiilestä. Hiilinäytteen ajoituksksi saatiin 9265 +/- 65 BP (Hela-1102) ja luunäytteiden 8940 +/- 80 (Hela-1103) ja 8930 +/- 85 (Hela-1104) BP, eli kalibroituna noin 8500 BC (hiili) ja 8100 BC (luut). Ajoitukset olivat tutkimuksen tekoaikana Suomen Lapin vanhimmat.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vulležat-suvun vanhalla sukualueella, kuivan harjanteen laen ja Vetsijärvelle etelälounaasta kohtavan ajouran itäpuolella, n. 150 m järven rannasta itään ja n. 500 m niemen länsirannan kämpästä etelälounaaseen.
Kohteen länsipuolella harjanteen laen takana alle 100 m:n päässä on Eero Sujalan rakentama saunamökki. Tulisija 1 on pitkänomainen kivilatomus, jonka mitat ovat 60 x 100 cm. Tulisija 2 löytyi edellisestä n. 29 m koilliseen. Se on soikea ja muodostuu pelkästä kivikehästä, jonka koko on 60 x 90 cm. Liedestä lähtee kaksi kivilinjaa eli permikät itään päin.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, n. 350 m järven rannasta itään ja n. 1200 m järveen etelästä pistävän länsirannalle peruskartalla merkitystä kämpästä etelään. Rikkoutuneelta ajouralta löytyi kvartsikaavin, lovettu kvartsiesine, kvartsi-iskoksia ja kvartsiraaka-ainekappale.

Vetsijärvi 12 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, noin 500 metriä Vudneluoktan pohjukasta itään ja noin 1700 metriä järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle peruskartalla merkitystä kämpästä etelälounaaseen. Kohteen Vetsijärvi 11 länsipuolelta ajouran vierestä löytyi yksinäinen peurahauta. Kuopan koko on 2,5 x 2,5 metriä. Reunavalleineen sen läpimitta on 5 metriä.

Gálddašjohka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen suun pohjoispuolella n. 400 m Kalddasjoen sillasta luoteeseen 30 - 35 m:n terassin reunalla ja sitä hieman korkeammalla olevilla matalilla tasanteilla.
Kohteessa on havaittu kahdeksan nelikulmaista asumuspainannetta. Alueelta löytyi myös kvartsikeskittymiä, jotka ovat asumuspainanteiden länsipuoliselle rinteelle hieman korkeammille terasseille. Iskosalueen kohdalta polun ja ajouran välistä löytyi myös seitsemän soikeaa, matalaa, heikosti erottuvaa kuopannetta.

Gálddašjohka 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla, Kalddasjoen suun eteläpuolella olevalla 30 - 35 m:n terasilla ja n. 70 m Pulmankijärven rannasta länteen. Terassilla havaittiin kaksi peurahautaa. Haudat ovat soikeita ja sijaitsevat vierekkäin 3 - 4 m:n etäisyydellä toisistaan. Toinen haudoista on aivan terassinreunalla ja toinen siitä länteen

Gálddašjohka 4 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen suistoalueen eteläpuolella olevalla 30 - 35 m terassilla n. 200 m Kalddasjoen etelähaarasta etelään. Parinkymmen metrin päässä 30 - 35 m:n terassin pohjoispäästä löytyi jäkälöitynyt ja varpukasvilisuuden osittain peittämä kivilatomus: noin pään kokoisista kivistä tehty suurehko soikea rengas. Latomus on lähellä terassin sisäreunaa. Latomuksen koko on 150 x 90 cm.
Kalddasjohka 4:n kaivaukset toteutettiin 27.–29.8.2008. Kaivauksissa keskityttiin tutkimaan ainoan alueella olleen lieden aluetta ja ympäristöä. Kaivausalueen laajuus oli yhteensä 49 neliömetriä. Löytöinä talteen otettiin ainoastaan 10 kvartsi-iskosta. Yhtään luuta ei löytynyt. Liesi on ajoitettavissa radiohiiliajoituksen perusteella rautakauden lopulle, 1020–1160 AD.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohteen havaittiin sijaitsevan noin 100 m itäkoilliseen aiemmin merkitystä sijainnista. Myös kaivauskertomuksen kartoissa maaston muodot vastaavat tarkastuksessa havaittua sijaintia samoin ilmoitettu etäisyys Pulmankijärveen.

Kalddasjohka 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen suun pohjoispuolella olevan 70 m korkean terassin koillisreunalla ja sinne johtavalla rinteellä, n. 600 m Kalddasjoen sillasta länsiluoteeseen. Pyyntikuoppa sijaitsee maantiestä Vappulan talon kohdalta ylös terassin päälle ja Kalddaslompololle johtavien polun ja ajouran välissä, ajouran eteläpuolella. Se on soikea, 4 x 5 m:n kokoinen ja n. 1,5 m syvä. Tästä kuopasta 70 m koilliseen on toinen hieman pienempi kuoppa. Se on n. 5 m ajouran pohjoispuolella ja kaivettu rinteeseen.

Vappula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjokisuun pohjoispuolisella matalalla terassilla tien ja järven välissä, n. 40 m:n päässä järven rannasta ja n. 280 m Kalddasjoen sillasta pohjoiseen. Tien ja järven välissä matalalla ja kivikkoisella suistoalueella lähellä järven rantaa on kaksi kivilatomusta ja matala kuopanne. Latomuksista läntisempi on pienehkö pyöreä kivien ympäröimä kumpare. N. 28 m tästä kaakkoon on toinen pyöreä maantasainen latomus. Se on kivistä ladottu rengas jonka halkaisija on 60 cm ja siitä lähtee kaksi viistoa kiviriviä eli permikät. Latomuksen ja rannan välissä, n. 30 m ulokkeellisesta tulisijasta pohjoiseen on matala kuopanne.

Kalddasjokisuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla heti Kalddasjoen suun eteläpuolella n. 220 m Kalddasjoen sillasta itään, joen suun eteläpuolella tien ja järven välissä olevalla matalalla kivikkoisella suistoalueella. Pieneltä niemekkeeltä rannan tuntumasta löytyi aluskasvillisuudesta vapaa jäkäläisten kivien peittämä alue, jossa pyöreiden rantakivien välissä oli melko runsaasti kvartsi-iskoksia. Löytöalue on n. 30 m:n päässä järven rannasta ja 3 - 4 m järven pintaa ylempänä.

Leaibejohka mökki (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpään ja ylemmän Pulmankijoen suun itäpuolisessa tunturirinteessä, Leaibejohkan pohjoispuolella, n. 40 - 45 m:n korkeudessa olevalla terassilla n. 300 m Leaibejohkan suusta koilliseen Terassilla on 1990-luvulla rakennettu kesämökki. Mökin ympäristöstä löytyi kolme peurahautaa. Terassin reunalla n. 16 m mökin lounaiskulmasta länsilounaaseen on laakea n. 2 x 2 m:n laajuinen pyöreähkö painanne, joka näyttää hieman kivikautiselta asumuspainanteelta. Mökin lounaisnurkan pilarin vierestä löytyi yksi kvartsiesine.

Matti Samuel Laitin asuinpaikka (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinkentän on ensimmäisen kerran inventointu vuonna 1985 nimellä Kostejärvi W (järjestysnumero 62). Kaksi kodanpohjaa sijaitsee tunturikoivikossa, missä erottuu heinää ja katajaa kasvava asuinkenttä. Kentässä on kaksi kodanpohjaa sekä kaksi kuoppaa.
Sama kohde inventoitiin nimellä Matti Samuel Laitin (1761 - 1884) asuinpaikka vuonna 2003. Paikasta tuolloin ilmoitti Maija Guttorm. Asuinpaikka sijaitsee noin 800 m Utsjoen suusta koilliseen alavalla niemellä, jossa kasvaa tiheä koivikko. Kohteessa on 4 x 4 m asumuksen pohja ja siitä 10 pohjoisempana epämääräinen 4 m halkaisijaltaan oleva pyöreä painanne. Guttorm tiesi kertoa, että Laitin asujaimistoon kuului jonkinlainen karjasuoja tai navetta. Laiti muutti alueelta pois, kun Utsjoen tulviessa asuinpaikka jäi veden varaan ja kaksi Laitin lasta hukkui. Tapahtumasta kertoo mm. Jaakko Fellman (Poimintoja muistiinpanoista Lapissa, koonnut ja suom. Agathon Meurman. Porvoo Werner Söderström 1980)

Tielaitos N (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Matkailuhotellin ja Onnelan kohteiden välimaastossa on neljä liettä ja yksi kamminpohja. Liesien ympärillä on havaittavissa pyöret painanteet, joten liedet ovat kotien keskusliesiä.
Kohteesta otettiin seuraavat GPS- lukemat:
Neljäs mittaus 7758710/3501815 otettiin lieden 4 ja kammin puolivälistä, joiden etäisyys toisistaan oli 6 metriä. Kohteen maasto on kumpuilevaa Utsjoen rantatörmää, jonka maaperä on moreenia. Kasvillisuus on tunturikoivikkoa ja variksenmarjaturvetta, jossa kasvaa paikoin jäkälää. Havaintomahdollisuudet ovat hyvät ja kohteet erottuvat selvästi.

Annaluokta pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on 1,20 m x 1 m kokoinen kivilatomus, jonka ympärillä on neliön muotoinen painanne valleineen . Valli on noin 30 cm leveä ja sijaitsee 1 - 1, 5m etäisyydellä lieden ympärillä. Neliön muotoisen painanteen vieressä on hieman epämääräinen pyöreä vallillinen painanne, jonka halkaisija on 2 m. Kohde sijaitsee noin 30 metrin etäisyydellä Utsjoen rannasta. Maasto on mäntyä kasvavaa moreenirinnettä. Gps -mittaus on otettu kivilatomuksen päältä.

Máttatguoikkasuolu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen länsirannalla suurin piirtein samalla kohtaa, kuin joessa on Máttatguoikkasuolu-niminen saari. Kohde on Utsjoen rantatörmällä: alemmalla terassilla on kivikautinen asuinpaikka ja törmän päällä on pyyntikuoppa ja kodanpohjapainanne suorakaiteen muotoisine keskusliesineen. Liesi on kooltaan 1,2 x 0,5 m ja sen ympärillä on 20 cm syvä painanne, joka ulottuu 1,5 m säteelle liedestä. Vuoden 2011 tarkastuksessa havaittiin kohteessa myös toinen liesi, jonka koko on noin 1,5 x 1 m. Lisäksi Utsjoen rantaan johtavalta tieltä havaittiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Kohteen maaperä on kivistä harjua ja kasvillisuutena on tunturikoivikko. Kodanpohjan ja pyyntikuopan päältä kulkee lenkkeily/moottorikelkkareitti, joka on kuluttanut kasvillisuuden ja osan maaperästäkin pois rakenteista.

Rievanradnu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on kaksi suorakaiteen muotoista kivilatomusta (itäisemmän gps 7756469/3501017 ja läntisemmän 7756473/3501009) ja kaksi kvartsi - iskosten keskittymää. Latomukset ovat kooltaan 1,5 x 0,5 m ja ne sijaitsevat 10 m etäisyydellä toisistaan etelään laskevan hiekkarinteen ylätasanteen päällä. Latomuksista länteen on hiekkaharjussa notko, jonka pohjalla on kahdessa kohtaa kvartseja (läntisemmän keskittymän gps 7756510/3500948). Kvartsit ovat paljastuneet lenkkeily ja pyöräilypolkujen kuluttamalla maaperällä ja alueen hieno hiekka on äärimmäisen altis kulutukselle. Kohde muodostaa yhdessä Nisojavrin ja Maddahkuoihkasuolu kohteiden kanssa laajan muinaisjäännösalueen.

Áttásuolu 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteessa on soikea kodan tai kammin pohja, jonka vallin rajaama sisäpinta - ala on 3 x 1 m. Valli on 0,5 m leveä. Vallin pitkien sivujen puolessa välissä on molemmilla puolilla painanteet, jotka ovat mahdollisesti kulkuaukkoja. Asumuksen pohja on pitkittäisesti Utsjoen suuntaisella kapealla harjulla, joka on Ákšoláttun ja siitä Utsjokeen päin sijaitsevan pienen lammen välissä. Kohteesta n 30 m etelään on Ákšoláttun ja lammen välille kaivettu yhdysoja. Kohteen maasto on paksua turvetta kasvava hiekkaharju ja turpeen paksuudesta johtuen asumuksen jäänteet ovat heikosti hahmotettavissa.

Jiesnnalvárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on valliton soikea pyyntikuoppa, jonka alkaisija pituus-suunnassa on 2 m. Kuoppa on vain 20 cm syvä ja sen näyttäisi ajan mittaan täyttyneen maa-aineksella. Kohde sijaitsee Jiesnnalvárrista noin 1 km itään, Utsjoen länsirannalla, Jomppalanjärvestä lounaaseen sijaitsevien kahden järven välisen harjun luoteisen puolelta kulkevassa notkossa. Kohteen maastossa kasvaa harva mäntykasvillisuus ja havaintomahdollisuudet ovat hyvät. Kohteen maaperä on kuivaa moreeniharjua.

Buoddobohki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on yksi suuri pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 5 m ja syvyys 180 cm. Utsjoelle vievä tie on katkaissut harjun, jolla kuoppa sijaitsee ja on mahdollista, että kuoppia on hävinnyt tien rakennuksen yhteydessä. Kohde sijaitsee Patonivassa Utsjoen itärannalla kohdassa, jossa silta ylittää joen. Kohteen maasto on jyrkkärinteinen niemi Utsjoessa ja pyyntikuoppa on kesämökille vievän tien ja Utsjoelle vievän tien leikkauksen välimaastossa. Alueen maaperä on hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsä.

Leppälä (1000001302) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on soikea vallillinen pyyntikuoppa, jonka pisin halkaisja o 2 m ja syvyys 30 cm. Kohde sijaitsee Utsjoelle vievän tien ja Utsjoen välissä, Leppälän taloon vievän tien ja Leäibejohkajoen puolessa välissä. Pyyntikuopasta on matkaa Utsjoelle vievän tien reunaan 10 metriä ja kuoppa näkyy tielle. Kohteen maasto on Utsjokilaakson rinnettä, jossa kasvaa mäntymetsä, maaperä on kivistä hiekkakangasta.

Oanehislattu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen itärannalla sijaitsevan Oanehislattu -nimisen lammen kohdalla Utsjokeen idästä laskeutuvalla niemellä. Niemen pohjoisosassa on neliön muotoinen rakennuksen pohja ja pöreä kamminpohja sekä epämääräisiä kuoppia ja valleja. Alueella kasvaa kentille tyypillinen heinäkasvillisuus jossa on siellä täällä katajia. Niemen eteläosassa on havumetsää ja alueella on epämääräinen kiveys, joka on mahdollisesti liesi.

Guhkesláttu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat ovat erittäin suuria ja syviä ja ne sijaitsevat Kuhkes- ja Oanekisladdujen välisellä kankaalla sekä Kuhkesladdun ja Utsjoen välisellä harjulla. Paikan maasto on tunturikoivikkoa ja mäntymetsää kasvava hiekkaharju. Kaikista pyyntikuopista otettiin GPS -mittaukset ja niiden arvot ovat välillä: p: 7748473 - 7748975 i: 3500889 - 3500975.

Suohpajávri N (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on kivikautinen asuinpaikka, kivilatomuksia 5 kpl ja pyyntikuoppia 10 kpl. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Suohpajärven luoteisrannalla, järveen laskevan rinteen puolivälissä olevalla tasanteella, jossa kulkee kesämökkitie. Paikalla on 40 m matkalla likamaata ja löytöjä, jotka koostuvat keramiikasta, kvartseista ja palaneesta luusta. Pyyntikuoppajono kulkee ed. kuvatulta asuinpaikalta Utsjoelle johtavan tien varressa olevan Varpulan talon kohdalle tien itäpuolelle. Kuopat ovat n. 2 m halkaisijaltaan ja 40 cm syviä. Kivilatomukset sijaitsevat ed. kuvatulta kivikautiselta asuinpaikalta länteen jokirinteen päällä. Latomukset ovat 1 x 2 m kokoisia ja ne ovat rannan suuntaisessa rivissä 35 m matkalla. Maasto on hienoa hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsää ja tunturikoivikkoa. Alueella on kesämökkejä.

Puksal (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteessa on 4 x 4 m asumuksen pohja, jota rajaa 0,5 m levyiset vallit. Keskellä pohjaa on metrin mittainen liesi, joka on puoli metriä leveä. Asumuksenpohjan pohjoisnurkan ulkopuolella on myös epämääräinen kivikasa. Rakennelman päällä kasvaa paikoin paksu turve ja rakennelmien todellista kokoa on vaikea hahmottaa. Asumuksenpohjan länsipuolitse kulkee hiekkatie, joka on aivan kiinni neliön länsiseinässä, ellei osittain sen päällä. Kohde sijaitsee Puksaljohkan pohjoisrannalla kohdassa, jossa joen yli kulkee silta Kevon tutkimusasemalle johtavalla tiellä. Kohteen länsipuolella on soramonttu ja Puksaljohkan rannassa on kesämökkejä. Maasto on hiekkaista mäntykangasta.

Ciekkáguoika etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kenesjärven ja Poareskieddejavrin välillä Utsjoki virtaa kapeassa uomassa noin kahden kilometrin matkalla. Tällä välillä ennen Poareskieddejavrea sijaitsee Ciekkáguoika (Usvakoski) Leppälän talon peltoaukeiden kohdalla. Peltoaukeiden pohjoispäädyn kohdalla joessa on pitkiä kivirivimuodostelmia, jotka oppaana olleen Juha Vallen mukaan liittyvät kalapatoon. Kivirivit muodostavat suppilon, joka kapenee alavirtaan nähden ja päästäen suurimman virran kulkemaan uoman rantojen läheisyydessä.

Vanhankentän niva (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Poareskieddejavrin eteläpäässä sijaitsevan nivan kohdalla Utsoen länsirannalla. Kohde on pienen puron suulla, joka laskee idästä Utsjokeen. Kentässä oli havaittavissa 5 x 2,5 m kokoinen valli ja muita epämääräisiä vallimaisia rakenteita ja kiveyksiä. Oppaana toimineen Juha Vallen mukaan on olemassa perimätietoa Vanhassa kentässä asumisesta. Kohteen maasto on soista puron vartta, jossa kasvaa tiheä koivuryteikkö, joka hankaloittaa havainnointia.

Jaakkola (1000001315) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 13 km etelään Utsjoen keskustasta Utsjoelle vievän tien molemmin puolin. Kohteen pohjoispuolella on hiekkatie, joka johtaa Jaakkolan tilalle. KOhteen eteläpuolitse kulkee tien alitse Utsjokeen laskeva oja. Pyyntikuopista kaksi sijaitsee tien länsi-ja kaksi itäpuolella. Länsipuolen kuopat ovat aivan tien leikkauksen reunalla ja eteläisempi niistä on puolittunut tien leikkauksessa. Itäpuolen kuopat ovat ojaan laskevassa rinteessä. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkatasannetta.

Kiddsaijavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Noin 100 metriä Jorbajärven asutusalueelle vievän tien risteyksestä etelään Utsoelle vievän tien itäpuolella metrin etäisyydellä tien leikkauksesta on pyyntikuoppa, jonka halkaisia on 4 m ja syvyys 50 cm. Kuoppa näkyy tielle. Maasto on kohteessa hiekkaista mäntykangasta.

Goržánláddu itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa ja epämääräinen latomus, joka saattaa olla liesi. Pyyntikuopat sijaitsevat Tenojon laaksoon laskevalla kivisellä rinteellä ja latomus on laakson pohjalla tasaisella maalla. Liesikiveyksen halkaisija on noin 1m. Kohteen pohjoispuolella on Tenojoki noin 100 metrin etäisyydellä ja eteläpuolella jyrkkä hiekkainen rinne. Utsjoelta Karigasniemeen johtavalta tieltä poikkeaa rinteen päälle hiekkatie, jolta on matkaa kohteeseen noin 100 metriä

Goatneljohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tenojokeen laskevan Koadniljoen ja Utsoki - Karigasniemi -tieltä Tenon rantaan poikkeavan tien välimaastossa noin 50 m etäisyydellä päätiestä. Hiekkatien eteläpuolisessa reunassa on havaittavissa neliskulmaisen rakennuksen pohja, jonka koko on 4 x 5 m. Rakennuksen reunat näkyvät valleina, joissa on myös havaittavissa kiveystä. Alueen maasto on savista moreenia ja kasvillisuutena on katajikkoa ja ruohokasvillisuutta.

Keavukeävnnis (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku Kevojärvestä 1,2 km Kevojoen yläjuoksun suuntaan Kevojoen länsirannalla. Pyyntikuopat sijaitsevat pienen järven (kuoppien pohjoispuolella) ja supan välisessä laaksossa ja kuoppajonosta on Kevojokeen noin 80 metriä. Pyyntikuoppien länsipuolella kohoavat jyrkästi Uhtsaskaiddasin rinteet ja itäpuolella on Kevojoen suuntainen harju. Pyyntikuopista otetut GPS -arvot rajautuvat alueelle:

Sevettijärvi lounas Niemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta 620 m itään, järven ylittävän hiekkaperäisen harjun matalalla ja kannasmaisella kohdalla. Paikalla kasvaa pääasiassa mäntyä. Harjun päällä kulkee polku, jonka pinnalta on löytynyt kvartsiitti-iskoksia. Löytökohdasta noin 1 m itään ja rannasta 3 m päässä on pyöreähkö kodanpohja, jossa on reunavalli. Painanteen lattiapinnan halkaisija on 3 m.

Pirttisaari (1000002790) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pirttisaari sijaitsee Iso Kapaselän eteläpuolella, Nestorinsaaren ja Vehersaaren välissä. Saaren kapea keskiosa on hienoa hiekkaa, muutoin saaren molemmissa päissä on kalliot. Saaren keskiosassa on mökki, jonka entisestä perunapellosta on löytynyt reikäkivi (KM 13291).
Asuinpaikkapinta sijaitsee Pirttisaaren keskiosassa, Pirttisalmen puolella. Veden kuluttamalta rannalta löytyi noin 75 m matkalta merkkejä kivikautisesta asutuksesta: tulisijojen rikkipalaneita kiviä, punaiseksi palanutta hiekkaa, kvartsi-iskoksia sekä palanutta piitä. Paikka on osin sortunut veteen.

Käymäsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Käymäsaari sijaitsee Nanguniemen Veskoniemen lounaispuolella, lähes Inarijärven Joensuunselän keskellä. Saarella sijainneesta perunapellosta on löytynyt 1950-luvulla hioinkivi (KM 15423). Saaren itäpään maaperä on selkeästi käännetty, joten esineen löytöpaikka ilmeisesti sijaitsee Käymäsaaren itäpäässä, entisellä viljelysmaalla, missä sijaitsee myös noin 1,5 m x 1,5 m kokoinen peltoraunio.
Löytöpaikkaa tarkastettaessa Käymäsaaren sortuneelta ja jyrkältä, eteläiseltä rantatörmältä löytyi palaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa kahdesta eri paikasta. Ilmeisesti suurin osa asuinpaikasta on sortunut veteen.

Sarviniemi (1000002795) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sarviniemi (Cuárvinjargâ) sijaitsee Inarijärven Juutuanvuonon pohjoisrannalla, Kalkuvuonon ja Pielpavuonon välissä. Tilan on perustanut Paulus (Paavali) Walle 3.2.1873. Kenttä on heinittynyt, ja siinä erottuu navetan- ja asuinrakennusten peruskiveyksiä, jotka ovat peräisin 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkupuolelta. Rantaosa on osittain järven alla.
Paikalta on löytynyt rautaesine (KM 5471:14), joka on mahdollisesti keihäänkärki. Paikalta kerrotaan lisäksi löytyneen kaksiteräisen kiviveitsen, jonka ruoto olisi ollut poikki, mutta esine on joutunut hukkaan.

Ivalon Matti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ivalojoen luoteispuolella, Kulpukkaojan ja Ivalon Matin pohjoispuolella. Paikalla on 16 pyyntikuoppan ketju. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 3-4 m. Alueella kasvaa koivua ja mäntyä, maaperä on hiekkaa.

Korppiojansuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Partakossa, Siuttajoen suussa olevasta kapeikosta, Partakkosalmesta, noin 240 m kaakkoon ja Korppiojasta 40-80 m pohjoiseen. Maaperä paikalla on hietikkoa, paikon kosteahkoa, ja maanpintaa peittää sammal, jäkälä ja varvikko. Kohteen yläpuolella kulkee voimalinja. Paikalla on todettu 1980-luvulla kolme pyyntikuoppaa sekä kaksi neliömäistä kodanpohjaa muistuttavaa kohoumaa. Vuoden 1987 kaivauksessa kohoumat todettiin luontaisiksi ja tutkittiin Torvisen pyyntikuoppa c. Lisäksi vuoden 1987 tarkastuksessa E. Kaarren talon pihamaalta löytyi palanutta luuta (KM 24167). Vuoden 2008 inventoinnissa paikallistettiin kohteesta 3 pyyntikuoppaa, mutta talon pihalla eei voitu havaita enää merkkejä muinaisjäännöksestä.

Käyräniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 22223) löytöpaikka sijaitsee Partakossa, Käyräniemen länsirannalla, niemen kärkeen vievän polun kohdalla, Partakonlahden rannasta noin 50 m kaakkoon. Kvartseja on löytynyt polun pinnalta noin 5 m matkalta, kohdasta, missä maasto viettää loivasti luoteeseen. Maaperä paikalla on kosteahkoa hiekkaa, ympäristössä kasvaa tiheää koivikkoa ja aluskasvillisuutena on varvikkoa. Suunnitellun lomarakennuksen takia tehdyssä tarkastuksessa vuonnna 2008 alueella todetiin peitteinen liesikiveys, joka voi liittyä valliseen kodanpohjaan. Lomarakennuksen sijoituspaikka on löydöllistä rantavyöhykettä ylemmäs.

Kerttuoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sylvenvaaran eteläpuolella, valtatiestä 4 noin 1 km kaakkoon, Ivalojokeen virtaavan Kerttuojan etelä- ja pohjoispuolisella, mäntyä kasvavilla hiekkatörmillä.
Asuinpaikkalöytöjä havaittiin vuosien 1987 ja 2007 inventoinneissa Kerttuojan eteläpuolelta, Kerttujärvel-le johtavan tien leikkauksen molemmilta puolilta. Tien länsipuolella oli neliömetrin laajuinen hiekanotto-kuoppa, jonka seinämissä havaittiin punaiseksi palanutta maata sekä palaneita kiviä. Paikalta poimittiin talteen kvartsi-iskoksia ja runsaasti palanutta luuta.
Kerttuojan pohjoispuolella, tien länsipuolella on myös 135 m mpy korkea terassi, jonne kääntyy mökille johtava pistotie. Pistotieltä havaittiin vuonna 2010 palanutta luuta sekä muutama kvartsi-iskos. Samoin mökin ympäriltä, pohjois- ja itäseinämältä löytyi runsaasti palanutta luuta. Mökki on mitä ilmeisimmin rakennettu asuinpaikan päälle. Mökin ympärille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. (Löydöt tiellä: x=3522 973, y=7614 783, z=135; mökin ympärillä olevat löydöt: x=3522 911, y=7614 789, z=135)

Mutusniemi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Helsingin yliopiston Muddusjärven koe- ja opetustilan päärakennuksesta 4,3 km länsilounaaseen, Muddusniemen kaakkosikärjessä olevasta Aikkisen huvilasta 100 m pohjoiseen, huvilalle menevän hiekkatien ja huvilan koillispuolella olevan soisen lahden välissä. Paikalla on hiekkainen kumpu, jonka itäreunassa on soikea, vallillinen 4 x 2,5 m kokoinen ja noin 0,5 m syvä pyyntikuoppa. Alueella kasvaa mäntyä ja koivua, aluskasvillisuus on puolukka-jäkälä -tyyppiä.

Karhuvaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasasjärven koillisrannalla, Paasjoen luusuasta noin 2,4 km länsilounaaseen, Karhuvaaran rinteiltä tulevan puron molemmin puolin. Paikalla on yhteensä viisi kuoppaa, jotka ovat rinteessä lähellä järven rantaa. Maasto on erittäin kivistä mäntykangasta, mutta kuopat ovat kivettömällä alueella. Kuopista yksi on puron luoteispuolella ja se on halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään 0,1-0,5 m. Puron kaakkoispuolella on neljä kuoppaa. Näistä lähinnä puroa oleva on soikea, pituudeltaan 2,5 m, muut ovat pyöeähköjä ja halkaisijaltaan 2,5 m. Kuoppien syvyys on 0,2-0,6 m. Jäännökset on tulkittu asuinkuopiksi, mutta kyseessä saattavat olla myös pyyntikuopat.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kirakkakönkään niskan edustalla olevan niemen (korkean veden aikaan saaren) koillispäässä. Alue on moreenikkoa, mutta niemen/saaren tasaisella laelta on löytynyt kvartseja (KM 26849:1-2) noin 100 x 100 m alalta. Asuinpaikka on osittain huuhtoutunut veteen.

Näätämöjoki etelä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 1 km alavirtaan, poroaidan pohjoispuolella. Paikalla on vanha kalakenttä tupineen, joka on nykyisinkin käytössä sekä kivikautinen asuinpaikka.
Vuonna 1999 loivasti nousevan hietikkorannan alueelta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 31954:1-6) merkkeinä paikan varhaisemmasta käytöstä. Vuonna 2011 rannan tasanteelta paikallistettiin vanha, sammaloitunut liesikiveys uuden, yhä käytössä olevan nuotiopaikan viereltä.

Niloskoski a (Näätämöjoki etelä 9) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Niloskosken kohdalla.

Niloskoski b (Näätämöjoki etelä 10) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Niloskoskesta noin 0,2 km etelälounaaseen. Paikalta on löytynyt kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (KM 31951:1-2).
Vuonna 2011 Niloskosken sortuneilta rantatörmiltä ei voitu havaita enää merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Saarikoski (Näätämöjoki etelä 11) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Näätämäjoen eteläpuolella, Saarikoskesta itään oleva kämpän lähettyvillä.

Näätämöjoki pohjoinen 1 (Rajavartiosto) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen länsipuolen suutörmässä, Rajavartioston tuvan tuntumassa, lähinnä tuvan etelä- ja lounaispuolella. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt vuonna 1999 kvartsiydin ja -iskoksia (KM 31949) sekä pyyntikuoppa.
Vuonna 2011 paikalta löytyi myös toinen pyyntikuoppa. Muinaisjäännösalueen maanpinta on muutamin paikoin rikkoutunut.

Näätämöjoki pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 850 m länteen, Pirilompoloon (Piriluubbâl) laskevan puron suulta noin 260 m koilliseen. Pienen kumpareen ympäriltä havaittiin vuonna 1999 on kolme pyyntikuoppaa. Vuoden 2011 tarkastuksen yhteydessä havaittiin lisäksi 2 uutta pyyntikuoppaa.

Näätämöjoki pohjoinen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 1 km länteen, Pirilompolon pohjoisrannalla. Paikalla on ainakin 11 pyyntikuoppaa. Niiden halkaisija vaihtelee 2-4 m ja syvyys 0,3-0,6 m välillä. Pyyntikuoppaketjun länsipuolella on lisäksi yksi huomattavan suuri vallillinen kuoppa, jonka sisämitat ovat noin 6 x 4 m.

Puronvarsi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 0,9 km länsiluoteeseen, Näätämöjokeen laskevan puron itärannalla. Vuonna 1999 paikalla havaittiin 17 pyyntikuopan muodostama etelä-pohjoissuuntainen jono sekä tulisija. Vuonna 2011 paikallistettiin alueelta 12 pyyntikuoppaa ja loput luokiteltiin tuulenkaadoiksi. Kaikkien pyyntikuoppien halkaisija vaihtelee 2-2,5 m välillä ja ne ovat hyvin matalia. Lisäksi alueella on tulisija sekä pyyntikuopan 1 lähellä kaksi selkästi sen viereen aseteltua kiveä.

Suopumajärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Suopumäjärven koillispäästä noin 220 m koilliseen.

Suompumavaara lounas 1 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Suopumavaaran lounaispuolella, Saarikoskesta noin 1,2 km luoteeseen. Paikalla on viisi pyyntikuoppaa, tulisija sekä kvartsi-iskosten löytöpaikka.

Suopumavaara lounas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Suopumavaaran lounaispuolella, Saarikoskesta noin 850 m pohjoisluoteeseen. Kahden järven välissä, suon äärellä, on 11-12 pyyntikuopan muodostama jono.

Harrijoki pohjoinen (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Harrijoen pohjoispuolella, Saarikoskesta noin 820 m luoteeseen. Paikalla on pyyntikuoppa sekä kivikautinen löytöpaikka (KM 32002:1-2).

Saarikoski pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Saarikoskesta noin 380 m länsiluoteeseen. Kohteeseen kuuluu kaksi pyyntikuoppaa, jotka ovat noin 250 m päässä toisistaan.

Suopumavaara etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Suopumavaaran eteläpuolella, Saarikoskesta noin 0,7 km koilliseen. Paikalla on yhteensä 29 pyyntikuoppa, jotka muodostavat luode-kaakko -suuntaisen jonon. Osa kuopista on pieniä, osa suuria. Pienet kuopat lienevät peittyneet suuria kaivettaessa.

Illestijoensuu etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 0,7 km pohjoiseen, Solojärven lounaisosassa olevan pienen järvimäisen lahdelman länsirannalla. Alue on hiekkaista ja kuivaa, enimmäkseen mäntyä kasvavaa kangasta. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 33245) sekä likamaata ja palaneita kiviä.

Illestijoensuu kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 0,9 km pohjoiseen, Solojärven lounaisosassa olevan pienen järvimäisen lahdelman pohjoisrannalla, lahdelman ja järven välisen kapeikon länsirannan niemessä. Niemen kärjestä luoteeseen on törmän partaalla uudehko mökki, jonka rannanpuoleiselta kulmalta, pinnastaan rikkoutuneelta polulta on löytynyt kvartsi-iskos. Mökin länsipuolelta, tulenpitopaikan ja mökin välistä, on löytynyt palaneen luun siru. Paikalle tehdyissä koekuopissa on havaittu merkkejä liesikiveyksestä ja likamaasta sekä löydetty kvartsi-iskos. Havaintojen perusteella asuinpaikka ulottuu rannan yläpuolisen tasaisen kankaan reunalta noin 15-20 m rannasta pois päin. Pituussuunnassa asuinpaikka jatkuu mökin pohjoispuolelta noin 120-150 m lounaaseen. Alue on hiekkaista ja kuivaa, mäntyä kasvavaa kangasta.

Illestijoensuu itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 1,3 km pohjoiseen, Solojärven länsipäähän laskevan Matkatjoen suun eteläpuolella. Alue on alavaa, koivuvaltaista kosteikkoa, jonka keskellä on paikoin pieniä kuivia alueita, jotka kasvavat etupäässä mäntyä. Paikalla olevan pienen lammen lounaispuolella on paikoin kivikkoinen, kaakko-luode -suuntainen matala harjanne, jonka päällä kulkee polku järvenrantaan. Rannasta polkua noin 0,1 km länteen on polun kohdalla havaittu muutama palanut kivi. Lammesta noin 70 m luoteeseen tehdystä koekuopasta on löytnyt runsaasti palanutta kiveä ja pari kvartsi-iskosta ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Matkatjoensuu etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 1,3 km pohjoiseen, Solojärven länsipäähän laskevan Matkatjoen suun eteläpuolella. Alue on alavaa, koivuvaltaista kosteikkoa, jonka keskellä on paikoin pieniä kuivia alueita. Matkatjoen eteläpuolella, noin 0,2 km jokisuusta on lampi. Lammen ja joen välissä on kapea, kuiva kannas, joka jatkuu leveämpänä aina jokisuuhun saakka. Paikalla on havaittu 8 maakuoppaa, jorka lienevät pyyntikuoppia. Jokisuussa oleva itäisin kuoppa sijaitsee joesta noin 10 m etelään ja järvestä noin 7 m länteen. Läntisin kuoppa sijaitsee lammenpuoleisen kosteikon reunassa, noin 17 m jokirannasta. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 3 metriä ja syvyydeltään 0,3-0,7 m. Lammen ja joen välisellä kannaksella, läntimmäisestä pyyntikuopasta noin 50 m länteen on lisäksi selvät lieden jäänteet, mutta mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei ole tavattu. Liedestä noin 50 m länteen, polun pohjoispuolella, on neliömäinen matala painanne, jota osin ympäröivät heikot vallit. Painanne saattaa olla luontainen.

Illestijärvi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 1,4 km pohjoiseen, Solojärven länsipäähän laskevan Matkatjoen eteläpuolisen Illestijärven pohjosirannalla. Alue on vesistöön nähden korkeahkon, mäntyä kasvavan kankaan sorakankaan eteläreunaa. Paikalla on havaittu kolme maakuoppaa, jotka lienevät pyyntikuoppia. a) Yksi kuopista (4 x 4,5 m kokoinen ja 0,7 m syvä) sijaitsee Illestijärvestä laskevan joen niskasta noin 140 m koilliseen. b) Kaksi muuta kuoppaa sijaitsevat joen suussa, talon lähinnä järveä olevasta eteläisimmästä rajapyykistä noin 45 m länteen. Kuopat ovat halkaisijaltaan 3,5 ja 4,5 m sekä syvyydeltään 0,5-0,6 m.

Illestijärvi kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inari-Kittilä -maantiestä noin 1 kilometrin pohjoiseen, Illestijärven ja Solojärven välisellä kannaksella. Alue on tasaista, mäntyä kasvavaa, kuivaa hiekkakangsta, jolla erottuu paikoin pitkiä ja matalia harjanteita. Illestijärveen laskeva kankaan länsirinne on jyrkähkö. Paikalla on 10 pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 3-4 metriä ja syvyydeltään 0,3-0,7 metriä. Vuonna 2009 saadun tiedon mukaan hieman pyyntikuoppien pohjoispuolelta löytyi poropolulta kvartsi-iskos. Löytäjän mukaan läheisyydessä on kivenheiton matkan päässä kvartsin löytöpaikasta myös tasapohjainen kulmikas painanne, joka voi olla muinainen asumuksenpohja.

Vuopajaperänlampi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nellimöjoen suun sillasta noin 2 km länteen, Nellimövuonon eteläpuolisen niemen tyvessä. Niemen eteläosassa on Vuopajaperänlampi, jonka pohjoispuolinen, niemen keskiosan korkein alue on varsin tasaista ja kuivaa, pääosin mäntyä kasvavaa sorakangasta. Kankaan korkeimmalla kohdalla on 4-5 vaatimatonta, matalaksi maatunutta pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat länsirannan taloon ja mökeille johtavan tien pohjoispuolella. Kuopista eteläisin on tiestä noin 10 m päässä. Kuopat ovat halkaisjaltaan 1,5-2 m ja syvyydeltään 0,2-0,3 m.
Vuoden 2002 tarkastuksessa tien eteläpuolella havaittua pyyntikuoppaa ei vuoden 2020 tarkastuksessa havaittu.

Vuopajan eteläranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nellimöjoen suun sillasta noin 1,8 km länteen, Nellimövuonon eteläpuolisen niemen länsipuolisen lahdelman etelärannalla. Niemen eteläosassa on Vuopajaperänlampi, jonka pohjoispuolinen, niemen keskiosan korkein alue on varsin tasaista ja kuivaa, pääosin mäntyä kasvavaa sorakangasta. Kankaan poikki kulkee tie länsirannan vanhaan, tyhjillään olevaan taloon. Itälaidalla kulkee Käärmeniementie pohjoisrannan mökeille. Alueen maaperä vaihtelee hiekasta soraan. Alueen itäosassa on viisi asumuspainannetta sekä hiilimiilun pohja ja moderni kuoppa. Painanteisiin sekä niiden väliin tehdyistä koekuopista on löytynyt mm. kvartsia, kvartsiittia palanutta luuta (KM 33248:1-7) sekä palaneita kiviä ja likamaata.

Kirakkakankaan lampi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämössä, Kirakkajärven ja Sevettivuonon välissä olevan kannaksen kohdalla. Kannaksen katkaisevan puron yli kukeva tie vie kaakkoon, Kirakkalahteen ja lounaaseen, Aaltorantaan. Sillasta etelään on kolme pientä lampea. Näistä eteläisimmän pohjosirannan pienessä niemessä on yksittäinen maakuoppa tai painanne, jonka halkaisja on noin 3 m ja syvyys 0,3 m. Kuoppa sijaitsee avoimella niemekkeellä, rannassa olevasta sähköpylväästä noin 17 m koilliseen. Kuopan keskelle tehdyssä koepistossa on havaittu huuhtoutumiskerros, mutta reunan kohdalla tällaista ei ole.

Kirakkakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sevettijärven tsasounasta noin 15 km koilliseen, Kirakkajärven ja Sevettivuonon välisssä olevan kannaksen kohdalla. Kannaksen katkaisevan puron yli kukeva tie vie kaakkoon, Kirakkalahteen ja lounaaseen, Aaltorantaan. Puron molemmin puolin sijaitsee pyyntikuoppakohde, Kirakkakangas 1 (kohde 340). Tästä noin 0,1-0,2 km eteläkaakkoon, tien itäpuolella on ainakin 7 pyyntikuoppaa kahden korkean mäen välisessä notkelmassa. Pyyntikuopista läntisin sijaitsee noin 10 m päässä tiestä, notkelman eteläpuolisen rinteen yläosassa. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan 1,5-4 m ja syvyydeltään 0,2-0,9 m.
Sillasta etelään on kolme pientä lampea. Näistä eteläisimmän pohjosirannan pienessä niemessä on yksittäinen maakuoppa tai painanne, jonka halkaisja on noin 3 m ja syvyys 0,3 m. Kuoppa sijaitsee avoimella niemekkeellä, rannassa olevasta sähköpylväästä noin 17 m koilliseen. Kuopan keskelle tehdyssä koepistossa on havaittu huuhtoutumiskerros, mutta reunan kohdalla tällaista ei ole.

Mutajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vaskojoen suun itäpuolella olevan Mutajärven pohjoisimman osan itärannalla. Rannasta noin 170 m päässä on kolme tupasijaa, jotka on aikoinaan rakennettu matalalle kumpareelle. Paikka on melko tasaista, harvapuustoista mäntykangasta. Rakennuksenpohjien läheisyydessä kasvaa lisäksi katajaa muusta ympäristöstä poiketen. Maaperä on hiekkaa. Lähimpänä rantaa on 5,7 x 4 m kokoinen, suorakaiteen muotoinen, multapenkistä, kivistä ja hirrenjäänteistä muodostuva itä-länsisuuntainen kehä, jonka koillisnurkassa on ilmeisesti kiukaan tai piisin jäänteet. Tästä noin 14 m itään on vastaavanlainen rakennuksenpohja, kooltaan 2,8 x 2,8 m. Tästä edelleen 9 m kaakkoon on kolmas, hieman epämääräisempi rakennuksenpohja, jonka koko on 2 x 2 m.

Kotkajärvi itä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kotkajärven itäpuolella, sen keskikohdasta hieman etelään, noin 20-35 m päässä mutkittelevasta rannasta, matalahkon harjun ja rannan välissä, erittäin suojaisessa paikassa. Paikka on harjua lukuunottamatta melko tasaista, harvapuustoista mäntykangasta, maaperä on tasakoosteista hiekkaa. Rakennuksenpohja on noin 20 m päässä paikalle rakennetusta huvilasta. Rakennuksenpohja on neliömäinen, kooltaan 4,7 x 4,4 m, jonka keskellä on suuri, suorakaiteen muotoinen kivetty liesi.

Kotajärvi länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotajärven luoteisrannalla, järven ja Ivalo-Nellim -tien välissä, omakotitalon pihalla, rannasta noin 30 m päässä. Paikalla on kaksi ns. siuttavaarantyypin kivilatomusta eli liettä. Toinen latomuksista sijaitsee koiran juoksulangan alla, ja se oli paljastunut turpeen alta joitakin vuosia sitten. Latomus on 2 x 1,1 m kokoinen. Sen nurkalla kasvaa suuri mänty. Toinen latomuksista sijaitsee tästä 12 m lounaaseen. Tämän latomuksen koko on 1,6 x 0,9 m. Latomuksen ympäristö on lähes koskematon, mutta sen vieressä kasvaa kaksi nuorta koivua. Latomusten kivet ovat noin 20-30 cm kokoisia, päädyissä hieman suurempia.

Illeppijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee itärajan tuntumassa, Kontosjärven ja Illeppijärven välisen kannaksen koillispäässä ja kannaksesta koilliseen jatkuvalla kankaalla. Maasto on alueella tasaista, harvapuustoista mäntykangasta. Aiempien inventointien mukaan paikalla on 13 tai 14 pyyntikuoppaa, mutta vuoden 2011 inventoinnin perusteella pyyntikuoppia on ainakin 18. Pyyntikuoppajärjestelmä päättyy rajavyöhykkeeseen. Kuopat muodostavat kiilamaisen poikittaisjonon kahden pitkän, koillinen-lounas -suuntaisen kannasjakson välisellä kankaalla. Kuopat ovat neljässä eri ryhmässä. Paikalla on lisäksi kivinen, aidanpohjaa muistuttava rakenne.
Vuonna 2000 Valtonen on havainnut Illeppijärven koillispäässä kaksi pientä kuoppaa (raportin kuopat 10 ja 11), jotka kartan mukaan sijaitsevat aivan järven rannan tuntumassa. Näitä ei tarkastettu vuonna 2011.
Kontosjärven itäpää on kaareva hiekkarantainen lahti, jonka 0,5 - 1m korkeassa törmässä on merkkejä kivi- tai varhaismetallikautisesta asutuksesta: paikalta on löytynyt kiviesineen teelmä ja vesirajan tuntumassa on havaittu liesikiveysten jäännöksiä.

Pyhävaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Pyhävaara sijaitsee Muddusjärveen laskevan Kuttujoen varrella, lähellä Paatari- ja Solojärveä. Pyhävaara on korkea ja jyrkkärinteinen, soisesta joenvarresta selkeästi erottuva ja kauas näkyvä männikköinen vaara.
Fellmanin mukaan vielä vuoden 1830 paikkeilla vaaralla sijainnut seitakivi on myöhemmin hävitetty. Erään infomantin mukaan Pyhävaaran laella on neljän osittain maan alle jääneen kiven ryhmä, minkä luokse on tuotu Pyhävaaralle annetut uhrit. Pyhävaaran uhripaikan paikallistaminen vaatii kohteen laajamittaisen inventoinnin.
Kohde on inventoitu 2017, mutta uhripaikkaa ei tuolloin onnistuttu paikallistamaan.

Tievajärven polku (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee Muotkatunturien alueella, Peltojärven koillispäässä, järven pohjoispuolisella rinteellä, hiekkatievojen vieressä sijaisevalta Tievajärveltä Peltojokeen laskevan puron lounaispuolella. Peltojoen luoteisrantaa kulkevasta polusta erkanee ennen Peltojärven luusuaa rinnettä ylöspäin luoteeseen nouseva polku, joka vie ylös pienelle Tievajärvelle sieltä laskevan puron lounaisreunaa. Pyyntikuoppa sijaitsee ihan polun tuntumassa, jyrkähkössä rinteessä, noin puolimatkassa polkua Peltojoelta Tievajärvelle, noin 30 m päässä puron uomasta. Nimeä Tievajärvi ei esiinny kartoissa. Kuoppa on soikea, melko hyvin säilynyt ja näkyvissä maastossa. Kuopassa erottuu valli; valleilla kasvaa tunturikoivuja. Kuopan halkaisija on 4-5 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Pyyntikuoppa sijaitsee harvahkossa tunturikoivikossa, varvikon seassa. Se erottuu maastosta melko selvästi. Kuoppa on kaivettu melko hiekkaiseen maahan.

Tievajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Muotkatunturien alueella, Peltojärven luoteispuolella olevan pikkujärven (Tievajärvi, nimeä ei kartassa) rantatasanteella ja siitä Peltojokeen laskevan pikkupuron varrella, Peltojoen luusuasta noin 1 km pohjoiseen. Kuopparivi kulkee alarinteestä ensin puron vartta ylöspäin Tievajärven koillispäässä olevalle tasanteelle ja kääntyy puron varresta kohti järveä. Tievajärven koillispään tasanteella on leiripaikkoja, toinen järven rannassa ja toinen puron töyräällä. Rivissä on 13 kuoppaa. Maasto on hiekkapohjaista, erodoitunutta harvaa tunturikoivikkoa ja varvikkoa. Laajoja alueita paljasta hiekkaa näkyvissä ylätasanteella. Maastossa ja kuopissa on leiriytyjien jättämiä roskia.
Alarinteestä laskien kuopat ovat seuraavanlaiset:
Kuoppa 1: jyrkän rinteen yläpäässä, kohdassa missä rinne muuttuu tasanteeksi, polkua alhaalta tultaessa oikealla. Kuoppa on soikea, jyrkkäreunainen, halkaisijaltaan 4-5- metriä, syvyys 1,5 metriä. Kuopassa on vallit.
Kuoppa 2: edellisestä noin 22 metriä puron vartta ylöspäin, laakeampi kuin edellinen. Halkaisija 4-5 metriä, syvyys 1,2 metriä, vallillinen.
Kuoppa 3: edellisestä noin 27 metriä, purontöyrään korkeimmalla kohdalla, melko erodoitunut, soikea. Halkaisija 3-4 metriä, syvyys 0,6 metriä, vallillinen.
Kuoppa 4: edellisestä 11 metrin päässä, aivan purontöyrään reunalla, melko pahasti erodoitunut. Halkaisija 4-5 metriä, syvyys 1,2 metriä, heikko valli.
Kuoppa 5: edellisestä 30 metriä, hiekkamaahan kuluneen leiritasanteen reunalla. Kuoppa ja pienempi kaivanto. Halkaisija 3-4 metriä, syvyys 1,2 metriä, heikko valli.
Kuoppa 6: edellisestä 15 metriä, erodoitunut. Halkaisija 2-3 metriä, syvyys 1,2 metriä, heikko valli, valli vain osassa kuopan reunaa.
Kuoppa 7: edellisestä 15 metriä, selkeä ja soikea. Halkaisija 4-5 metriä, syvyys 1,5 metriä, selvä valli.
Kuoppa 8: edellisestä 6 metriä, pieni. Halkaisija 2-3 metriä, syvyys 1,2 metriä, heikko valli.
Kuoppa 9: edellisestä 9 metriä, ensimmäinen järven suuntaan kulkevassa rivin osassa, soikea ja syvä. Halkaisija 4-6 metriä, syvyys 1,6 metriä, heikko valli, polku rikkonut laitaa.
Kuoppa 10: edellisestä 6 metriä, iso, laakea ja kulunut. Halkaisija 4-6 metriä, syvyys 1,4 metriä, ei vallia, toinen laita sortunut.
Kuoppa 11: edellisestä 43 metriä järvelle päin, töyrään huipulla, selvä ja syvä, soikea. Halkaisija 4-6 metriä, syvyys 1,5 metriä, selvä valli.
Kuoppa 12: edellisestä 20 metriä, aivan rannan leiripaikan reunalla, kuluneempi kuin edellinen mutta iso. Halkaisija 4-6 metriä, syvyys 1,5 metriä, selvä valli.
Kuoppa 13: edellisestä 35 metriä, rannasta 15 metriä, tievalle nousevan törmän rinteellä, soikea. Halkaisija 4-5 metriä, syvyys 1,5 metriä, valli vain alarinteessä.

Peltojoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen peurahauta sijaitsee Muotkatunturien alueella, Peltojoen länsirannalla, Jeageloaivilta Muotkan Ruoktulle kulkevan merkityn polun vierellä, soisuneen lammen rantatasanteella, rinteellä ennen polun yhtymistä Peltojoen rantaa kulkevaan polkuun. Maasto on karua, hieman kumpuilevaa mäntykangasta, aluskasvillisuus varpua ja jäkäliä. Kuopan halkaisija on 5 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Kuoppa on laakea ja erodoitunut, eikä siinä erotu valleja.

Peltojoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Peurahaudat (2 kappaletta) sijaitsevat Muotkatunturien alueella, Peltojoen länsirannalla, Muotkan Ruoktulta tulevan polun länsipuolella, Peltojoen rantatasanteella, noin 1 km Muotkan Ruoktulta lounaaseen linnuntietä. Maasto on karua, hieman kumpuilevaa koivu- ja mäntykangasta, aluskasvillisuus varpua ja jäkäliä. Kuoppien halkaisija on 4-5 metriä ja syvyys 1-1,2 metriä. Kuopat ovat laakeita ja erosoituneita. Maaperä alueella on hiekkaista moreenia, ja kasvillisuus harvaa koivu-mäntykangasta.
Vuoden 2006 inventoinnissa havaittiin lisäksi yksi uusi pyyntikuoppa, joka sijaitsee
noin 75 metriä koilliseen aiemmin tunnetuista kuopista. Uusi pyyntikuoppa sijaitsee noin 127 metriä Bealdojohkasta länteen, matalan koilliseen viettävän hiekkaisen niemen kärjessä. Kuopan itä-, etelä- ja länsipuolella niemi laskee suohon. Pohjoispuolella maasto kohoaa aluksi melko loivasti, jyrketen noin 100 metrin päässä.
Pyyntikuoppa (x =7685060 y = 3492227 ) on pyöreä, halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja noin 0,8 metriä syvä. Kuoppa on kaivettu koilliseen loivasti viettävän rinteen tyveen, lähelle nykyisen suon reunaa. Rinteessä kuopan yläpuolella (etelässä/lounaassa) on nähtävissä heikko valli.
Noin 130 metriä pyyntikuopasta etelään löydettiin lisäksi kvartsi-iskos. Kvartsilöytö (x = 7684981 y= 3492221) tehtiin matalan, suosta nousevan hiekkakumpareen tasaiselta laelta, modernilta nuotiopaikalta, jossa maanpinta oli kulunut rikki. Kumpare laskee idässä, etelässä ja lounaassa suoraan suohon, samoin pohjoisessa. Länsi- ja luoteispuolella kumpare laskee loivemmin kohti niemenkärkeä, jossa pyyntikuoppa sijaitsee.

Termisvaara länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Suomen ja Norjan rajalla, Termisvaaran länsipuolella olevalla hiekkaterassilla, jyrkän mäen ja suomaisen purolaakson välissä. Paikalla on 21 pyyntikuoppaa, joista yksi on Suomen puolella. Alueella kasvaa tunturikoivua, vaivaiskoivua ja katajaa. Vuonna 2009 tehdyn ilmoituksen mukaan noin 350m etelään valtakunnarajalta on polun varressa ainakin kolme pyyntikuoppaa.

Elävälähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Lähde sijaitsee Kemin lentoasemarakennuksesta noin 0,8 km kaakkoon, ojaksi kuivuneen Väärä-Akkunuksen uoman eteläpuolella. Maasto on kankaan reunassa alavaa pensaikkoa. Kyseessä on aikanaan ollut kirkasvetinen, 3 x 4 metrin kokoinen lähde, josta paikkakuntalaiset ovat hakeneet lähdevettä. Lähdettä on pidetty muinaisena kastepaikkana ja vedellä uskotaan edelleenkin olevan parantava vaikutus.
Lähteen viereen on rakennettu 1975 pumppulaitos. Lähteestä tulee edelleen ylivirtauksena vettä, jota voi hakea pulloon juotavaksi. Lähde on pumppaamon rakentamisen myötä pienentynyt pieneksi luonnonojaksi. Lähteelle on rakennettu portaikko sekä lähteen vieressä on ollut penkki. Luonnonojana virtaavan lähteen reunoille on laitettu kiviä.

Vähä Kuivanuoro (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomus sijaitsee Vähä Kuivanuoron saaren keskivaiheilla, hakkuualueella. Latomus on osittain rikkoutunut ja hieman epämääräinen. Kyseessä saattaa olla esimerkiksi talonpohja tms. Korkeudesta päätelleen rakennelma on historialliselta ajalta.

Ruonavaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ruonavaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella. Vaaran korkein kohta kohoaa lähes 60 m mpy. Vuoden 1985 inventoinnin perusteella laen kivikossa on pyöreä, halkaisijaltaan 7,5 m ja syvyydeltään 1 m oleva kuoppa, jota ympäröivät 1,5-3,0 m leveät vallit. Jäännös on tulkittavissa asuinpaikkavalliksi. Kivikossa on lisäksi kolme kivikkokuoppaa, halkaisijaltaan 1 m ja syvyydeltään 0,5 m. Kivikossa on havaittu myös rikottuja kvartsikappaleita.
Ruonavaarasta on maininta jo vuodelta 1894 (SMYA XIV) Z. Castrenin Keminmaan stipendiaattimatkaan 1887 perustuen. Taivalkosken voimalatyömaan takia 1971 tehdyn inventoinnin mukaan paikalla todettiin 5-6 pienempää metrin-kahden suuruista kuoppa sekä 2 isompaa, 6-5 -metristä kuoppaa. Työn yhteydessä vaara-alueita koekaivettiin myös Ruonavaaralla, mutta lisävalaistusta rakenteisiin ei saatu. Tarkempia tietoja kaivauksista ei liene olemassa, joten on mahdollista, että myös kaivaukset ovat jättäneet jälkiä maastoon.

Laivasaari (1000003023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Enijärven itäosassa Lapalionniemen ja Taivallahdenniemen puolivälissäolevassa Laivasaaressa. Kyseessä on 100 m pitkä ja 20 m leveä, korkeahko ja karu saari, jonka maaperä on hiekkaista soraa. Paikalla on kaksi laakeaa kuopannetta, joista toinen on kooltaan 2 x 3 m ja toinen halkaisijaltaan 2,5 m. Syvyyttä niillä on 0,3-0,4 m. Ensin mainitun kuopanteen keskelle tehdystä koekuopasta on tavattu ainakin osin palaneita kiviä. Kuopanteiden eteläpuolelta, rantapenkalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja rantavedestä kvartsikaavin.

Enikongäs E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Enijärven Parvalahdesta Kullelampeen laskevan koskimaisen ja kivikkoisen joen varrella. Joki on eräänlainen pitkä köngäs, jonka rannalla on vanha Könkään erätalo. Könkään molemmat rannat ovat paikoin kivikkoista, mäntyä kasvavaa hiekkamoreenikangasta. Könkään itärannan harjannetta kulkee polku lammen rantaan, könkään suulla olevalle kuivahkolle kankaalle. Paikalla on havaittu palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Kullelammen pohjoisrannalta on löytynyt lisäksi mahdollinen kivetty liesi (kohde 334).

Pajuniemi (1000003131) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylisennivan salmen etelärannalla Pessalompolossa mt 923:n Tengeliöjonen sillasta n. 200 m luoteeseen viljelysmaassa.
Löydöt: tuura, kirveitä, hioin, teelmiä, KM 2270:14-15, KM 8326:17-20
Inv. A. Erä-Esko 1958, A. Piipari 1979-1980

Honkuri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pessalompolon luoteisrannalla, Honkurinniemellä, rannasta n. 300 m:n päässä, hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Löydöistä pääosa on niemen keskiosasta, noin 80 m korkeuskäyrän vaiheilta ja yläpuolelta Vuoden 1979-80 inventoinnissa ei pintahavaintoihin juuri ollut mahdollisuutta. Saadun tiedon mukaan oli noin 100 m etelään navetasta löydetty peltoa raivatessa kodanpohja sekä tulisija. Tällä paikalla oli inventoinnissa ojaleikkauksessa hiiltä. Hiililäikkiä havaittiin myös ympäristössä maanpinnan kuluneissa kohdissa, niemen kärjen huviloille johtavalla tieuralla.
Löydöt: kirveitä, tuuria, talttoja, hioin, teelmiä
Inv. A. Piipari 1979-1980

Hannukkalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Miekojärven eteläpään itärannalla hiekkapohjaisella viljelysmaalla. Paikalta kerrotaan löytyneen useita hukkaantuneita kiviesineitä, joista 4 on tallessa (KM 2270:16, 12533, Oulun yliopistossa 2 kiviesinettä). Paikalla on ollut Metsähallituksen virkatalo, jonka pohjoispuolelta oli 1900-luvun alussa peltoa raivattaessa löytynyt useita kiviesineitä ja liedensijoja. Vuoden 1979-80 inventoinnin aikana pelto oli ollut kesannolla jo vuosia. Löytöjen kohtalosta ei löytöajankohtana pikkupoikana ollut kertoja tiennyt, mutta luovutti 2 esinettä inventoijalle (Oulun yo:n esineet). Löytöpelto on virkatalosta 50 m pohjoiseen ja 50-100 m järvestä itään, ja löydöt ovat peräisin sen rannanpuoleisesta länsipäästä. Pelto on loivasti länteen laskeva ja maaperältään hiekansekaista multaa.
Noin 200 m etelään asuinpaikasta on myös Törmälän kivikautinen asuinpaikka. Näiden väliltä ei ole tietoja löydöistä, mutta alue on viljelemätöntä männikkökangasta, ja kyse voi olla laajemmasta yhtenäisestä asuinpaikasta (vrt. jälj. inv.-tiedot 2011).
2011 inventointi: 1979-80 tietojen perusteella kohde on merkitty Hannukkalanniemen talon tienoille. 2011 inventoinnissa koordinaattien osoittamalla paikalla todettiin olevan pieni pelto, joka on nurmella. Otollisempi kohta asuinpaikalle olisi Sainmaan rakennusten pohjoispuolinen pelto pari sataa metriä koordinaattipisteen eteläpuolella. Täällä on pellossa havaittavissa loiva rantamuodostelma 80-85 käyrien välissä. Väliin jäävä Metsähallitukselle kuuluva rantakaistale kasvaa 85 m käyrän yläpuolella noin 100-vuotiasta männikköä. Ranta kosteaa sekametsää. Hannukkalan niemen pohjoispuolella maasto on mäntyvaltaista kangasta, jossa rantaterassi erottuu hyvin 85 m tienoilla. Tästä alaspäin ranta on loiva, ja maasto kosteampaa. Maaston muotojen perusteella kohde tuskin on jatkunut tänne. Miekojärven ranta on Hannukkalanniemessä kivikkoinen.
Nurmella olevalle pellolle tehtiin useita koekuoppia eri korkeuksille. Ylimpien kuoppien maannos oli häiriintymätön. Alimmissa rikastumiskerroksen yläpuolella oli 30-40 cm paksuinen peltomultakerros. Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta ei havaittu. Hannukkalanniemen pohjoispuolinen Metsähallituksen omistama alue vaikutti maastonmuotojensa perusteella soveltumattomalta kivikautiseen asutukseen. Tänne ei myöskään koekuoppia tehty. Asuinpaikan sijainti ei selvinnyt tutkimuksissa.
Vuonna 2020 kohteen sijaintia tarkennettiin 28 koepistolla pellon ympäristöön, erityisesti pellon pohjoispuolelle metsämaalle. Koepistot tehtiin 10 m välein ja niistä löydettiin riittävästi viitteitä sille, että kohteen voidaan todeta olevan kivikautinen asuinpaikka. Koepistojen tulokset yhdistettynä 2011 inventoinnin tuloksiin osoittavat, että kyseessä on pienialainen ja lyhytikäinen kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikka rajautuu nykyisen pellon alueelle ja siitä mahdollisesti hieman pohjoiseen. Pellon etelä- ja itäpuolilla maaperä jyrkkenee ja kivikoituu nopeasti.

Ristioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Vietosen ja Liiankijärven välisen kannaksen länsiosassa hiekkapohjaisella viljelysmaalla.
Löydöt: talttoja, kiviesineiden katkelmia, useita hukkaantuneita esineitä
Inv. A. Erä-Esko 1964
Inv. A. Piipari 1979-1980

Hepo-Oja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 22 kilometriä itäkoilliseen Tengeliöjoen luoteisrannalla, Taipaleenojan sillasta noin 100 m länteen. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaava kiviesineiden löytöalue on noin 50 m levyinen hiekkaperäinen terassi 100 m Tengeliönjoesta, joen ja maantien 932 välissä. Tarkat löytöpaikat eivät ole selvillä. Inventoinnissa 1979 peltoalue oli niittynä ja pensaikkona. Perunapellosta noin 150 m joesta tavattiin kuitenkin kvartseja.
Löydöt koostuvat katkelmallisesta liuskekeihäänkärjestä, tuurista, kiviesineen teelmistä ja iskoksista (KM 7598:15-16, 8807:17-18, 11402:5-6). Noin 150 m lännempää Vähäkankaan tilalta on epämääräinen mahdollinen kiviesine (KM 36854). Sen löytöpaikka on joesta noin 30 m ja noin 100 m Vähäkankaan navetasta kaakkoon hiekkaisessa ruokamullassa, joka oli inventoinnin aikaan niittynä.

Kreivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Lohijärven koillisrannalla hiekkapohjaisessa pihapiirissä ja tilan rakennusten ja rannan välisellä viljelysmaalla.
Löydöt: kirveitä, tuuria, hioimia, teelmiä, kvartsia
Vuonna 1988 saadun tiedon mukaan Ison Lohijärven rantahiekasta olisi myös löytynyt tuura. Ilmeisesti löytöpaikka on leirikeskuksen rantahiekka.
Koekaiv. A-M. Tallgren 1911
Inv. A. Piipari 1979-1980

Tasala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 23 kilometriä koilliseen Tengeliönjoen Törmäslompolon pohjoisrannalla. Asuinpaikkahavaintoja on ainakin kahdelta alueelta: Tasalan talon pihapiiristä ja sen eteläpuolisilta pelloilta, tilan päärakennuksesta noin 250 metriä lounaaseen. Alueen laajuutta ei ole voitu tarkemmin määritellä.
Asuinpaikan pohjoisosan koordinaatti on p: 7373982, i: 3370935.
Löydöt: vasarakirves, tuuria, talttoja, hioimia, teelmiä, kvartsia, palanutta luuta

Lantto (1000003140) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Lohijärven koillisrannalla n. 100 m itään tilan päärakennuksesta hiekkapohjaisella viljelysmaalla.
Löydöt hukkaantunut kirves, purasin, tuuran katkelmia ym.
Tark. A-M- Tallgren 1911

Urroaivi lounas 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpäästä 5 km kaakkoon, Urroaivin lounaisrinteellä, Norjan rajasta 500-1000 m etäisyydellä. Paikalla on todettu 2004 kivikehiä, purnuja ja pyyntikuoppia. Kivikehät ovat pyöreitä tai suorakaiteen muotoisia ja vaihtelevat halkaisijaltaan 1 - 6 m. Kivikehät ja purnut on rakennettu Urroaivin lounaisrinteessä sijaitsevaan kivirakkaan. Urroaiville kulkee Pulmankijärven eteläpäästä opastettu polku.

Urroaivi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Urroaivin huipun eteläpuolisessa rinteessä 5 m etäisyydellä poroaidasta, joka sijaitsee valtakunnan rajalla. Paikalla on todettu 4 x 4,5 m -kokoinen, neliön muotoinen kivikehä, jonka vallit ovat noin 1 m paksuiset. Vallit on rakennettu noin 20 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Kivien muodostaman kehän syvyys on 50 cm.

Puollamvarri 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Luossavarrin Pulmankijokilaaksoon viettävällä luoteisrinteellä, Arolasta 800 m etelään pienen puron pohjoispuolisessa koivikkorinteessä. Paikalla on todettu 1999 ja 2004 inventoinneissa ainakin neljä pyyntikuoppaa. Kuopat ovat noin 1 m syvyisiä ja 2 m halkaisijaltaan olevia vallittomia kaivantoja. Paikalta on myös kvartsia.

Cearretsuolu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Purnu sijaitsee 16 metriä Utsjoki - Karigasniemi -maantien länsipuolella noin 1,8 kilometrin päässä Tenon sillalle johtavasta risteyksestä. Alueen maasto on osittain kivistä rakkaa ja osittain hiekkakuolpunaa. Purnun on halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 70 cm.
Kohde on nimetty Tenojoessa sijaitsevan, Norjalle kuuluvan Cearretsuolu-saaren mukaan, saari sijatsee noin 340 purnusta itään.

Vetsituvat (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vetsikkojoen suistoalueella Utsjoki - Nuorgam tien länsi puolella. Vetsitupien risteyksestä on kohteelle noin 45 m. Kohteessa on kivikellari, jonka sisämitat ovat 2 x 4 m. Kuopasta poistetut kivet muodostavat vallin, joka on noin 50 cm paksu, ja kuoppa on syvyydeltään 1 m. Valli on ladottu halkaisijaltaan 20 - 40 cm kokoisista kivistä. Kivet ovat turpeen peittämiä ja alueella kasvaa rehevä lehtomainen aluskasvillisuus sekä tunturikoivikkoa.

Poaresjohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vetsijoen suun pohjoispuolella, vanhaan jokiuomaan (Poaresjohka = Vanhajoki) jyrkästi laskevan törmän reunalla, 110 länsilounaaseen Nuorgamin maantien laidasta ja 780 m pohjoisluoteeseen Vetsijoen sillan pohjoispäästä. Poaresjohkan uoman ja Utsjoki - Nuorgam -maantien välisellä rinteellä on kolme kodanpohjaa, jotka sijaitsevat Tenon laakson törmän päällä. Kaksi niistä on noin 8 m päässä toisistaan. Kaksi kodanpohjaa on kooltaan 3 x 4 m ja yksi 4 x 7 m. Suuren kodanpohjan eteläpäässä on on 2 m halkaisijaltaan oleva puura. Painanteet ovat noin 60 cm syviä. Noin 4 m painanteiden itäpuolella kulkee raivattu sähkölinja. Maasto on tiheää tunturikoivikkoa ja suurimman painanteen länsipuolelta alkaa jyrkkä Tenoon laskeva rinne.
Kodanpohjista 80 m luoteeseen, saman terassin päällä, on suorakaiteen muotoinen talonpohja, joka ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.

Kenttämaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Annalan tilan maalla Vähä-Lohijärven pohjoisosan koillisrannalla. Asutun rantakankaan itäpäässä on pitkään käytössä ollut kivikautinen asuinpaikka (alue A), joka on osin kaivauksin tutkittu. Kohde sijaitsee Annalan tilan hiekkapohjaisella piha- ja viljelysmaalla. Kohteen länsipuolelta on tehty esinelöytöjä (104) sekä historiallisen ajan asuinpaikkaan viittaavia löytöjä kohteesta noin 450 metriä länsiluoteeseen (alue B) (ks. alakohteet).
Löytöinä alueelta on tuuria, talttoja, hioimia, teelmiä, kvartsia, epineoliittista keramiikkaa seklä historiallisen ajan löytöjä.

Báktegoatnilsavu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoki - Karigasniemi -maantien pohjoispuolella Guošnjárga-niemessä. Guošnjárgaan johtaa etelästä hiekkatie, jonka länsipuolella on Tenoon laskeva rinne. Rinteen puolivälissä on kivirakka, johon on rakennettu kaksi purnua. Purnujen kohdalla hiekkatien yli kulkee sähköjohto. Purnut näkyvät hiekkatielle, joihin on tieltä matkaa 15 m. Purnujen gps -pisteet ovat: 7764265/3488143 ja 7764274/3488139. Purnut ovat kooltaan 1 x 2 m ja niiden syvyys on 1 m.

Áilegasfeáskkir 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Utsjoen itärannalla, joen ja Ailigastunturin välissä sijaitsevalla terassilla, jonka läpi kulkee hiekkatie. Kohde sijaitsee noin 190 m Nuoragamin tiestä etelään hirsisen rivitalohuvilan pihalla. Pihamaalta löytyi kvartseja, liesi ja punaiseksi palanutta maata. Liedestä otettu gps -mittaus: 7758672/3501925. Pihalla on myös matala painanne, joka voi olla pihamaata tasattaessa osittain peittynyt asuinpainanne.

Áilegasfeáskkir 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Utsjoen itärannalla, Ailigastunturin ja joen välisellä terassilla noin 340 metriä Nuorgamin tiestä etelään. Kohteen yli kulkee hiekkatie ja löydöt on poimittu tien pinnasta. Kohteessa oli noin 30 metrin matkalla palaneita luita ja palaneita kiviä sekä kvartsiittia.

Kreivilä (1000003152) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksanvaaran juurella, Tengeliöjoen etelärannalla tilan pihapiirissä ja viljelysmaalla. Talon pohjoipuolisen pellon yläosasta on löytynyt taltta, tuura ja hioinkiven kappale. Pääosa löydöistä ja asuinpaikkahavainnoista keskittyvät talon tienoille eteläpuolisen jyrkemmän rinteen alapuolelle kangasmaan reunaan.

Áttásuolu 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Utsjoen itärannalla Suoppajärven (Suohpajávri) luusuassa. Asuinpaikan eteläpuolella joen rannassa on niemi, jonka pohjoisranta on hienoa hiekkaa. Kohteessa on 7 x 4 m suorakaiteen muotoinen asuinpainanne ja 2 m halkaisijaltaan oleva pyöreä painanne, sekä epävarma neliön muotoinen painanne. Painanteiden välissä on kulku-ura.

Oanehislattu 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Hyvin säilynyt kohde sijaitsee Utsjoen itärannalla Oanehislattun pohjoisrannasta 220 metriä pohjoiseen. Asuinpaikka on Utsjoen itärantaan pohjoisesta avautuvan lahden pohjukan tuntumassa. Asuinpaikalla on neljä noin 4 x 8 m suorakaiteen muotoista asumuspainannetta, joissa on 1 - 1, 5 m leveät vallit. Painanteiden syvyys on 40 cm. Asumuspainanteet muistuttavat kivikauden lopun asumuspainanteita, joita tunnetaan mm. Pohjois-Norjasta ja Kuolan niemimaalta. Paikalla on myös kolme pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on 3 m ja syvyys 1 m. Asumuspainanne 2 on ilmeisesti osittain tuhoutunut pyyntikuoppien kaivuussa. Vuoden 2021 tarkastuksen yhteydessä sen reunassa havaittiin kvartsi-iskoksia. Ks. alakohteet.

Maretpohki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on neljä pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat Utsjoen itärannalta Suolojavriin pistävän kapean niemen tyvessä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 1 m.

Helkku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaisee Vähä-Meltosjärven pohjoisrannalla Mäkiniemen tilan Helkku -nimisellä hiekkapohjaisella viljelysmaalla.
Löydöt koostuvat taltoista ja hukkaantuneista kiviesineistä sekä kvartsista. Pajuniemen-nimellä on tarkastuksessa 1982 talletettu kvartsi-iskoksia heti Helkun itäpuolelta.

Keärddosjavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on yksi pyyntikuoppa, joka sijaitsee 1 km Kevon luonnonpuistosta etelään, 20 m Utsjoelle menevän tien itäpuolella. Kuoppa on kooltaan 2 x 1,5 m ja syvyydeltään 60 cm. Kuopassa ei ole valleja.

Áhkojohguolbba (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteessa on yksi pyyntikuoppa, joka sijaitsee Outakosken kylän etelälaidalla Tenoon laskevan Áhkojohkan suiston eteläpuolella olevassa kuolpunassa. Kuopan itäpuolella 60 metrin päässä kulkee Utsjoki - Karigasniemi maantie. Kohteen eteläpuolella on suuri metsittynyt hiekkakuoppa ja alkuperäistä maastoa on vaikea hahmottaa. Kuoppa on halkaisijaltaan 2 m ja siinä on metrin vallit. Kuopan syvyys on 30 cm.

Gorretatája 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pääasiassa Vuolit Cuokkajávriin laskevan Gorretatájan eli Korretojan eteläpuolella, muuta pari pyyntikuoppa on myös ojan pohjoispuolella. Kohteesta on vuonna 2004 kartoitettu 14 pyyntikuoppaa. Vuonna 2014 pyyntikuoppia todettiin olevan 37 kappaletta. Kuoppajono on pohjoiskoillis-etelälounas-suuntainen, ja koillisosasta se kääntyy kohti luodetta Gorretatájan pohjoispuolelle. Pyyntikuoppien koko vaihtelee suuresti, ne ovat halkaisijaltaan 80 cm - 4 m kokoisia. Syvyyttä kuopilla on noin 30 - 130 cm välillä. Kuopissa ei juurikaan ole havaittavissa valleja.

Viercajohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Pulmankijärveen lännestä laskevan Viercajohkan (Jääräjoki) suulta noin 300 metriä pohjoiseen Pulmankijärven rannalla sijaitsevalla niityllä. Asuinpaikalla on 10 x 5 m ja 5 x 4 m -kokoiset, suorakaiteen muotoiset asumuksen pohjat, jotka erottuvat peltomaassa seinävalleistaan. Suuremmassa asumuksessa on liesikiveys nurkassa.

Bádjenjárga (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven pohjoispäässä noin 30 m etäisyydellä rannasta. Kohteen pohjoispuolitse kulkee puro, joka virtaa Pulmankijärveen Uhcit Viercajohkan ja Viercajohkan puolivälissä. Kohteessa on neliön muotoinen (5 x 5 m) rakennuksen pohja ja paikalla on perimätiedon mukaan valmistettu rautaa. Kohteen maasto on umpeen kasvanutta peltosarkaa ja kasvillisuus on erittäin tiheää pajukkoa ja tunturikoivikkoa.

Tenon lohituvat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen kuntakeskuksesta 2 km koilliseen sijaitsevan Kostejärven ja Tenon välisellä kannaksella. Tenon rantatöyräälle on rakennettu Tenon lohituvat -niminen mökkikylä ja kodanpohjat sijaitsevat rantamökkien pihapiirissä. Mökkie 7 ja 8 välissä on kolme liesikiveystä ja pyöreä kodanpohja ja mökistä 7 etelään noin 10 m on toinen pyöreä kodanpohja. Kodanpohjien halkaisija on noin 4 m.

Culloveaijohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi asumuksen pohjaa ja vallillinen kuoppa sekä kvartsi - iskosten löytöpaikka. Alue sijaitsee Outakosken kylän pohjoispuolitse Tenoon laskevan Culloveaijohkan pohjoisrannalla. Culloveaijohkan deltan pohjoisranta on alavaa soistunutta hiekkamaata, jossa on ilmeisesti vanha kenttä. Alueella havaittiin 7 x 5 m ja 5 x 5 m -kokoiset asumuksen pohjat ja 4 m halkaisijaltaan oleva pyöreä syvä kuoppa, jossa oli 1 m levyinen valli. Kentän pohjoispuolella on jyrkkä rinne, jonka päältä löytyi kvartsi - iskoksia tieltä, joka kulkee Outakosken hautausmaan takana.

Pajuniemi (1000003165) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vähä-Meltosjärven pohjoisrannalla rannasta n. 100 m:n päässä erottuvalla hiekkapohjaisella rantaterassilla, joka oli hiljattain raivattu viljelysmaaksi.
Asuinpaikka liittynee läheisesti kaakkoispuolella olevaan Helkun asuinpaikkaan (kohde Ylitornio 54)
Löydöt: kvartsikaavin ja -iskoksia
KM 21840:1-2

Niesalompolo, itä (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 300 m Niesalompolo-järvestä itään ja järveen laskevasta Pikkujärvenojasta n. 130 m pohjoiseen. Alue on harvakseltaan ohuita mäntyjä kasvavaa kuivaa kangasta. Loivan ja tasaisen männikkökumpareen ja kosteikon välisellä reuna-alueella sijaitsee kuvakelo, konttipuu sekä merkkipuu.
Ns. kuvakelo on kaatunut ja paikalta pois siirretty kelomänty, jossa on kaksi veistettyä ihmiskuviota rungon vastakkaisilla puolilla. Kuvat ovat sijainneet n. 0,5 m korkeudella, ja niiden korkeudet ovat 0,75 sekä 0,85 m ja maksimileveydet 0,25 ja 0,4 m. Hahmojen ääriviivat on veistetty puukolla tai kirveellä, ja kuvat esittävät ilmeisesti miestä ja naista. Kuvioiden keskelle on jätetty kaarnaa. Naiskuvio sijaitsee rungon WSW-puolella ja mieskuvio ENE-puolella. Kelon runko on ajoitettu dendrokronologisesti vuosiin 1647-1870 ja naiskuvion pinta vuoden 1830 tasolle. On kuitenkin myös mahdollista, että kuviot on veistetty vasta puun kuoltua. Vuoden 2014 kulttuuriperintöinventoinnissa kelon todettiin kaatuneen ja kuvioista toinen oli maata vasten. Vuoden 2016 kesällä kelon kuvio-osa siirrettiin Kolarin museon (Sieppijärvi) kokoelmiin.
N. 30 m kuvakelosta länteen, polun varressa on ns. konttimänty, jonka länsikylkeen n. 1,7 m korkeudelle on istutettu kaksi veistettyä puutappia n. 0,2 m etäisyydelle toisistaan. Tapit ovat paksuudeltaan n. 1,5-2 cm. Puun juuriosa on haljennut tai halkaistu, ja sen alaosassa oli hiiltymiä. Edellä kuvattujen kaltaisia puutappeja esiintyy metsäsaamelaisten poronlypsykaarteiden yhteydessä maitohyllyjen pidikkeinä.
N. 30 m kuvakelosta loivasti koilliseen sijaitsee ns. merkkipuu, eli kelo, johon noin 1,5 m korkeudelle on tehty kaiverruksia. Puun itäpuolella on pilkkaan kaiverrettu 25 cm korkea ja noin 10 cm leveä salmiakkikuviota muistuttava kuvio, josta jatkuu yläviistoon yksittäinen viiva. Eteläpuolella on puun kuoreen kaiverrettu "K". Puun luoteispuolella on kaksi ristikuviota. Puu on mahdollisesti iältään kahta muuta paljonkin nuorempi.

Roukoniemi (Iso-Vietonen) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Vietosen pohjoisrannalla Roukoniemen kärjessä. Asuinpaikka on osittain huuhtoutunut ja löytöjä on erotettu vesirajassa ja rantavedessä Pikkuroukoniemen ja Romakkalahden väliltä. Iso-Vietonen on säännöstelty järvi, jossa vedenpinnan korkeusvaihtelu on 3 m luokkaa. Asuinpaikan rannassa on 5-10 m levyinen hiekkaranta, jonka jälkeen maasto nousee 1-3 m sekametsämaaksi. Sisempänä on mäntymetsää. Inventoinnissa 1979 vesi oli poikkeuksellisen alhaalla ja löydöt saatiin vesirajasta. Järven rantaa oli inventointikertomuksen mukaan muokattu kaivinkoneilla noin ½ km matkalla, jolloin mahdollinen muinaisjäännös olisi tuhoutunut. Muokkausten sijaintitieto on epäselvä, mutta tarkoittanee Romakkalahden itärantaa. Niemen sisäosassa ja kauempana Romakkalahden pohjukasta olevat mahdolliset muinaisjäännökset ovat tallella. Havainnot asuinpaikasta rajoittuvat kuitenkin rantavyöhykkeeseen, joka inventointitietojen perusteella on pituudeltaan noin 600-700 m.
Löydöt: piinuolenkärki ja -kaavin, talttoja, tuuria, liuskekärjen katkelma, kvartsia (KM 14033:1, 20486, 20487:1-4, KM 36852:1-2).
Vuonna 2017 Roukoniemen tilalle (autiona 2017) ulottui sähkökaapelointihanke Jolmankoskelta, jonka linjauksen arkeologisen inventoinnin yhteydessä (rajatun laajan mj-alueen ulkopuolella) ei koekuopissa todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Purettavalla sähkön ilmajohdon linjalta todettiin aiemmin tuntematon hiilimiilu, joka on liitetty tähän kohteeseen (ks. alakohde).

Saunavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliöjoen luoteispuolella Ylitornin - Raanujärvi maantien (mt. 932) luoteisreunassa tasaisella hiekkakankaalla ja sorakuopan reunassa ja on osittain soranoton tuhoama. Löydöt koostuvat kvartseista (KM 14387:1-3 sekä 36948).

Korpi (1000003449) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde, historiallisen ajan asutusjäänteet, sijaitsee Haapakosken voimalasta n. 1 km pohjoiseen polkujen halkomassa metsämaassa, etelään laskevan vaaran kuivalla moreenikankaalla. Paikalla erottuu kivilatomuksia ja asumuksen sija.
Vanhat viljelysrauniot peltoineen sijaitsevat molemmin puolin Erkkilästä itään johtavaa
polkutietä, joka risteää mainitun harjanteen lakea etelään kulkevan polun kanssa. Paikalla on useita röykkiömäisiä viljelysraunioita, pyöreitä ja pitkänomaisia, sekä näiden yhteydessä
kivettömiä raivattuja peltoaloja Lisäksi paikalla on rakennusjäännökseksi tulkittava jäänne.
Karkean arvion mukaan jäännökset peittävät noin 50 x 50 metrisen alan. Muutamia peltoraunioita on myös tästä 500-600 metriä pohjoisluoteeseen Korven talon
itäpuolisessa rinteessä.
Rovan laelta n. 150m NNW on iso kivi tai kalliokumpare, jossa kiven päällä on kaksi karhun tassua muistuttavaa koloa, jotka tulkittiin luonnollisiksi. Tämän pohjoispuolella on kookas kvartsipitoinen kivi. Heti Rovan laen itäpuolella olevassa maakivessä on Museovirastoon 1987 tulleen ilmoituksen mukaan kruunumerkki. Kyse on ilmeisesti on luonnollisen lohkeamisen ja kiviaineksen epätasaisen kulumisen tuloksena syntynyt kruunumainen kuvio (n. 80 x 50 cm) kiven itään laskevalta päällyssyrjällä.
Inventoinnissa 2017 alueella todettiin 4 (5?) viljelyröykkiötä, kiviaita ja maakellari (mitat n. 5 x 5 m, kuoppa 2,5 x 2 m ja syvyys > 1 m, vallin korkeus 0,4 – 0,6 m). Raivatun viljelypellon mitat ovat 80 – 60 m. Kohteesta 160 m pohjoiseen on autioituneen Rovanperän 1800-luvun talon paikka (keltainen neliö, nro 37; alueella on nykyään konehalleja ym.). Kyseessä on ilmeisesti Rovanperän talon pellosta

Närkki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 21 ja maantien 930 risteyksestä noin 140 m kaakkoon, paikallistien itäpuolella, "kyläkummun" hiekkaisella lounaisrinteellä. Tien tekeminen ja muu rakentaminen näyttävät tuhonneen suuren osan kohteesta.
Valtatieltä 21 kaakkoon johtavan paikallistien koillispuolelta oli 1981 inventoinnin yhteydessä tavattu asuinpaikkamerkkejä noin aarin alalta. Paikallistien eteläpuolelle on joitakin vuosia ennen 2001 inventointia rakennettu uusi talo, jonne oli tuolloin tehty vesijohto- tms. kaivanto lähes suoraan pohjoisesta, ilmeisesti aivan aiemman havaintopaikan länsireunaa viistäen. Muuten alue on säilynyt entisellään Tarkastuksen yhteydessä paikalta ei 2001 tavattu asuinpaikasta kertovia jälkiä. Aiempi löytöalue oli heinää kasvavana joutomaana.
Vuoden 2017 inventoinnin yhteydessä kohteen arvioitiin säilyneen ainoastaan paikallistien koillispuolella n.60 m pitkänä ja 15 m leveänä nauhana, pääosin 55 m korkeuskäyrän alapuolella. Koillisrajana on melko karkea kivikko. Maaperän, topografian ja aikaisempien havaintojen perusteella asuinpaikka on jatkunut etelään ja länteen VT 4:n länsilaidalle saakka. Inventoinnin havainnot, 4 tulisijan jäännökset ja runsaasti palanutta kiviä sekä kvartsia vain 15 m pitkässä tienleikkauksessa viittaavat merkittävään asuinpaikkaan.

Kinnunen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksan länsirinteellä rautatien leikkauksen itäreunalla ja pienen hiekkakuopan laidassa, Aavasaksan asemasta 300 m pohjoiseen. Rautatien itäpuolisessa leikkauksessa on havaittavissa kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä arviolta 100 m matkalta.

Aavasaksa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, asuinpaikka ja kuopparyhmä - sijaitsee Aavasaksan länsirinteellä sorakuoppaan koillisesta pistävällä "niemekkeellä". Tämän itäreunassa on terassi, jolla vuonna 1981 todettiin kvartsi- ja kivilaji-iskoksia sekä palanutta luuta noin 50 m matkalla. Lisäksi havaittiin yhdeksän kuopan muodostama kuopparivi, joita pidettiin mahdollisina asuinkuoppina, ehkä kodanpohjina. Hiekanotto näyttää tuhonneen suuren osan kohteesta. Inventoinnissa 2001 ei löytöjä havaittu, mutta tuolloin kahdessa ryhmässä havaitut kuopat (6 kuoppaa niemekkeen tyvessä, 3 tästä pohjoiseen) tulkittiin koepistojen perusteella tuoreehkoiksi, mahdollisiksi maaperä tarkastuskuopiksi. Ne ovat 1 - 1,5 m halkaisijaltaan ja 30 - 40 cm syviä.
Hiekkakuopan eteläpuolella lienee jäännös asuinpaikan osasta (kohde Aavasaksa 2).

Kuusikkorova (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Raanujärven ja Palolompolon välisessä maastossa, maantie 83 :n pohjoispuolella ja Kuusikkorovan koillispäässä sorakuopan kaakkoisreunassa. Soranotto on tuhonnut suuren osan kohteesta.
Kohteella tehtiin kenttätutkimuksia vuonna 2000. Tutkimuksissa alue kartoitettiin, sinne kaivettiin koekuoppia ja alueelta otettiin näytteitä erilaisia analyysejä varten. Hiekkakuopan koillisosan reunoilta löydettiin kvartsikeskittymä sekä palanutta luuta. Tämän löytöalueen lounaispuolelta, terassin eteläreunalla ja rinteessä havaittiin lisäksi kolme painannetta. Kaksi painanteista sijaitsi pitkittäin terassin yläreunalla. Molemmat olivat pitkänomaisia ja syyvydeltään noin 15 senttimetriä. Painanteen numero 1 laajuus oli noin 4 x 1,5 metriä valleineen. Painanne numero 2 oli puolestaan kooltaan 2 x 1 metriä. Painanteista kolmas oli suurin; sen laajuus oli noin 7 x 5 metriä ja syvyys 0.2 - 1,5 metriä. Painanteeseen kuuluva valli oli selkeä etenkin sen etelälounaisella reunalla.
Alempaa hiekkakuopan eteläpuolelta, edellisistä runsaan 85 metrin etäisyydellä, löytyi toinen kolmen vallittoman painanteen muodostama ryhmä (painanteet numerot 4-6). Painanteiden muodot vaihtelivat pitkänsoikeasta pyöreään niiden ympärysmittojen ollessa 2-3 metriä ja syvyyksien 0,2 - 0,3 metriä. Painanteista läntisin (numero 4) oli vahingoittunut jatkuvan yliajamisen seurauksena.
Koekaivauksessa havaittiin painanteen 1 olleen ainakin osin viimeaikaisen ihmistoiminnan kohteena. Painanteiden 2 ja 3 esihistoriallisuus on myös epävarmaa, vaikka painanteen 2 tuntumaan tehdystä koekuopasta löydettiinkin kaksi mahdollista kivilajiesineen katkelmaa sekä yksi kivilajikaavin. Alueelle tehdyissä koekuopissa havaittiin punertava maakerros, joka lienee palamisesta aiheutunut. Lähes kaikki koekuopat olivat löydöttömiä. Esihistoriallinen ihmisvaikutus näyttäisi keskittyvän alueella lähinnä terassin eteläiselle reunalle ilmeisen muinaisrannan tuntumaan, sillä pohjoisimman koekuopan viitteet kulttuurikerroksista olivat vähäisimmät.

Aukimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Meltosjärven itäpuolella Aukimaan kappelista 230 m lounaaseen, Mt 932:n halkaisemalla männikkökankaalla tien molemmilla puolilla. Tien rakentaminen on tuhonnut suuren osan asuinpaikasta.
Löydöt: merkkejä tulenpidosta, hukkaantunut taltta, kvartsia, KM 21353
Tark. M. Torvinen 1981

Konttavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vähä-Meltosjärven lounaispuolella viljelystiellä niittyalueen reunassa pienellä moreenikumpareella.
Löydöt: kvartsikaavin, kvartsi- ja kivilaji -iskoksia KM 21354:1-3
Tark. M. Torvinen 1981

Takaharju (1000003465) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka tai kätkö, sijaitsee Vähä-Meltosjärven lounaisrannasta n. 500 m:n päässä Takaharju -nimisellä hiekkamultaisella viljelysmaalla.
Löydöt: mv. Matti Konttavaaran maatöissä keräämiä tuuria, talttoja ja kirveitä (KM 21308:1-15) sekä Markku Torvisen vuonna 1982 tarkastuksen yhteydessä löytämiä kiviesineiden katkelmia ja kvartsi-iskoksia (KM 36925:1-5).

Hakkarinsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia muutamia kvartsi-iskoksia todettiin tarkastuksessa 1981 Sinettä - Raanujärvi -maantien reunassa tien pohjoispuolella sijaitsevan sorakuopan
kaakkoisreunassa metsäautotiellä. Tien kohdalla on ohut pintakasvillisuuskerros - jäkälä ja harva kanervikko - kulunut pois, joten havaintomahdollisuudet olivat kohtalaisen hyvät kuten myöskin muutaman metrin päässä olevan sorakuopan profiilissa.
Kvartsien löytöpaikasta n. 10m koilliseen näkyi tien pinnassa pienistä kivistä koottu, liedeltä näyttävä kiveys, halkaisijaltaan alle 1 m. Siinä kivet olivat jonkin verran murentuneet, mutta varsinaisia palojälkiä ei näkynyt. Sorakuopan profiilissa ei erottunut kulttuurikerrosta
eikä muitakaan asuinpaikkamerkkejä. Maaperä on löytökohdassa karkeaa, hieman kivistä hiekkaa. Maasto on männikköä kasvavaa kangasta ja rinne viettää kaakkoon.
Löytöpaikka sijaitsee Sinettä - Pello -tiestä eroavan Aavasaksalle vievän tien haarasta 3 km itään.
Löydöt: liesikiveys, kvartsia, KM 21359

Aavasaksanvaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Aavasaksanvaaran pohjoisrinteessä n. 200 m Kreivin tilan päärakennuksesta lounaaseen. Paikalla on suuri kvartsiesiintymä, josta lohkottuja eri suuruisia kappaleita näkyy louhoskohdalla runsaasti.
Aavasaksan pohjoisrinteessä on Eino Tamelanderin vuonna 1919 saaman tiedon mukaan vihertävällä maalilla tehtyjä kuvioita. Näissä on ollut ainakin vuosiluku 1714 sekä kolme vaakunaa. Maalausta ei tuolloin tarkastettu ja niiden sijainti on epäselvä.

Rajala (1000003468) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Meltosharjun luoteisreunassa Rajalan tilan viljelysmaalla, välittömästi saunarakennuksen länsipuolisella alueella.
Löydöt: liuskekapplaita, hioin, kivilaji- ja kvartsi-iskoksia, esineitä, maaomistajalla taltta, hukkaantuneita (?) esineitä, palanutta luuta ym. kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä löytöjä KM 21839:1-7
Tark. M. Torvinen 1981

Romakkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pellon kaakkoisosassa, noin kilometrin Ylitornion rajalta luoteeseen, Raanujärven luoteisosan, Vuoskunlahden etelärannalla. Asuinpaikka on Romakkaojan suusta n. 300 m itäkaakkoon, hiekkamultaisella viljelysmaalla.
Löydöt koostuvat kirveestä, taltoista sekä liuske- ja kvartsi-iskoksista (KM 18409, 18414:1-3, 25613:1-2).

Keimiöniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Keimiöniemi on pohjois-eteläsuuntainen, n. 2,5 km pitkä ja noin 1 km leveä niemi Jerisjärven pohjoisrannalla. Niemen eteläosassa maaperä on kivistä moreenia ja kasvillisuus mäntyvaltaista sekametsää. Niemen lounaisosassa on Keimiöniemen tila, jonka pohjoispuolella kohde sijaitsee.
Kohde on aivan entisen pellon ja metsän rajalla olevalla tasaisella kankaalla n. 80 m päässä lännessä olevasta Jerisjärven rannasta. Metsä alkaa paikalta viettää loivasti kohti rantaa. Maaperä on varsin kivistä moreenia. Puusto koostuu suurehkoista männyistä, kuusista ja koivuista ja aluskasvillisuus mustikkavaltaisesta varvikosta. Paikan eteläpuolella ollut entinen pelto on nykyään omakotitalon pihapiiriä, jota käytetään maanviljelysvälineistön sijoituspaikkana. Talo sijaitsee kohteelta n. 50 m etelään.
Vuoden 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala löysi Keimiöniemen lounaislaidalta 7 x 6 x 2,5 m kokoisen ylöspäin suippenevan kivilohkareen, jonka hän uskoi olevan seitakivi. Kiveen nojaa siitä lohjennut kappale, joka muodostaa sen kaakkoispuolelle onkalon. Onkaloa lienee Oksalan mukaan käytetty uhraamiseen. Kivi on osin sammalpeitteinen. Aivan kiven pohjoispuolella kulkee polku Keimiöniemen kalakentän eteläpäähän.
Aarne Äyräpää mainitsee Keimiöniemen yhtenä Muoniossa tunnetuista seitapaikoista. Tarkempaa kuvausta itse seidasta Äyräpää ei esitä, mutta Oksalan löytämä lohkare lienee loogisin vaihtoehto seidaksi Keimiöniemellä. Vuoden 2004 inventoinnissa paikan koordinaatit mitattiin GPS-laitteella ja siitä otettiin muutama valokuva. Oksalan tulkinta seitakivestä lienee perusteltu; kivi on ainoa niemellä havaittu selkeästi ympäristöstään poikkeava luonnonmuodostuma. Vuoden 2008 tarkastuksessa puolestaan viitataan mahdollisuuteen, että seita on voinut jäädä niemen uudemman asutuksen tuhoamaksi.

Kalliorova (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Junkirova on n. 1,5 km laajuinen vaara n. 8,5 km Muonion kirkolta itään. Vaaran osin avokalliota oleva loivasti kumpuileva laki kohoaa korkeimmillaan n. 337,5 m merenpinnan yläpuolella. Laella kasvaa harvakseltaan nuorehkoja mäntyjä ja sen aluskasvillisuus koostuu puolukka- ja variksenmarjavaltaisesta varvikosta ja jäkälistä. Avokalliota on näkyvissä pienehköinä laikkuina ympäri vaaran lakea. Lisäksi laella on runsaasti irtokiviä, joiden koko vaihtelee 20 cm:stä reiluun metriin.
Kohde sijaitsee laen luoteisosassa n. 315 m korkeudella merenpinnasta. Paikalta on matkaa Junkirovan laella etelässä sijaitsevaan pieneen lampeen n. 250 m ja luoteispuolella kulkevaan metsäautotiehen n. 300 m. Aivan kohteen länsilounaispuolella on pieni suolampare.
Paikalla on 5 x 4 x 2 m kokoinen kivilohkare, joka on osittain irronnut kalliosta. Luoteisnurkaltaan kivi tukeutuu kallioon ja kaakkoisnurkaltaan irtokiveen. Lohkareen alle jää tyhjä tila, jonka korkeus on itälaidalla n. 30-50 cm. Länsilaidalla onkalo supistuu matalaksi aukoksi. Kivi muistuttaa hyvin paljon Lauri W. Pääkkösen kuvailua:"Lapin seita neljällä aluskivellä. Samanlainen Kalliorovassa 5 km Muonion kirkolta itäänkäsin" (Pääkkönen 1901). Junkirovan kivilohkareen alla on kahden aluskiven lisäksi pari suurempaa kiveä, joihin lohkare ei tosin tukeudu, mutta nämä ovat ilmeisesti loput Pääkkösen mainitsemista neljästä aluskivestä. Lisäksi Aarne Äyräpää mainitsee Kalliorovan seitapaikkana (Äyräpää 1931:245). Junkirovaa, jonka päällä on laajalti avokalliota, on ilmeisesti aikaisemmin kutsuttu Kalliorovaksi. Nykyisillä kartoilla Kalliorova -nimistä paikkaa ei enää mainita.
Kivilohkareen alla oleva tyhjä tila lienee ollut käytössä uhraamistarkoituksessa. Jäänteitä uhrilahjoista ei siellä kuitenkaan havaittu. Kiven alta saatiin havaintoja vaaleasta tahnamaisesta maasta, mikä saattaisi olla jäännöksenä orgaanisperäisistä uhrilahjoista. Todennäköisesti maaperän koostumus on muodostunut kiven alla majailleiden eläinten jätösten vaikutuksesta.
Kohteen sijainti tarkastettiin 2004 inventoinnissa. Aikaisemmassa vuoden 1995 inventoinnissa sen arveltiin sijaitsevan länsipuolisella Kalkinrovalla. Kivi näkyy harvan puuston vuoksi varsin pitkälle.
Vuoden 2008 tarkastuksessa arvioitiin vaaran alueella olevan useita aiempiin seitakuvauksiin sopivia kiviä, joten seidan paikantamisen edellytyksenä ovat lisätutkimukset kuten fosfaattianalyysit.

Toras-Sieppi leirintäalue (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Toras-Siepin leirintäalue sijaitsee Toras-Sieppi -järven koillisosassa olevan Torasniemen etelä- ja lounaisrannalla. Torasniemen maaperä on suhteellisen vähäkivistä hiekkamoreenia. Järvestä loivapiirteisenä nousevalla niemellä kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena puolukkavaltaista varvikkoa, sammalta ja jäkälää. Niemen eteläosassa on leirintäalueen rakennuksia ja keskiosassa matkailuautojen pysäköintialue. Muinaisjäännösryhmä sijoittuu ympäri leirintäaluetta.
Toras-Siepin leirintäalueelta on inventoinneissa 1989 ja 1995 löytynyt muutamia kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä havaittu kaksi kuopannetta, jotka ovat todennäköisimmin hyvin vanhoja pyyntikuoppia. 2004 inventoinnin arviona ainakin osa alueella tavattavista kvartseista saattaa olla peräisin alueelle tuodusta murskeesta. Kuitenkin osa löydöistä ja kohteen topografia viittaavat paikalla olevaan esihistorialliseen asuinpaikkaan. Alueella sijaitsee myös kolme suurta tervahautaa.
Epämääräisten kivikautisten asuinpaikkamerkkien takia kohteesta löytynyt kvartsiaineisto tulisi uudelleen tarkastaa.

Laukupuolijänkkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäskeron retkeilyreitin varrella, Äkäsjärven eteläpään itäpuolella, n. 600 m järven länsipuolella olevan Ruonajoen suulta kaakkoon. Retkeilypolku tekee paikalla itäkoilliseen kääntyvän mutkan n. 230 m etäisyydellä järvestä. Polku ylittää pienen jänkien ympäröimän hiekkakumpareen. Kumpareella kasvaa harvakseltaan suuria mäntyjä. Aluskasvillisuus on puolukkavaltaista varvikkoa. Kohde sijaitsee kumpareen laella n. 5-20 m polusta itään. Kumpareen pohjois- ja luoteislaidalla on kolme halkaisijaltaan alle 10 m laajaa hiekkakuoppaa.
1995 inventoinnissa Hilkka Oksala havaitsi paikalla neljä matalahkoa kuoppaa, jotka tulkittiin asumuspainanteiksi. 2004 inventoinnissa kuoppien muinaisjäännöstyyppiä korjattiin paikalla tehtyjen havaintojen perusteella. Yhdestäkään kuoppaan tai sellaisen läheisyyteen tehdystä koepistosta ei saatu asumiseen viittaavia merkkejä. Kuoppien sijainti suhteessa alueen topografiaan ei ole tyypillinen asumuspainanteille. Kuopat ovat myös liian pienikokoisia asumuspainanteiksi. Ne vaikuttavat ennemminkin pyyntikuopilta. Yhdessäkään kuopassa ei havaittu selkeää vallia. 2004 inventoinnin yhteydessä kuoppiin tehdyissä koepistoissa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros, joen kuopat eivät voi olla kovin nuoria.
Kohde sijaitsee Äkäsjoen varren luonnonsuojelualueella. Tiedot pyyntikuopista on lisätty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle. Kohteesta n. 350 m koilliseen löytyi lähes vastaavalta paikalta kaksi samankaltaista pyyntikuoppaa (kts. kohde Äkäskeron reitti 6).
Inventointi 2015: Gps-mittaus kuudesta pyyntikuopasta. Kertomuksessa ei ole kuoppien koordinaattitietoa, mutta ne on merkitty kartalle.

Laukupuolijänkkä 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäskeron retkeilyreitin varrella, Äkäsjärven eteläpään itäpuolella, n. 700 m itään järven länsipuolella sijaitsevan Ruonajoen suulta. Paikalla retkeilypolku kulkee pienen jänkien ympäröimän hiekkakumpareen yli n. 400 m etäisyydellä järven rannasta. Polku risteää n. 150 m kumpareelta pohjoiseen kohti Äkäsjärven rantaa. Kohde sijaitsee polun länsipuolella. Paikalla kasvaa harvaa havumetsää sekä aluskasvillisuutena puolukkavaltaista varvikkoa.
Alueella on yhteensä viisi pyyntikuoppaa ja yksi suorakaiteen muotoinen liesi 400 m matkalla.
Inventointi 2015: gps-mittaus kolmesta kuopasta.

Sappisalmi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Äkäsjärven kapeassa eteläpäässä olevan Sappisalmen pohjoispuolella on järven itärannalla moreenikumpareen muodostama, n. kilometrin pituinen niemeke. Kohde sijaitsee niemekkeen pohjoisosassa, n. kilometrin Sappisalmesta pohjoiseen ja n. kilometrin Soukanniemestä etelään. Niemekkeen pohjoisreunalla on halkaisijaltaan n. 150 m laaja tasanne, jonka maaperä on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa harvahkoa havumetsää, aluskavillisuutena on jäkälää, sammalta, puolukkaa ja variksenmarjaa. Tasanteen pohjois-, itä- ja keskiosisa on eri-ikäisiä soranottokuoppia. Kohteen eteläpuolelta alkaa turpeenottoalue, jonka itälaidalla on vanha aitta. Aitalle johtaa polku pohjoispuolella sijaitsevalta Mäki-Kokon tilalta. Aitalta kulkee polku tasanteen pohjoisreunan pienelle hiekkarannalle.
Kohde koostuu kivikautisesta asuinpaikasta sekä viidestä pyyntikuopasta. 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala havaitsi paikalla useita painanteita, jotka hän tulkitsi asumuspainanteiksi, pyynti- ja asuinpaikkakuopiksi. 2004 inventoinnissa suuri osa kuopista todettiin vanhoiksi soranottokuopiksi. Oksala oli myös tulkinnut pari suurempaa sorakuoppaa tervahaudoiksi. 2004 inventoinnissa tasanteelle ja sen järven puoleiselle reunalle tehtiin useita koepistoja. Vuonna 2004 inventoinnissa selvitetyt tiedot asuinpaikasta ja pyyntikuopista löytyvät alakohteista.

Kivenlahti (lounas) 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee n. 70 m Äkäsjärven Kivenlahden etelärannasta lounaaseen sijaitsevalla pienellä, kivisellä moreenikumpareella. Kumpare on halkaisijaltaan n. 25 m ja se kohoaa ympäröiviä jänkiä n. 5 m korkeammalle. Paikalla kasvaa harvakseltaan mäntyjä, aluskasvillisuutena on sammalta, puolukkaa ja variksenmarjaa. Kumpareen eteläpuolelle johtaa polku n. 300 m lännessä sijaitsevalta valtatieltä nro 940.
Paikalla on soikeahko kuoppa, joka on kooltaan n. 7 x 5 m ja syvyydeltään n. yhden metrin. 1995 inventoinnissa kuoppa tulkittiin asumuspainanteeksi ja sen kaakkoispuolella oleva viiden kiven keskittymän liedeksi. Lisäksi kohteen eteläpuolella kulkevan polun leikkauksessa oli havaittu punamullaksi tulkittua värjäymää. Vuoden 2004 inventoinnissa punamultaa ei havaittu ja liedeksi tulkitut kivet määritettiin palamattomiksi. Hiukan epämääräinen kuoppa vaikuttaa lähinnä pyyntikuopalta. Kohteesta pohjoiseen, Kivenlahden länsipuolella, tunnetaan useita pyyntikuoppakohteita. Kohde on merkitty Maanmittauslaitoksen digitaaliselle peruskartalle pyyntikuoppana.
Paikan tarkastuksessa vuonna 2010 kuopan reunaan tehdyssä koepistossa saattoi havaita paitsi pinnan huuhtoutumiskerroksen, myös heikkoa alkuperäistä huuhtoutumiskerrosta, joten kuoppaa ei voi pitää luontaisena. Asumuspainanne se ei ole. Se on varsin kivisessä maaperässä.

Kivenlahti SW 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven Kivenlahden länsipuolella olevan rinteen eteläpäässä sijaitsevalla tasanteella. Tasanteen länsilaidalla, n. 60 m etäisyydellä järven rannasta sijaitsee peruskartalle merkitty tervahauta. Kohde sijaitsee tervahaudan eteläpuolella. Paikalla kasvaa nuorehkoja mäntyjä ja sen aluskasvillisuutena on sammalta ja puolukkavaltaista varvikkoa. Maaperä alueella on moreenia. Tervahaudan yli kulkee pohjois-eteläsuunnassa puhelinlinja.
Pyyntikuoppa sijaitsee tervahaudasta n. 20 m etelään. Pyöreä kuoppa on halkaisijaltaan n. 5 m ja syvyydeltään n. 70 cm. Kuoppa on muodoltaan loivapiirteinen ja suppilomainen ja se on peitetty karsintajätteillä. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros.
1995 inventoinnissa Hilkka Oksala tulkitsi kuopan asumuspainanteeksi. 2004 inventoinnissa se todettiin pyyntikuopaksi. Läheinen tervahauta sijaitsee pisteessä pkoo=7529862, ikoo=3377126. Kohteesta reilut 200 m eteläkaakkoon ja 350 m pohjoiseen tunnetaan pyyntikuoppakohteita.

Kivenlahti SW 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven Kivenlahden länsipuolella kohoavan hiekkakumpareen päällä. Paikalla risteilee useita mökkiteitä Kivenlahden rantaan. Maaperä halkaisijaltaan 40 m laajalla kumpareella on karkeaa hiekkaa. Paikalla kasvaa nuorehkoja mäntyjä sekä aluskasvillisuutena jäkälää, sammalta ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Kohde koostuu neljästä pyyntikuopasta ja parista pienemmästä epämääräisestä kuopasta. 1995 inventoinnissa Hilkka Oksala talletti paikalta löytöinä kaksi ilmeisesti luonnollista kivenkappaletta (KM 29507:1 "mahdollinen tuuran teelmä ja ehkä kaapimena käytetty, mahdollisesti iskemättömän kvartsin kappale"). 2004 inventoinnissa kaikissa kuopissa havaittiin maakairanäytteessä paksuhko huuhtoutumiskerros. Kuopat ovat loivapiirteisiä ja suppilomaisia. Kohteen läheisyydestä tunnetaan useita pyyntikuoppakohteita. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Leustolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven Leustolahden pohjukasta n. 500 m lounaaseen. Maaperä alueella on kivistä moreenia. Paikalla kasvaa harvakseltaan suuria mäntyjä, aluskasvillisuutena on jäkälää, sammalta ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa. Hilkka Oksala totesi paikalla olevalla tasanteella sijaitsevan n. 1,3 x 0,8 m laajuisen, reilusta kymmenestä kivestä koostuvan kehämäisen rakenteen. Kiveys tulkittiin kotaliedeksi. Toinen epämääräisempi liesi löytyi edellisestä n. 9,5 m koilliseen. 2004 inventoinnissa selkeämmässä kivirakenteessa ei havaittu koepistossa palamisen merkkejä, mutta rakenteensa puolesta se sopi em. tulkintaan. Toista, epämääräisempää kiveystä ei löytynyt. Alue soveltuu topografialtaan leiriytymiseen.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Ympäristön puusto oli hakattu ja maaperä äestetty, mutta itse kohteen ympärille oli jätetty koskematon suojavyöhyke. Äestetyllä alueella käveltiin, mutta sieltä ei tavattu esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Itse tulisijaksi tulkittu kiveys todettiin epämääräiseksi ja todennäköisesti täysin luonnolliseksi.

Kolvalahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjärven Kolvanlahden pohjoisrannalla kohoavalla tasanteella. Maaperä alueella on varsin kivistä moreenia ja paikalla kasvaa sekametsää. Aluskasvillisuutena on sammalta ja mustikkavaltaista varvikkoa.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa. Hilkka Oksala havaitsi paikalla kiven- ja maansekaisen vallin, joka on kooltaan n. 4 x 2 m ja korkeudeltaan n. 90 cm. Vallin molemmin puolin kulkee kaksi sitä hieman lyhyempää ojaa, joiden leveys on n. 60 cm ja syvyys n. 40 cm. Sekä valli että ojat erottuvat maastossa jyrkkäpiirteisinä ja selkeärajaisina. 2004 inventoinnissa vallia tutkittiin maaperäkairalla ja toiseen ojista tehtiin pieni koepisto. Vallin kivinen maa-aines on hyvin sekoittunut ja ojissa on havaittavissa hienohkossa hiekassa selkeä huuhtoutumiskerros. Valli liittynee johonkin historiallisen ajan rakennukseen tai sortuneeseen maakellariin. Paikkaan liittyy perimätietoa 1800-luvun tukkikämpästä.

Nivunkijärvi NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nivunkijärven luoteispäässä olevan lahden etelärannalla kohoavalla moreeninyppylällä. Kumpareen päällä kulkee peruskarttaan merkitty polku, joka johtaa kaakkoon Nivunkijoen suuhun. Kohde sijaitsee harjanteen laella aivan polun koillispuolella. Paikalla kasvaa kuusivaltaista sekametsää, aluskasvillisuutena on sammalta, jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa. Hilkka Oksala havaitsi paikalla soikeahkon kuopan, joka on kooltaan n. 4 x 2,5 m ja syvyydeltään n. 50 cm. Kuopan laitoja kiertävät matalat vallit ja se on melko loivapiirteinen ja pohjaltaan suppilomainen. 2004 inventoinnissa kuoppaa tutkittiin koepistoin ja kairaamalla. Sen laidoilla havaittiin hiekkaa ja pohjalla paksun turpeen alla suuria kiviä. Sekä kuopan pohjalle että valliin kaivetuissa koepistoissa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa vaikuttaa pyyntikuopalta.
Vuoden 2011 inventoinnissa kuopan havaitseminen tuotti hieman ongelmia, mutta kuvauksen kaltainen kuoppa havaittiin koordinaattipisteestä noin 10 metriä kaakkoon. Kuopan tulkitseminen pyyntikuopaksi on suhteellisen hataralla pohjalla. Havaitun kuopan ETRS-TM35FIN tasokoordinaatit ovat N:7527029 E: 371833

Särkilahti (1000006530) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven Särkilahdesta n. 200 m lounaaseen sijaitsevalla harjanteella, joka on laajuudeltaan n. 600 x 200 m. Maaperä alueella on soraista hiekkamoreenia. Kavillisuudeltaan harjanne on kuivaa mäntykangasta, aluskasveina on sammalta, jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa. Kankaan läpi kulkee pituussuunnassa metsäautotie, joka risteää Särkilahden pohjukassa sijaitsevalle kesäasunnolle. Harjanne nousee n. 10 m Jerisjärven pinnan yläpuolelle.
Paikalta löytyi 1994 sähkölinjalta ukkosenjohdattimen kaivutöissä tuuran kärkikatkelma. Hilkka Oksala tarkasti löytöpaikan inventoinnissa 1995 ja löysi sen ympäristöstä seitsemän kuoppaa ja historiallisen ajan talonpohjan. Lisäksi hän hahmotti läheisestä tuulenkaadosta lieden jäännökset ja poimi tieltä kvartseja (KM 29514:1-10). Kohde tulkittiin kivikautiseksi asuinpaikaksi sekä pyynti- tai asuinpaikkakuopiksi. 2004 inventoinnissa kuopat vaikuttivat selkeästi pyyntikuopilta ja kvartsilöydöt osoittautuivat epäilyttäviksi. Liettä ei hahmotettu lainkaan. Talonpohja oli Oksalan kuvaileman kaltainen.
Metsäautotielle on tuotu irtosoraa, joten kaikki 1995 inventoinnissa tieltä ja ojanpenkoilta poimitut kvartsit lienevät sepelikvartsia. Tuuran löytöpaikalta löytyneet kvartsit lienevät luontaisia. Lahes kaikissa pyyntikuopissa oli hahmotettavissa matala valli. Kuoppia tutkittiin 2004 inventoinnissa maaperäkairalla ja koepistoin. Kaikissa oli havaittavissa selkeä huuhtoutumiskerros. Kuopat muodostavat n. 50 m pitkän koillis-lounaissuuntaisen pyyntijärjestelmän harjanteen laen poikki. Jokunen kuoppa saattaa olla tuhoutunut metsäautotietä perustettaessa. Tiedot tuuran löytöpaikasta ja rakenteista on lisättu rekisterin alakohteet -välilehdelle.

Hietaranta (1000006536) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven länsirannalla, Hietarannan pohjoisosassa, n. 140 m etäisyydellä rannasta sijaitsevan pienen moreenikumpareen pohjoisreunalla. Paikalle johtaa tasanteen itälaitaa seuraileva metsäautotie. Maaperä kumpareella on hyvin kivistä. Paikalla kasvaa harvakseltaan suuria mäntyjä, aluskasvillisuutena on jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa. Hilkka Oksala havaitsi paikalla pitkänomaisen, matalan ja hieman epämääräisen kuopanteen, jossa erottuu matalat vallit. Kuoppa on kooltaan n. 6 x 3,5 m ja syvyydeltään n. 40 cm. Kuoppa on kaivettu rinteen myötäisesti. 2004 inventoinnissa kuoppaa tutkittiin koepistoin. Sen pohjalla havaittiin paljon rapautuneita kiviä ja erityisesti sen itäpäässä oli vahva huuhtoutumiskerros. Kuoppa on tulkittu hyvin maatuneeksi pyyntikuopaksi.
Vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin. Tässä yhteydessä paikallinen isäntä kertoi kuopan olevan kyläläisten käyttämä jätteenpolttokuoppa.

Heinäniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven länsipuolella olevan Ulkuvaaran alarinteellä, n. 800 m kaakkoon vaaran laesta, n. 500 m etäisyydellä järven rannasta. Maaperä alueella on kivistä moreenitasannetta ja paikalla kasvaa harvakseltaan mäntyjä. Aluskasvillisuus on jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Kohde tarkastettiin 1995 ja 2004 inventoinneissa paikallisen asukkaan opastuksella. Paikalla on 12 kivestä muodostuva kehämäinen liesirakennelma, joka on kooltaan n. 1 x 0,8 m. Kivet ovat halkaisijaltaan n. 5-20 cm ja ne pilkottavat maasta n. viiden sentin korkeuteen. Kivet ovat osin jäkälän ja sammalen peitossa. Rakennelma muistuttaa kehämäistä kotaliettä.
Kohteesta n. 20 m etelään on toinen mahdollinen, osittain tuhoutunut liesikiveys (pkoo=7538062, ikoo=3376233). Kiveys on hyvin epämääräinen ja mahdollisesti luontainen.

Heinäniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jerisjärven länsipuolella olevan Ulkuvaaran loivalla alarinteellä n. 700 m kaakkoon vaaran laesta. Maasto alueella on kumpuilevaa, kivistä moreenikangasta. Paikalla kasvaa harvakseltaan mäntyjä ja aluskasvillisuutena on jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa. Maasto alueella on varsin kuivaa, mutta alempana rinteessä esiintyy pieniä soistuvia alueita.
Kohde tarkastettiin 1995 inventoinnissa paikallisen asukkaan opastuksella. Hilkka Oksala havaitsi paikalla kaksoislieden ja pienen kuopanteen. 2004 inventoinnissa paikalla havaittiin nelikulmainen tulisija, joka erottuu maastossa n. 1 x 0,5 m laajana kivikehänä. Kehän sisäpuolella ja läheisyydessä tuntuu kiviä yhteensä n. 1,5 x 1 m laajalla alueella. Tulisija koostuu kymmenestä halkaisijaltaan n. 20-30 cm kivestä ja se erottuu ympäristöstään selkeästi. Rakenne on osin sammalen peitossa.
Paikallisen asukkaan mukaan alueella on poltettu tervaa vielä 1900-luvun alussa. Rakenne saattaa liittyä tähän toimintaan. Nykyään alue on etupäässä porolaitumena.

Kotilahti (1000006550) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven Isosaaren luoteisosassa olevalla metsäkankaalla. Paikalla kasvaa kuusivaltaista metsää jonka aluskasvillisuutena on mustikkavaltaista varvikkoa. Maaperä alueella on moreenia.
Kohde tarkastettiin 1995 ja 2004 inventoinneissa. Kankaan keskiosassa, n. 350 m kaakkoon Kotilahden tilasta on neljä pyyntikuoppaa. Niihin tehdyissä koepistoissa havaittiin paksuhko huuhtoutumiskerros. Osaa kuoppien reunoja kiersi matalahko valli. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Luonnonhoitometsä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven Isosaaren pohjoisosassa olevan Kokkosenpalo -nimisen kankaan laella. N. 500 x 300 m laajan kankaan laen maaperä on moreenia. Paikalla kasvaa havumetsää ja aluskasvillisuutena on mustikkavaltaista varvikkoa. Kankaan pohjoispuolella sijaitsee Jerisjärven ranta ja etelässä maasto jatkuu alavampana sekametsäkankaana.
Kohde sijaitsee kankaan laen itäosassa, n. 400 m etelään Jerisjärven rannasta. Kohde tarkastettiin 1995 ja 2004 inventoinneissa. Paikalla sijaitsee yhteensä yhdeksän pyyntikuopaan n. 60 x 40 m laajalla aluella. Kuoppia on tutkittu maaperäkairalla ja koepistoin. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Vintturinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat Jerisjärven pohjoislaidalla sijaitsevalla Vintturinniemellä. Paikalla on länteen antava, n. 350 m pituinen hiekkaranta. Kahden metrin korkuisen rantavallin päällä on loivasti järveen viettävä tasanne, mikä jyrkkenee kauempana järvestä kohti koillista. Kohteet sijaitsevat hiekkarannan keskiosissa sekä Vintturinlahden pohjukan itäpuolella. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntyvaltaista sekametsää, aluskasvillisuutena on sammalta, jäkälää sekä mustikka- ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Muinaisjäännösryhmä koostuu kivikautisesta asuinpaikasta, historiallisen ajan talonpohjasta, kuopasta ja tervahaudasta. Kohde sijaitsee kansallispuistossa. Tiedot eri muinaisjäännöksistä on kirjattu rekisterin alakohteet -välilehdelle.

Lompolorova (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Olosjärven lounaispuolella olevalla hiekkaisella mäntykankaalla, järven rannasta n. 300 m lounaaseen. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa ja paikalla kasvaa harvahkoa, jäkäläpohjaista mäntymetsää.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa. Hilkka Oksala totesi paikalla sijaitsevan kuopan ja asumuspainanteeksi tulkitun matalahkon painauman. 2004 inventoinnissa kohdetta tutkittiin koepistoin ja kuoppa todettiin pyyntikuopaksi ja matalahko painanne luonnonmuodostumaksi. Pyyntikuoppa on kooltaan n. 4,5 x 3,5 m ja syvyydeltään n. 50 cm. Sen reunoilla erottuu matalahkot vallit. Koepistoissa loivapiirteisen kuopan pohjalla ja valleissa havaittiin paksuhko huuhtoutumiskerros.
2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Koordinaattipisteen kohdalta todettiin matala ja epämääräinen painauma, joka ilmeisesti on Krapun mainitsema pyyntikuoppa. Muita selviä kuoppia alueelta ei tavattu.

Särkijärvi (1000006609) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Särkijärven koilliskulmassa olevan lahden luoteisrannalla Passisenniemen ja lahden pohjukassa olevan suon välissä. Paikalla on hiekkapohjainen tasanne, jolla kasvaa suurehkoja mäntyjä ja jonka aluskasvillisuutena kasvaa jäkälää ja puolukkavaltaista varvikkoa.
Rantavallin päältä, n. 60 m pitkältä vyöhykkeeltä, kolmesta löytökeskittymästä, löytyi 2004 inventoinnissa runsaasti kvartsi-iskoksia. Suurin osa löydöistä jätettiin paikalleen. Löytöjen yhteydessä havaittiin muutamia palaneita kiviä, jotka saattavat kuitenkin liittyä paikalla sijaitseviin moderneihin nuotiopaikkoihin.

Leustovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pienellä hiekkakumpareella Äkäsjärven länsipuolella kulkevalta maantieltä nro 940 n. 35 m itään. Paikalla kasvaa nuorehkoja mäntyjä ja aluskasvillisuutena on jäkälää, sammalta, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kumpareen laella, n. 8 m etäisyydellä toisistaan, sijaitsee kaksi pyyntikuoppa, joissa on myös modernin kaivelun merkkejä. Pohjoisempi kuopista on kooltaan n. 5 x 3 m ja syvyydeltään n. 30 cm. Kuopan keskellä erottuu n. 2 x 0,5 m laaja ja 30 cm syvä teräväreunainen, moderni kaivanto. Kuopan laidoilla erottuu n. 20 cm korkeat vallit. Kuoppaan modernin kaivannon ulkopuolelle kaivetussa koepistossa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Eteläisempi kuopista on halkaisijaltaan n. 3,5 m ja syvyydeltään n. 40 cm. Kuoppaan kaivetussa koepistossa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros ja sen keskellä oli myös modernin kaivelun merkkejä.

Tornion vanha asemakaava-alue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tornion kaupunki perustettiin Tornionjoen suuhun Suensaarelle vuonna 1621. Paikalla oli markkinapaikka jo keskiajalla. Kaupungin vanha alue sijaitsee suurin piirtein Kauppakadun, Välikadun, Hallituskadun, Jääkärinkadun ja Kirkkokadun välisellä alueella. Keskikatu on kaupungin vanha pääkatu. Tori on sijainnut Keskikadun ja Porthaninkadun risteyksen paikkeilla. Edelleen käytössä oleva, 1680-luvulla rakennettu puukirkko on sijainnut alun perin rakennetun kaupunkialueen ulkopuolella.
Kaupungin isoavihaa vanhemmat säilyneet kaupunkiarkeologiset kulttuurikerrokset ovat muinaismuistolain rauhoittamia. Museovirasto teki vuonna 2000 Tornion kaupunkiarkeologisen inventoinnin, jossa määriteltiin, millä tonteilla muinaismuistolain rauhoittamat kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti säilyneet. Kaupunkialueella on tehty kymmenkunta arkeologista kaivausta.

Luttojoki Kansallispuisto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saariselän laskettelurinteistä 0,5 km koilliseen, Urho Kekkosen kansallispuiston alueella, Luttojoen etelärannalla. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta, jossa kulkee kansallispuiston huoltotie.
Jokirannasta jyrkästi kohoavan terassin päältä, huoltotien pohjoisreunasta, on todettu 2005 kaksi pyyntikuoppaa (2 x 2 x 1 m), joista toinen on myöhemmin täytetty kivilohkareilla. Kuopat on ajoitettu sijainnin ja morfologisten piirteiden perusteella kivikautisiksi.
2013 inventoinnissa alueelta löydettiin vielä kaksi pyyntikuoppaa (kuopat 3-4, jotka raportissa ovat pyyntikuoppina 1-2).

Luttojoki Kansallispuisto 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuiston alueella, Luttojoen etelärannalla. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekansekaista soraharjua, jossa kulkee kansallispuiston huoltotie.
Jokirannan ja huoltotien välistä on 2005 todettu yksittäinen pyyntikuoppa (3 x 2 x alle 1 m). Kuoppa on 150 m lounaaseen sijaitsevaa kahta kuoppaa matalampi ja sijaitsee niitä alemmalla terassilla. Jäännös on ajoitettu kivi-tai varhaismetallikautiseksi.

Syrminiemi Vuopajanniemi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Mutusjärven Syrminiemen koillispäässä, Vuopajanniemestä 1,5 km lounaaseen. Maasto on tasaista mäntykangasta. Paikalta on todettu 4-6 nelisivuista latomusta rannan suuntaisessa rivissä.

Pavdvuonâ (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven Rovaniemeen johtavalla maakannaksella Pautuvuonon länsipuolella. Alue on harvaa koivikkoa kasvavaa hiekkakangasta. Kohteessa on havaittu yksittäinen kuopanne, joka on tulkittu pyyntikuopaksi. On mahdollista, että lähimaastossa on muitakin kuoppia. Kuoppa saattaa kuulua samaan järjestelmään kuin 350 metrin päässä sijaitsevassa kohteessa Paahumjävri (mjreki 148010402) havaitut kuopat.

Siimmâtluohtâ 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven Rovaniemeen johtavalla maakannaksella Siimmâtluohtân (kartassa Siimmagluokta) ja Paahumjävrin välissä. Kohteessa on havaittu yksittäinen kuopanne, joka tulkittiin pyyntikuopaksi. Mahdollisia muita kuoppia ei ole etsitty.

Koðoluohtâ (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee koivua kasvavalla hiekkakankaalla Iijärven Kutulahden pohjukassa, noin 20–100 metriä rannasta. Paikalla on tasalakinen hiekkaniemeke, joka idässä rajautuu soiseen kosteikkonotkelmaan ja pohjoisessa ja luoteessa rantaa kohti laskeutuvaan törmään. Notkelman pohjalla virtaa Kutulahteen laskeva puro. Havaitut muinaisjäännökset sijaitsevat niemekkeen päällä.
Paikalla on havaittu kotasija sekä 11 kuoppaa, jotka tulkittiin pyyntikuopiksi. Kotasijan ympäristössä hiekkakankaalla tehtiin lisäksi havaintoja punaiseksi palaneesta hiekasta, joka saattaa viitata tulenpitoon. Kohdetta idässä rajaavan puronotkelman itäpuolella sijaitsee Nickulin ja Näkkäläjärven 1958 kartoittama pyyntikuoppakohde Luassanjohka ja voidaan pitää todennäköisenä, että nämä kaksi kuoppakohdetta liittyvät toisiinsa.
Kotasija on pyyntikuopista hieman erillään, noin 30 metrin päässä lähimmästä kuopasta. Kota on ollut muodoltaan kahdeksankulmainen tai pyöreä. Valli erottuu vain heikosti. Sisähalkaisija kodassa on ollut noin 4 metriä. Kotasijan keskellä on 120 x 80 cm umpikivinen liesilatomus. Pyyntikuopat on kaivettu ketjuksi viistosti niemekkeen poikki luode-kaakko-suuntaiseen jonoon. Jotkut kuopista ovat hyvin lähekkäin ja vaikuttaa siltä, että niitä on kaivattu useampaan otteeseen. Osa kuopista on matalia ja mahdollisesti uusia kaivettaessa täyttyneitä. Pohjoisimmat kuopista ovat aivan Kutulahdelta Iijärven Rovaniemeen kulkevan polun vieressä. Selkeiden kuoppien halkaisija vaihtelee 2,5–4 metrin välillä ja syvyys 0,6–1,5 metrin välillä. Epämääräisemmät kuopat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 metriä ja syvyydeltään noin 0,3 metriä.

Luttojoki Laanilan tutkimusalue 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saariselällä Iisakkipään Luttojoen etelänpuoleisella rinteellä, jokirannasta 100 m ja Saariselän laskettelukeskuksen rinneravintolasta 60 m kaakkoon. Maasto on mäntyä kasvavaa jyrkkää tunturirinnettä, jonka maaperä on hiekansekaista soraa. Paikalla on lohkaremaisista kivistä kasattu röykkiö (1 x 1 x 0,75 cm), jossa on pystyyn nostettu silmäkivi. Kyseessä on ilmeisesti Piponiuksen valtausmerkki 1870-luvulta.
Kohteeseen liittyy Luttojoki/Piponiuksen valtaus (1000023195), jossa on jäljellä vielä valtauksen kolme muuta kivipyykkiä.

Könkäänvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen Marraskosken länsipuolella, Könkäänvaaran koillisrinteellä, maantieltä länteen johtavan ja Marrasjoen ylittävän hiekkatien eteläpuolella, laajalla hiekanottoalueella. Könkäävaaranvaaran koillisrinteissä on laajoja hiekanottoalueita. Rinteessä erottuu vanhoja rantaterasseja. Maasto on mäntyvaltaista kangasmetsää.
Paikalta on 1987-1989 inventoinnissa otettu talteen kvartsia. Laajalta hiekanottoalueelta 100 m länsiluoteeseen, voimajohtolinjan alta kuoritusta maanpinnasta on otettu talteen kvartsia ja palanutta luuta 2006 inventoinnissa, jolloin kohde on varmistunut asuinpaikaksi. Löytöalue on noin 30 x 30 m, mutta asuinpaikka voi topografian perusteella olla huomattavasti laajempikin.

Rämiäjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Salmivaaran ja Sallan keskustan välisestä tiestä 1,142 km etelään ja sähkölinjan aukosta 60 m etelään. Maasto on Rämiäjängän eteläreunaa, jonka maaperä on hiekkakuolpunaa. Pyyntikuopan länsipuolelta, kahden metrin etäisyydeltä kuopasta kulkee metsäautotie, jonka länsipuolella on tukkikämpän jäännökset ja pihapiiri. Pyyntikuoppa on pyöreä ja vallillinen, tosin kuopan länsireunaa on mahdollisesti täytetty tien teon yhteydessä. Kuopan halkaisija on 2 m ja syvyys 1 m. Kuopan keskellä kasvaa pieniä katajia ja ympäröivä maasto on jäkälää kasvavaa mäntymetsää.

Karastinniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Yli-Kitkan ja Soudunjärven välisen salmen eteläpuolisen niemen itäpäässä. Paikalla on yksi mahdollinen pyyntikuoppa Niemen talosta luoteeseen sekä kaksi asuinpaikkaan viittaavaa löytöä talon itäpuolella. Talosta 300 m koilliseen tunnetaan irtolöytö. Löydöt taltta (hukattu), kvartsia (KM 29990:1-3)

Törmä (1000008459) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalta löytöinä taltta, reikäkivi (hukattu) ja kvartsia.

Ala-Suolijärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Posion kirkosta n. 26,5 km pohjoisluoteeseen. Ala-Suolijärven Koiraselän etelärannan tuntumassa Haravalahden suulla olevalla saarella on vanha kesähautapaikka ja mahdollinen pyyntikuoppa.

Haapasaari (1000008462) (Hautapaikat)
Historiallinen; Posion kirkosta n. 17,5 km pohjoiseen. Luksuan eteläpuolella olevassa Yli-Suolijärven Haapasaaressa on vanha kesähautapaikka. Se sijaitsee saaren eteläisemmän harjanteen laella.

Pyöreäselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Posion kirkosta n. 16 km pohjoiseen, Yli-Suolijärven Parassimonsaaren itäisimmässä niemessä. Kapean niemen korkeimmalla kohdalla on ainakin neljä kuoppaa.

Siltinginjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Livojärven Pyörreselän itärannalla, Siltinginjoen suun eteläpuolisella kankaalla. Paikalta on löytöinä kvartsia.

Pyörreselänsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Livojärven itäisen Pyörreselän kaakkoisrannan tuntumassa olevalla Pyörreselänsaarella on 2 - 4 kuoppaa.

Hirsisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Livojärven itäosassa olevan Autioselän eteläpuolella. Hirsisalmen luoteisrannalla, niemen kärjessä olevasta mökistä 100 m koilliseen on asuinpaikan merkkejä 80 m matkalla. Löytöinä paikalta liuskehioin ja kvartsia.

Livojärvi Ruumissaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Posion kirkosta n. 15,5 km kaakkoon, Livojärven Autioselän kaakkoisosassa. Hirsisalmen koillispuolisella saarella on yksi kuoppa. Paikalta on myös vähäisiä merkkejä asuinpaikasta
Löydöt: kvartsia

Ukkosensalmensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven Autioselän pohjoisrannalla. Ukkosenniemen ja sen länsipuolisen laajemman rantakankaan välissä, rantasoiden ympäröimällä saarekkeella on yksi kuoppa.

Ukkosensaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Livojärven Autioselän ja Pyörreselän välisen saaren itäpäässä on yksi kuoppa. Saaren länsirannalta on kvartsilöytö.

Yli-Kitka Ruumissaari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Yli-Kitkan Ruumiselällä olevalla saarella on kuoppia ja mahdollinen kesähautapaikka.

Kylmälahdensaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Murtoselän länsirannalla. Jumiskon Räpsynkanavan sillasta 750 m kaakkoon kapean kannaksen pohjoisrantaan yhdistämän saaren laella on useita kuoppia.
Löytöinä kvartsia.

Jaakkimonlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jaakkimonniemen länsipuolella. Asuinpaikka on Jaakkimonlammen länsirannan puolimaissa olevalla niemellä sijaitsevan mökin pihapiissä. Paikalta on löytöinä kvartsia.

Putikanperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven keskiosan pohjoisrannalla. Alueella on kaksi kuoppaa, jotka sijaitsevat Putikanperän länsirannalla olevasta mökistä pohjoiseen ja lounaaseen runsaan 150 m päässä toisistaan

Mäntyniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven keskiosassa Säikänsalmen pohjoisrannalla. Pitkän hiekkasäikän tyvessä, tien itäpuolella kioskipaikan kohdalla on kolme kuoppaa.

Äimäperä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaukuanjärven pohjoisosassa. Äimäperän länsirannalla, Äimäjoen suun eteläpuolella on asuinpaikkajäännöksiä 300 m matkalla. Alueella on myös kolme kuoppaa, joista yksi tien länsipuolella. Löytöinä paikalta kvartsia. Asuinpaikka on järvenrannan osalta eroosioherkkää rantatörmää.
Kohteessa ei todettu muutoksia eikä havaittu pintalöytöjä vuoden 2010 inventoinnissa eikä vuoden 2020 tarkastuksessa.

Äimäperä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteen entinen nimi Äimäperä 4 (yhdistettiin kohteeseen Äimäperä 2).
Kivikautinen asuinpaikka sekä seitsemän pyyntikuoppaa sijaitsevat Kaukuanjärven Äimäperän pohjoisrannalla. Asuinpaikka ja kolme kuopista sijaitsevat järven ja lammen välisen kannaksen tyvessä. Kannaksen keskipaikkeilla 300 m itään olevassa alanteessa on viisi kuoppaa. Löytöinä on kvartsia ja palanutta luuta sekä palaneiden kivien kappaleita.
Vuoden 2010 inventoinnissa asuinpaikkalöytöjä, kvartsia ja palanutta luuta, todettiin alueen läpi kulkevan hiekkatien molempien ojien pientareilta, etenkin lännessä olevan hiekkakuopan ja risteyksen puolesta välistä. Alueelta löydettiin kolme kvartsikaavinta, neljä kvartsi-iskosta ja 8 kappaletta palanutta luuta. Alueen mäntymetsä oli juuri hakattu ja lisäksi äestetty.
Paikalta löydetyistä palaneista nisäkkään luista saatiin radiohiiliajoitus 8990-8590 CalBP (Ua-41329).
Vuoden 2020 tarkastuksessa palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja palaneen kiven kappaleita havaittiin rantatörmässä ja rannan läheisyydessä (ks. alakohteet). Tarkastuksen jälkeen Äimäperä 2 ja 4 yhdistettiin yhdeksi alueeksi Äimäperä 2.

Autiolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaukuanjärven pohjoisrannalla Kurkiperän suulla niemessä olevan lammen lounaisrannalla on yksi kuoppa.

Kypäräsaari (1000008483) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posionjärven länsirannalla. Asuinpaikan merkit ovat lähellä kankaan pohjoiskärkeä, äestetyllä alueella tien molemmin puolin. Näiden kohdalla itärinteessä on yksi kuoppa ja tästä itään on vielä kodanpohja tms.

Norkko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posionjärven länsirannalla. Kypäräsaaren pohjoispuolisella kankaalla, kahden harjanteen välisellä alanteella metsätien itäpuolella on yksi kuoppa.

Lapinniemi (1000008485) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kulojärven jakavan laajan niemen itärannan Lapinniemen harjanteilla on ainakin 5 - 6 kuoppaa 200 x 200 m alueella. Paikalta on myös kvartsia. Kohteesta kaakkoon olevassa laajan niemen kärjessä on mahdollinen lappalaisten asuinpaikka.

Kokkoperänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulojärven Kokkoperän pohjoispuolella. Asuinpaikan merkit ovat rantaan johtavalta tieltä 30 m rantatörmästä. Kuopat ovat tästä itään, yksi koilliseen haarautuvan polun molemmilla puolilla.

Akanarot 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posionjärven Aartoselän kaakkoispuolella. Asuinpaikkaan viittaavia havaintoja on Syrjälehtoon vievästä tiestä 50 m pohjoiseen. Löytoinä paikalta punamultanokareita.

Akanarot 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Posion kirkosta 9 km luoteeseen, Posionjärven Aartoselän kaakkoispuolella. Asuinpaikkaan viittaavia havaintoja Syrjälehtoon vievältä tieltä 200 m etelään hiekkakuopan alueelta.
Löydöt: punamultanokareita (KM 30100)
Inv. 1994 Kotivuori.

Iljanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posionjärven Aartoselästä kaakkoon. Kuoppa sijaitsee Syrjälehdon kaakkoispuolella pellon, sen eteläpuolisen hiekkakuopan itäpään ja teiden rajaamalla alueella.

Jaakkimonselkä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jaakkimon-selän saaressa. Hirmulansaaren länsipään pohjoispuolisen saaren laella on neljä kuoppaa.

Korkeaniemenaho (Kiviperänniemi) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiviperän ja sen itäpuolisen Oivanjärven välisellä kannaksella. Kannaksen poikki kulkevalla harjanteella, tien ja Oivanjärven välissä, on 16 - 21 kuoppaa 400 m matkalla.

Vellikannansaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ala-Suolijärven Kiviperän pohjoisosassa olevan saaren kaakkoon pistävän niemen laella on vanha kesähautapaikka.

Oivanjärvi Korkeasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Posion kirkosta 24,5 km pohjoiseen. Oivanjärven keskellä olevalla saarella on vanha kesähautapaikka. Kuopat sijaitsevat saaren länsiosassa.

Kangas 1 (1000008495) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ristisalmen koillispuolisen Ristikankaan eteläosassa. Asuinpaikka sijaitsee Kankaan talon pihan lounaisosassa ja kuopat talosta 80 ja 350 m luoteeseen. Paikalta löytöimä kvartsia. Paikalla on lisäksi pyyntikuoppia.

Saarela (1000008496) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ristisalmen koillispuolisen Ristikankaan itärannalla. Suppakuopan lounais- ja koillispuolella sekä lammen rannalla on yhteensä kolme kuoppaa. Asuinpaikka on suppakuopan itäpuolella.
Löytöinä paikalta on taltta, liuske-esineen katkelma, kvartsia, palanutta luuta, reikäkivi (hukattu).

Jaakkimonsalmi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jaakkimonniemen itäpuolella. Jaakkimonsalmen saaressa on vanha kesähautapaikka.

Koljattilampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jumiskoon vievän tien itäpuolella, tien ja Jaakkimonsalmen välisen Koljattilammen keskellä olevassa saaressa on useita kuoppia.

Vahtisaari (1000008499) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Murtoselän keskiosassa olevalla pitkällä ja kapealla saarella on useita kuoppia sekä saaren keskellä olevan harjanteen länsiosassa että saaren länsipäässä.

Kylmäniemi (1000008500) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Murtoselän länsirannalla. Kuoppa sijaitsee Kylmäniemen kärjestä 700 m itään, etelärannan mökille johtavan tien länsipuolella, 150 m mökistä pohjoiseen

Matoniemi (1000008501) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Matoniemi Ala-Suolijärven Aittaselän pohjoispuolella. Asuinpaikka sijaitsee Matoniemen lounaisrannalla, Matoniemen talosta etelälounaaseen. Paikalta on löytöinä kvartsia.

Nuoranlahti (1000008502) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Suolijärven pohjoisrannalla. Pyyntikuoppa tai purnu sijaitsee Aittaniemen itäpuolisen lahden pohjoispuolisella rantasuolla olevalla pienellä saarekkeella.

Antinsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ala-Suolijärven keskiosassa, Aittaniemestä kaakkoon olevalla Antinsaarella on vanha kesähautapaikka.

Aittasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ala-Suolijärven pohjoisosassa. Aittaniemesta luoteeseen Saunaperän suulla olevalla suurimmalla saarella on mahdollinen rakennuksen perustus ja lappalaisten asuinpaikka.

Aittaniemi (1000008505) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Posion kirkosta n. 31,5 km pohjoisluoteeseen, Ala-Suolijärven pohjoisrannalla. Aittaniemessä on mahdollinen lappalaisten asuinpaikka. Koordinaatit osoittavat vanhan pirtinsijan niemen etelärannalta.

Purnunlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven Varanganselän pohjoispuolella, Kellariselän ja sen länsipuolisen lammen välisen kannaksen pohjoisosassa.

Kellariniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Livojärven Varanganselän pohjoispuolella, Kellariselän ja Pernunselän välisen Kellariniemen keskellä olevan lammen kaakkois- ja lounaispuolella.

Hakkusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mourujärven länsiosassa, sen pohjoispäässä olevan suurimman saaren, Hakkusaaren, kaakkoiskärjessä on vanha kesähautapaikka.

Kirnuharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuopat sijaitsevat Mourujärven itäosan länsirannalla, Mäntyniemen talosta 150 m pohjoiseen ja 100 m itäkaakkoon.

Ketola (1000008510) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Murtoselän pohjoisen Mourunniemen länsiosassa. Kuopat sijaitsevat Ketolan ja Siimeksen talojen puolivälissä tien luoteispuolella.

Kotipalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mourunniemen länsiosassa. Kuoppa sijaitsee Mourunniemenlahden itäpäästä 200 m kaakkoon olevan maanottopaikan itäpuolella.

Sammalsaari (1000008512) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kesähaudat ja kalakenttä sijaitsevat Murtoselän pohjoisen Mourunniemen länsipuolella olevista saarista eteläisimmällä.

Sulansalmensaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Jumiskon itäpuolella, Runtti- ja Niskaselkien välisessä salmessa olevalla saarella, on epämääräinen kuoppa. Saarella on myös kivikautinen löytöpaikka, josta liuskepala ja kvartsia.

Lounassaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tolvanselän länsilaidalla, Syrjäniemen kärjen kaakkoispuolisen Lounassaaren keskiosassa on yksittäinen pyyntikuoppa.
Paikalta on löytöinä myös kvartseja.

Ammesaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tolvanselän länsilaidalla. Syrjäniemen kärjestä koilliseen olevalla pienehköllä saarella on vanha kesähautapaikka.

Lamposaari (1000008516) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tolvanselän länsilaidalla, Syrjäniemen kärjestä 1 km kaakkoon olevassa Lamposaaressa.

Kelliniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Livojärven Suottaselän länsirannalla, luoteeseen pistävän hiekkasäikän tyvessä, lahdesta 100 m itään. Löydöt kvartseja.

Iso Hietajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Hietajärven pohjoispuolella. Kellarisuon ja sen luoteispuolella olevan Hevoslammen välisellä kankaalla on asuinpaikan merkkejä runsaan 200 m matkalla. Alueella on myös yksi kuoppa. Paikalta on löytöinä kvartsia.

Iso Hietajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ison Hietajärven pohjoisrannalla. Kuoppa on Kellarisuon lounaisreunalla tien vieressä 100 m rannasta. Järven rannalta kuopasta etelään ja kaakkoon on tavattu kvartseja.

Taivallampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Ison Hietajärven luoteispuolisen Taivallammen länsipään pohjoisrannalla 150 m Torviojan suusta koilliseen.

Torvikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Taivallahden länsipäähän laskevan Torviojan ja sen länsipuolisen Valkeaisen välisillä harjanteilla, Torviojan lammen eteläpuolella, on ainakin yhdeksän kuoppaa.

Valkeainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ison Hietajärven Taivallahden ja sen länsipuolisen Valkeaisen välisen kannaksen keskiosassa on 10 kuoppaa tiiviissä ryhmässä. Peruskartan mukaan aivan kuoppien kohdalla on rakennus, jota ei ole tarkastuskertomuksen karttaluonnoksessa.

Peuralampi (1000008528) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ison Hietajärven länsipuolella. Valkeaisen ja Peuralammen välisellä kannaksella on yhteensä kahdeksan kuoppaa kolmessa ryhmässä 200 m matkalla.

Ruunalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaotsee Ison Hietajärven Taivallahden länsipuolella. Kuoppa sijaitsee Valkeaisen ja sen eteläpuolisen Ruunalammen välisen kannasharjanteen kaakkoispäässä.

Iso Akanjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ison Akonjärven koillispään itärannalla, pienellä harjanteella sähkölinjan ja rannan välissä on kaksi kuoppaa. Alueen poiki kulkee metsätie, jonka varrella, edellisistä noin 40-60 m luoteeseen on järven rannan läheisyydessä tarkastuskertomuksen mukaan myös kaksi pyyntikuoppaa.

Pieni Akanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ison ja Pienen Akonjärven välisen salmen lammen itärannalla on kuusi kuoppaa ja tästä 200 m itään, Ison Akonjärven rannan tuntumassa, on yksi kuoppa.

Salmela (1000008532) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ison ja Pienen Akonjärven välisen salmen suun itärannalla olevan niemen keskiosassa, vastarannan Salmelan talosta 150 m lounaaseen, on kymmenkunta kuoppaa.

Pieni Hietajärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ison ja Pienen Hietajärven välisen salmen molemmilla sekä salmen sulkevilla säikillä on merkkejä asuinpaikasta. Salmen eteläpuolisella saarella on viisi kuoppaa, kuudes kuoppa on itärannalla polusta n. 10 m pohjoiseen.

Kellarilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Hietajärven etelärannalla. Kellarilammesta itään olevalla rantakankaalla on asuinpaikan merkkejä kahden läntisimmän mökin luota. Paikalta on löytöinä kvartseja ja palaneita kiviä.

Iso Hietajärvi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison Hietajärven länsiosan etelärannalla, pitkän hiekkaniemen eteläpuolisen lahden etelärannalla. Löytöinä paikalta kvartseja ja palaneita kiviä.

Hyvä Valkeainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Hietajärvien eteläpuolella olevan Hyvä-Valkeaisen itärannalla, järven koillispäästä 250 m lounaaseen, rannassa kulkevan mökkitien ja mökin välissä.

Tuomijärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kulojärvestä itään olevan Tuomijärven pohjoispään itärannalla. Kohde sijaitsee Kuusiniemen pohjoispuolisella rantaharjanteella. Vallien reunustama asumuspainanne, jonka koko on5,2 x 4 x 0,4 m, ja rakennuksen perusta ovat mökkien välisen hiekkakuopan länsipuolella. Löydöt keramiikkaa, kvartseja, palanutta luuta, punamultanokare (KM :1-12)

Kuloharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulojärven etelärannalla. Heti Anetjärvelle johtavan tien risteyksen lounaispuolella, hiekanoton rikkomalla kankaalla on kaksi pyynti- ja kaksi asumuspainannetta. Paikalta on löytöinä kvartseja.

Kangas 2 (1000008542) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulojärven eteläpuolella. Asumuspainanne ja asuinpaikka sijaitsevat Lipeäjärven Lipeälahden länsipäästä 100 m länteen ja Kankaan talosta 60 m itäkaakkoon. Löydöt kvartseja.

Tuomijärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulojärven länsipuolisen Tuomijärven keskiosan itärannalla. Asuinpainanne ja kuoppa sijaitsevat Kuusiniemen eteläpuolisella niemekkeellä olevan mökin pohjoispuolisella rannalla.

Iso Akanjärvi 2 ja 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Akonjärven länsipään etelärannalla, Niemen talosta n. 200 - 250 m etelään. Asuinpaikkaa kiertää harvassa ketjussa ainakin 12 kuoppaa.

Tiiralahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Livojärven Säikänsalmen pohjoispuolella. Asuinpaikka sijaitsee Mäntyniemen tyven itärannalla, järvestä kurouruneen pitkänomaisen lammen pohjoisrannalla. Paikalta on löytöinä kiviesineen katkelma, kvartseja, palanutta luuta.

Juutisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Livojärven länsipään Juutisenniemen etelärannalla. Alue on harjun suojaamaa hiekkaista rantakangasta. Etelään pistävän niemen kärjestä koilliseen olevalta rannalta on todettu 2001 kvartsia pesäkkeellisinä löytöinä runsaan 300 metrin matkalta. Asuinpaikan koillispuolelta 150 m päästä on löydetty 1997 kivikirves (KM 30562).

Kokkoperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Kulojärven itäisen Kokkoperän länsirannan puolimaissa olevalla harjanteella.

Koronlatvajärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Korouoman luonnonhoitometsän alueella olevan Koronlatvajärven luoteispään koillisrannalla. Erauspojan polun varrella on ainakin neljä matalaa kuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 – 2 m ja syvyys 15 – 30 cm.

Koronlatvajärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Korouoman luonnonhoitometsän alueella Koronlatvajärven kaakkoispään koillisrannalla. Kuoppa on Erauspojan polun varrella järven kaakkoispäässä laavun luona olevasta näköalapaikasta 400 m luoteeseen. Kuopan halkaisija on 2 – 2,5 m ja syvyys 25 –30 cm.

Koronlatvajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Korouoman luonnonhoitometsän alueella Koronlatvajärven kaakkoispään koillisrannalla. Kuoppa on järven kaakkoispäässä laavun luona olevasta näköalapaikasta 10 m kaakkoon. Kuopan halkaisija on 2 – 2,5 m ja syvyys 25 – 30 cm.

Nuolivaara (1000008553) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Riisitunturin kansallispuiston keskiosassa Nuolivaaran lounaisrinteessä
lähellä Käkiniemen Uuttapuroa. Alue on avokalliota.
Kvartsilouhos sijaitsee laakealla avokalliolla. Paikalla on osittain päällekkäin olevia
kivilaattoja, jotka vaikuttavat ihmisen asettelemilta. Kivien jäkäläkasvillisuuden
perusteella ne ovat olleet paikoillaan jo satoja vuosia. Kivilaattojen alta löytyi
kvartsipaloja ja iskoksia. Kalliossa kulkee kvartsijuoni ja alueella on jonkin verran
irtonaisia kvartsipaloja, jotka eivät kuitenkaan näytä pakkasen rikkomilta.
2022: Kohde on aiemman kuvauksen mukaisessa tilassa. Maassa näkyy siellä täällä kvartsipaloja ja -iskoksia.

Liittolammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat kapealla kannaksella lampien välissä. Paikan maaperä on karkea-
ainesmoreenia. Puusto on yli 200-vuotiasta kuusta, joukossa hieman vanhaa mäntyä ja koivua. Soikion muotoisten pyyntikuoppien koko on 2 m x 1 m, syvyys noin 70 cm. Kuoppien pohjalta tavattiin ohut hieman epäselvä huuhtoutumiskerros. Kuopat on kaivettu melko kiviseen maastoon.
2022: Pohjoisemman kuopan (kuoppa 1) koko on 2 x 1,3 m. Reunalla on havaittavissa vallit, jolloin koko rakenne hahmottuu noin 3,8 x 2,8 metrin kokoisena. Kuopan syvyys vallin kohdalle mitattuna on noin 50 cm. Eteläisemmän kuopan (kuoppa 2) koko on 2 x 0,8 m. Siinäkin on vallit, jonka pinta on kulunut. Kokonaisuudessaan kohde hahmottuu noin 3 x 4,5 metrin kokoisena. Kuopan syvyys vallin kohdalle mitattuna on 45 cm. Tämä pyyntikuoppa on merkitty maastoon sen vallille pystytetyllä "peurakuoppa"-kyltillä. Retkeilyreitti kulkee kuopasta 1–1,5 metrin päässä, kuoppien välistä.

Vetsijoen suu 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vetsijoen suun lähellä, joen etelärannalla 200 m Nuorgamiin vievältä maantieltä ylävirran suuntaan kaakkoon matalalla, pusikoituneella rantatörmällä. Paikalta on todettu 2006 kaksi neliskulmaista kodanpohjaa vieri vieressä. Kodanpohjien koko on 4 x 4 m. Kodanpohjista 17 m länteen on toisen, sisemmän rantavallin päällä kookas kuoppa.
Vuoden 2012 tarkastuksessa havaittiin kodanpohjista etelään vallillinen suurehko kodanpohja, jonka halkaisija on noin 8 m. Vallin korkeus on noin 30 cm.

Vetsijoen suu 2 Piehtárašgieddi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vetsijoen sillan korvassa, sillan eteläpäässä Nuorgamin maantien länsipuolella sijaitsevan leirintäalueen pihapiirissä. Paikalta on todettu 2006 kaksi pyöreää kodanpohjaa, kumpikin läpimitaltaan 5 m. Kodanpohjia ympäröi matala valli ja niissä on keskellä liesikumpu. Itäisempi (kodanpohja 1) sijaitsee telttailualueelle johtavan tien etelälaidassa vastapäätä leirialueen kioskia; läntisempi (kodanpohja 2) tästä 20 m länsiluoteeseen, myös saman tien etelälaidalla. Kodanpohja 1 on osittain tuhoutunut tien rakentamisen yhteydessä. Kohteen nimi Piehtárašgieddi (Pietarinkenttä) juontaa Pehr Persson Lukkarista (1675-1772).

Riðonjarga 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tenojoen varressa, Vetsimuotkassa Vetsikossa, 13,5 km Utsjoen kylästä itäkoilliseen. Paikalla on todettu 5 x 5 m:n kokoinen nelikulmainen maavallillinen kodansija, jonka sisällä ei ole liesikumpua (Kodansija 1). Tästä välittömästi koilliseen on toinen samankokoinen ja –muotoinen maavallillinen kodansija, jossa on keskellä liesikumpu (Kodansija 2). Molemmissa kodansijoissa on ympäristöä syvemmälle kaivettu lattiataso. Kodansijat edustavat Utsjoella aikaisemminkin tavattuja maavallillisia kodansijamalleja. Liesikummullinen kodansija 2 on ulkonäöltään samankaltainen kuin esimerkiksi Äimäjoelta tunnetut kodansijat ja ajoittunee 1500-1700 –luvuille; kodansija 1 saattaa olla nuorempi tai funktioltaan muu kuin asumus.

Tolosentie 131 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tolosentien varressa, 1,3 km maantienristeyksestä länteen. Maasto on Alajärven ja Ivalojoen muinaisen uoman Lassinpalon välisellä kannaksella. Paikalta on tarkastuksessa 2007 todettu kuusi vallien reunustamaa pyyntikuoppaa (halk. 2-4 m. syv. 0,5-1 m) kannaksen poikki kulkevassa etelälounaasta pohjoiskoilliseen kulkevassa jonossa. Pohjoisin kuoppa on Tolosentien pohjoispuolella, seuraava tien eteläreunassa ja kolmas talon autotallin eteläsivulla, neljäs tilarajan tuntumassa ja kaksi muuta Alajärven rantatörmässä. Kuopat erottuvat selvästi ympäristöstään ja ovat hyvin säilyneitä. Rantatörmässä erottuu myös matala ja laakea painanne, mutta sen leikkauksesta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Mahdollisesti kyseessä on luontaisesti rantavoimien tuloksena romahtanut törmä. Pyyntikuopparyhmästä 150 -350 m kaakkoon rantavyöhykkeessä sijaitsee aiemmin tunnettu kivikautinen asuinpaikka INARI 374 Alajärvi koillinen (mjreki 148 010 374).

Kaaverpoanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Veskoniemen länsirannalla, Kaaverpoanniemen vanhalta kentältä 230 m koilliseen ja Veskoniemen hotellilta 170 m etelään. Maasto on jyrkkärinteisen mäen eteläpuolelle kerrostunutta, tasaista tai loivasti etelään viettävää hiekkarinnettä, jonka eteläpuolella virtaa oja Seytsijärvestä Kaaverpoanniemen eteläpuolitse Inarijärveen. Tasanteen leveys on 20-25 metriä ja pituus ainakin 150 metriä ja se rajautuu alareunastaan muinaiseen rantatörmään (130 m mpy). Tasanteen yläreunaa kulkee lounaaseen rantaan tie, josta erkanee uudempi mökkitie ojan eteläpuolelle. Tien itäpuolisesta matalasta ojaleikkauksesta on tarkastuksessa 2007 todettu 20 metrin matkalla lähes kivettömästä hiekkamaasta 10-15 cm:n syvyydestä kymmenkunta kvartsiesinettä ja -iskoksia. Löytöjen ja maaston perusteella kyseessä saattaa olla mesoliittinen asuinpaikka. Muinaisjäännös saattaa jatkua arvioitua laajemmalle sekä lännessä että idässä.

Pukinpuro (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaunispään ja Urroaivin eli Urupään välisessä jokilaaksossa, Pukinpuron pohjoispuolisella ja jyrkkärinteisellä hiekkatörmällä, Metsähallituksen kämpästä noin 120 m länsiluoteeseen, poroaidan eteläpuolella ja puron rantaan johtavan polun itäpuolella.
Paikalla on selvärajainen, pohjois-eteläsuuntainen kivilatomus (130 x 75 x 0,3 m). Latomuksen keskiosan kiviä on pengottu ja käännelty. Kyseessä saattaa olla melko myöhäinen rakennelma. Lähiympäristössä ei tarkastuksessa todettu vastaavia jäännöksiä. Maastoa on jonkin verran muokattu läheistä poroaitausta rakennettaessa. Törmän eteläpuolisessa rannassa on kammi.

Päällyskivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Päällyskivi (Pajalâskedgi) sijaitsee Inarijärven Koskivuonon itärannalla, Konesniemen pohjoiskärjen länsilaidan edustalla. Noin 4 m x 3 m kokoisen, rantavedessä olevan kiven päällä on 3 pientä kiveä, joiden päällä sijaitsee noin kuution kokoinen kivi. Kivi tunnetaan myös Päiviönkivenä tai Päiviö Vuolabin kivenä. Kohteeseen liittyy perimätietoa ja tarinoita.

Pulmankijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla, Kalddasjoen sillasta 600 m etelään tien länsipuolella, 100-150 m tiestä. Paikalla on todettu kivikautinen asuinpaikka ja kodansijoja. Lieden hiilistä on saatu mesoliittinen ajoitus (Hela-372, 7905±85 BP). Kodanpohjia on myös alempana törmän ja tien välissä. Löydöt kvartsia, kvartsiittia, palanutta luuta.
Vuoden 2020 tarkastuksessa samalta terassilta havaittiin kolme huonosti erottuvaa kodanpohjaa. Niihin tehdyistä lapionpistoista havaittiin kvartsiitti-iskoksia. Ne sijaitsevat noin 80 ja 130 m pohjoiskoilliseen asuinpaikasta.

Kalddasluobbal 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsipuolella, järveen laskevan Galddasjohkan luoteisrannalla ja Kalddasluobbalin lounaispuolella. Kuopat sijaitsevat joen muokkaamilla harjantiella. Maaperä alueella on varsin kivikkoista. Joen rannalla on 13 pyyntikuoppaa noin 900 m matkalla yksittäin tai parin kuopan ryhminä. Kuoppien välit ovat suuret.

Puollamvarri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpäässä ylemmän Pulmankijoen itäpuolella. Arolasta 900 m eteläkaakkoon on pienen puron eteläpuolisessa rinteessä poikkeuksellisen kookas pyyntikuoppa. Se on kooltaan noin 6 m x 5 m ja 1,2 m syvä. Kuopan ympärillä on 2,5 - 3 m leveä valli.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla. Kalddasjoen sillasta 1,25 ja 1,5 km länteen Kalddasluobbalin koillispuolella. Lammen alarinteessä on pyyntikuoppa. Lähiympäristössä on useita pyyntikuoppia.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla. Kalddasjoen sillasta 1,25 ja 1,5 km länteen Kalddasluobbalin koillispuolella. Lammen rinteessä on todettu pyyntikuoppa. Lähiympäristössä on useita pyyntikuoppia.

Kalddasjohka 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla, Kalddasjoen sillasta 800 m lounaaseen. Joen eteläpuolella on yksittäinen pyyntikuoppa tasaisen rinneterassin reunalla. Kuoppa on muodoltaan soikea, kooltaan noin 3 m x 2 m ja noin 0,5 m syvä. Siinä ei ole selkeää vallia. Siitä parinsadan metrin päässä alempana rinteessä on ilmeisesti toinenkin kuoppa.

Kutuvaara pohjoinen (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Virtalan talosta 1 km kaakkoon ja Simojoen itäpuolella olevan Kutulammen pohjoisosan salmesta 1,2 km koilliseen. Maasto kankaan laen länsireunan kalliopaljastumaa. Metsätien kääntöpaikalta 100 m kaakkoon on 2001 tarkastuksessa todettu kalliotasanteen eteläreunasta kvartsijuonia, joihin liittyy paikoin runsaasti lohkottua kvartsia. Aines on löytöpaikallaan.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2012. Koordinaattien ilmoittamassa paikassaa on pienialainen kalliopaljastuma, jossa ei havaittu selkeitä merkkejä louhoksesta. Näkyvissä oleva kiviaines oli huonolaatuista ja rapautunutta.

Rajasaari (1000008864) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pisiönkönkään yläpuolella, nykyisen uoman itäreunassa oleva pitkänomainen (400 x 70 m) saari. Paikalliset ovat pitäneet saarta lappalaisten muinaisena asuinpaikkana. Tarkastuksessa 2004 saaren keskeltä on todettu notkelma (20-40 m x 5-10 m), mutta ei selvää merkkiä muinaisjäännöksestä.
Lapin maakuntamuseo tarkasti 28.10.2008 Rovajärven ampuma-alueella eli Naarmankairassa olevan Purnujärven Rajasaaren (Purnusaari) Museoviraston pyynnön perusteella. Syynä oli Kemijärven poliisilaitoksen lausuntopyyntö Museovirastolle 14.10.2008 koskien tutkintapyyntöä 1.7.2008 ja tutkintailmoitusta (6290/S/30382/08) mahdollisesta muinaismuistolain (295/63) rikkomuksesta vuosina 2004 ja 2007. Puolustusvoimien ammunnoissa joulukuussa 2007 oli kranaatteja osunut Purnusaaren koillisosaan sekä tästä kohdasta pohjoiseen olevan Rikinpalon luoteisosaan.Vuoden 2008 tarkastuksessa Rajasaaren koilliskulmassa todettiin kaksi pilkkapetäjää. Noin 10 m rannasta oleva suuri honka oli säilynyt vaurioitta, mutta rantatörmässä oleva noin 30 cm paksu mänty oli katkennut muutaman metrin korkeudelta ja vahingoittunut paikoin kaarnattomaksi. Ammus lienee räjähtänyt maanpinnan yläpuolella. Tämän puun alaosassa on pitkänomainen pilkka, jossa en havainnut minkäänlaisia merkintöjä. Mitään muuta havaintoa ammusten osumisesta alueelle ei ollut nähtävissä.
Rikinpalon läntisen kärjen etelälaitaan oli osunut ainakin viisi ammusta kahteen kohtaan noin 70 m rannasta. Rivimäisten osumien suunta on suunnilleen itäkaakko-länsiluode. Tältä alueelta ei tunneta aikaisemman ihmistoiminnan jälkiä.
Tiettävästi myös Repojärvellä on ammuksia osunut jo vuonna 2004 eteläisen selän koillisrantaan, josta tunnetaan yksi – mahdollisesti kaksi – kalapatsasta (Rovaniemi 722; ks. Kemiläisten jalanjäljillä. 2002, s. 84). Tälle paikalle on mahdollista tehdä erillinen tarkastus myöhemmin, mikäli se katsotaan tässä yhteydessä tarpeelliseksi.

Pisiönköngäs 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pisiönniemen eteläkärjessä, Pisiönkönkään pohjoispuolella, niemeen johtavan tien itäpuolella. Paikalla on todettu laakea (4 x 4 x 0,6 m) kuoppa, joka on tarkastuksessa 2004 tulkittu pyyntikuopaksi tai rakennukseen liittyväksi kellarinjäännökseksi. Paikalla on tietojen mukaan mahdollisesti muitakin kuoppajäännöksiä, mutta niitä ei havaittu.

Pitkäniemi (1000008866) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee Alajärven länsirannalla koilliseen pistävällä Pitkäniemellä. Läheltä niemen nokkaa löytöjä on rantavedestä ja törmän päältä 70 metrin matkalta. Niemen tyvestä löytöjä on myös kahdesta koekuopasta. Koekuopissa ja sortuvassa törmässä havaittiin myös palaneita kiviä.

Alajärvi Kenttäniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alun perin Ilmari Itkosen (ks. tutkimukset) havaitsema ja ilmeisesti osittain tutkima liesilatomus sijaitsee Alajärven itärannalla Kenttäniemessä. Itkonen ei havainnut latomuksen ympärillä kotasijaa eikä sellaista voitu havaita myöskään syksyllä 2007. Latomuksen läheisyyteen tehdyissä koepistoissa ei havaittu kulttuurikerosta eikä niistä saatu löytöjä.

Könkäänjärven Kantola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Könkäänjärven pohjoisrannalla. Paikalla on havaittavissa merkkejä kolmesta eri asutusvaiheesta, joista viimeisimpään, sodanjälkeiseen, vaiheeseen kuuluvat rakennukset ovat vielä kutakuinkin pystyssä. Niiden lisäksi kentällä on ainakin kaksi nurkkapiisillistä tupasijaa sekä muita rakennusten pohjia. Kenttää on käyttänyt Aikion suku (Jefremoff VIITE).

Hoikkaniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Hoikkaniemen kenttä sijaitsee Nangujoen reittiin kuuluvan Alumalompolan pohjoispuolella. Paikalla on pystyssä sodanjälkeen rakennettuja rakennuksia. Kentän keskivaiheilla on havaittavissa rakennusten pohjia piiseineen sekä erilaisia kuoppia. Kentän pohjoislaidalla heinäisellä maalla on kolme kuoppaa, jotka päällisin puolin muistuttavat pyyntikuoppia. Kentällä havaittiin myös kaksi vallien ympäröimää kotasijaa.

Alumalompola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nangujoen reittiin kuuluvan Alumalompolan pohjoisrannalla. Itäisin löytöpiste on 170 metriä Hoikkaniemen kentän päärakennuksesta lounaaseen. Suurin osa löydöistä (kvartsia ja palanutta luuta) on rantavedestä, mutta myös törmän päältä on kvartsilöytö. Alue on ihanteellista asuinpaikkamaastoa mäntykankaalla, jonka maaperä on hiekkaa. Ylempänä kentälle johtavan tien ja rannan välisellä alueella havaittiin kuopanteita, joista ainakin osa voi olla luonnonmuodostumia.

Nangujärvi, Vyeppeenjargâ (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nangujärvellä Vyeppeenjargâ nimisen niemen luoteislaidalla on kenttä, jolla on todennäköisesti sodanjälkeen rakennettuja rakennuksia, joista ainakin yksi on melko uuden oloinen. Varsinaisen kenttäalueen itälaidalla jo hieman puustoa kasvavalla kohdalla on havaittavissa vanhempia asumusten pohjia.

Keski-Mustola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Sarmilompolan etelärannalla Ivalo-Nellimi-tiestä 400 metriä länteen. Kentällä on havaittavissa nurkkapiisillisen rakennuksen perustukset sekä kuoppia. Ilmeisesti kyseessä on Musta suvun talviasuinpaikka.

Kitisijänniemi läntinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Nellimövuonon pohjoisrannalla Kitisijänniemessä. Kentällä on suhteellisen nuoria rakennuksia, mutta paikalla on myös pyöreämuotoisen rakennuksen multapenkki. Kyseessä on mahdollisesti jonkinlainen kammin perusta.

Aittalahti (1000008874) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nellimövuonon pohjoisrannalla Aittalahdessa laajahkolla hiekkaisella tasanteella, jonka taustalla kohoaa louhikkoinen harjanne. Löytöjä havaittiin runsaasti niin rantavedessä, sortuvassa törmässä kuin törmän päälläkin. Löytöinä talletettiin kvartsi- ja kvartsiittiartefakteja ja palanutta luuta. Lisäksi sortuvassa törmässä ja törmän päällä ohuen turvekerroksen alla havaittiin paljon palaneita kiviä.

Hammaslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Värriöstä Seitajärvelle vievän tien länsipuolella, Hammaslammen eteläpuolella kohoavan hiekkaharjun poikki kulkevan tien molemmin puolin. Paikalla on todettu kaksi vallin reunustamaa pyyntikuoppaa (halk. 1-2 m, syv. 0,4-1 m).

Kuisjoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luiron ja Kuisjoen yhtymäkohdan eteläpuolella, loivasti nousevalla rannalla, jota käytetään laituri- ja tulistelupaikkana. Paikalle tehdystä hiekkakuopsat on todettu 2003 kivikautinen asuinpaikka. Löytöinä on saatu talteen kvartsiesineitä- ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Asuinpaikka rajautuu jokiin ja itäpuolella kohoavaan lohkareiseen maastoon. Alueen kaakkoiskulmassa on suuri kallio, josta on lohkottu kvartsia. Louhos todennäköisesti liittyy asuinpaikkaan.

Uopajanrinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Juujärvellä, Kemijoen pohjoisrannalla kohoavan Uopajanrinteen laella. Paikalta on todettu viisi kuoppaa lounais-koillissuuntaisessa rivissä, 30-50 metrin etäisyydellä toisistaan. Yksi kuopista on Rovaniemelle johtavan maantien pohjoispuoellla. Maaston perusteella kuopat voivat jatkua ainakin koilliseen.

Loviomaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Liakasta Lautamaahan johtavan tien kaakkoispuolella, Loviomaan pohjoisosassa. Paikalta on todettu 1993 kahdella alueelta yhteensä 16 kuoppaa. Vuoden 1994 tarkastuksen yhteydessä tehtiin kolmeen kuopista koekuopat, joista löytyi lohkopintaisia kvartsiittikimpaleita sekä mahdollisesti palaneita kiviä. Kuopat saattavatkin olla esimerkiksi liesikuoppia tai keittokuoppia, joka tapauksessa asuinpaikkakuoppia.

Peurakalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee kaksi kilometriä etelään Liakan ja Lautamaan väliseltä maantieltä, Peurakallioiden pohjoisimman louhoksen pohjoispuolella, 10–30 m sen reunasta ja 10-30 metriä länteen aluetta halkovasta metsätiestä.
Paikalta on todettu kaksi keittokuopaksi (halk. 2,5 m, syv. 0,3–0,5 m) tulkittua jäännöstä. Kuoppien pohjalla on merkkejä palaneista kivistä. Jäännökset on ajoitettu pronssi- tai rautakaudelle.
1993: Kohde tulkittiin tuhoutuneeksi, mainitaan alueella olleen paikallisen tiedon mukaan kuopparyhmä kallioalueen ja itäpuolisen suoalueen välisen rinteen päällä.
2000: Havaittiin kaksi n. 2–2,5 m halkaisijaltaan olevaa ja n. 0,3–0,5 m syvää kuoppaa. Kuoppien pohjille tehtiin 0,3–0,5 m halkaisijaltaan olevat koekuopat, molemmista kuopista todettiin sammalkerroksen alla kiviä, joista osa tulkittiin palaneiksi, mutta täyttä varmuutta asiaan ei koekuopilla saatu.
2020: Kohde löytyi ehjänä. Itäisempi kuoppa on kivikkoisella maapohjalla. Edellisen, muodoltaan hieman suppilomaisen ja jyrkkäseinäisen kuopan päällä kasvoi tiheästi puustoa. Läntisempi kuoppa on laakeampi ja matalampi. Asuinpaikan merkkejä ei havaittu ympäristössä. Kohteen itäpuolella kulkevan metsätien länsipuolelta havaittiin yksi matala moderni kuoppa. Ympäristössä on tehty hiljattain metsänharvennusta.

Manolaissaari 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kitisen nykyisen pääuoman viereen syntyneen Yliuopaja-nimisen uopajan keskellä olevan Manolaissaaressa (kartassa virheellisesti Mannalaissaari). Saaren kaakkoisrannalla on todettu 2001 ja 2003 tarkastuksissa varhaismetallikautinen asuinpaikka.
Rantahiekasta on poimittu tasakantaisen kvartsinuolenkärjen katkelma sekä kvartsikaapimia ja -iskoksia. Asuinpaikka sijaitsee todennäköisesti löytöpaikan yläpuolisella pienialaisella tasanteella. Kokkosnivan voimalaitoksen aiheuttama vedenpinnan jatkuva vaihtelu kuluttaa voimakkaasti rantatörmää ja asuinpaikkaa. Saarta tiedetään myös käytetyn kesähautasaarena ennen virallisen hautausmaan perustamista. Ks. Mannolaissaari 2, mjrek. 1000011384.

Yliuopaja 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kitisen nykyisen uoman viereen syntyneen Yliuopajan nimisen uopajan länsi- ja luoteisrannalla. Matalalta rantatörmältä, pellon ja rannan väliseltä vyöhykkeeltä, on todettu 2001, 2003 ja 2008 tarkastuksissa kolme ilmeisesti erillistä löytöaluetta. Eteläisimmältä löytöalueelta a on saatu talteen pala varhaismetallikautista keramiikkaa (Lovozero). Muut löydöt ovat kvartsikaapimia ja -iskoksia.

Yliuopaja 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kitisen nykyisen uoman viereen syntyneen Yliuopajan nimisen uopajan länsi- ja itärannalla. Paikalta on todettu kaksi varhaismetalliseen asuinpaikkaan kuuluvaa löytöaluetta. Eteläisimmästä keskittymästä (a) on poimittu rantahiekasta ja sortuvasta törmästä kvartsi-iskoksia. Pohjoisemmasta keskittymästä (b) Kentänojan suulta on rantahiekasta poimittu varhaismetallikautista keramiikkaa (Anttila). Asuinpaikka on todennäköisesti löytöpaikan yläpuolisella pienialaisella tasanteella, ylimmän törmänlaen alapuolella. Löytöalueet a ja b sijaitsevat noin 250 m toisistaan. Asuinpaikat kuluvat nopeasti läheisen Kokkosnivan voimalaitoksen aiheuttaman vedenpinnan vaihtelun takia.

Vuontislompolo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyrön Vuontisjärven itäpuolella. Järvestä erilleen kuroutuneen lompolon koillisrannan tuntumassa, lomamökkien lomassa on ainakin kaksi tupasijaa ja yksi epämääräinen rakennuksen pohja. Alueella on myös vanha peltoraraivio ja maakuoppa.

Pyhäkero Päivätupa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat pohjois-eteläsuuntaisella harjanteella Pyhäkeron päivätuvan koillispuolella. Muinaisjäännösalue rajautuu noin 120 metrin matkalle harjanteen päälle. Harjun keskellä kulkee mönkijäpolku, joka johtaa Pyhäkeron päivätuvalle. Harjulla kasvaa mänty-koivumetsää ja aluskasvillisuus on varpu- ja sammalkasveja.
Pyyntikuopat ovat harjanteen päällä tasaisella maalla. Kaksi pyyntikuopista sijaitsee polun länsipuolella. Näiden halkaisija on 3-3,7 m ja syvyys 50-60 cm. Mönkijäpolku on tuhonnut toisen kuopan idänpuoleista vallia. Kolme muuta pyyntikuoppaa on näistä kahdesta 110 metriä etelämpänä, polun itäpuolella rivissä pohjois-eteläsuuntaisesti. Näiden kuoppien halkaisija on 3,5-4,5 m ja syvyys 45-75 cm. Mönkijäpolku on tuhonnut keskimmäisen pyyntikuopan länsivallia.

Pallaslompolo 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven ja Pallaslompolon välisistä kahdesta saaresta pienemmällä. Saari on pohjois-etelä-suunnassa noin 230 m mittainen, ja leveimmillään noin 35 m levyinen. Saaren itä- ja länsirannat ovat jyrkät, ja saaren lakialue on noin neljä metriä järven pintaa korkeammalla. Saaren maaperä on melko kivistä hiekkamoreenia.
Kohde koostuu kolmesta kuopasta ja yhdestä mahdollisesta liesilatomuksesta. Mahdollinen liesilatomus sijaitsee saaren korkeimmalla kohdalla, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä saaren eteläpäästä. Saaren lakialue on kivikkoinen ja paikalla on poltettu nuotiota lukuisia kertoja myös viimeisimpien vuosikymmenien aikana. Kuoppia, jotka sijaitsevat saaren lyhyenä pohjois-etelä-suuntaisena ketjuna saaren korkeimmalta kohdalta pohjoiseen päin, on pidetty todennäköisinä pyyntikuoppien jäännöksinä. Tarkastuksen yhteydessä latomukseen tai kuoppiin ei kaivettu lapionpistoja, joten maan pinnalle näkymättömiä ilmiöitä ei havainnoitu.

Pallaslompolo 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven eteläpäässä. Pallasjärven ja Pallaslompolon väliin jäävällä 400 m pitkällä harjannemaisesta saaressa. Saaren molemmissa päissä on tasaisempi alue, mutta saaren keskikohta kohoaa jyrkäksi ja korkeaksi harjanteeksi. Harjanne putoaa kaikkialla muualla hyvin jyrkästi järvee n, paitsi saaren länsirannalla, jossa rannassa on 10-30 m leveä matala rantatasanko. Maaperä saaressa on melko kivistä hiekkamoreenia, mutta rantatasangolla maaperä on kosteaa turvetta – myös muutamissa muissa paikoissa maaperää peittää paksu turve (30 cm) myös melko korkealla vedenpinnasta (mm. pyyntikuoppa 2 alue). Kasvillisuus on pääasiassa koivuvaltaista kuivaa varvikkoa kasvavaa kangasta.
Saaresta on todettu kaksi liesilatomusta sekä 2 pyyntikuoppaa. Toinen latomuksista on nelisivuinen ja kooltaan 90x90 cm ja toinen on muodoltaan pyöreänsoikea ja halkaisijaltaan 65 cm. Pyyntikuopat ovat kooltaan 3-4 m ja molempien ympärillä on vallit.

Metsänhoitajien kämppä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven länsipuolella. Metsänhoitajan kämpästä lounaaseen kohoavan rinteen yläosassa ja päällä, 60 m Raattamaan vievästä tiestä, on kolme pyyntikuoppaa itä-länsisuunnassa 80 x 20 m laajuisella alalla. Kuopat ovat muodoltaan suppilomaisia, loivapiirteisen vallin ympäröimiä ja maastossa helposti havaittavia. Kuoppien pohjille kaivetuista lapionpistoista todettiin selvät paksut huuhtoutumiskerrokset. Kyseisten kolmen pyyntikuopan lisäksi alueella on aiemmin havaittu kaksi pitkälle maatunutta mahdollista pyyntikuoppaa, joita ei kuitenkaan kohteen tarkastuksen yhteydessä onnistuttu paikallistamaan.

Tikkiniemi, länsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinkenttä, mahdollinen vanha kesä- ja/tai kevätpaikka) sijaitsee Nanguvuonon itärannalla, Tikkiniemen tilan päärakennuksesta noin 330 m länsilounaaseen. Paikalla on ainakin kaksi rakennuksen pohjaa, joista toinen, piisikiveyksellinen, on ilmeisesti asuinrakennus ja toinen ehkäpä aitta. Lisäksi kohteeseen liittyvät kellarin jäänteet. Tupien nurkkasalvoksia on vielä näkyvissä. Paikan käyttäjistä ei ole perimätietoa. Pirtin itäpuolella on männyissä jälkiä mahdollisesta petunotosta.

Pakasmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven länsipuolella. Tasaisella kankaalla, lähellä järveä kohti laskevan rinteen reunaa. Kohde muodostuu kahdesta pyyntikuopasta, jotka sijaitsevat pohjois-eteläsuuntaisesti noin 130 metrin etäisyydellä toisistaan, hiekkamoreenipohjaisessa kangasmaastossa. Pyyntikuopat ovat kookkaita, vallin ympäröimiä, olemukseltaan suppilomaisia. Kuoppien pohjille kaivetuista lapionpistoista todettiin paksut huuhtoutumiskerrokset. Kohteesta noin kaksisataa metriä eteläkaakkoon sijaitsee vielä kaksi muuta pyyntikuoppaa (kohde 1000009482 Metsäntutkimuslaitos), jotka kuuluvat mahdollisesti samaan pyyntikuopparyhmään kuin tässä yhteydessä kuvaillut kuopat.

Pallaslompoloharju S (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven eteläpäässä, Pallasjärven ja Pallaslompolon erottavan harjujakson eteläpäässä, järveen työntyvän 200 metriä pitkän ja 1-10 metriä korkean niemen matalassa päässä. Kohteen kaakkoispuolella, 150 metrin päässä kohteelta, on Pallasmaja, jolta pääsee kohteelle polkua pitkin. Pallasjärveen työntyvän niemen kärkeen johtavalta polulta, kaakkoa kohti kohoavan harjunrinteen juurelta, on aiemmin löydetty kvartsiesineitä ja -iskoksia. Löytöjä paikalta on kerätty talteen kahdella eri tarkastuskerralla.

Ylisenpäänjänkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alue sijaitsee Pallasjärven luoteispuolella, 100-150 metrin päässä järvestä. Kohteen koillis- ja itäpuolella on noin 40 metrin päässä Ylisenpäänjänkän suo. Kohde sijaitsee harjanteella, joka laskee itään päin Ylisenpäänjänkälle.
Alueella sijaitsee etelä-pohjoissuunnassa 200 metrin alueella mahdollisia kodanpohjia, jotka erottuvat maastossa poikkeavan aluskasvillisuuden ansiosta. Paikalta havaittiin yhteensä 6 kpl kodanpohjia sekä yksi pieni, 2 m halkaisijaltaan oleva painanne. Kodanpohjien läpimitta vaihteli 4-8 metrin välillä. Joidenkin kotapaikkojen keskellä on mahdollinen tulisija palaneiden kivien ja pienten hiilimurujen perusteella. Löydöt, kvartsiittiytimen katkelma ja kvartsi-iskos, tehtiin tuulenkaadosta kodanpohjien vierestä alueen eteläosasta.
Vuoden 2011 inventoinnissa aiemmin havaitut kodanpohjiksi tulkitut ilmiöt tulkittiin luonnollisten prosessien synnyttämiksi, eikä paikalla tulkittu sijaitsevan historialliselle ajalle ajoittuvan asuinpaikan jäännöksiä. Kohteesta löydettyjen kvartsiittiytimen katkelman ja kvartsi-iskoksen perusteella paikalla on kuitenkin ollut varhaisempaa ihmistoimintaa, joka ajoittuu todennäköisimmin kivikaudelle tai varhaismetalli-kaudelle. Kyseessä lienee asuinpaikka, joka on melko todennäköisesti pesäkkeinen, mutta jonka luonteen ja laajuuden tarkempi selvittäminen edellyttäisi lisätutkimuksia

Hirvaslahti Venesatama (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven länsirannalla, Hirvaslahden eteläpuolella olevan venesataman kohdalla. Varsinainen löytöalue rajautuu noin 5-10 metrin säteelle venesataman pohjoisosaan, venesatamaa ympäröivän metsän reunaan. Metsän reunasta maan pinta oli kulunut rikki ja siitä löydettiin kvartsi-iskoksia. Muinaisjäännösalue jatkuu mahdollisesti pohjoiseen noin 30-40 metrin päähän, missä maasto alkaa soistua. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut ainakin osittain venesataman rakentamisen yhteydessä.

Palsijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Palsijärven pohjoisrannalla, 15 metrin päässä järven rannasta, pohjoiseen nousevalla harjanteella. Pyyntikuoppa on soikeahkon muotoinen, kooltaan 2,5 x 3,5 metriä ja 50 cm syvä. Pyyntikuopan koillisreuna on epämääräisempi ja se on todennäköisesti voinut sortua. 30 metrin päässä pyyntikuopasta länteen on epämääräinen soikea kuopanne, jonka halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 30 cm. Matala kuopanne liittyy mahdollisesti rannassa olevaan uudempaan kotapaikkaan, joka on purettu ja kotapuut jätetty paikalle kasaan.

Pallaslompolo 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Pallasjärven lounaiskulmassa olevan Pallaslompolon etelärannassa olevasta veneidenlaskupaikasta 260 m lounaaseen, järveä kiertävän tien eteläpuolella. Veneenlaskupaikan kohdalla teiltä erkanee pieni hiekkatie etelään, joka johtaa hiekkakuopalle. Kohde sijaitsee tämän hiekkakuopan eteläpuolella, 15-20 m kuopan eteläisimmän reunan eteläpuolella.
Asuinpaikka sijaitsee pohjois-etelä -suuntaisen matalan harjanteen eteläkärjessä, 10 x 15 m laajuisella suon ympäröimällä niemekkeellä, johon muinaisjäännösalue rajautuu. Pohjoisessa on pieni notkelma, jonka takana harjanne levenee ja on aikoinaan jatkunut kohti järven rantaa. Nykyisin tämän harjanteen pohjoisosa on hiekanoton yhteydessä täysin tuhottu, eikä sieltä tarkastuksesta huolimatta tehty muita löytöjä kuin yksittäinen kvartsi-iskos kuopan pohjalta. Myös asuinpaikkaniemekkeen luoteisreunasta on joskus kaivettu hiekkaa, paikalla on matala, nyt jo sammaloitunut leikkaus.
Löydöt, katkelma hiotusta kiviesineestä, kvartsiydin ja kvartsi-iskokset, tehtiin niemekkeen halki kulkevan polun auki erodoituneelta pinnalta. Löytöalueen koko on 5 x 10 m ja se käsittää niemekkeen korkeimman osan. Niemekkeen eteläpäässä havaittiin lisäksi sammaloitunut liesikiveys. Kiveys on muodoltaan suorakulmainen ja kooltaan 1 x 0,8 m.

Suukoski (1000008927) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pallasjärven itärannasta laskevan Pallasjoen Suukosken kohdalla, 380 m jokisuusta itään. Löytöpaikka on joen eteläpuolella, 30 m joesta ja 15 m siitä erkanevan pienen puron länsipuolella. Kohde on suosta nousevassa matalassa saarekkeessa, joka on kooltaan 20 m pohjois-eteläsuunnassa ja 30 m itä-länsisuunnassa. Muinaisjäännösalue rajautuu saarekkeeseen.
Saarekkeen laelta, suurin piirtein sen keskikohdalta löydettiin suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Latomus on kooltaan 1,1x0,65 m ja tehty halkaisijaltaan 15-30 cm kokoisista kivistä. Tulisija on maantasainen ja täysin sammaloitunut. 4 m liesilatomuksesta pohjoiseen on saarekkeen laella matala kuopanne, joka on halkaisijaltaan 2m ja 30 cm syvä. Kuopassa on selvät vallit. 5 m tästä luoteeseen erottuu vielä toinen, mitoiltaan vastaava kuopanne. Kuopanteiden funktio ja kohteen ajoitus jäivät avoimeksi.
Liesilatomuksiin kohdistuu tuhoutumisuhka tulistelun vuoksi.

Tulvalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Riutulassa, Muddusjärven lounaisrannalla Tulvalahden eteläpuolella, Tulvalahden talosta itäkaakkoon. Maasto on hiekkakangasta, jossa kulkee tilustie talosta itään. Tieltä, talosta 300 m itäkaakkoon, on todettu 2007 tarkastuksessa pienehkön tulisijan (1,5 x 1 m) tulisijan jäännökset. Siitä 300 m itään on todettu kvartsi-iskosten löytöpaikka, joka todennäköisesti liittyy samaan asuinpaikkakokonaisuuteen.

Alalompola (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee pienen Alalompolan pohjoisrannalla olevassa niemessä, kesämökkitontilla. Paikalta on todettu ainakin viisi nelisivuista (1,5 x 1 x 0,3 m) latomusta niemen poikki kulkevassa lounais-koillissuuntaisessa 60 m pituisessa rivissä, 10-12 metrin päässä toisistaan. Mökki on rakennettu rivin kaakkoispuolelle ja suurin osa on todennäköisesti säilynyt koskemattomina. Rivin toiseksi lounaisin latomus on pihamaan ajouran alla ja kulumassa. Kyseessä on todennäköiseti kevytrakenteisten asumusten keskusliesistä. Seinärakenteista ei todettu merkkejä. Pihamaan itäosassa erottuu joitakin kiveyksiä ja painanteita, jotka tarkoitus on epäselvä. Ne voivat olla luontaisiakin.

Sarviniementie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarin kirkonkylässä, Juutuanjoen pohjoispuolella, Utsjoentieltä koilliseen johtavan Sarviniementien varressa, risteyksestä 140 m koilliseen ja Siidasta 130 m pohjoisluoteeseen. Paikka on kivikkoisessa metsämaastossa kulkevan tien pohjoispuolisen levikkeen lounaisreunassa. Alueen pintamaa on laajalti kulunut vuosikausia jatkuneessa käytössä kääntö- ja levähdyspaikkana. Kohde mainitaan kirjallisuudessa kivikautisena asuinpaikkana jo 1982, mutta on paikannettu 2007 pintamaasta poimittujen kvartsikaapimien ja -iskosten perusteella.
Paikalla poimittu tarkastuksessa 2007 kaksi kvartsikaavinta ja yksi -iskos kuluneesta maan pinnasta, kivisestä hiekasta noin 5 x 5 metrin laajuiselta alueelta, paikalla olevan männyn lounaispuolelta, aivan maantien luoteisreunasta. Löytöpaikka on Saamen museon - Vuopajan asuinpaikkavyöhykkeen korkeimmalla tasolla (130 m mpy), jolla on tutkimuksissa todettu sekä mesoliittisen että varhaismetallikautisen toiminnan merkkejä. Asuinpaikka ei todennäköisesti ole rantasidonnainen, sillä Inarinjärven pinta on ollut jo mesoliittisella ajalla 123–125 m mpy.
Vuoden 2008 inventoinnin aikana tehdyillä koepistoilla ei kohteen laajuutta voitu tarkemmin määritellä. Lähilöytöjen ja maaston perusteella kyseessä saattaa olla pesäkkeinen kohde, josta osa on tuhoutunut tietä tehtäessä ja muussa alueen käytössä. Laajuuden määrittely vaatii tarkempia tutkimuksia.

Luukkaankangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 1,5 km pohjoiseen Kemin ja Tornion välisestä E 75 -tiestä. Luukkaankangas on lähes pohjois-eteläsuuntainen moreeniharjanne. Pohjoispäässä harjanteen laki on kivirakkaa ja luoteisrinne laajempi rinneterassi. Luukkaankankaalla on
rakkakuoppia 13 kpl (osa pyöreitä, osa suorakaiteen muotoisia), rautakautinen asuinpaikka sekä mahdollisesti 1600 - 1700 -luvuille ajoittuva kalastajalappalaisten leiri. Kohteiden kuvaus ks. alakohteet.

Ketunpesänkangas (1000008984) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Laitilanvaaran etelärinteen ja Sattavuoma nimisen suoalueen välissä, metsätiestä noin 75 metriä pohjoiseen. Suurin neljästä todetusta kuopasta, todennäköisestä pyyntikuopasta, on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 5 x 2,5 metriä, syvyyttä sillä on 0,7 metriä. Muut kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan noin 2 metriä.
Läheisen pohjoiseen johtavan tieuran kohdalla on havaittu kvartsi-iskoksia. Kvartsi-iskoksia todettiin pienellä alueella tieuralla myös tarkastuksessa 2018. Tien länsipuolella oli hiljattain laajentunut pienehkö hiekkakuoppa ja sen pohjoispuolella avonaiseksi hakattu alue, jolle hiekkakuoppa laajennee. Kvartsien löytökohta oli kymmenkunta metriä kuopan koillisreunasta koilliseen.

Huonemaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Huonemaan harjanne sijaitsee Liakasta Lautamaahan johtavan tien kaakkoispuolella. Keittokuoppa sijaitsee Huonemaan keskiosassa metsätien länsipuolella, kolmen metrin päässä tiestä. Kuopan halkaisija on 2,5 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Harjanteen pohjoispäässä ollut rakkakuoppa on tuhoutunut.

Lapinmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ahvenjärven länsipuolella, maantiestä 300 metriä luoteeseen olevan kankaan pohjoisosassa, koillisrinteen lakitasanteella. Paikalla on kaksi kivilatomusta ja kuoppa.
Kohteet on liitetty rekisterin erilliskohteet välilehdelle.
Latomuksien lähellä on myös muita pieniä kivikasoja.

Napinmäki (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Liakanjoen niskan eteläpuolella, maantien ja rautatien väliin jäävän Napinmäen pohjoisosassa länsirinteellä. Kuopat sijaitsevat rinteen suunnassa 70 metrin matkalla. Kuoppien halkaisija vaihtelee 1 - 3 metriin ja syvyys 0,25-0,45 metriin. Yksi kuopista saattaa olla sorantarkastukuoppa, kun taas muut, loivareunaiset ja säännöllisen muotoiset, vaikuttavat asuinpaikkakuopilta.

Pyynynkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Laivaniemenlahden koillispuolella, Pyynynkankaan lakiharjanteen pohjoispäässä länsirinteellä. Röykkiö on matala ja säännöllisen pyöreä ja sen keskellä on kuopanne. Röykkiön halkaisija on 3 metriä ja korkeus 0,25-0,35 metriä.
Peruskartalla paikalle on merkitty muinaisjäännösmerkki.

Alakangas (1000009012) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ahvenjärven itäpuolella, Alakankaan pohjoisosassa kulkevasta polusta 50 m pohjoiseen lakiharjanteen itäreunalla n. 50 m matkalla. Kuoppia on ainakin 18 ja niiden halkaisija vaihtelee 1 - 2 m ja syvyys 25 - 60 cm.

Hannunpojankallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Alaraumon koillispuolella. Pohjukanmäen koillispuolisen Hannunpojankallion kallioalueen itälaidalla. Kallioalue on avointa ja se kohoaa selkeästi ympäristöstään. Kalliossa on pystysuoria leikkauksia, ja kallioalueen itälaidalla sijaitsevan matalan (korkeus 0.5m) leikkauksen yhteydessä on puolipyöreä kivikeskittymä, joka ei juuri nouse kallioleikkausta korkeammaksi. Kivikeskittymän kivet vaikuttavat paikalleen asetelluilta. Päänkokoiset kivet ovat alkuaan olleet kulmikkaita lohkareita, mutta nykyään ne ovat kulmistaan pyöreitä ja niiden pinnalla on vahva jäkäläpeite. Latomuksen leveys on 2.30 m ja syvyys 2 .0 m. Missään muualla kallioalueella ei ole havaittu vastaavia kivikeskittymiä leikkausten yhteydessä eikä irtokiviä ole juuri näkyvillä. Tämä seikka vaikeuttaa "ladelman" selittämistä rapautumisella.

Alkumaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kalkkimaan länsipuolella, Tieksonjoen länsipuolisella Alkumaa -nimisen kankaan pohjoispäässä. Vuoden 1993 inventoinnin mukaan harjun pohjoispään luoteisrinteellä on yksittäinen maakuoppa silloisen hakkuutaimikon eteläpuolella, noin 5 m eteläisimmästä aurausurasta.
Kuopan halkasija on 2,5 m ja syvyys n. 50 cm, palletta paikoitellen, ei kiviä.
Kesällä 1996 kohteen uudelleen tarkastuksessa kuoppajäännöksen havaittiin sisältävän palaneita kiviä. Tämän perusteella se tulkittiin keittokuopaksi ja kohde asuinpaikaksi.
Paikka on tarkastettu vuonna 2015 Vallonahon tuulivoimapuiston arkeologisen inventoinnin yhteydessä. Muinaisjäännöksen sijaintialueen läheisyydessä havaittiin useampia kuoppia, joista yksi 13 m koordinaateista pohjoisluoteeseen. Tämä kuoppa on kuitenkin soikea, kooltaan n. 2.3 x 0,6 metriä ja noin 0,6 m syvä. Sen päällä oli kuusen taimia ja toisessa päässä isompikin kuusi. Toisella laidalla on hieman vallimaisuutta.

Tuohimaa 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalkkimaan avolouhoksen länsipuolella, Tuohimaan pohjoisossa, korkeimman kohdan koilliskulmalla. Metsätien molemmin puolin on yhteensä seitsemän kuoppaa, joiden halkaisija on n. 3 m ja syvyys 30 - 50 cm.

Ristimaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Könölän koillispuolella olevan Pesämaan pohjoislaidalla, alueen läntisemmästä sorakuopasta 50 m etelään. Kuoppa on kaivettu rantavalliin ja on muodoltaan soikea, 4x3 metrin kokoinen ja 70 senttiä syvä.
2024: Ympäristö on pääosin mänty ja kuusivaltaista metsää, aluskasvillisuutena varvikkoa ja sammalta. Kuoppakohde sijaitsee rantavallin reunalla noin 50 metriä mpy. Alempana rinteessä puusto on hieman nuorempaa ja kasvillisuus tiheämpää. Kuoppa erottuu maastossa hyvin. Aivan sen vieressä on metsäkoneen ajoura.

Laitilanvaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven pohjoispuolella. Laitilanvaaran korkeimman kohdan länsipuolisen kivikkorinteen terasseilla on toistakymmentä rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 2 - 5 m ja syvyys 50 - 60 cm.

Laitilanvaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven pohjoispuolella. Laitilanvaaran korkeimman kohdan lakikivikossa, entisen kolmiomittaustornin lähettyvillä. Paikalla on kolme kookasta soikeaa kuoppaa, joiden halkaisija on 4 - 6 m ja syvyys n. 1,5 m. Alueella on myös kolme pienempää kuoppaa

Hiilikodanrakka (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven pohjoispuolella, Laitilanvaaran pohjoisrinteessä olevan kivikon terassilla. Painanne on maljamainen, metrin syvyinen soikea kuoppa, jonka ala on 4,5 x 5,5 m.

Laitilanvaara 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven pohjoispuolella, Laitilanvaaran koillisrinteen laajassa rakassa. Paikalla on useita erilaisia kuoppia, joiden halkaisija on 2 - 5 m, kuoppien syvyys vaihtelee 70-100 cm. Kuopista osa on pyöreitä, osa ovaalin muotoisia tai vallin ympäröimiä. Alueelta on tavattu myös kvartsilohkoja.
Kvartsin ja kuoppien perusteella kuoppa-alueen voi tulkita mahdolliseksi asuinpaikaksi.

Lautamaa, luode (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven luoteispuolella, Lautamaa nimisen pohjois-eteläsuuntaisen moreeniharjanteen pohjoisosassa. Suosta nousevalla hiekkaterassilla on yksittäinen kuoppa, jonka halkaisija on 3 m ja syvyys 1 m. Kairattaessa kuopasta todettiin 30 cm paksu huuhtoutumiskerros.
Kuoppa on tulkittu mahdolliseksi säilytyskuopaksi.

Lautamaa, koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sattajärven luoteispuolella, Lautamaa nimisen moreeniharjun pohjoisosan koillisrinteellä. 20 m harjulla kulkevan talvitien länsipuolella, suosta nousevalla hiekkaterassilla, on matala asuinpainannemainen kuopanne, jonka koko 4 x 5 m ja syvys 35 cm. Kuoppaa ympäröi metrin levyiset vallit.
Kairattaessa kuopassa havaittiin huuhtoutumiskerros ja likamaata, minkä perusteella kuoppa tulkittiin asuinkuopaksi.

Nivavaara 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tornionjoen itäpuolella, rautatien itäpuolella olevalla Nivavaaralla. Huipulta satakunta metriä luoteeseen olevissa kallion kvartsijuonissa on merkkejä louhinnasta ja kallion pinnalla on jonkin verran irtonaista kvartsia.
Paikalta on löytöinä kvartsikaavin sekä kvartsi-iskoksia.

Nivavaara 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tornionjoen itäpuolella, rautatien itäpuolella olevan Nivavaaran koillisosassa hiekkakuopan luoteispuolella. Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee hiihtokeskuksen majasta 100 metriä länteen loivasti pohjoiseen laskevalla rinteellä.
Kuoppa on suppilomainen, halkaisijaltaan 3 metriä ja syvyydeltään 0,75 metriä.
Kohteen inventoinnissa ilmoitetuissa koordinaateissa on epäselvyyttä ja sijanti on tarpeen tarkistaa maastossa.

Ajokangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Kaakamon luoteispuolella. Ajonkankaan korkeimman kohdan eteläosassa, 10 sähkölinjasta pohjoiseen, jossa on yksittäinen maakuoppa, jonka halkaisija on 2 m ja syvyys 0,4 m.

Palovaara (1000009065) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kultakallionlaen länsirinteessä, noin 300 m kiintopisteestä n:o 94
etelä-kaakkoon. Asuinpaikan itäpuolelta , noin 1,5 m etäisyydellä, kulkee tilojen 2:34 ja
2:29 välinen hakattu linja. Kohteessa on asuinpaikkavalliksi tulkittu jäännös, jonka
halkaisija on noin 6 m ja syvyys 0,4 m. Vuoden 1995 inventoinnin yhteydessä havaittua kohdetta kairatessa siinä oli havaittavissa selvä huuhtoutumiskerros.
Vuoden 2016 peruskartta-aineistojen vertailun perusteella kohde on uhanalainen tai tuhoutunut hiekkakuopan laajennuksessa kohti pohjoista. Sijainti muinaisjäännösrekisterissä voi myös olla epätarkka ja liian etelässä. Tarkastustarve.

Korkearova 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Aapajärven Länsipäästä 2 km luoteeseen, Yläinen Rovajänkkän eteläpuolella olevalla Korkearova nimisellä mäellä. Korkearovan laen pohjoisosassa on noin 200 x 200 m laajuinen sorakuoppa, jonka itäpuolella asuinpaikka sijaitsee.
Inventoinnissa 1995 todettiin sorakuopan ja suon reunasta 5 metrin päässä asuinpaikkavalliksi tulkittu jäännös. Sen halkaisijaksi mitattiin 6 m ja syvyys 40 cm. Lisäksi sorakuopan itäreunasta löytyi palanutta luuta ja palaneita kiviä.
Vuoden 2015 tarkastuksessa painanne ja sen sijainti jäi epäselväksi, eikä sorakuopan laidassa todettu selviä asuinpaikkamerkkejä. Kankaalla paikannettiin kuitenkin muutamia painanteita, halkaisijaltaan noin 2,5 - 3 m. Niiden funktio ei selvinnyt muutamissa koepistoissa, mutta ne eivät ole tuoreita ja liittynevät alueeseen asuinpaikkana.
Tästä noin 90 - 170 m lounaaseen Korkearovan rinteessä on muutamia rakkakuoppia (kohde Korkearova)

Kattilaharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sattajärvestä pohjoiseen, Laitilanvaaran koillispuolella. Kattilanharju on 3 km pitkä ja leveimmillään 0,2 km leveä lounais-koillissuuntainen harju, jonka kaakkoisosassa sijaitsee kaksi asuinpaikkavallia. Kohde sijaitsee Kattilaharjun kaakoisosassa suon ja Mustakummusta tulevan metsätien välissä noin 15 metrin päässä suonreunasta. Metsätie kulkee osittain asuinpaikkavallien päältä.
Asuinpaikkavallien koko on 4x6 m ja syvyys 40 cm.
Kohde todettiin tarkastuksessa 28.9.2016 laikutetuksi metsänkäsittelyn yhteydessä. Alue oli avohakattuna ja täynnä istutuskuoppia. Ilmeisesti toinen aiemmin paikannetuista painanteista havaittiin osin harjannetta kulkevan tieuran koillisreunassa. Lisäksi todettiin muokatuilla kohdin paikoi kvartsilöytöjä, erityisesti luoteisosassa runsaasti. Myös palaneita kiviä oli paikoin merkkinä vaurioituneista liesikiveyksistä (ks. alakohteet).

Kaakamoharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sattajärven luoteispuolella, Sattavuoman länsilaidalla kulkevan Kaakamoharjun pohjoispään korkeimmalla kohdalla. Paikalla on yksittäinen pyyntikuoppa, jonka koko on 4x3 m ja syvyys 0,65 m. Kuopan ympärillä on 1,5 m leveät ja 0,2 m korkeat vallit.
Vielä 2000-luvun alkupuolen peruskartassa harjulla pyyntikuopan koordinaateista runsaat 100 m etelään tilalla 851-418-23-50 ollut pieni sorakuoppa on 2010-luvun alkuun (peruskartta) mennessä laajentunut. Laaja maa-ainesten ottoalue ulottuu runsaat 300 m pohjoiseen tilalle 851-418-221-27 ja pyyntikuoppa on sitä tehdessä todennäköisesti tuhoutunut.

Nilinmaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Palorovan kaakkoispuolella. Nilimaan pohjoiskärjessä olevan Nilimaan talon pohjoispuolella, talosta 100 m päässä. Paikalla on kuusi maakuoppaa, joista suurimman koko on 3x4,5 m ja syvyys 60 cm. Muut kuopat ovat pienempiä, halkaisijaltaan 1,5 m.

Runteli (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Korkiamaan länsipuolella, Runtelin lounaispuolella olevan hiekkakuopan länsipuolella, kaakkoon laskevassa rinteessä. Paikalla on yksittäinen pyyntikuoppa, jonka koko 2 x 2,8 m ja syvys 60 cm. Kuoppaa ynpäröi 2 m leveä ja 0,1 m korkea valli. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppa.

Iso Petäjämaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Höynälänmaan kaakkoispuolella, Iso Petäjänmaahan johtavan metsäautotien risteyksessä, sorakuopan luoteispuolella.
Maantieltä n:o 19540 erkanee Höynälänmaan kohdalla metsäautotie Iso Petäjämaahan.
Metsäautotie taas haarautuu noin 500 m päässä maantiestä, hieman ennen sorakuoppaa.
Itäänpäin vievä tie menee Vähä Kylkimaahan ja etelään vievä Ison Petäjämaan eteläosaan.
Näiden teiden risteyksessä on kolme kuoppajäännöstä, joissa kairatessa havaittiin paksu
huuhtoutumiskerros.
Kuopista yksi (koko 1x1,8 m, syvyys 0,5 m) on Vähä Kylkimaahan vievän tien eteläpuolella, 10m risteyksestä itään. Kaksi muuta(kuopat 2 ja 3) kuoppajäännöstä (halkaisija n. 2m, syvyys n. 0,5 m, vallit ympärillä) sijaitsevat Iso Petäjämaan eteläosaan kulkevan tien itäpuolella noin 10 m päässä risteyksestä. Kuoppia 2-3 vastapäätä, etelään vievän tien länsipuolella, on kuoppajäännös, jossa kairatessa havaittiin paksu hiilikerros, mutta ei huuhtoutumiskerrosta.
Kohteet on liitetty rekisterin erilliskohteet välilehdelle.

Rukkalehto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppajäännös sijaitsee Pukinlehdon itäpuolella, Rukkalehdon koillisreunassa alkavan kapean hiekkakankaan korkeimmalla kohdalla. Etäisyys maantiehen 19580 on 800 metriä.
Kuopan koko 2,8x2 metriä ja syvyys 0,4 metriä. Kairatessa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppa.

Sorvasjärvi, etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sorvasjärven rannalla, Tornion koillisosassa, Tervolan kirkonkylältä 20 km luoteeseen. Asuinpaikka on Sorvasjärven eteläosassa, tien nro 929 länsipuolella, 300 m itään rannalla olevasta talosta. Metsätieltä löytyi palaneita kiviä, kvartseja ja kvartsiittia. Järvenpohjaa inventoitiin rannan tuntumasta, mutta sieltä ei löytynyt mitään.

Kantolanharju 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kehämäinen röykkiökiveys sijaitsee Simoniemen kalasatamaan vievän tien eteläpuolisella kangasharjanteella, satamasta noin 900 metriä itäkaakkoon ja Huhdan talosta noin 350 metriä koilliseen. Röykkiö on rakennettu 1,5 x 1 x 0,6 m kokoisen maakiven kaakkoispuolelle. Kiveyksen koko on noin 2 x 2,5 m ja korkeus alle 0,5 m. Kiveyksen keskellä on kuoppa.
Toinen röykkiö tai latomus sijaitsee edellisestä noin 130 m päässä kaakossa. Alueella on myös pieni rakkakuoppa
Ks. erilliskohteet.

Kalliokkomaa (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsilouhos sijaitsee Tornion koillisosassa, Kivijärven eteläpään itäpuolella olevalla Kalliokkomaan kaakkoisosan avokalliolla, metsäautotien mutkan pohjoispuolella. Paikalla olevissa kvartsijuonissa on havaittu louhimisen merkkejä ja palaneita kvartseja.

Pihtijärvi (1000009085) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 5 km koilliseen Liakan kylästä, Pihtijärvestä virtaavan Pihtiojan pohjoisrannalla. 5-10 metrin etäisyydellä ojasta sijaitsee neljä tervahautaa pienellä kumpareen reunalla. Kahdessa haudassa on ojaan laskeva kynä.
Kohteeseen liittyy perinnetieto rosvopäällikkö Piessan piilopinistä.

Katajamaan Peltotarha (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liakan ja Lautamaan välisestä tiestä 0,2 km etelään. Tieltä lähtevän metsätien tuntumaan jää itäpuolelle yksittäinen tervahauta, jonka keskellä kasvaa puustoa. Rinteeseen kaivetun vallillisen tervahaudan lasku-ura osoittaa etelään.
Tervahaudan halkaisija on 9 m ja korkeus 1 m.

Karhakkamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karhakkarnaa on luode-kaakkosuuntainen 1,4 km pitkä harjanne, joka kuuluu osana laajempaan moreenimuodostelmaan. Sen kaakkois- ja koillispuolella on Kaltiojänkä -niminen suoalue. Karhakkamaan keski- ja kaakkoisosassa on avokallioita, joilla on merkkejä kalkkikiven louhinnasta. Kaakkoisosan kallioiden keskellä on yksi vanha kalkkiuuni. Karhakkarnaan keskiosassa on alueen inventoinnin aikaan 1993 ollut hakattu metsäpalsta, jonka itäpuolella, Kaltiojängän reunassa havaittiin kuivalla kankaalla muutamia soran tarkastuskuoppia
Harjanteen itäreunan sora-alueella, 20 m päässä suon reunasta, todettiin kaksi maahan
kaivettua pyöreää suppilonmuotoista kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan 4,5 ja 5 metriä
ja 60 cm syviä. Näistä kuopista luoteeseen on 250 m matkalla metsätien kohdalla ja sen
länsipuolella vajaat kaksikymmentä samanlaista kuoppaa. Kuoppien kairaus oli hankalaa karkean maaperän takia, mutta vain yhdessä havaittiin selvä huuhtoutumiskerros. Muuten
kuoppien pohjamaa vaikutti eräissä kuopissa hieman likaiselta. Tämän takia kuoppien
käyttötarkoitus jäi selvityksessä epäselväksi Oletettavasti ne ovat pyyntikuoppia.
Kuoppien ajoittaminen on pintapuolisen tarkastuksen jälkeen mahdotonta. Alue on noussut merestä 600-1000 eaa. Tämä on kuitenkin vain summittainen takaraja kuoppien iälle.
Huuhtoutumiskerroksen puuttuminen kuopissa taas viittaisi historialliselle ajalle
menevästä ajoituksesta.
Kohteen pistekoordinaatti tarkoittanee kalkkiuunia, mutta lienee virheellinen. Pyynti- ym. kuopat eivät (myöskään) sijaitse tehdyn aluerajauksen sisällä. Edellyttää tarkastusta.
Alueelle 31.7.2018 helteessä tehdyssä tarakstuksessa havainnot muinaijsäännöksetä jäivät laihoiksi. Karhakkamaan itä-/koillisosassa, suohon viettävän kalliokumpareen koillisosassa todettiin pienialainen kivilouhos, alaltaan noin 3,5x 4 m ja muutamia metrejä syvä kalliorinteessä. Tästä noin 400 metriä suoraan länteen Karhakkamaan "keskialueella" havaittiin toinen mahdollinen pieni louhos pienellä kallioalueella (ETRS koordin. 7312868/384228).
Muuta havaitut kuoppajäännökset olivat selvästi resenttejä (isoja sorakuoppia, hiekanoton tarkistuskuoppia?, mm. 1,5 m syvä ja 12 m laajuinen (koordin. 7312949/384423) tai selvästi pienempiä, mutta ilmeisen myöhäisiä ja osavallillisia kuoppia (koordin. 7312959/384411; 7313100/384282; 7313175/384196; sekä ilmeisesti entisiä suon allikoita luoteessa (7313018/384094). Alueen itäiset osat oli hakattu sekä aiemmin että vasta viime vuosina ja maaperä osin käsiteltyä ja alue myös pusikoitunutta.

Vitsarova (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalkkiuuni sijaitsee Vitsarovan luoteisosan eteläreunassa. Paikka on Yli-Liakassa Vojakkalasta Arpelaan vievän tien kaakkoispuolella, 650 m tiestä Kantojoen eteläpuolella.
Kalkkiuunin todellinen sijainti päivitetty 2023 paikallisten ja metsänkäyttäjien ansiosta ja maastotarkastettu, vaikkakin lumen aikana.

Pääkkölä (1000009110) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sieppijärven luoteisosan länsirannalla. Pääkkölän talon perunamaassa näkyy kvartseja ja palanutta luuta. Lisäksi lähistöltä on löytynyt kiviesineitä. Eniten löytöjä on perunamaan itäosassa n. 40 m talosta kaakkoon ja n. 50 m järvestä. Paikka on loivasti järveä kohti viettävän rantaterassin reunalla.
Löytöinä mm. tasataltta, poikkikirves, kvartsia, palanutta luuta

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äkäslompolon länsirannalla. Vanhan ladon koillispuolelta,
noin 200 m Kaupinojan sillalta lounaaseen, on vuoden 1958 inventoinnissa pelloilla havaittu melko runsaasti kvartsi-iskoksi (KM 14397: 1-6 hioimen katkelma, kvartsikaapimia
ja -iskoksia). Lähistöltä lienee myös löytynyt pohjalainen kirves (KM 16397). Vuoden 1988 inventoinnissa uusia löytöjä ei havaittu hyvistä havainto-olosuhteista huolimatta. 1989 pellolle oli rakennettu useita lomamökkejä. 1998 inventoinnissa todettiin hieman palaneita kiviä. Kohde lienee pääosin tuhoutunut, mutta kohteen tilan arvioimisen edellytyksenä ovat tarkemmat arkeologiset selvitykset.

Takala (1000009113) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaattojärven eteläosan itärannalla. Kylän entiseltä uimarannalta on löytynyt reikänuija vuonna 1964. Vuoden 1997 inventoinnissa paikalta löytyi
muutamia kvartseja. Vuoden 2006 inventoinnissa rannassa havaittiin vain yksi kvartsi.

Kivirakka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakka sijaitsee 1,5 km koilliseen Laivaniemen raviradasta. Harjanteen laki on hakattu ja metsäaurattu. Koko harjanne on kivikkoinen, mutta vain rakan eteläpäässä on kivipatja paljaana.
Harjanteen korkeimmalla kohdalla rakan pohjoispään itärinteellä on kaksi rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 m.

Lautamaa, kaakko (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Lautamaa sijaitsee Sattavuoman luoteispuolella. Lautamaan itärinteen eteläosassa on luode-kaakkosuuntainen kuoppa, jonka pituus on 5,4 m. Kuopan luoteispään leveys on 1,7 m ja kaakkoispään leveys 3,2 m. Kuopasta tavattiin hiilen ja noen värjäämä huuhtoutumiskerros.
Kuopan lounaispuolella on kuopan suuntainen 5,9 m pitkä L-kirjaimen muotoinen valli, jonka sakara on 4 metriä pitkä. Valli on 2,5 m leveä ja 0,20 m korkea. Vallin lounaispuolella on halkaisijaltaan 2,5 m oleva laakea painanne.

Nivavaara 5 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nivavaaran itäpuolella. Nivavaaran eteläosassa olevan sorakuopan pohjoispuolella olevassa kivikossa on useita rakkakuoppia.

Nivavaara 6 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nivavaaran itäpuolella. Nivavaaran keskiosan itärinteen yläosassa on yksittäinen kivilatomus.

Lehtikari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lehtikari sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteiskulmalla. Saaren korkeimmalla harjanteella on viisi rakennuksenpohjaa ja erilaisia kivirakenteita: verkkotarha, venevalkama ja kellari. Rakenteet ovat 300 metrin matkalla.

Etukari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Etukari sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteisosassa. Saaren korkeimmalla harjanteella on kolme rakennuksenpohjaa ja erilaisia kivirakenteita: venevalkamia, laituri, purnu, pookeja ja ristinmuotoinen kivilatomus.

Pensaskari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pensaskari sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteisosassa. Saaren korkeimmilla harjanteilla on rakennuksenpohjia ja erilaisia kivirakenteita, kuten venevalkama, verkkotarhoja, pooki ja kaivo.

Mainua (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mainua sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteisosassa. Pensaskarin kaakkoispuolisen Mainuan korkeimman alueen pohjoisosassa on kaksi pookia ja rantapenkereessä kuoppa, mahdollisesti kellarin pohja.

Pihlaja (1000009307) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pihlaja sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteisosassa, Pensaskarin itäpuolella. Saaren läntisemmällä harjanteella on kaksi rakennuksenpohjaa sekä venevalkama ja pooki.

Ivalojoki Kultala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lapin ensimmäinen kultaryntäys alkoi vuonna 1868, kun Ivalojoen Nulkkamukasta oli löytynyt merkittävämpi esiintymä. 1870-luvun alussa joella hääri jopa viitisensataa kullankaivajaa. Valtio rakennutti Ivalojoen Kultalan eli Kultalan Stationin vuonna 1870 kullankaivun ja kaupan valvontaan.
Ivalojoki sivujokineen (mm. Sotajoki, Pahaoja) on Lapin kultahistorian keskeisin kohde, jossa on vielä jäljellä vanhoja tukikohtia, kämppien pohjia, polkuja, valtausten rajapyykkejä ja kullanhuuhdontaan liittyviä rakenteita kuten patoja, kaivantoja, huuhdontakasoja ja puisia kouruja sekä jopa koneita ja laitteita. Kultalan päärakennus ja leipomo on korjattu vuonna 1968, mutta vanha asuinrakennus ja kapakka ovat raunioina.

Tieva (1000009323) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yllläsjärven kylätaajamassa reilut 300 m Ylläsjärvestä luoteeseen sijaitsee vuonna 1951
rakennettu tilakokonaisuus. Tila on itä-länsi -suuntaisen, paikoin n. 3 -4 m eteläpuolisesta pellosta jyrkästi kohoavan männikkötörmän itäpäähässä, vanhan kylätien reunassa.
Talon länsipuolisessa murroksessa on männyn juurakossa havaittu palanutta hiekkaa ja kiviä sekä palaneita luunpaloja. Paikalta saadut löyöt ovat niukat, mutta myös Tievan tilan länsipuolella olevan omakotitalon rakennustöissä kerrotaan todetun merkkejä tulisijasta noin 70 cm syvyydellä; runsaasti hiiltä ja palanutta hiekkaa. Löydöt ja havainnot viittaavat paikalla olleeseen esihistorialliseen / kivikautiseen asuinpaikkaan. Mikäli asumisen merkit ovat sijoittuneet rantatörmälle, Ylläsjärven vedenpinta on ollut tuolloin arviolta 2-3 m nykyistä korkeammalla.

Kuerlinkat 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuerjoen itärannalla. Asuinpaikkahavainnot ovat jokirotkon tuntumassa olevalta kääntöpaikalta ja siitä kohti jokea vievältä polulta. Paikka on Kuerjoen ja Äkäsjoen yhtymäkohdasta 500 m ylävirtaan. Lähistöltä on tehty muitakin löytöjä (ks. kohteet 35 ja 37). Paikalta on löytöinä kvartsia.

Kuerlinkat 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuerjoen itärannalla, Kuerjoen ja Äkäsjoen yhtymäkohdasta 800 m ylävirtaan. Asuinpaikkalöydöt on tehty huvilan edustalta. Lähistöltä on
tehty muitakin löytöjä (ks. kohteet 35 ja 36). Kohde liittynee läheisellä koskella tapahtuneeseen kalanpyyntiin. Joen partaalla on lisäksi historiallisen ajan rakennusjäännöksiä eri aikakausilta, mahdollisesti saksalaisten sota-aikaisia rakenteita. Paikalta on löytöinä vähäinen määrä kvartsia (KM 25312:17).

Saarijärvi (1000009336) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Saarijärven kaakkoisosassa sijaitsevat, luode-kaakko -suuntaiset hiekkapohjaiset saaret ovat noin 50 metrin päässä toisistaan. Saaret kuuluvat laajempaan harjujonoon. Saarilla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena sammalia, puolukkaa. mustikkaa ja variksenmarjaa. Metsä on nuorta kasvatusmetsää. Molemmilta Saarijärven saarilta on löytynyt tarkemmin määrittelemättömiä kuoppajäännöksiä, joista ainakin läntisemmän saaren kuopat lienevät pyyntikuoppia. Itäisemmän saaren kuopanteiden on epäilty olevan kesähautakuoppia. Kuoppien luonteen määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014. Kaakkoisemmalta saarelta dokumentoitiin kaksi selkeää kuoppajäännöstä. Näiden lisäksi saaren luoteispäädyssä, sen korkeimmalla kohdalla on kahta muuta kuoppaa huomattavasti epämääräisempi, mahdollisesti luontainen kuoppa, 2.5 x 5 metriä, syvyys noin 0.3 metriä. Saarilla on paljon epämääräistä, todennäköisesti luontaista kuoppelikkoa, josta johtuen ainoastaan selkeät jäännökset huomioitiin. Luoteisemmalta saarelta dokumentoitiin kolme kuoppaa. Saaren eteläreunalla on vanhoissa männyissä pilkkoja, joista kahteen on hakattu lovet noin 1.4 metrin korkeudelle. Lovet ovat noin 4 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuopat on numeroitu kaakosta luoteeseen. Ks. alakohteet.

Äkäsjokisuu itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla Äkäsjoen suusta itään. Sortuvassa jokitörmässä ja törmän päällä kulkevalla polulla näkyy asuinpaikkalöytöjä 300 m matkalla. Runsaimmat löytöpesäkkeet jokitörmässä ovat: jokisuun venelaskupaikan länsipuolella 25 m matkalla, venelaskupaikasta hiukan itään 70 m matkalla ja löytöalueen itäpäässä. Löytöjä on myös Äkäsjoen suun länsipuolelta (ks. kohde 178). Paikalta on löytöinä taltan teelmä ja kvartsia.
Kohteesta ei tehty uusia havaintoja tai sitä ei tarkastettu osayleiskaavan inventoinnissa 2010. Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Alueen länsipäähän veneenlaskupaikan itäpuolelle alueella on tehty kota. Alueen läntiseltä puolikkaalta jokeen sortuvasta törmästä havaittiin joitakin kvartsi-iskoksia (koordinaattipisteestä X=3359184, Y=7488059 KKJ) ja palaneen luun pala (X=3359210, Y=7488058 KKJ). Alueen itäpuolelta löytyi ojan leikkauksesta kvartsi-iskos koordinaattipisteestä X=3359645 Y=7487901 KKJ ja aluetta laajennettiin itään.

Kurtakko Uimaranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kurtakkojärven luoteisrannalla. Kurtakkojärven järvenpään hiekkarannalta ja rantavallin päältä alueen mökkien välittömästä läheisyydestä on tavattu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä 300 m matkalta. Lisäksi paikalla on vähintään kuusi pyyntikuoppaa osin kauempana rannasta olevilla hiekkakumpareilla ja muutamia suorakaiteen muotoisia liesiä. Kohdetta on tutkittu koekaivauksin. Asuinpaikkalöytöjen alueen lounaisin raja on merkitty kohdepisteellä, keskikohta ja koillisin osa alakohdemerkinnöillä.
Löytöinä paikalta mm. kvartsia, palanutta luuta, keramiikan pala ja kiviesineen teelmiä.

Navettamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aalisjärven lounaispuolella. Navettamaan kankaalla 400 m Aalisjärven Joensuunlahdesta lounaaseen on kolme suurehkoa kuoppaa. Muodoltaan hiukan
epämääräisillä kuopilla on maakerrostensa perusteella huomattava ikä, joten ne voinee tulkita pyyntikuopiksi. Kuopat ovat luode-kaakkosuuntaisessa jonossa noin 30 m välein.

Nuottajoki, etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi, mahdollisesti kolme painannetta, todennäköisesti pyyntikuoppaa, noin 2 km Pasmajärvestä itäkaakkoon, Nuottajoen eteläpuolisen suon ympäröimän metsäsaarekkeen pohjoisosassa. Tein varressa on vanhempi hiekanottokuoppa. Vuoden 1997 inventoinnissa alueella todettiin kaksi soikeaa vallillista painanetta, joiden sisämitoiksi saatiin noin 5x3 m. Näiden sijainniksi ilmoitettiin metsäsaarekkeen ylittävältä tieltä noin 20 m länteen (a) sekä 90 m tieltä länteen (b).
Vuoden 2006 inventoinnin mukaan toinen kuopista on hakkuuaukean laidalla, metsäsaarekkeen laen pohjoisosassa, toinen hakkuuaukealla, edellisestä 40 m länteen. Ensiksi mainitun kuopan etäisyydeksi todettiin vajaat 40 m länteen metsäsaarekkeen ylittävältä soratieltä.
Pyyntikuoppien sijaintitiedoissa on epätarkkuutta.
Vuoden 2013 pikatarkastuksessa alueella havaittiin 2 pyyntikuoppaa, joista isomman kooksi valleilta mitaten arvioitiin 6x4 m, pienemmän vain noin 3x2 m. Alakohteina ovat näiden kuoppien gps-koordinaatit. Ensin mainittu on noin 42 m tien länsipuolella, jälkimmäinen tästä noin 12 m luoteeseen. Näiden sijainnin ja pienemmän kuopan mittojen perusteella vaikuttaa mahdolliselta, että alueella on kolme kuoppaa.

Iso Taapalompolo, kaakko (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 200 m Ison Taapalompolon eteläpäästä länteen. Kapean louhikkoharjanteen keskellä, 30 m metsäkoneuran päätepisteestä lounaaseen, on lukuisia
kvartsiraaka-ainekappalaita halkaisijaltaan 15 m alalla. Osa kvartseista lienee lohkeillut
luontaisesti louhikossa olevasta kvartsiesiintymästä, mutta osassa erottuu iskentäjälkiä. Raakaainekappaleita on paikalla kasattuna myös vajaan metrin laajuiseen matalaan ladelmaan.
2021: Kohteen sijaintia tarkistettu perustuen 1997 ja 2006 inventointeihin.
Inventointi 2023:
Alueella on suoritettu hakkuita ja maaperää on muokattu voimakkaasti. Alue on vastikään
äestetty ja sinne on jätetty oksia ja puunrankoja. Alue on hyvin kivikkoista. Muinaisjäännösalueelta tai sen läheisyydestä ei havaittu kvartsikeskittymiä tai muinaisjäännösrekisterin kuvauksessa mainittua ladelmaa. Muutama lohjenneita kvartsin palasia havaittiin äestysurasta, mutta ne voivat olla myös luontaisesti tai esimerkiksi äestyksen yhteydessä lohjenneita.

Tirrojärvi, luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tirrojärven luoteispuolisella kangasharjanteella. Pasmajärven
Tirronniemeen vievän polun luoteispuolella olevan loivapiirteisen kankaan keskiosassa on yksittäinen pyyntikuopaksi tulkittava kuoppajäännös. Kankaan lounaispäästä on lisäksi löytynyt yksittäinen kvartsi-iskos, muutama pienehkö tarkemmin määrittelemätön kuopanne ja palaneita kiviä. Paikalla on moderneja nuotionsijoja.

Siikajoki, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven keskiosan lounaispuolella. Siikajoen länsirannalla
kelkkareitin ja ajouran risteyksessä, 35 m läheisen mökin saunasta koilliseen ja 20 m joesta, on pitkänomainen laakea pyyntikuoppa. Mitoiltaan 5 x 4 x 0,3 m oleva kuoppa on hiekkapohjaisella tasanteella, jolta pintakasvillisuus on kulunut pois.

Säynäjäjärvi, etelälounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven länsipuolisen Säynäjärven etelälounaispuolella.
Kivisen itä-länsisuuntaisen kangasharjanteen laella, 70 m itäpuolisesta moottorikelkkaurasta, on pitkänomainen yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopan koko on 6 x 4 x 0,8 m.

Lompolo (1000009347) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven Lompolon lounaispuolella. Lompolon lounaisrannalla kumpuilevan kangasharjanteen laella on kaksi pyyntikuoppaa reilun 100 m etäisyydellä toisistaan. Luoteisempi kuopista on kapean harjanteen korkeimmalla kohdalla ja kaakkoisempi kahden ajouran risteyksessä. Vuoden 1997 inventointikertomuksen mukaan alueella olisi kaikkiaan kolme pyyntikuoppaa; kolmas sijoittuisi lounaiselle erilliselle harjanteelle. laajan supan etelälounaispuolelle, alaterassin juurelle.

Säynäjäjärvi (1000009348) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven länsipuolisen Säynäjärven luoteisrannalla. Säynäjärven luoteisosaan pistävän järven ja suon rajaamaan niemekkeen kärjessä on suurehko
pyyntikuoppa 10 m päässä rannasta.

Lompoloniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pasmajärven Lompoloniemellä. Lompoloniemellä on ainakin kymmenen pyyntikuoppaa halkaisijaltaan n. 140x80 m laajuisella alueella lähinnä Lompoloniemen
luoteis- ja kaakkoislaidoilla. Kuopat ovat soikeahkoja ja keskimäärin noin ½ metrin syvyisiä. Osassa on epämääräinen valliosa. Alueen luoteisosassa on neljän kuopan keskittymä. Näistä 15 m päässä todettiin luoteislaidan pohjoisosasta kvartseja ja kvartsiesineitä kantojuurakosta ja yksittäinen. Yksi kvartsi löytyi lisäksi pohjoisimman pyyntikuopan koillispuolelta. Toinen kvartsilöytökeskittymä on tavattu edellisistä n. 300 m eteläkaakkoon Lompolonlahden kaakkoispohjukan länsipuoliselta metsäpolulta.
Kohteet on lisätty rekisterin erilliskohteet välilehdelle.

Ymmyräinenvuoma, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven länsipuolella. Palokoskenrovan kankaan
kaakkoispäässä on 100 m laajuinen kangaskumpare lähellä Ymmyräinenvuoman laitaa.
Kumpareen laella on yksittäinen pitkälle maatunut laakea pyyntikuoppa. Paikalla on soikea 3 x 5 metrin kokoinen pyyntikuoppa, jonka syvyys on 70 cm. Kuopassa on osittain matalat vallit, joissa kasvaa mäntyjä.

Palokoskenrova (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pasmajärven pohjoisosan länsipuolella ja Jänkkäjärvestä reilut
400 m itään. Kaakkoon kaartuvan metsäautotien eteläpuolisen tasanteen etelälaidalla erottuu tarkemmin ajoittamaton soikeahko kehäliesi, jonka koko on 1,4 x 1 m.

Kuollutlampi, luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ison Laurinjärven luoteispuolella. Kuollutlammen luoteispuolisen kapean kangasharjanteen päällä on pienehkö loivapiirteinen kuoppa, joka on tulkittavissa pitkälti maatuneeksi pyyntikuopaksi.

Kieksiäisniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla. Nivanniemen etelään antavalta rannalta on tehty asuinpaikkahavaintoja 25 metrin matkalta. Löytöjä näkyy kivikkojen välisellä hiekkaisella rannanosalla. Joen huuhtomaa asuinpaikkaa on ilmeisesti jossain määrin jäljellä rantatörmän päällä. Asuinpaikan rajaus on 2010 inventoinnin löytöhavaintoihin ja topografiaan perustuva ja melko tarkaksi ilmoitettu. Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014. Hiekalla on useassa kohdassa palaneita kiviä, jotka ovat pääosin epäilemättä resenttejä. Löytöjä alueella ei havaittu. Paljas hiekka rajautuu noin 0.7 metriä korkeaan rantatörmään, jonka yläosassa kasvaa kasvillisuutta. Alaosa on alttiina kulumiselle.

Kallantörmä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaattojärven pohjoisosan koillispuolella. Muutamia kvartseja
on löytynyt v. 1997 perunapellosta, loivasti järveä kohti viettävältä terassilta. Kohde on reilun 200 m päässä rannasta.

Kenttäoja, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaattojarven koillispuolella. Soiden ympäröimällä pienellä loivapiirteisellä kangaskumpareella on suurehko ja laakea kuopanne, joka lienee tulkittavissa pyyntikuopaksi. Paikka on Kenttäniemen pohjoispuolella 100 m Vaattojärven rannasta koilliseen ja 60 m Kenttäojasta luoteeseen. Kuoppa voisi laakean muotonsa perusteella olla myös asumuksen sija.

Kenttäniemi 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaattojärven koillispuolella. Ampumaradan hiekkakuopan kaakkoisreunalla on v. 1997 havaittu palaneiden luiden siruja ja sen länsipuolisen kanavan itälaidalla muutamia kvartseja. Näistä länteen olevan Kenttäojan ja Vaattojärven välisen harjanteen päällä on useiden historialliseen aikaan ajoittuvien tervahautojen ja asutusjäänteiden lisäksi, joita on etenkin harjanteen länsiosassa, havaittavissa ainakin kaksi pyyntikuopaksi tulkittavaa kuoppaa.

Rytijängäntieva 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Halijärven länsirannalla. Ajouralla pilkottavan suurehkon maakiven kohdilla, 20 m nykyisestä nuotiopaikasta pohjoisluoteeseen ja 40 m järven rannasta länteen, on havaittavissa muutamia kvartseja. Tästä reilut 60 m pohjoisluoteeseen on ajouran itäpuolisella pienellä hiekkakumpareella muutamia painaumia, jotka voitaneen tulkita kuitenkin luonnonmuodostumiksi. Niihin tehdyistä koepistoista ei ole tullut mitään löytöjä.

Rytijängäntievat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rytijänkkän ympäröimällä hiekkakumpareella. Rytijänkkän ylittävän soratien pohjoispuolisen pienen hiekkakumpareen laen koillislaidalla on tarkemmin ajoittamaton maahan painunut kehämäinen liesi, jonka halkaisija on n. 90 cm.

Kotatieva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lompolojärven itäpuolella. Kotatievan matalahkon harjanteen kapean soiden ympäröimän pohjoisosan keskivaiheilla on epämääräisen soikeahko kuoppa, joka on arvioitu mahdolliseksi pyyntikuopaksi. Maakerrostensa perusteella kuopalla on huomattava ikä.

Kotatieva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lompolojärven itäpuolella. Kotatievan matalahkon harjanteen korkeimman kohdan etelälaidalla on pienehkö pyöreä kuoppa, joka on arvioitu mahdolliseksi pyyntikuopaksi. Kuopan laidoilla kasvaa kolme mäntyä ja kuusi. Paikalta on itäpuoliselle soratielle 30 m. Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014 ja sen todettiin olevan kohdekuvausta vastaavassa kunnossa. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 2 metrin kokoinen, 0.5 metriä syvä kuoppa.

Lompolonsaari, kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla, Muonionjoen Lompolonsaaren eteläkärjen itäkaakkoispuolella, 40 m jokirannasta. Loivasti kohti kaakkoispuolista kosteikkoa viettävän kasvillisuudelta paljaan hiekkarinteen ylälaidalta on tehty asuinpaikkalöytöjä 10 m matkalta. Paikalla näkyy palaneita luita, palaneita kiviä ja muutamia kvartseja. Asuinpaikka on kapealla (5-10 m leveä lakialue), jokea kohti kurottuvalla purouoman ja soisen alavan rannan ympäröimällä hiekkaharjanteella. Paikka on suurimmaksi osaksi ehjä. Rajausarvio hyvä, topografian ja löytöhavaintojen perusteella.

Putaanniemi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kolarinsaaren Putaanniemen luoteisosassa. Kohde on paikannettu 1997 inventoinnissa, jolloin alueella arvioitiin olevan kivikautinen asuinpaikka, jossa mahdollinen asuinvallipainanne (inv.-kohde 47) sekä pyyntikuoppia (inv.-kohde 153). Sittemmin 2006 nämä kaikki arvioitiin luontaisiksi, mutta 2010 inventoinnissa jälleen muinaisjäännökseksi, lähinnä pyyntikuopiksi.
Terasseittain kohti 150 m päässä luoteessa olevaa Muonionjoen pääuomaa laskevalla hiekkakankaalla on kuusi soikeaa pyyntikuoppaa halkaisijaltaan 70 m alalla. Kuopat ovat todella suuria, joten niiden tulkinta juuri pyyntikuopiksi vaatii lisätutkimuksia. Kuoppiin tehdyistä lukuisista koepistoista ei ole paljastunut löytöjä ja ne ovat maakerrostensa perusteella huomattavan vanhoja. Alueen puusto on vastikään hakattu. Vuoden 2010 inventoinnin mukaan pääosin noin 3-6 m laajuisia kuoppia on todettu 15 kpl. Niistä ainakin osa lienee pyyntikuoppia, osa muistuttaa laakeina asumuspainanteita. Tien vaiheilla voi myös olla kivikautista asuinpaikkaa (pari kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä kohdassa 7478462, 359423).
Kohteen aluerajaus noudattaa vuoden 2010 inventointikertomusta.

Luosujoen suu, koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylläsjoen ja Luosujoen yhtymäkohdan pohjoiskoillispuolella. Aivan valtionmaan rajalinjan itäpuolella loivasti kohti Lousujoen törmää laskevalla kangastasanteella on loivapiirteinen pitkälle maatunut pyyntikuoppa. Kohteen kaakkoispuolinen kangas on juuri metsäaurattu. Paikka on 100 m eteläkaakkoon Lousujoen
törmän päällä olevasta mökistä. Kuopasta 10 m lounaaseen on rajalinjan länsilaidalla vanha rajapyykki. Kohteessa on 2.5 x 3 metrin kokoinen 0.3 metriä syvä kuoppa muutoin tasaisella kankaalla.

Äkäsjokisuu länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla Äkäsjoen suun länsipuolella. Asuinpaikkalöytöjä on havaittavissa harvakseltaan 20 m matkalla Muonionjoen törmällä olevasta aitasta itäänpäin. Löytöjä on törmän yläosassa ja alempana rannassa. Varsinainen asuinpaikka lienee törmän päällä olevan pellon alla. Kohde liittyy Äkäsjokisuun itäpuolelta tehtyihin runsaampiin löytöihin (ks. kohde 48). Paikkaa ei tarkastettu inventoinnissa 2010.

Kalkkitörmä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mannajärven länsipäähän laskevan Ruonaojan suun eteläpuolella. Pihateiden ympäröimällä metsätasanteella on vähintäänkin kymmenen kalkkiuunin
jäännökset. Paikka on 50 m lounaaseen Ruonajoen ylittävältä maantiesillalta. Paikalla on poltettu kalkkia vielä 1900-luvulla. Kohde on arvokas muisto alueella tapahtuneesta kansanomaisesta kalkinpoltosta.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014 ja alueelta dokumentoitiin yhdeksän kalkkiuunin jäännöstä. Uunijäännökset on nimetty löytymisjärjestyksessä. Gps-mittaukset inventointikertomuksessa. Alueen puusto on korkeaa ja gps-yhteys oli kohdetta tarkastettaessa heikko.

Mannajärvi, etelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mannajärven eteläisimmän ja itäisimmän lahdelman välisen rannanosan keskivaiheilla on tasaisella kankaalla hiekanottoalue 30 m päässä järvestä. Sorakuopan itäkoillislaidassa näkyy useita kvartseja. Paikalta 40 m koilliseen on lisäksi yksittäinen kuoppajäännös, joka lienee pyyntikuoppa. Toisaalta kuoppa voi myös liittyä asuinpaikan käyttöön. Hiekanotto on tuhonnut osan asuinpaikasta.

Pikku Mannajärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku Mannajärven pohjoispuolella. Pikku Mannajärven
itäosan pohjoispuolisella kankaalla on yksittäinen pyyntikuoppa. Vajaat 4 m halkaisijaltaan oleva loivapiirteiseksi maatunut kuoppa on 40 m päässä järvestä.

Ryhtimaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äkäslompolon itäpuolella. Ryhtimajan itäpuolen tieuralta on tavattu muutamia kvartseja. Alue on kuivaa mäntykangasta Kesänkijokea reunustavan suon pohjoispuolella. Kohde lienee viite tilapäisestä leiriytymisestä paikalla.

Juvakaisenmaa (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niesajoen kaakkoispuolella. Juvakaisenmaan luoteislaidalla on suuresta maa-aineksenottoalueesta pohjoiseen lukuisia avolouhoksia ja kaivantoja, jotka liittyvät 1700-luvulla tehtyyn rautamalmin louhintaan. Malmia on louhittu Köngäsen ruukin tarpeisiin. Kaivantoja on kankaan laidalla muutamin paikoin vajaan 300 metrin matkalla. Kauempana Niesajoesta on lisäksi pienempiä kuoppia ja alueella on myös kaksi massiivista vanhaa rajapyykkiä.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Alueen koillisosassa ja korkeimmilla alueilla on voimakkaasti muokattu alue, jossa on runsaasti kuoppia ja kivikasoja. Suurimmista kaivannoista on gps-mittaukset, ks. alakohteet. Kivilatomus 1 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3364797 Y=7485787 KKJ. Kohteessa on noin 1.5 x 1.5 metrin kokoinen neliönmuotoinen 0.5 metriä korkea latomus, jonka keskellä on metrin korkuinen pystykivi. Latomus sijaitsee valtion ja yksityisen maan rajalla. Latomuksesta noin 20 metrin luoteeseen on kuntan alla epämääräinen kivikasa, joka saattaa myös liittyä ruukin toimintaan. Kivilatomus 1 kaakkoispuolella noin 12 metrin päässä on halkaisijaltaan noin 2.5 metrin kokoinen, metrin syvyinen maakuoppa, jossa on puutavaraa. Kuoppa saattaa olla myös kosteikon muodostama. Kivilatomus 2 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3364844 Y=7485732 KKJ. Latomus on suuremman kiven päälle kasattu noin 0.4 metriä korkea 10 kiven kasa, jossa keskellä pystykivi, jonka korkeus on noin 0.5 metriä. Kuoppa 1 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3364806 Y=7485669 KKJ. Kuoppa on 1 x 1.5 metrin kokoinen ja noin 0.5 metriä syvä. Kuopan ympärillä on noin 1.5 metriä leveät maansekaiset vallit, joiden korkeus on noin 0.4 metriä. Kuoppa 2 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3364871 Y=7485736 KKJ. Kuoppa on 3 x 3.5 metrin kokoinen ja 1.4 metriä syvä. Kuoppa 3 alueen länsipäädyssä koordinaattipisteessä X=3364681 Y=7485706 KKJ. Kohteessa on noin 1.5 metriä leveä, 7 metriä pitkä ja 1.2 metriä syvä kuoppa, joka saattaa olla myös viereisen kosteikon muodostama. Kuoppa on kasvillisuuden peitossa.

Porkkavaaran rajalinja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Porkkavaaran laella sekä Kolarin, Kittilän ja Rovaniemen rajoilla. Vanhimmat tiedot Porkkavaaran laen käytöstä rajamerkkinä ajoittuvat Pähkinäsaaren rauhan jälkeiseen aikaan. Nykyisin nähtävät vanhat rajapyykit on kasattu entisten tilalle tai jopa päälle vuonna 1754 Ylitornion pitäjän ja Kittilän käräjäkunnan rajankäynnissä. Kohteeseen on 3.5.2021 yhdistetty Porkkavaara Rovaniemi, jonka tunnus mjrekisterissä oli 1000025948.
Porkkavaaran laen näyttävän salmiakin muotoisen pääpyykin lisäksi nykyisiltä kuntarajoilta on kartoitettu lukuisia pienempiä rajapyykkejä ja rajalinjaa osoittavia viisarikiviä.
Itse rajapyykissä on ollut alun perin viisi pystykiveä. Nykyisin pystykiviä on vähemmän, sillä rajamerkkiä on turmeltu viereisen poroaidan rakennustöissä (ks. Julku 1993).
Kohde sijaitsee Porkkavaaran laella Kolarin ja Rovaniemen kuntien alueella. Rovaniemen puolen alue on luonnonsuojelualuetta. Paikalla kasvaa mäntymetsä karussa kivirovakossa, jossa on paikoin sammalta ja turvetta päällä.
Kohteessa on kuusi kivilatomusta, jotka ovat rajamerkkejä ja niiden viisarikiviä, jotka osoittavat rajan suunnan. Seuraavassa kuvauksessa latomukset on kuvattu alakohteittain.
1. Viisi viisarikiveä, jotka ovat puolen metrin korkuisia laakoja. Kivet on tuettu pystyyn suoraan linjaan Kolarin ja Rovaniemen kuntien rajalle. Kivien etäisyys toisistaan on kaksi metriä. Kivistä pohjoiseen 215 metriä on päämerkki.
2. Kolme pystylaakakiveä. Keskimmäisen kiven lounaispuolella on myös laakakivi ja koillispuolella kaatunut laakakivi.
3. Kuntien rajojen kohtaamispisteessä on 1,2 x 0,7 x 0,6 metrin kokoinen kiviladelma, jonka keskellä on metrin korkuinen laakakivi, joka on päämerkin keskuskivi.
4. Päämerkistä Kolari - Rovaniemi rajaa 7 metrin päässä on metrin korkuinen laakakivi. Pystylaaka on sortunut 45 asteen kulmaan, koska juuresta on otettu tukikiviä kuntien väliseen poroaitaan.
5. Päämerkistä Kolari Kittilä rajan suuntaan 8 metriä on metrin korkuinen laakakivi, jonka tukikivet ovat 1,5 x 1,5 metrin kokoisella alueella.
6. Kolme viisarikiveä noin 50 metrin päässä päämerkistä Kittilä Rovaniemi rajan suuntaan. kivet ovat 50 -70 cm korkuisia laakakiviä. Kivet ovat toisistaan noin 2 metrin etäisyydellä.

Ronkajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ronkajärven eteläpään itärannalla Talovaaran lounaislaidalla. Asutun Ronkajärven tilan kentän laidalla, noin 100 m tilasta kaakkoon, on useita rakennustenpohjia. Kyseessä lienee suhteellisen myöhäinen historiallisen ajan asuinkenttä. Harjujärvelle johtavan tien pohjoispuolella erottuu matala kuoppa, jonka käyttötarkoitus ja ajoitus on epävarma.
Paikalla on ainakin kaksi kaksiosaisen tuvan pohjaa, yksi pienempi tupasija ja pari epämääräistä mahdollista rakennetta. Kyseessä lienee suhteellisen myöhäinen historiallisen ajan asuinkenttä. Ronkajärven nykyinen kenttä on ollut käytössä 1800-luvulta asti, joten rakenteet lienevät tätä vanhempia.

Ylitalo (1000009397) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Tornionjoen rannalla Petäjänivan kohdalla. Kourutaltta on löytynyt 50 vuotta sitten perunapellosta Ylitalon tilasta pohjoiseen. Muut kiviesineet ovat löytökuvauksen perusteella mahdollisesti löytyneet näiltä samoilta seuduilta (ks. Hilkka Oksala 2000). Joen törmällä on epämääräisiä painaumia (x=7455548,y=3351 980), joiden päällä kasvaa katajaa. Nämä liittynevät paikalla olevaan suhteellisen läheiseen historiaan ajoittuvaan tuvanpohjaan.
Vuoden 2010 inventoinnin mukaan paikka olisi maastoltaan sopiva pyyntikulttuurin asuinpaikalle. Niemekkeeseen tehtiin useita koekuoppia, mutta merkkejä esihistoriasta ei havaittu.

Kaarantojärvi Seitaniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaarantojärven pohjoisrannan Seitaniemellä. Paikalla on Paulaharjun mukaan seitakivi ja vanha asuinkenttä. Paulaharjun valokuvaama
metrin korkuinen kivi lienee nykyiselle peruskartalle merkitty seitakivi. Karttamerkintä on rannassa noin 100 m Seitaniemestä itään.

Kirkkopahta (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 4,2 km Pakajärven talosta kaakkoon. Metsäautotiestä 200 m länteen on tasaisella männikkökankaalla yksittäinen siirtolohkare, jonka koko on 6 x 7 metriä ja korkeus pari metriä. Kyseessä on Samuli Paulaharjun mainitsema Pakajärven Seitapahta.
Paikalla tehtiin vuonna 2009 koekaivauksia (4 koekuoppaa sekä fosfaattikuopitusta). Kaikki alueelta havaitut löydöt olivat myöhäiseltä historialliselta ajalta, eikä merkkejä varhaisemmasta uhraustoiminnasta voitu osoittaa seidan lähialueelta. On ajateltavissa, että luuaines on siirretty muualle tai tuhoutunut jälkiä jättämättä.
Fosfaattianalyysin perusteella kohteelle on uhrattu eläinperäisiä tuotteita, ja toiminta on keskittynyt lounaispuolen lipan alle ja edustalle (Tolonen 2013).
Kohde on merkitty karttaan. Seitakiven lipan päälle on laitettu mm. kiviä, luita ja oksia. Paikalle on pystytetty kyltti "Luonnonmuistomerkki".

Tiuramatala (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen Tiuramatalan luoteispuolisella kankaalla. Paikalta on kvartsilöytöjä, mutta selkeää asuinpaikkaa ei ole toistaiseksi hahmotettu. Suppamaisen notkelman pohjoisreunan päällä on myös niin sanottu suorakaiteinen liesi, joka ajoittuu rautakauden loppuun tai uuden ajan alkuun. Tätä liettä ei ole löydetty vuoden 2015 inventoinnissa, mutta se on piirretty vuonna 2001 tehtyy karttaluonnokseen. Lisäksi alueella on muutamia matalia kuopanteita, jotka saattavat olla pyyntikuoppia.
Vuoden 1988 inventoinnissa kohteen luoteispuolella, noin 150 metrin päässä, on havaittu myös tervahauta ja savottakämpän jäännös. Näitä ei ole mainittu vuonna 2015 tehdyssä inventoinnissa.
Kohteen aluerajaus on arvio, ja perustuu vuoden 2001 tarkastuksen karttaluonnokseen.

Jokijärvi, länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jokijärven luoteisrannalla. Moottorikelkkauran pinnassa on havaittavissa puolenkymmentä kvartsi-iskosta parinkymmenen metrin matkalla. Suurin osa kvartseista on Jokijärven kodan vessasta 20 m etelälounaaseen ja 35 m järvestä olevan terassin reunalla. Maasto nousee terassin jälkeen jyrkästi poispäin järvestä. Kvartsit on jätetty
löytöpaikalle.

Isoahvenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ahvenjärven keskiosasta 30 metriä luoteeseen. Järveen viettävän kangasrinteen tasanteella on yksittäinen loivapiirteinen pyyntikuoppa. Kuopasta itään alkaa kankaan reunaa seuraileva järven suuntainen pitkälle lahonnut vanha poroaita.

Särkilahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pienen Särkijärven koillisrannalla, Särkijoen suun luoteispuolella olevalla rantatasanteella, heti joen ylittävästä sillasta alkaen, on runsaasti kivikautisesta asutuksesta kertovia kvartseja ja muutamia palaneiden kivien rykelmiä. Paikalla on myös moderni nuotiopaikka. Löytöjä on harvakseltaan rannassa myös tasanteelta luoteeseen
vievällä ajouralla 50 m matkalla.
Inventointi 2015: Leirinnän paljastamassa maaperässä erottuu ainakin neljä liesikiveystä, joiden ympärillä on kvartsi- ja ruusukvartsi-iskoksia ja ytimiä sekä yksi kaavin. Maaperässä on hiiltä, nokea ja kulttuurimaakerrosta. Nykyinen leirintä ja tulistelu on sekoittanut maaperää.

Löyttyoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vitajärven kaakkoispuolisen soiden ympäröimän niemekkeen luoteispäädyssä. Kvartseja on havaittu Kangosjärven-Tiurajärven tieltä länteen sijaitsevan hiekkakuopan itäreunasta (n. 6 m tieltä?) sekä tuulenkaadon juurakosta. Hiekkakuopan itäreunan profiilin yläosassa havaittiin 1995 inventoinnissa n. 30 cm:n syvyydellä n. 20 cm vahva hiilikerrostuma. Sen alapuolella oli podsolimaannos, jonka rikastumiskerros oli osittain palanutta. Esiintymän pituus oli n. 5 m. Tämän eteläpäässä todettiin myös mahdollisia nokeentuneita liesikiviä. Tuulenkaato sijaitsee suonlaidan tasaisella terassilla, hiekkakuopasta 40 m etelälounaaseen.

Karhunjuomalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhä-Luoston kansallispuiston itäosassa, Uhriharjun lounaispuolella Karhunjuomalammen päivätuvan pihamaalla. Pihamaa on osin varsin hienohiekkaista, aavistuksen kumpuilevaa moreenia. Piha-alue rajautuu Uhriharjuun, jonka puoleinen rinne on kuluneisuuden vuoksi aidattu. Pohjoislaidalla on laavu, luoteispuolella wc ja puuvaja. Rakenteita ollaan puistonjohtajan mukaan lisäämässä erityisesti vilkkaan ruskasesongin ja alueen kasvavan turistivirran tarpeiden vuoksi. Varsinainen päivätupa on pihan kaakkoispuolella, kymmenisen metriä eteläpuolella olevan lammen rantarinteestä.
Kvartsi-iskoksia ja -kappaleita, yksittäinen liuskepala sekä pari palanutta kiveä oli kuluneella hiekkapinnalla tuvasta viitisen metriä etelään. Tuossa kohdassa maa viettää loivasti länteen. Löydöt jätettiin paikalle. Päivätuvan luoteispuolelta ja pohjoiseen vievän kulku-uran reunasta, keskeltä pihaa, löytyi hiekkapinnasta kvartsikaavin sekä työstöjälkinen kvartsi-iskos. Näistä jäljistä ja löydöksistä päätellen paikalla on ollut kivi- tai varhaismetallikautista toimintaa. Tarkastus jäi pikaiseksi, mutta kohdetta voidaan näiden havaintojen perusteella luonnehtia pienialaiseksi, paikoin tallautuneeksi ja rakentamisen kuluttamaksi, muinaisasuinpaikaksi.
Vuonna 2013 paikalla toteutettiin Kemijärven kansalaisopiston kurssiohjemaan liittyvä pienimuotoinen, kuuden neliömetrin laajuinen koekaivaus maakumpareella, päivätuvan pihalla. Siinä todettiin ohut (10-15 cm) löytökerros sekä osin säilynyt palaneiden kivien muodostama liesikiveyksen kohta. Löydöt koostuivat kvartsiaineistosta, joukossa mm. kolme kaavinta ja muita- esineitä sekä -ydin. Lisäksi todettiin muutamia punamultanokareita, muttei palanutta luuta. Paikalla on siis ollut ainakin yksi liesi, ilmeisen lyhytaikaisella tai sesonkiluoteisella leiripaikalla kivi- tai varhaismetallikaudella. Runsaat 5 metriä lieden pohjoispuolella on myös mahdollisen pyyntikuopan jäännös.

Iso Harjujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso Harjujärven luoteispuolisella kankaalla. Kankaan päällä kulkevan retkeilyreitin tietämillä on kymmenkunta epämääräistä kuoppaa luodekaakkosuuntaisessa jonossa n. 500 m matkalla. Jotkin kuopista ovat selkeästi moderneja tai niitä on kaiveltu myöhemmin, mutta seassa on vähintään 4 ainakin osittain säilynyttä pyyntikuoppaa. Paikka on tyypillinen sekä pyyntikuoppajärjestelmälle että pienimuotoiselle soranottolle.

Harjujärvet 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Harjujärvien välisellä kapealla kannaksella. Kannaksen päällä kulkevan polun länsipuolella, Pienen Harjujärven pohjoiskärjestä lounaaseen, on laakea yksittäinen
pyyntikuoppa. Kuopan mitat ovat n. 6 x 4 x 0,5 m. Pyyntikuopaksi tulkitun jäännöksen lähellä on kaksi pientä modernia kuopannetta.

Pieni Harjujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Harjujärven lounaiskulman kaakkoisrannalla. Vuoden 1995 inventoinnissa kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartsilöytöjä poimittiin terasseittain
järveen laskevalta mäntykankaalta: kesämökistä eteläkaakkoon autotasanteelta, alemmalta tasanteelta mökistä lounaaseen ja rannan tuntumasta saunasta etelälounaaseen.

Äijäkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen Äijäkoskella. Äijäkosken näköalapaikalta ja siitä hiukan etelälounaaseen löytyi vuoden 1995 inventoinnissa kvartseja, joista ainakin osa saattaa
olla peräisin paikalle tuodusta sepelistä. Sittemmin paikan luontopolkuja on päällystetty sepelillä lisää ja näköalapaikalle on rakennettu puisen kaiteet. Nämä toimenpiteet ovat ilmeisesti peittäneet mahdolliset kivikautiset löytöalueet.

Puristakoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannassa, sortuvassa rantapenkassa ja rantatörmän päällä. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia kvartsilöytöjä on tehty v. 1995 jokivarresta 30 m matkalta. Lisäksi paikalta tavattiin palaneita kiviä ja mahdollisia liesiä, jotka voivat olla iältään iskoksia nuorempia. Kohde lienee suurilta osin tuhoutunut rantatörmän sortuessa hiljalleen jokeen, sillä v. 2006 inventoinnissa mitään kivikauteen viittaavia löytöjä ei ollut näkyvissä. Törmällä on moderni nuotiopaikka.

Valkeajärvi, luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Valkeajärven luoteispuolella. Loivasti kumpuilevalla mäntykankaalla on yksittäinen loivapiirteinen pyyntikuoppa, jonka laajuus valleineen on 4 x 3,5 m ja syvyys 30 cm. Kuoppa on Jalkosenharjulle menevän metsäautotien tiukasta mutkasta 20 m itään. 250 m pyyntikuopasta itäkaakkoon on toinen pienempi epämääräinen kuoppa, joka lienee luonnonmuodostuma.

Kokkosenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven Isosaaren luoteisosassa. Kotilahden tilasta 350 m itään on pienen sorakuopan kaakkoislaidalla osin koneellisen pintaturpeen kuorinnan tuhoama kehäliesi. Lieden laajuus on 1 x 0,5 m. Ympäristöstä ei ole tehty liettä ajoittavia löytöjä.

Torasjärvi Vanhankentänmaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Torasjärven koillisrannalla, Vanhankentänmaan keskivaiheilla lounaaseen työntyvän pyöreän niemekkeen pohjoisrannalla. Paikalla on sekä kivikautinen asuinpaikka että pyyntikuoppa. Asuinpaikalta on löytöinä kvartseja. Tarkemmat tiedot kohteista on rekisterin erilliskohteet välilehdellä.

Uusipalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 400 m pohjoiseen Vuontis- ja Jerisjokien yhtymäkohdasta. Metsähallituksen ylläpitämän Uusipalon kodan edustan aukiolla on näkyvissä puolenkymmentä kvartsi-iskosta. Vuontisjoen länsipuolisen suon laitaan on paikalta 20 m. Kodan länsipuolella on nuorehko tuvanpohja ja siitä n. 60 m lounaaseen on suurehko tervahauta.

Ylinen Visantokoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rantatörmän terassilta, 15 m joesta ja 30 m koillispuoliselta Kilpisjärventieltä, on vuonna 1995 löytynyt kvartseja modernin nuotiopaikan viereltä.

Muorijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muorijärven pohjoisrannalla. Noin 40 m uudehkosta huvilasta koilliseen, äkkijyrkän kangasrinteen alla, on neljä pyyntikuoppaa pohjois-eläsuuntaisessa jonossa. Kahden eteläisimmän kuopan välissä on huvilan käymälä. Kuoppajonosta reilut 100 m
pohjoiseen, kymmenkunta metriä rinteen päällä kulkevasta metsäautotiestä kaakkoon, on lisäksi yksittäinen pyyntikuoppa.

Mielmukkajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mielmukkajärven eteläpuolella. Pienellä mäntykangaskumpareella, Mielmukkajärventiestä 20 m lounaaseen, on yksittäinen pitkänsoikea pyyntikuoppa. Tien toisella puolella on sorakuoppa.

Kaarnestieva, lounas (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylisen Utkujärven koillispään länsipuolella. Kajangintievan pitkän harjun lounaispäässä, mökkitien ja vedenottamon aidan välisellä pienellä hiekkakumpareella, on itä-länsisuuntaisessa jonossa kuusi pyyntikuoppaa. Parissa kuopassa on jälkiä modernista kaivelusta. Mökkitieltä on löytynyt lisäksi pieniä kvartsi-iskoksia.

Kajangin Tieva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylisen Utkujärven koillisrannalla. Lounaaseen osoittavan niemen kärjen sortuvassa rantatörmässä näkyy muutamia kvartseja ja palaneita kiviä huvilan ja saunan välisellä alueella. Eniten kvartseja näkyy osittain törmän mukana rannalle sortuneen laakean mahdollisen asumuspainanteen (halkaisija n. 6 m) kohdilla saunan vieressä.
Huvilan edustalla on lisäksi pieni suppilomainen maatunut kuoppa, joka liittynee asuinpaikkaan.

Muorintytär (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muorijärven ja Muorintytär-lammen välisellä hiekkakumpareella. Kumpareen laella, lähellä sen jyrkkää eteläkaakkoislaitaa ja eteläkaakkoon kesämökistä, on laakea pitkälle maatunut pyyntikuoppa. Pyyntikuopasta itään on lisäksi toinen pienempi ja epämääräisempi kuopanne, joka lienee kuitenkin luontainen.

Muorijärvi, kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muorijärven kaakkoisrannalla. Järveen työntyvällä kumparemaisella niemekkeellä on yksittäinen soikeahko pyyntikuoppa, jonka koko on 3 x 2,5 x 0,3 m. Siitä
muutama metri etelään on toinen epämääräinen kuopanne, joka lienee kuitenkin
luonnonmuodostuma.

Juutilaisenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteeseen on yhdistetty muinaisjäännösrekisterissä aiemmin olleet kohteet Juutilaisenjärvi, itä 1000009460 sekä Juutilaisenjärvi, koillinen 1000009461. Samassa yhteydessä kohteen nimi on muutettu Juutilaisenjärvi aiemman Juutilaisenjärvi, kaakko tilalle.
Paikalla todettiin vuoden 2015 inventoinnissa 21 pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat kivi- ja hiekkaharjulla, jossa kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on varpuja ja jäkälää. Kohteen länsipuolella maasto laskee Juutilaisenjärven itäpuolella sijaisevaan suohon. Alueen läpi kulkee poroaita ja ajouria. Aimmissa inventoinneissa pyyntikuoppia on havaittu vähemmän.

Kätkäjärvi, pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kätkäjärven pohjoisrannalla. Järven pohjoisrannan puolivälissä on itä-länsisuuntainen kapea hiekkaharjanne, jonka laella on kaksi pitkälle maatunutta laakeaa pyyntikuoppaa.

Kätkäjärvi, länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kätkäjärven Pitkäniemen tyveen etelästä työntyvän lahdelman pohjoispuolella. Asuinpaikka on itä-länsisuuntaisen Pitkäniementien ja siitä pohjoiskoilliseen risteävän metsäautotien risteysalueella. Hienojakoista hiekkaa olevalla
tienpinnalla näkyy poikkeuksellisen runsaasti kvartseja sekä muutamia palaneita luunkappaleita halkaisijaltaan 35 m alueella. Järven ranta on etelässä 30 m päässä.

Kätkäjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kätkäjärven länsipuolella. Pitkänniementien ja siitä luoteeseen haarautuvan metsäautotien risteyksen koillispuolisella hiekkakumpareella on kolme
pyyntikuoppaa. Osaa laakeista kuopista on ilmeisesti kaiveltu myöhemminkin. Kumpareella on lisäksi yksi selkeästi moderni pieni soranottokuoppa ja kumpareen etelälounaispuolella toinen moderni neliömäinen kuopanne.

Muorinharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muorinharjun päällä ja 350 m Muorijärvestä koilliseen. Harjun lakea seurailevan metsäautotien luoteislaidalla on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on 6 m ja syvyys reilun metrin. Tie ja pyyntikuopan luoteisreunan ylittävä polku ovat
tuhonneet sitä jonkin verran.

Koivuranta (1000009470) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kangosjärven luoteisosan kaakkoon pistävällä niemellä. Niemen päällä olevalla harjanteella on kolme soikeahkoa pyyntikuoppaa noin 80 m välein.
Eteläisimmästä kuopasta vajaat 20 m itään tuulenkaadon juurakossa näkyy kvartseja. Kvartsilöydöt ovat 5 m korkean jyrkän törmän päällisellä tasanteella 30 m rannasta pohjoiseen.

Laukupuolijänkkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven eteläpään itäpuolella ja 1 km koilliseen Äkäsjoen suusta. Äkäskeron retkeilyreitin ja itäpuolisen metsäautotien välimaastossa, 200 m etäisyydellä kummastakin, on kumpuilevassa maastossa pitkänomainen pyyntikuopaksi tulkittu kuoppa. Kuoppa on lännestä ja pohjoisesta suohon rajautuvan moreenikankaan niemekkeen kärjen korkeimmalla kohdalla. Niemeke osoittaa pohjoiseen.

Äkäsmylly (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äkäslinkan itäpuolella. Äkäsmyllyn kävelysillan kaakkoispuolisella rannalla nykyisten matkailurakenteiden ja soralla peitettujen polkujen seassa erottuu merkkejä kvartseista ja vanhasta tulenpidosta. Paikan luonteen varmentaminen vaatii lisätutkimuksia. Molemmin puolin laavua on rapautuneen kvartsin lisäksi viitteitä kvartsiaineksen käytöstä.
Inventointi 2015: Inventoinnissa kohteesta ei tavattu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Löytökohdan päällä on nykyisin vaellusreitti ja laavu.

Ojajärvi, luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tiurajärven ja Kangosjärven välisen tien pohjoispuolella ja 400 metriä Ojajärvestä luoteeseen. Osittain hiekanoton tuhoama asuinpaikka on itäpuoliseen suohon laskevan törmän päällisellä kangastasanteella. Kvartseja ja palaneita kiviä on havaittu hiekkakuopan pohjoisreunalla ja kuopan pohjois- ja luoteispuolisella tasanteella.

Metsänhoitajan kämppä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijatisee Pallasjärven länsipuolella. Metsänhoitajan entiseltä kämpältä 250 m luoteeseen on kolme pyyntikuoppaa Raattamaan vievän tien suuntaisesti. Kuopat ovat 20 m välein ja tiestä 70 m länteen. Paikalla tietä reunustaa korkea ja jyrkkä soratörmä.
Kohde muodostuu viidestä pyyntikuopasta. Kuopat 1 – 3 sijaitsevat pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaisena ketjuna hiekkamoreeniharjanteella noin 70 metrin matkalla. Kuopat 4 ja 5 sijaitsevat noin sata metriä lännempänä, noin viisi metriä alemmalla korkeustasolla, missä maaperä on hiekkaisempaa kuin kuoppien 1 – 3 läheisyydessä. Kuopat ovat pyöreitä, melko kookkaita, selvästi maastossa erottuvia ja loivapiirteisen maavallin ympäröimiä. Muutamien kuoppien pohjille kaivetuista lapionpistoista todettiin selvät paksut huuhtoutumiskerrokset.

Metsäntutkimuslaitos (1000009482) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven länsipuolella. Noin 40 m Jerisjärvelle vievältä tieltä etelään on pienen lammen ja suonotkelman länsipuolisessa loivassa rinteessä kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat ovat 40 m etäisyydellä toisistaan. Lammen vastakkaisella puolella on Metsäntutkimuslaitoksen huoltorakennuksia. Päätien pohjoispuolella on kaksi mahdollisesti samaan ryhmään kuuluvaa pyyntikuoppaa (Muonio 240). Vuoden 2011 inventoinnissa löydettiin ainoastaan 1 kuoppa.

Hirvasniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pallasjärven pohjoispään länsipuolella. 10 m Raattamaan vievän tien itäpuolella on vanhan sorakuopan läheisyydessä yksi suurehko, halkaisija 4,5 m ja syvyys 1 m, suppilomainen kuoppa. Kuopalta 12 m itään alkaa jyrkkä törmä. Alue on järven rannan suunnassa erittäin vaikeakulkuista. Kuopan tulkinta nimenomaan pyyntikuopaksi vaatii lisätutkimuksia.

Erkunan seita (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 28 km ja Palojärven kylästä noin 2,5 km luoteeseen päin, pohjois-eteläsuuntaisen, Pahamaa-nimisen, melko kivikkoisen moreeniselänteen kaakkoislaidalla, tunturikoivikossa, loivasti kohti itäkaakkoa viettävän rinteen partaalla. Kohteen luota avautuu maisemaa Palojärvelle saakka. Kohde on tunturikoivikon keskellä huomiota herättävä näky; paikalla sijaitsevat kaksi suurta lohkaretta ovat muinoin muodostaneet yhtenäisen, halkaisijaltaan noin nelimetrisen kivipaaden. Kivipaaden haljettua kahtia on sen läntisempi puolisko jäänyt pystyasentoon ja on noin 5 metriä korkea. Itäisempi puolisko on kaatunut kyljelleen maahan läntisemmän puoliskon vierelle, jolloin lohkareiden väliin on syntynyt suojaisa onkalo. Paikalle on tuotu poronsarvia ja kolikoita. Itkonen (1946) mainitsee Palojärven seidan sijoiottaen sen Ivalon koillispuolelle. Fellman (1906) toteaa Palojärvellä olevan kahden kiven seidan. Palojärven seidalla tarkoitettaneen Erkunan seitaa.

Maaterlommol (pohjoinen) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pöyrisjärven pohjoispuolella. Maaterlommolin koillispuolisen kosteikon reunalta alkaa pohjoiseen 400 metriä jatkuva 25 pyyntikuopan jono, joka kulkee kumpareiden reunaa pitkin aina joen varressa olevan suon reunalle asti. Jonon pohjoispäässä lammen länsipuolella on kolme soikeaa liesikiveystä, joista kaksi rikottuja. Kuoppien etelä- ja keskiosasta on myös tehty asuinpaikkahavaintoja (kvartsia ja palanutta kiveä).

Maaterlommol (etelä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pöyrisjärven pohjoispuolella. Maaterlommolin eteläosassa olevan luusuan eteläpuolisen pienen lahdelman länsirantamilla on asuinpaikkaan viittaavia havaintoja, kvartsia ja palanutta kiveä, kahdesta keskittymästä.
Joitakin kymmeniä metrejä Maaterjoen luusuasta itään, kohdasta jossa ranta kääntyy kohti etelään, löytyi vuoden 1994 tarkastuksen yhteydessä useasta kohdasta kvartsia ja palaneita kiviä. Kohdasta, jossa ranta jälleen kääntyy kohti itää, löytyi myös vastaavia asuinpaikkalöytöjä.

Nälkäjoki Luusua 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven eteläpuolella. Näkkäläjoen länsipuolisella melko tasaisella hiekkakankaalla on pari pyyntikuoppaa ja kaksi suorakaiteista liesilatomusta.

Angelinvainio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peltovuoman länsipuolella. Angelinrovan etelälaidalla suon reunassa on täysin ehyt vanha kenttä, jolla on kolme tupasijaa/kiuasta, painanne, useita kuopanteita/kellareita sekä pienialainen pelto peltokivikasoineen. Alueen eteläosassa olevalta painanteelta lähtee polku idenpänä oleville kaltioille. Kohde on mainittu Peltovuoman ensimmäiseksi asuinpaikaksi.
Alueella kentän pohjoispuolella on myös muutamia peurakuoppia sekä asuinpaikasta runsaat 100 m pohjoiseen suurempi mahdollinen hirvenpyynti- ? tai muu kuoppa. Se on melko selväprofiilinen ja halkaisijaltaan noin 3 m ja 1,5 m syvä. Edelleen runsaat 100 m luoteeseen on vähäpuustoisella mäntykankaalla kiviladelmia, joista yksi on kivikkoon avattu hautakuoppamainen painanne (ks. alakohteet).
Inventointi 2015: Paikallistettu kaksi selkeämpää rakennuksenpohjaa, kaksi kiuasjäännöstä, joiden ympärillä ei ollut selviä rakenteita, 11 kuoppajäännöstä, pelto, jolla on 10 kivikasaa sekä liesimäinen latomus.

Angelinrova (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Peltovuoman länsipuolella. Angelinrovan lounaisosassa olevalla matalalla morenikumpareella on kaksi pitkänomaista kuopannetta, joiden reunoilla on kiviä. Kyseessä lienevät säilytyskuopat. Toista kuoppaa on myöhemmin kaiveltu.
Inventointi 2015: Kuoppia ei havaittu. On mahdollista gps-piste heittää sen verran, että kuopat eivät ole siellä mihin se näyttää. Alue tarkastettiin laajalta alueelta pisteen ympäriltä. On myös mahdollista, että kuopat ovat tuhoutuneet. Maa on rikkoutunut useamman neliön alalta. Lisäksi oletetun kohteen sijainnin kohdalta kulkee useita vahvoja mönkijä tai traktoriuria.

Hämeenkuotku (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Peltovuoman luoteispuolella, Angelinrovan luoteisosassa. Kuoppa sijaitsee maantien pohjoispuolella, jokseenkin tasaisella hiekkakankaalla, sorakuopan pohjoispuolella. Kohteesta 350 metriä kaakkoon oleva kosteikko, Hämeenkuotku, on vanha niittypaikka.

Myllypalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuontisjärven kaakkoispuolella. Vuontisjoen länsirannalla, maantien pohjoispuolella sähkölinjan alla, on vanhan kentän muistona yksi kiuaskiveys.

Tuulirovanvaara, luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Peltojärven eteläpuolella. Tuulirovanvaaran luoteislaidalta erkanevalla pienellä kankaanlaidan suuntaisella suonimekkeellä on 14 pyyntikuoppaa maantiestä 450 metriä länsiluoteeseen.

Pasmarova, kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Peltovuoman itäpuolella. Pasmarovan harjanteen länsipäästä alkaa 800 metriä pitkä kuoppajono, jossa on ainakin 25 kuoppaa. Jono kulkee ensin etelään, kääntyy sitten kaakkoon kankaan reunaa noudatellen. Jonon puolimaissa havaittiin palaneiden kivien keskittymä metsätiellä. Jonon toiseksi pohjoisimman kuopan länsipuolella on epämääräinen painanne.
Inventointi 2015: tarkastettu alakohde muinaisjäännösalueen lounaisosa. Kohteen itäpää on merkitty muinaisjäännösrekisteriin Pasmarova kaakko- kohteen alakohteeksi. Inventoinnissa havaittiin maastossa pyyntikuoppaketjun jatkuvan itään. Yksityismaalla olevaa muinaisjäännöksen pääpistettä ja toista alakohdetta ei tarkastettu. Kuivalla mäntykankaalla sijaitsee 24 pyyntikuoppaa ketjumaisesti suunnilleen itä-länsiakselin suuntaisesti. Suurin osa kuopista sijaitsee pitkien tievojen välisellä tasaisella maalla. Katso alakohteet. Rajattu vain vuoden 2015 inventoinnin mukaan eli vain osa koko kohteesta.

Mäntyharju, lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun lounaisimmalla äärellä on ainakin kuusi pyyntikuoppaa 100 metrin matkalla 300 metriä joesta olevan hiekkakankaan kapeikossa.

Mäntyharju, länsilounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun länsilaidalla kumpuilevassa maastossa on yksi pyyntikuoppa 150 metriä joesta.

Mäntyharju, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun länsireunalla kumpuilevan maaston alanteessa on kaksi pyyntikuoppaa.

Mäntyharju (1000009511) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun korkeimman kohdan kaakkoispuolella kahden lammen välisessä notkelmassa on ainakin seitsemän kuoppaa 150 metrin matkalla.

Mäntyharjun lampi, lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun itäreunalla, lammentörmän yläpuolisella tasanteella, on neljän pyyntikuopan muodostama sulku.

Mäntyharjun lampi, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun laella on 40 pyyntikuopan kaartuileva ketju jokeen laskevan jyrkän törmän ja itäpuolisen lammen välillä. Ketjun pituus on 400 metriä.

Mäntyharjun lampi, etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suukisjoen itäpuolella. Kallajoen suun kohdalla joen vastarannalla olevan Mäntyharjun itäpuolella olevan lammen eteläpään lounaisrannan tuntumassa olevan mäenkumpareen laella on ainakin kaksi suorakaiteista liesikiveystä. Näistä toista on myöhemmin kaiveltu.

Ounasjärven eteläranta 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkaisella mäntykankaalla noin 500 metriä Ounasjärven rannasta etelään. Järven rannassa on kostea suo, jonka eteläreunan läheisyydessä kohde sijaitsee. Tervahaudassa on hieman alle metrin korkuinen valli, jonka ulkopuolella on vallia myötäileviä kaivantoja ja sisäpuolella pyöreähkö syvennys. Luoteeseen päin eli alarinnettä alaspäin on noin 15 metrin pituinen juoksutusränni. Tervahaudan koko on 15x25 metriä.

Peltojärvi Saari Hautaniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Peltovuoman lounaispuolella. Peltojärven Isosaaren itäpäässä on ollut väliaikainen hautapaikka, jonka kerrotaan olleen käytössä vielä 1800-luvun lopulla. Paikalla on joitakin kuoppia.

Hietajärvi, lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalmakaltion pohjoispuolella. Kahden Käkkälöjoen itäpuolisen lammen välissä on kaikkiaan 22 pyyntikuoppaa kahdessa erillisessä jonossa, joista pitemmässä on 18 kuoppaa.
Pitempi kuoppajono alkaa lännestä noin 40 metriä pitkänomaisen lammen rannasta ja päättyy idässä parin kymmenen metrin päähän lammen rannasta. Kuopat ovat jokseenkin suorassa linjassa. Pienempi kuoppajono sijaitsee kumpareeen takana pohjoisessa lähellä pitkänomaisen lammen koillispäätä. Pyyntikuopat ovat täällä L:n muotoisenssa jonossa.

Käkkälöjoki-Kalmankaltionoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käkkälöjoen ja Kalmakantionojan länsipuolisen puron välissä. Etelä-pohjois -suuntaisen kankaan sulkee kuuden pyyntikuopan jono, jolla on pituutta 100 metriä. Jono alkaa idässä läheltä suota ja päätty lännessä lähelle jyrkännettä. Kuopat ovat melko harvassa, noin 20 metrin päässä toisistaan.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nunnasen itäkoillispuolella. Hietatievojen eteläpuolisen Kovavuopionrovan itälaidalla, loivassa mäntyä kasvavassa rinteessä on kaksi pyyntikuoppaa.

Paskamajärvi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven ja sen eteläpuolisen Paskamajärven puolimaissa. Näkkäläjoen länsipuolella suon reunassa olevalla harjulla, jonka läpi virtaa joki, on kivikehän reunustama purnu hiekkamaassa.

Paskamajärvi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven eteläpuolella. Paskamajärven pohjoispuolella, Näkkäläjoen länsirannalla, itä-länsi -suuntaisen harjanteen eteläpuolella, loivasti kaakkoon laskevan rinteen päällä on 8 - 9 suorakaiteista liesilatomusta 70 - 80 metrin matkalla. Liedet ovat lähes suorassa rivissä ja niiden väli on 5 - 10 metriä. . Latomusten pituus on 1 - 1,8 metriä, leveys 0,7 - 1,2 metriä ja korkeus 5 - 20 senttimetriä. Liesistä kolmas koillisesta lukien on rikottu.

Neuhkama (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Muinaisjäännösryhmä sijaitsee Lätäsenon länsipuoleisilla hiekkaharjanteilla, Neuhkaman laavun ympäristössä. Alueen puusto on tunturikoivikkoa, jonka seassa kasvaa harvakseltaan katajia ja pajuja. Maanpinta on monessa kohtaa kulunut paljaaksi ja varsinkin laavun lähellä kulkee paljon polkuja ja mönkijäuria.
Vuoden 2014 inventoinnissa pyyntikuoppia löydettiin selvästi aiempaa enemmän ja lisäksi löydettiin aiemmin tuntematon kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Asuinpaikka on Lätäsenon joenrantaterassilla, noin neljän metrin etäisyydellä rantatörmän partaalta ja noin viisi metriä joen pintaa ylempänä, kohdassa N 7635873 / I 305570. Paikalla havaittiin soikea, koillis-lounaissuuntainen, miltei maan-tasainen kivikehä, jonka laajuus on noin 1,4 m x 1,2 m. Kehän kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 25 cm, ja vain kivien yläpinnat ovat näkyvillä. Kivikehän keskelle tehdystä koekuopasta havaittiin likamaakerros, jonka paksuus vaihteli kolmesta kymmeneen senttimetriin. Koekuopasta löydettiin kuusi saviastian kappaletta, seitsemän kvartsiitti- tai sertti-iskosta, 17 kappaletta palanutta luuta ja muutamia palaneita kiviä. Keramiikan sekoitteena on ollut orgaanista materiaalia, mutta savimassassa vaikuttaa lisäksi erottuvan asbestikuituja. Iskokset ovat hyvin hienorakeista kvartsiittia tai serttiä. Lisäksi kivikehän ulkopuolelta löydettiin kaavin.
Pyyntikuoppia löydettiin kaikkiaan 84. Useimmat kuopat sijaitsevat jonona, joka kulkee enimmäkseen joen suuntaisten hiekkaharjanteiden länsilaidoilla. Pyyntikuoppajärjestelmän pituus on noin puoli kilometriä, ja jonkin verran pyyntikuoppia on myös kuoppajonosta hieman erillään joko yksittäin tai muutaman kuopan ryhminä. Pyyntikuoppajonon pohjoispää on lähellä joen rantatörmää. Siitä kuopat jatkuvat kohti etelää noin kahdensadan metrin matkan, kunnes ne etääntyvät kauemmas joesta hieman ennen Neuhkaman laavua. Kauimpana joesta sijaitsevat kuopat ovat rantatörmältä noin sadan metrin etäisyydellä. Lähimpänä jokea sijaitseva harjanne laavun eteläpuolella jää kuoppajonon ja joen välille. Harjanteen ohittamisen jälkeen kuopat alkavat taas loivasti lähestyä jokea, ja pyyntikuoppajärjestelmä päättyy noin kaksisataa metriä laavulta etelään päin, jokeen laskevan puron suulla olevan lahdelman partaalle.
Muodoltaan kohteen pyyntikuopat ovat pyöreitä tai soikeahkoja, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 3 m – 6 m, syvyydet puolestaan noin puolen metrin ja lähes puolentoista metrin välillä. Soikeahkojen kuoppien pitkittäisakseli on tavallisesti pyyntikuoppajärjestelmän suuntaan nähden poikittaissuuntainen, ja useimpien kuoppien ympärillä erottuu myös loivapiirteinen maavalli, jonka leveys on yhdestä kolmeen metriä ja korkeus yleensä noin 10 cm – 20 cm.
Domestication in Action -hankkeessa 2019 ajoitettiin Sami Viljanmaan v. 2014 pyöreään lieteen tehdystä koekuopasta keräämiä palaneita luita. Ajoitus on varhaismetallikautinen (D-AMS-038047 3148±33 BP, kalibroituna 1500–1300-luku eKr.)

Pierkkujärvi eteläranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Norjan rajan tuntumassa olevan Pierkkujärven etelärannalla. Pienen lahdelman länsipään rannalla on kuluneen maan pinnalla pienellä alalla runsaasti asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartsia ja jaspista. Kyseessä lienee pienialainen leiripaikka.

Fielmassaivo, etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Norjan rajan tuntumassa olevan Naltijärven pohjoispuolella. Asuinpaikkaan viittaavat kvartsit on tavattu Fielmassaivon eteläpuoliselta tuulieroosion avaamalta hiekkaiselta kumpareelta.

Naltijärven kesäpaikka, koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Norjan rajan tuntumassa olevan Naltijärven pohjoispuolella. Järveen pohjoisesta laskevan Käkkälöjoen ja joenrantasuon pohjoispuoliselta tuulen paljastamalta rinteeltä on tavattu runsaasti asuinpaikasta kertovia kvartseja.

Naltijärvi autiotupa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Norjan rajan tuntumassa olevan Naltijärven itärannalla. Asuinpaikkahavainnot, kvartsi, ovat autiotuvan ympäriltä kuluneelta maan pinnalta, jokseenkin tasaiselta jyrkähkön rantatörmän yläpuolelta.

Näkkäläjoki Luusua länsi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven eteläpuolella. Näkkäläjoen länsipuoliselta jokseenkin tasaiselta kankaalta on tavattu asuinpaikasta kertovia kvartseja polun kuluttamalta maan pinnalta.

Paskamajärvi 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta 20 kilometriä pohjoiseen, Näkkäläjärven eteläpuolella. Paskamajärvestä 1,5 kilometriä länteen olevan pienen lammen länsirannalla on 3 - 4 suorakaiteista liesilatomusta. Ne sijaitsevat lounais - koillissuuntaisen harjanteen päällä 50 metrin matkalla. Harjanteen koillispuolella on suo ja kaakkoispuolella lampi. Latomusten alat ovat 0,8 x 0,6 metriä, 1,3 x 0,8 metriä ja 1,2 x 0,7 metriä.

Hietajärvi, länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietajärven ja sen länsipuolisen järven välissä. Lähes tasaisella hiekkakannaksella on kaikkiaan 13 pyyntikuoppaa kahdessa jonossa, joista toisessa 10 ja toisessa 3 kuoppaa.
Pidempi pyyntikuoppajono on lähes suora. Se alkaa läntisen järven kapean lahden läheltä ja jatkuu itään noin 100 metrin päähän Hietajärven rannasta. Paikoin kuopat kulkevat kumpareiden lomassa. Kolmen kuopan ryhmä on pääjonosta hieman erillään. Niiden ja pääjonon välissä on hiekkakumpare. Kuoppia on noin 300 metrin matkalla.
Pyyntikuoppa-alueen koordinaatit ovat:

Riimintieva (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee aivan Sodankylän rajan tuntumassa. Kohde sijaitsee Lomajärvestä 350 m koilliseen suohon viettävän jyrkän rinteen yläosassa suon luoteispuolella. Paikalla on maatunut kiukaallinen tupasija, jonka koko on 3 x 3 m ja merkkipetäjiä.

Mallu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelontekemäjärven itäpuolella Kelontekemävaaran etelälaiteella. Tupasija on järven kiertävän maantien itäpuolella Eerolan tilalla peltojen välisellä kankaalla.

Poroniemi (1000009541) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelontekemäjärven etelärannalla. Järveen niemenä pistävän soiden reunustaman harjanteen laella on ainakin 12 pyyntikuoppaa 450 metrin matkalla. Paikalla on myös kuusi, jossa on vuosilukukaiverrus.

Inkerinkenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelontekemäjärven itärannalla. Tupasija (n. 4 x 4 m) sijaitsee rannansuuntaisen harjanteen luoteisosassa, järven rannasta 80 m itään, kesämökeille johtavan teiden risteyksen länsipuolella.

Tuimala (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Molkojärven lounaisrannan tuntumassa. Molkojoen suusta 450 m luoteeseen ja järven rannasta 60 metriä on turpeen peittämä kiukaallinen tupasija. Se on vanhan kylätien ja uuden mökkitien risteyksestä 30 m kaakkoon.

Vuoskkojávri pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vuoskkojávrin pohjoispäässä, Vuoskkojávrin ja Èársejohkan välisellä vedenjakajalla, kahden jyrkän vaaranrinteen välisessä solassa tasaisehkolla koivikkokankaalla on kahdeksan pyyntikuoppaa. Maasto on hyvin mättäistä. Kohteessa kuopat eivät muodosta jonoa tai muuta selkeää järjestelmää, mutta kuoppien hajanainen sijoittaminen on voinut olla edullista jos eläimiä on ajettu kapeaa solaa pitkin kuoppia kohti.
Kaksi kuopista on suuria, koko 1,5-2 x 2,5-3 m, näitä kuoppia ympäröivät myös selvät vallit. Muut kuopat ovat pienempiä ja matalampia. Osassa pienemmistä kuopista on myös valli, mutta matalampi. Kohteessa on lisäksi suorakaiteen muotoinen kehäliesi.

Sieðgajohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Noin kilometri Širrájávristä etelälounaiseen Sieðgajohkan etelärannalla, 20 metrin päässä puro-ojasta, tasaisessa osittain suopohjaisessa pienessä laaksossa on turvekodan pohja. Vanhassa peruskartassa merkintä kammi.
Kodanpohja on suojassa tunturikoivikkometsikössä, pienellä töyräällä. Kodanpohja on melko suuri. Paikalla ollut turvekota on ilmeisesti palanut, ainakin osittain. Palon jäljet viittaavat talviseen aikaan, koska sisus on palanut kokonaan, mutta ulkorakenteet ovat pa-remmin säilyneitä. Kodan kehä on kuusi–kahdeksankulmainen. Oviaukko on ollut koilliseen päin. Kodan sisämitat ovat ovelta peräseinään noin 3 metriä, kyljestä kylkeen noin 3,5 metriä. Kodassa on ollut pieni liesikamina, jonka savutorvi on ympäristössä palasina. Rakennuksen jäänteet viittaavat tyypilliseen korvakkokotarakenteeseen. Kotaa on todennäköisesti käytetty talvisin riekonpyyntiin. Tähän viittaavat seuraavat asiat: ympäristössä ei ole heinä- eikä hillastusmaita ja heinäinen kenttäkasvillisuus on keskittynyt oviaukon kohdalle. Maastossa on paljon vanhoja tavaroita ja niiden jäänteitä: säilyketölkkejä, kolme myrskylyhtyä, 5 litran alumiinipata ja sen kansi, emalilautanen

Juovvaskáidi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella noin 1,5 kilometriä Autiotuvasta kaakkoon on permukkaliesi. Liesi sijaitsee suojaisessa paikassa, pengermän alapuolella, noin 30 metrin päässä joesta. Sijoituspaikka on tasainen aukea kohta. Alueella on harva koivikko. Alus-kasvillisuutena on katajaa, vaivaiskoivua, variksenmarjaa, mustikka, riekonmarjaa yms. Kookas, kasvillisuuden peittämä liesi on tehty suurista, korkeista kivistä. Lieden pituus on noin 2 metriä, leveys enimmillään noin metrin. Liesi on pohjois–eteläsuuntainen. Heti tulisijaosan posion- eli pohjoispuolella on erillinen posiokivi.

Juovvaskáidi 6 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella noin 1500 metriä Autiotuvasta kaakkoon on näyttävä turverakennuksen pohja. Tämä rakennus on itäisin joenrannalla sijaitsevista turvekodanpohjista. Rakennuksen pohja sijaitsee rinteessä olevalla tasanteella, noin 20–30 metrin päässä joesta. Kotasijassa ja sen ympärillä kasvaa suuria koivuja ja katajia.
Kodanpohja on muodoltaan nelikulmainen: 4,7 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä. Kodan vallit ovat todella mahtavat: noin metrin levyiset ja 50–100 senttiä korkeat. Ne on tehty hiekkaisesta turpeesta. Vallin mahtavuutta kuvaa se, että siihen on kettu joskus kaivanut pesäluolansa. Kodan keskellä on ollut 100 x 80 sentin kokoinen avoliesi, árran. Kodan kaakkoisnurkassa on jonkinlainen osittain maanalainen kivirakenne. Oviaukko erottuu selväsi. Kodan ovi on avautunut etelään.

Juovvaskáidi 7 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella, noin 1000 metriä Autiotuvasta kaakkoon on suuri turvekodanpohja. Se sijaitsee ruohoisen ja rehevän puronotkelman tasaisella ja suojaisella itäreunan leventymällä. Paikalla on mahdollisesti ollut aikaisemmin lähde. Matkaa joelle on noin 50 metriä. Sitä ja heinäistä aluetta erottaa pieni vetinen heinäsuo. Alueella kasvaa runsaan heinikon lisäksi paljon katajaa, myös kotasijassa.
Kodansija on nelikulmainen, 4,4 metriä pitkä ja 3,6 metriä leveä. Kodan keskellä on nelikulmainen avotulisija, árran, joka on kooltaan 50 x 50 senttiä ja yli 20 senttiä korkea. Kotasijan lounaisnurkkaan on tehty myöhemmin pieni sekundaarinen tulistelupaikka, joka on kooltaan 30 x 30 senttiä.

Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella, noin 600 metriä Autiotuvasta kaakkoon on valtava turvekodanpohja. Se sijaitsee ruohoisen, avoimen ja rehevän lähdepuronotkelman suojaisella loivasti viettävällä länsireunalla.
Kodan rakennuspaikka loivassa rinteessä on tasattu joen puolelta vaakatasoon massiivisella kivijalalla. Suorakulmainen kotasija on 8 metriä pitkä ja 6,4 metriä leveä. Oviaukko on ollut ilmeisesti kaakkoon eli purolaakson pohjaa kohti. Kodan keskellä on nelikulmainen avotulisija, árran, joka on kooltaan 130 x 100 senttiä.
Kotasijan pohjoispuolella erottuu kivirakenteita. Ne vaikuttaisivat olevan jonkinlaisten telineiden tms. perustuksia: kolme tiivistä kivikasaa suorassa linjassa noin metrin päässä toisistaan kuin paalu-jen jalustoina. Varmoja merkkejä paaluista tai muusta sellaisesta ei kuitenkaan ole.

Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella noin 600 metriä autiotuvasta kaakkoon on näyttävä turverakennuksen pohja. Tämä rakennus on läntisin joenrannalla sijaitsevista turvekodanpohjista. Rakennuksen pohja sijaitsee 60 metrin päässä joesta, suojaisessa paikassa, melko jyrkän rinteen tasanteella.
Rakennus on ollut kookas suorakaiteen muotoinen turvekota tai -talo. Rakennuksen seinävallit ovat paksut ja erottuvat hyvin. Rakennuksen lounaisnurkassa on romahtanut, luonnonkivistä ilman laastia muurattu piisi. Piisin vierellä on ovi, joka on joen eli etelän eli alarinteen puolella. Piisin kohdal-la seinärakenne on osittain säilynyt: piisikiviä vasten on tuohta, sitten reunapuusta sahattua lautaa pystyssä ja uloimpana turvetta.
Rakentamisessa on käytetty ostonauloja. Rakennuksen mitat ovat etelästä pohjoiseen noin 4 metriä, itä-länsisuunnassa noin 4,5 metriä. Piisikasan leveys on noin 1,5 metriä. Piisikiviä on romahtanut pitkälle alarinteeseen. Piisin alle ovat jääneet puunhaarasta tehdyt tikkaat. Rakennuksen viereen erilleen on kerätty pala ikkunalasia. Se vaikuttaa käsin leikatulta ja valumisesta päätellen melko iäkkäältä. Samaan kohtaan on koottu puunrankoja, pyöreitä puupaalu-ja, laudankappaleita, haarapuu ja mahdollinen viikatteen tai muun työkalun varsi, johon on kaiverrettu teksti (alku osittain epävarma): RAIKKA 71.

Juovvaskáidi 10 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella noin 300 metriä Autiotuvasta kaakkoon on kehäliesi. Liesi sijaitsee pohjoisen suunnalta suojaisessa paikassa, noin 60 metrin päässä joesta. Sijoituspaikka on tasainen kohta. Alueella on harvaa koivupökkelikköä. Liesi on kookas ja kasvillisuuden peittämänäkin erottuu kauas suurena kohoumana. Nelikulmainen kehäliesi on kooltaan noin 1 x 1 metriä.

Juovvaskáidi 11 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, Juovvaskáidin eteläpuolella noin sata metriä Autiotuvasta kaakkoon on permukkaliesi. Liesi sijaitsee pohjoispuolelta suojaisella tasanteella, pienen lähdepuron vieressä. Alueella kasvaa paljon katajaa ja vaivaiskoivua. Lieden pituus on noin 2 metriä, leveys enimmillään noin metrin. Liedessä on vain yksi noin metrin pituinen permukka. Tulisijaosa on 1,2 metriä pitkä ja metrin levyinen. Tulisijaosan kivet ovat suuria ja korkeita. Permukan kivet ovat litteitä.

Lisacomat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Cársejohka latvavesien itäpuolella Lisacomat-vaaran lounaispuolella on rakkakivikkoalueella kvartsinlouhinta ja -työstöpaikka. Ympäröivä maasto on kivikkoista harvaa tunturikoivikkoa. Aluskasvillisuus kivikkojen välissä on pääasiassa variksenmarjaa. Kivikkoalueen keskellä on useita satoja neliömetrejä rakkakivikkoa, jonka kiviaines on pääasiassa puhdasta kvartsia. Kvartsirakka sijaitsee tasanteella, joka rajoittuu etelässä laakakivistä muodostuvaan kivikkoon ja siitä alkavaan loivasti ylöspäin nousevaan rinteeseen. Lännessä ja luoteessa kivikkoa rajaa jyrkkä töyräs, jonka jälkeen rinne viettää alas suohon kohti Cársejohkaa. Idässä ja koillisessa kivikko rajautuu alas viettävään loivaan rinteeseen. Kaakossa on tasaisempaa tunturikoivikkoa.
Alueella on kaksi selkeää työstetyn kiven keskittymää noin 20 metrin päässä toisistaan. Näiden tarkkaa sijaintia kohteella ei kyetty ajan puutteen vuoksi paikantamaan kartalle. Ylempänä rinteessä oleva keskittymä on noin 4 x 4 metriä laaja. Alempi, joka on lähempänä töyrästä, on noin 2 x 3 met-riä laaja. Etelässä noin 30 metriä ylemmästä keskittymästä, on kolmas mahdollinen työstö- ja lou-hintapaikka. Keskittymissä on näkyvillä hakattua kvartsia noin 3 x 5 sentistä nyrkinkokoisiin ja vieläkin suurempia kappaleita. Paikoissa, joissa kasvipeite on ohutta ja maan pinta rikki, näkyy myös pienempiä iskoksia. Laaja kohde vaatisi tarkemman kartoituksen.

Lisacomat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Èársejohka latvavesien itäpuolella, jokeen etelästä laskevan suorantaisen, pienen puron itärannalla, Lisaèomat-vaaran lounaispuolella on kookas ja näyttävä permukkaliesi. Purolle on liedeltä matkaa noin 60 metriä. Ympäröivä maasto on ylempänä kivikkoista harvaa tunturikoivikkoa, jossa kasvaa myös harvakseltaan vaivaiskoivua ja katajaa. Jokeen ja puroon päin on soista varvikkoa. Aluskasvillisuutena on pääasiassa variksenmarjaa. Lieden sijaintipaikka on suojaisa, loivasti kallistuva rinnepaikka. Tulisijan pituus on 100 senttiä, leveys 105 senttiä. Permukat ovat 170 senttiä pitkät ja leveimmillään 140 sentin päässä toisistaan. Liesi on itä–länsisuuntainen. Kodan ulkokehä on merkitty paikoin korkeilla kivillä. Tulisija erottuu hyvin maastossa.

Guivi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Guivi-vaaran alarinteellä, 3 kilometriä koilliseen laesta, 100–150 metriä pienen rehevänrantaisen puron eteläpuolella on kaksi purnua. Purnut on rakennettu keskikokoisista kivistä, jotka poikkeavat ympäröivän rakan keskimää-räisesti kivikoosta.
Luoteenpuoleisessa purnussa on selvä valli etenkin alarinteen puolella. Vallin leveys vaihtelee noin 50–100 sentin välillä. Itse purnu on syvä ja suuri: noin 1,5 metriä pitkä ja 1,2 metriä leveä. Syvyyttä on noin 80 senttiä.
Tästä purnusta 40 metriä luoteeseen sijaitsee maanpäällinen purnu. Se on kasattu pienikivisen rakan päälle yhden suuren kiven ympärille. Kivikehän sisällä on useita katelaakoja. Purnun sisätilan pituus on 80 senttiä, leveys 50 senttiä ja syvyys noin 20–30 senttiä.
Kaakonpuoleinen purnu sijaitsee 10 metrin päässä luoteenpuoleisesta purnusta. Se on matala, mutta laaja. Sen valli on matala ja loiva. Purnu on noin 2 metriä pitkä ja 1,8 metriä leveä. Syvyyttä on 50 senttiä. Kummankaan purnun lähettyvillä ei ole selviä katelaakoja.
Edellisestä purnusta 15 metriä etelään on maanpäällinen purnu: maan pinnalle on rakennettu suora-kulmainen kivikehä, jonka toisessa päässä on edelleen katteena kivilaaka. Purnu on noin 80 senttiä pitkä ja 60 senttiä leveä.

Fiellogeaðggejohka 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Fiellogeaðggejohkan latvapuron pohjoisrannalla, pienen joessa olevan lammen pään tuntumassa, Èeavrresgielasin eteläosan eteläpuolella on 10 x 15 metrin alue, jolla on hajallaan kvartsi-iskoksia ja -louhos. Paikka on noin 20 metriä puron rannasta. Alue on harvapuustoista tunturikoivikkoa, jon-ka aluskasvillisuutena on lähinnä vaivaiskoivua ja variksenmarjaa.
Kohde tarkastettiin 2011 inventoinnin yhteydessä. Tässä tarkastuksessa kohdetta ei pidetä louhoksena, vaan paikalla olevien kvartsikappaleiden katsotaan syntyneen pakkasrapautumisen tuloksena.

Fiellogeaðggejohka 5 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Fiellogeaðggejohkan latvapuron pohjoisrannalla, Èeavrresgielasin eteläosan eteläpuolella. Paikka on noin 200 metriä puron rannasta.
Purnu 1. on 140 senttiä pitkä, 110 senttiä leveä ja 90 senttiä syvä. Alarinteeseen päin eli puron suuntaan näkyy selvä, yli metrin levyinen, muurimainen valli. Muissa suunnissa vallin leveys on noin 60 senttiä. Purnu on ladottu suurehkoista kivistä selvästi pohjois-eteläsuuntaiseksi suorakaiteeksi. Purnun rakenteet on tehty huolellisesti. Purnun pohjalla kasvaa paksu sammalpeite sekä mustikkaa ja jäkäliä. Purnun kivistä mitattiin karttajäkäliä ajoitusta varten. Suurimpien halkaisija olivat 20, 23 ja 32 millimetriä.
Purnu 2. on 12 metriä edellisestä purnusta itään. Se on pieni, suuren maakiven kupeelle tehty purnu. Purnun pituus on 90 senttiä, leveys 70 senttiä ja syvyys 50 senttiä. Purnu on rakennettu matalaan kivikkoon kaivettuun kuoppaan ja valtaosa syvyydestä on saatu aikaan rakentamalla vallia kuopan ympärille. Valli on osittain sortunut. Purnun pohjalla kasvaa jäkälää.
2011 inventoinnissa kohdetta ei paikallistettu annetuista koordinaateista.

Báðošoaivi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Noin viisi kilometriä Tenon rannalla sijaitsevasta Bádošin kylästä itäkaakkoon, Báðošoaivin länsirinteellä sijaitsee vanha kivistä rakennettu porokaarre. Kaarteen kiviset siulat avautuvat alarinteeseen eli Tenolle päin. Kaarre on suuri ja erottuu selvästi ympäristöön. Aidan ulkopuolella, mutta sen välittömässä läheisyydessä olevissa kivikoissa on muutamia purnun tunnusmerkit täyttäviä, mutta hieman epämääräisiä suuria kuopanteita. Alue on karua kivistä avotunturia, jossa kasvaa lähinnä vaivaiskoivua, katajaa, variksenmarjaa, riekonmarjaa yms. Kohde on merkitty porokaarremerkillä vanhaan peruskarttaan.

Báðošoaivi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Báðosoaivin etelärinteellä, pienessä loivassa purolaaksossa, pienialaisessa rakkakivikossa on purnu. Siinä on selvästi erottuva valli, vaikka se onkin osittain sortunut. Purnu on rakenteeltaan kuoppamainen ja muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on sisältä noin 1,2 metriä ja syvyys noin 60 senttiä. Vallin leveys vaihtelee 80–100 sentin välillä. Alue on karua kivistä avotunturia, jossa kasvaa lähin-nä vaivaiskoivua, katajaa, variksenmarjaa, riekonmarjaa yms.

Báðošoaivi 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Báðosoaivin lounaisrinteellä, tunturinharjanteella, pienialaisessa rakkakivikossa on purnu. Purnu on suorakaiteenmuotoinen eikä siinä ole juuri lainkaan vallia. Yhden sen reunoista muodostavat suuret kivilohkareet. Purnun pituus on 90 senttiä, leveys 45 senttiä ja syvyys 35 senttiä. Alue on karua kivistä avotunturia, jossa kasvaa lähinnä vaivaiskoivua, katajaa, variksenmarjaa, riekonmarjaa yms.

Girjeeana (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Nuvvosjohkan eteläpuolella, joen mutkassa sijaitsevalta Girjeeanan nimiseltä loivalta maankohoumalta löydettiin kvartsilouhos Aslak Aikion vinkin mukaisesti. Louhos sijaitsee kivisen ja puuttoman Girjeeananin lakialueella, jossa aluskasvillisuutena on lähinnä variksenmarjaa ja jäkäliä. Laella on useita kvartsisia maakiviä, joista on louhittu kvartsiraaka-ainetta. Kivien ympärillä on paljon iskettyä kvartsia ja erilaisia iskoksia. Läheltä louhoksen ohi kulkee polku, joka ei ole kuitenkaan vanhaan peruskarttaan merkitty polkutie. Tämän polun merkkinä on pieni kivikasa eli urra, jossa on itsessäänkin kvartsimöhkäle. Louhosalue on noin 7 x 10 metrin kokoinen.

Bajit Divgaája (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Nuvvosjohkaan etelästä laskevan Bajit Divgaájan latvan yläpuolisella tunturinharjanteella, pienialaisessa rakassa on purnu. Se on suorakaiteen muotoinen, mutta ylärinteen puolelta hieman sortunut. Purnun pituus on 110 senttiä, leveys 60 senttiä ja syvyys voin 40 senttiä. Purnua ympäröi matalahko valli puron suuntaan eli alarinteeseen päin. Purnun pohjalla kasvaa rehevä heinikko ja sammalikko. Alue purnun alapuolella on lähes puutonta soista rinnealuetta, purnun kohdalla kuivaa ja kivisempää. Aluskasvillisuutena on lähinnä variksenmarjaa ja jäkäliä.

Kirkko-Outa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vaskojoen pohjoispuolella. Vaskojokeen pohjoisesta laskevan Lintupuolijoen suusta 200 m koilliseen on todettu useita rakennusten sijoja.

Erttetvárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee avotunturissa Erttetvárrin etelärinteellä. Paikalla on kivistä koottu rengasaita siuloineen. Rengasaidan ala on 120 x 220 metriä ja aidan korkeus 120 - 160 senttimetriä.
Katajista tehdyn siulan pituus on 200 metriä.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuiston keskiosassa. Gottetvárrin länsipuolella pohjoisempana olevaan Madjoen lounaasta laskevasta purosta satakunta metriä kaakkoon, Cuollavárrin pohjoisrinteen alalaidalla on yksittäinen kookkaista kivistä koottu purnu, jonka kuoppaosan halkaisija on noin 2 metriä.

Hánnojávri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 10 km Karigasniemeltä itään Kaamanen - Karigasniemi -maantien pohjoispuolella. Hannujärven ja sen länsipään pohjoispuolisen lammen välisellä kannaksella on ainakin kuusi pyyntikuoppaa. Kuoppien halkaisija on 3 - 4 metriä ja syvyys 0,5 -1,2 metriä.

Basejávri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 8 km Karigasniemeltä itään. Kaamanen - Karigasniemi -maantiestä noin 250 metriä etelään. Kapean järven länsipään pohjoispuolella on ainakin viisi pyyntikuoppaa kahdessa eri ryppäässä. Itäisemmässä kohdassa on neljä kuoppaa 50 m laajuisella alueella ja läntisemmässä kohdassa yksi kuoppa. Pyyntikuoppien halkaisija on 4 - 5 metriä ja syvyys 1 metrin.

Anuntivaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven itärannalla. Rauhalan kylän pohjoispuolella, maantien molemmin puolin, on kaikkiaan 18 pyyntikuoppaa kolmeen ryhmään jakaantuneena. Läntisimmät kolme ovat moreenikumpareen niskassa, tien länsipuolella poroaituuksien seassa on yhdeksän kuoppaa ja loput uuden tien itäpuolella. Kuoppien keskinäinen etäisyys on 20 metriä. Inv. 2002 Kotivuori.

Anuntivaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven itäpuolella. Rauhalan kyläkunnan pohjoispuolella, 100 m itään Sirkkaan vievästä tiestä, on yksittäinen kuoppa, jonka halkaisija on 3 m ja syvyys 40 cm. Kivikkoisen niemekkeen kannassa olevan kuopan lähistöltä on myös vähäisiä asuinpaikkaan viittaavia havaintoja.

Hakala (1000009650) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjoen itäpuolella. Hakalan talon eteläpuolen Hautapellolta on löydetty myöhemmin palossa tuhoutunut tuura. Asuinpaikkaan viittavat kvartsihavainnot ovat tästä luoteeseen männikköharjanteen länsipuolelta loivasti jokeen viettävältä pellolta talon länsipuolelta. Asuinpaikan lounaispuolella on myöhäinen tupasija.

Helppikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjoen itäpuolella. Kahden pienen suoalueen välisellä kankaalla, 100 m Lohinivan tiestä itään, on yksittäinen matala, mutta selvästi erottuva pyyntikuoppa. Kuopan koko on 3,5 x 2,0 x 0,4 m. Alue on kumpuilevaa männikkökangasta.

Keimiöoja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jerisjärven koillisrannan tuntumassa. Järveen pohjoisesta laskevan Keimiönojan luoteisrannalla, vanhasta myllystä 200 m pohjoiseen olevan huvilan liiteristä 7 m päässä, on osittain täytetty kuoppa, jonka halkaisija on 3 metriä.

Kenttäniemi (1000009655) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Levijärven ja Sirkkajärven välisen salmen pohjoisrannalla. Salmen itäpään rannalla ollut vanha kenttäpaikka on muokattu ja peltona. Paikalta kerrotaan tavatun reikäkiven/verkonpainon. Sirkkajärven pohjoisrannalla on myös Paulaharjun mukaan pitkähkö Seitaniemi ja sen eteläpuolella Seitalahti. Nykykartoilla nimiä ei enää esiinny. Niemellä kerrotaan entiseen aikaan olleen lappalaisten kalaseita, kalajumala, iso kivilaaka pystyssä kallionlaitaa vasten. Kiveen oli »hakattu kirjoituksia». Kalanpyytäjät, jopa etelästä tulleet kemiläisetkin, ovat kiveä palvelleet ja antaneet sille kaloja uhriksi. Myös peuran (tai poron-) sarvia on sille uhrattu, ja entiseen aikaan on kiven luona kuopassa ollut iso kasa sarvia. Seijanlahdesta kerrotaan löydetyn myös reikäkivi, n. kolme tuumaa läpimitaltaan.

Kuuroskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliönjoen itärannalla Kuuroskosken rautatiesillasta 200 metriä kaakkoon Aavasaksanvaaran länsirinteen juurella. Asuinpaikkamerkit tavattiin Vaaranlaidantien itäpuolelta, Niskalan talosta 300-350 metriä etelään. Etelästä Maijalanrannalta tultaessa tie tekee mutkan pohjoiseen heti radan ylitettyään. Mutkan kohdalta noin 50 - 60 m sekä noin 100 m pohjoiseen lähtee ajourat/polut itään ylös vaaran rinteeseen. Näiden ajourien kohdalta löydettiin useita kvartsi-iskoksia kummastakin. Lisäksi alueella oli joitakin palaneita kiviä. Pari yksittäistä kvartsia havaittiin myös ajourien väliseltä ojanpenkasta ja polulta.
Kohde rajoittunee luontaisesti ainakin idässä ja pohjoisessa; idässä rinne jyrkkenee ja pohjoisessa maaperä muuttuu kivikkoiseksi. Tienteossa tuhoutuneen osuuden arviointi on vaikeaa. Säilyneeksi voi arvioida kuitenkin noin 10 m leveän ja 50 m pitkän kaistaleen etelä-pohjoissuunnassa. Kohdetta ovat lisäksi tuhonneet pienet lapioidut vanhat hiekanottokuopat aivan tienvarressa.

Vuosku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksanvaaran pohjoispäässä olevan Heikinvaaran pohjoisreunalla Tengeliönjoen etelärannalla kohdassa, missä kaarena Aavasaksanvaaraa kiertävä joki kääntyy etelään. Alueen pelloilta on löytynyt tuuria, poikkikirves ja muita kiviesineitä. Lisäksi pellolta sanotaan kynnön yhteydessä tavatun liedensijoja.

Heikinvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 10,5 km pohjoiseen, Aavasaksanvaaran pohjoispäässä olevan pienen Heikinvaaran koillisrinteellä, Tengeliönjoen eteläpuolella. Alue on laeltaan kallioisen ja pohjoisrinteeltään kivikkoisen Heikinvaaran mäntyä kasvavaa hiekkaista koillis- / itärinnettä, joka laskee terassimaisesti rinteen juurella kulkevaan tiehen (Vaaranlaita) saakka, jonka jälkeen maasto on enimmältään asuttua ja viljeltyä loivemmin laskevaa rantamaa.
Heikinvaaran talosta runsaat 100 metriä etelään on tien länsipuolella pieni omana palstanaan
oleva rinteeseen kaivettu hiekkakuoppa, jonka halkaisija on noin 40 metriä. Hiekkakuopan
reunoilla on kauttaaltaan havaittavissa jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta (kvartsia, palanutta
luuta, palanutta kiveä ja paikoin selvää likamaata). Aiemman tarkastuksen (1989) yhteydessä tavatut kvartsit ovat hiekkakuopan reunoilta.
Inventoinnin 2001 aikana alueelta tavattiin ainakin kaksi asumuspainannetta. Neliömäisen
hiekkakuoppapalstan eteläisimmän kulman rajapyykistä noin 50 metriä suoraan länteen on
asumuspainanne, jonka pohjoispäähän on kaivettu maaperäntarkastuskuoppa (halk. n . 1,5-2 m, syvyys. n. 40+40 cm), joita kankaalla on useampia. Turmelun tuloksena painanteen eteläpäässä on kaksinkertainen turvekerros. Asumuspainanteen ala on noin 6 x 3 - 4 m ja syvyys 30 - 40 cm. Tästä noin 10 metriä etelään, samalla korkeustasolla (n. 75 m käyrällä) on toinen asumuspainanne, jonka ala on noin 5 x 3 ja syvyys 20 - 30 cm. Painanteen keskelle tehtiin koeruutu, jossa tavattiin likamaata, palanutta kiveä sekä kvartsiesine noin 20 cm syvyydestä. Muita selviä painanteita ei alueelta tavattu, mutta näiden yläpuolisessa rinteessä on ainakin yksi kuoppa.
Kokonaisuudessaan alue oli hiekkakuopan kohtaa lukuun ottamatta ehyenä säilynyt (2001). Kohteen laajuutta ei tosin voitu tarkemmin määrittää. Erityispiirre on asuinpaikkahavaintojen suuri korkeusero - karkeasti n. 15 metriä.
Vuonna 2013 paikkaa tarkastettaessa paikantui yksi isompi painanne (vuoden 2001 asumuspainanne 1?), mutta noin 30 m mainitun kuopan lounaisesta kulmauksesta (kartan perusteella mitaten) länteen. Sen lisäksi havaittiin kaksi muuta kuoppaa, edellisestä noin 12 m etelään, sekä todettiin noin 2x3 m laajuinen kolmas kuoppa vain muutama metri mainitusta tilan kulmapisteestä lounaaseen.
Lähimmät kohteet ovat Vuoskun ja Kreivilän asuinpaikat (kohteet 40 ja 47 sekä
Aavasaksanvaaran kvartsilouhos (kohde 97, oikeammin Heikinvaaran louhos).

Heikinvaara S (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaikkineen neljä inventoinnissa (2001) havaittua kuoppaa, mahdollista pyyntikuoppaa, Aavasaksanvaaran pohjoispään ja sen pohjoispuolisen Heikinvaaran välisessä alanteessa tai satulassa. Alanteen keskiosassa on laajahko hiekkakuoppa, jonka länsiosan pohjoispuolella on muutaman metrin etäisyydellä hiekkakuopan reunasta kolme kuoppaa, joista kahden koko on 1,5-2 m ja syvyys 50 cm. Kuopista kolmas on hieman kookkaampi ja matalampi. Äestys on hieman vaurioittanut yhtä kuopista. Nämä kuopat ovat hiekkakuopalle lännestä johtavan tien eteläpuolella vajaan 30 m matkalla (a-alue).
Hiekkakuopan itäpuolella, sille idästä johtavan tien pohjoispuolella, on havaittu kaksi kuoppaa noin 20 m päässä toisistaan. Niiden halkaisija on noin 2,5 - 3 m ja syvyys 50 cm, Heikko valli ympäröi kuoppia. Luoteisempi kuopista on isosta maakivestä n. 5 m lounaaseen (kohta b). Inventointiaikana (2001) alue oli nuorta tiheää männikköä, joka 2013 tarkastuksen aikaan oli harvennettuna, jolloin kuopista toinen erottui noin 18 m mainitusta kivestä kaakkoon.
Kohteella on kaksi aluerajausta noin 80 m päässä toisistaan hiekkakuopan erottamana. On ilmeistä, että suuri osa kuopparakenteista on tuhoutunut hiekanotossa.

Aavasaksan näkötorni (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aavasaksanvaaran korkeimmalla kohdalla. Paikalla olevan näkötornin juurella, kalliopinnalla on runsaasti heikosti erottuvia hakkauksia. Hakkauksia on tehty erityisesti 1800-luvulla. Kyseessä on paikalla käyneiden jälkeensä jättämä muisto, eräänlainen "vieraskirja", nimikirjaimineen tai nimineen ja käyntiaikoineen.
Kohde on ollut pitkään tiedossa. Hakkauspalveluja ovat tarjonneet myös paikalliset puoliammattilaiset hakkaajat.
Oulun yliopiston arkeologian oppiaine on kartoittanut hakkauksia vuonna 1991. Tämän jälkeen kallion poikki on tehty pohjoiseen johtava polku. Hakkauksien kuluminen on estetty kattamalla polun kohta kivituhkalla. Lisäksi polku on sovitettu maastoon hakkauksia välttäen.
Aavasaksan pohjoisrinteellä kerrottiin 1919 löydetyn myös vihertävällä värillä tehtyjä kuvioita, joissa oli mm. vuosiluku 1714 sekä kolme vaakuna-aihetta. Näiden sijainti on epäselvä.

Aurinkokallio (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aavasaksan laella Keisarinmajalle johtavan tien länsipuolisten kallioiden itärinteellä. Alueella on useita kohtia, joissa on jälkiä kvartsin irroittamisesta kallion kvartsijuonista. Louhosalueen eteläosa on heti Aavaloman lomamökkien länsipuolella.

Aavasaksa E-rinne (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aavasaksan itärinteen jyrkästi viettävässä vaikeakulkuisessa louhikossa, Keisarinmajasta 500 m kaakkoon. Vuoden 1991-93 inventoinnissa ainakin 50 metrin matkalla todettiin valtava määrä rikottuja kvartsikappaleita, joiden koko vaihteli nyrkkiä suuremmista pieniin iskostyyppisiin. Paikka arvioitiin tuolloin erittäin merkittäväksi todelliseksi kvartsilouhokseksi ja laajuudeltaan mahdollisesti ainutlaatuiseksi Tornionjokilaaksossa tunnetuista. Korkeussijainnin perusteella se on voinut olla käytössä aina mesoliittisesta ajasta lähtien.
Kohdetta etsittiin tuloksetta vuoden 2001 inventoinnissa varsin hankalasti kulkemiseen sopivassa jyrkän rinteen lohkareikossa. Paikan sijainnin ja luonteen arviointi edellyttää tarkempaa selvitystä.

Heikka (1000009678) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliönjoen pohjoisrannalla Haapakosken voimalasta pohjoiseen. Paikalla olevalta pellolta on löytynyt tuuria ja kiviveitsi. Mahdollisesta asuinpaikasta ei ole tehty muita havaintoja nurmella olleella alueella. Lisäksi hukkaantunut kivikirves on noin 250 m itäkoilliseen Heikasta kuten myös tuuran kärkiosa (kohde Flygare).
Löydettyjen esineiden perusteella on ilmeistä, että varsin rakennetulla alueella on kivikautinen asuinpaikka tai useampia asutuspesäkkeitä, vaikkei tälle ole tarkastuksissa saatu vahvistusta, viimeksi vuoden 2017 inventoinnissa.

Flygare (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliöjoen pohjoisrannalla, Haapakosken voimalasta pohjoiseen Raanujärvelle johtavan tien varrella. Alue on osittain tiheään rakennettua ja suurelta osin maankäytön tuhoamaa. Koordinaattien osoittamalta tontilta ja sillä sijaitsevan talon paikalta on löydetty tuuran kärkiosa ja mahdollisesti hieman idempää hukkaantunut kivikirves. Liittyy läheisesti kohteeseen Heikka (kivikautinen asuinpaikka).
Vuoden 2017 inventoinnissa tehtiin peltotien länsipuoelle koekuoppa, mutta mitään muinaisjäännökseen viittavaa ei havaittu. Maaperän ja topografian perusteella hiekkaisella rinteellä on kuitenkin voinut olla asuinpaikka. Alue on nykyään tiivisti rakennettua.

Myllysaajo SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta 2 km koilliseen, Tengeliönjoen pohjoispuolella olevan Myllysaajo -nimisen kankaan eteläpään koillisreunalla. Myllysaajon itäpuolitse kulkee metsätie Matolaen Itäpuolelle. Tien lueteispuolisesta ojaleikkauksesta on löydetty kvartsi-iskoksia. Metsätie ilmeisesti halkaisee asuinpaikan, jonka keskeisin osa lienee säilynyt tien kaakkoispuolella.
Vuoden 2017 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Metsätieojan leikkauksessa näkyi muutama palanut kivi. Koekuopista tien luoteispuolelta ja kaakkoisen törmän yläpuolelta ei tehty uusia havaintoja. Rajaus kohteesta on topografian ja koekuopituksen perusteella.

Iso Himovaara W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaulinrannan itäpuolisen laajan Ison Himovaaran länsireunalla, Pahtanen nimisen pienemmän vaaran itäpuolella. Vaarojen välinen alanne on lähes täysin hiekanotossa tuhoutunut. Pitkän -pohjois-etelä -suuntaisen hiekkakuopan Pahtajan puoleista länsireunaa kulkeva tie risteytyy hiekkakuopan puolimaissa niin, että toinen haara jatkuu lähes suoraan kohti eteläkaakkoa ja toinen haara nousee hiekkakuopan itäreunalta ylös ja jatkuu kaakkoon ylös Isolle Himovaaralle.
Asuinpaikka sijaitsee vaaralle johtavan tien pohjoispuolella hiekkakuopan itäreunalla
Ison Himovaaran länsirinteessä. Jyrkemmin viettävän rinteen juurella on terassimainen tasanne, joka on pahoin hiekanoton tuhoama. Hiekkakuopan osin umpeenkasvaneilla reunoilla on paikoin merkkejä asuinpaikasta, ainakin useamman kymmenen metrin matkalla. Paljaisiin sorakuopanreunoihin verrattuna asuinpaikkamerkit ovat vähäiset. Kohteen löytyessä 1991-93 asuinpaikkajälkiä havaittiin noin 100 metrin matkalla. 2001 inventoinnin aikana otettiin talteen kvartsikaavin ja iskujälkinen kvartsi. Ne löytyivät heti kaakkoon johtavan metsätien pohjoispuolisesta penkasta.
1990-luvun tiedoissa mainitaan, että kvartsi-iskoksia ja pieni kappale (palanutta?) luuta löytyi myös Pahtasen puolelta hiekkakuoppaa. Tarkka kohta ei ole tiedossa. Vuoden 2001 inventoinnin aikana ei hiekkakuopan tältä puolen tavattu asuinpaikkaan viittaavia jälkiä. Ko. alue on pahoin tuhoutunut.
Kohdetta ei liene tarkastettu vuoden 2017 Tornionjoen kaavainventoinnin yhteydessä.

Áhkojávrin kenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suuren Áhkovárri-vaaran itäpuolella sijaitsevan Áhkojávrin länsipään pohjoispuolella sijaitsee laajahko kenttä. Järvelle kulkee polkutie luoteesta Outakosken kylästä, ja kenttä on aivan polun vieressä, rannan puolella. Alue on hyvin soinen, mutta kuivissa paikoissa kasvaa hyvin harvaa tunturikoivikkoa, vaivaiskoivua ja muita varpuja. Kentässä kasvaa rehevä heinäinen kenttäkasvillisuus.
Kentässä on useita erikokoisia kotasijoja ja yksi romahtanut turvekota. Osittain romahtanut kota on patsasrakenteinen ja laudalla vuorattu. Katto on pyramidimainen ja laelta avoin. Avonainen tulisija sijaitsee keskellä lattiaa. Kentässä on rautaisia niittovälineiden jäänteitä, kuten viikatteen teriä. Paikkaa ovat käyttäneet Outakosken kylän asukkaat niitto- ja hillastustukikohtana sekä väliaikaismajoitteena kalastuksen yms. yhteydessä.

Njuohkarggu 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Njuohkarggu-vaaran länsipuolella sijaitsevan pienen Áitejávri-järven itärannalla on latomuskohde. Latomuskohde sijaitsee noin 20–30 metriä järven rannasta, pienen idästä laskevan puron pohjoispuolella, puuttomalla harjanteella. Noin kaksi kilometriä kohteesta pohjoiseen sijaitsee Njuohkarggun seita/perimätietokohde
Paikalla havaittiin yksi varma suorakaiteenmuotoinen liesilatomus. Sen pituus on 100 senttiä ja leveys 60 senttiä. Liesi on ladottu melko samankokoisista, pyöreähköistä kivistä. Latomus erottuu melko hyvin, vaikka sammalta ja jäkälää on kasvanut sen päälle ja kivien väleihin. Vieressä on ainakin yksi toinen, epäselvempi, kasvillisuuden peittämä kivirakenne, joka voi myös olla liesi-latomus.

Vulležiid girku (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Madjokskaidin pohjoispuolella, Kevojokeen laskevan Madjohkan etelärannalla kohoavalla kumpareella. Paikka on merkitty peruskarttaan. Tiedonannon mukaan kyseessä on seitapaikka. Kohdetta ei ole tarkastettu eikä sijainti ole varma. Alueella kerrotaan olevan muitakin seitoja.

Kinisjärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kinisjärven etelärannan keskivaiheilla olevalta laajalta niemeltä on tavattu useita
kiviesineitä, joiden tarkkoja löytöpaikkoja ei tunneta. Alueella on mainittu olleen vanhaa lappalaisasutusta, johon voi liittyä pohjoiseen pistävän niemen kärjessä oleva harjanteella sijaitseva kuopanne.

Sallijoenkuolpuna 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen kansallispuistossa Sallijoenkuolpunan alueella. Paikalla on todettu kolme pyyntikuoppa, josiat kaksi itäisintä runsaan 50 m etyäisyydellä toisistaan, kolmas lähes 200 m länsiluoteeseen. Tarkemmat kuvaustiedot puuttuvat.. Kuoppien koordinaatit: 7596901/3455746; 7596907/3455698 sekä 7597013/3455556. Kuopista noin 200 m itään on kahden pyyntikuopan kohde Sallijoenkuolpuna 1.

Vaijoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen kansallispuistossa Vaijoen itäpuoleisessa rinteessä. Paikalla on ilmoituksen mukaan viisi pyyntikuoppaa jonossa. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Kevätniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sotkajärveen luoteesta pistävän niemen itärannan tuntumassa. Ikivanhassa rantakuusikossa (puista osan paksuus lähes 100 cm) on lampolan jäänne ja kämpänraunio (2,5 x 2,5 x 1,7 m). Näistä 50-80 m lounaaseen on metrin verran alavahkoa niemeä ylempi harjanne, jonka kaakkoispäässä on kaksi vierekkäistä vallin reunustamaa kuoppaa. Näistä 30 - 40 m luoteeseen on kiukaallisen tupasijan jäännös.

Kulkujoki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee maantien ja Kulkujoen yhtymäkohdan pohjoispuolisella kankaalla. Soranotolta säästyneellä niemekkeellä on modernien tulipaikkojen lomassa ainakin kolmen suorakaiteisen liesilatomuksen rivi. Liedet ovat 12 m päässä toisistaan. Liesistä 50 m pohjoiseen on tavattu asuinpaikkaan viittaavia kvartseja.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Maanottoalueelle vievää tietä oli paranneltu, ja lähellä liettä nr 1 oli kuorittu arviolta noin aarin kokoinen alue maata. Kuvauksen mukaiset liesilatomukset paikannettiin, joten kohde on oletettavasti säilynyt. Kohteelle on tarkastuskäynnin havaintojen perusteella määritetty muinaisjäännösrajaus.

Lapintieva (Kirkonmaa) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lompolojärven eteläpuolella. Järvestä 200 m etelään ja Tepasto-Pulju-maantiestä 600 m länteen on soiden ympäröimällä tievalla yksi pyyntikuoppa. Siitä 60 m länteen ja 80 m etelään on jokunen epämääräisempi kuopanne.

Mellaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjoen itärannalla. Pienen kankareen länsikulmalla on yksittäinen vaatimaton pitkänomainen pyyntikuoppa.

Päiviönkenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rastijärven itärannalla. Rovaniemen ja Korte- eli Seitaniemen (kohde 65) puolivälissä on kalliopaljastumien eteläpuolella nykyisin koivikkoinen alue, joka mainitaan Päiviön kentäksi.

Pyhäjärvi (länsi) 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijatisee Pyhäjärven länsirannalla. Järven keskivaiheilla olevasta niemekkeestä 200 - 300 m pohjoiseen on jyrkän rinteen ja korkean rantatörmän välisessä kapeikossa yksittäinen pyyntikuoppa.

Sotkaselkä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nilivaarasta n. 1,5 km lounaaseen. Sotkaselän pohjoislaidalla, 100 m suuremmasta Punakivijärvestä etelään, on sirpalekivikasoja karkeasoraisella männikkökankaalla. Ne viitannevat historiallisen ajan kivenkäyttöön (uunikivien lohkomiseen tms.). Yhdessä kohdassa oli neljän neliömetrin alalla runsaasti kvartsi-iskoksia. Mahdollisesti kivikasat kuitenkin ovat luontaisia (Karjalainen 2013).

Ylilommol (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pöntsön kylältä noin 2,5 km luoteeseen on Ylilommol niminen Kulkujoen laajentuma (lompolo). Sen lounaispuolella on pääosin alava ja tasainen moreenikangas, joka rajautuu vain yhden metsäisen niemen osalta rantaan. Nykyisin alueella on tehty voimaperäisiä hakkuita ja maa-ainesottoja, jolloin kankaan kaakkoisosa on kokonaan turmeltunut. Yksi pieni pyyntikuoppa on lähellä sora-alueeksi koestettua alaa, muut kuopat kahdessa ryhmässä sen pohjoispuolella. Rantatörmän tuntumassa oleva sekametsäinen nimeke on ilmeinen vanha kalakenttä, vaikka paikalla oleva tulipaikka on nykyisen käytön tulosta.

Mustasaajo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaattojärven kaakkoispuolella. Mustasaajon kivisen harjanteen luoteispään kivirakassa on latomus, jonka koko on 2x1 m ja korkeus 0,7 m. Samassa rakassa on painanne, jonka koko on 10x8 m.

Pellikoskenmaa (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee heti Hannukaiseen vievän tien itäpuolella. 60 m tasoristeyksestä pohjoiseen on vajaat 20 m pitkä ja reilut 5 m leveä kaivanto, joka on jäännös kalkkilouhoksesta. Tästä etelään on toinen allasmainen kaivanto, joka lienee kalkkiuunin jäännös.

Teuravuoma (Kulkuväylät)
Historiallinen; Koordinaatit osoittavat Kurtakon ja Venejärven välisen n11 km pitkän telatien päätepisteitä, jonka rakentaminen aloitettiin tiettävästi v. 1878. Reitti poistui käytöstä ja rapistui pikkuhiljaa muiden tieyhteyksien rakentamisen vuoksi. Vielä nykyisinkin marjastajat hyödyntävät Teuravuoman suolla kulkiessaan osia reitistä. Reitillä erottuu vanhojen pitkospuiden ja telojen jäänteitä.
Inventointi 2016: Telatien varresta inventoitiin kymmeniä ennestään dokumentoimattomia pilkkapuita sekä yksi luultavasti 1800 -luvulta oleva merkkipuu, joka sekin on Telatien varressa, ks. alakohteet. Telatien varresta dokumentoidut pilkkapuut eivät luultavasti kaikki ole peräisin reitin varhaisimmalta tunnetulta ajalta. Telatie oli ennen rappeutumistaan käytössä noin sata vuotta, joten sen varressa on varmasti eri-ikäisiä pilkkoja ja pilkkapuita. Inventoidessa on kuitenkin hyvin vaikea päällisin puolin määrittää, mikä pilkka on miltäkin ajalta, joten kaikki dokumentoidut pilkkapuut on raportissa ehdotettu vietäväksi muinaisjäännösluokkaan sillä perusteella, että itse Telatiekin on muinaisjäännös. Tästä poikkeuksena kaksi pilkkapuuta, jotka ovat Iso-Kivijärvelle kulkevan sivuhaaran varressa, on ehdotettu jätettäväksi muinaisjäännösluokituksen ulkopuolelle. Ne saattavat kuitenkin merkitä sitä, että varsinaiselta Telatieltä on jo varhain kulkenut sivuhaara juuri Iso-Kivijärven ja Särkijärven suuntaan johtavia maakannaksia pitkin. Alueella on varmaankin ollut niittyjä ja kenties latojakin jo varhain. Telatien nykyisestä reitistä hieman sivussa, korkeintaan muutamia kymmeniä metrejä, löytyi joitakin pilkkapuita, joista jotkut vaikuttivat todella vanhoilta. Tämä voi viitata siihen, että polkureitti on saattanut olla jollain lailla olemassa jo ennen virallisesti rakennettua Telatietä. Pysyvä asutus Kurtakkoon asutus on syntynyt ilmeisesti viimeistään 1600 -luvulla, joten Venejärven suuntaan on saattanut olla asiaa aiemminkin. Reitti on saattanut olla käytössä jo tätäkin aiemmin esim. erätienä tai saamelaisten käyttämänä, joko kokonaan tai osittain. Kaikkiaan Telatien vuonna 2002 uusittu rakenne noudattaa melko tarkasti maastossa havaitsemiani pilkkapuita ja Telatien vanhempaa linjausta, joka pilkkapuiden lisäksi näkyy monin paikoin maatuneina ja suon sisään painuneina pitkospuun jäännöksinä. Yleisesti ottaen pitkospuun jäännökset ovat noin 1-3 metrin etäisyydellä nykyisestä linjauksesta, joskus ehkä nykyisen linjauksen allakin.

Ylinenvaara itä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylisenvaaran itäosan alarinteellä. Valtatien länsipuolella on pienehkö sammaleiden peittämä kivikasa, joka on tulkittavissa historiallisen ajan kiukaaksi.

Suksijärvi, länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suksijärven länsirannalla. Järven ja maantien välissä Toivosen kohdalla on pari pyyntikuoppaa.

Kenttävaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Molkojärven etelärannalla. Kenttävaaran talon koillispuolella on yksittäinen tupasijan jäännös ja vanhoja raivioita. Talon luoteispuolisesta pellosta kerrotaan löydetyn kivitaltan.

Vuennonkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoen Vuentokosken pohjoisrannan Törmän talon maalla. Alue on kuivaa hiekkamoreenikangasta, joka sijaitsee korkean veden syömän törmän päällä. Paikalla toimii leirintäalue.
Alueelta on useita aiempia löytöjä, joista osa ilmeisesti taloon johtavan tien risteyksen tuntumasta ja osa siitä rantaan päin olevilta pelloilta. Inventoinnin aikana pellot olivat nurmella, eikä niiden alueelta tehty asuinpaikasta kertovia havaintoja. Sen sijaan talon eteläpuoliselta, leirintäaluetoiminnan paikoin kuluttamalta kankaalta tavattiin useita kvartsi-iskoksia ja kvartsiittia sekä palanutta kiveä. Rantaa tarkastettiin tästä länteen, mutta asuinpaikkamerkkejä ei hieman kivikkoisemmaksi muuttuvasta maastosta tavattu. Aiempien havaintojen perusteella muinoin asuttuna on ilmeisesti ollut lähinnä kankaan kaakkoispää ja sen itälaita eli alue talon eteläpuolelta jokseenkin suoraan pohjoiseen kohti risteystä, tietenkin maastoa mukaillen.
Vuoden 2017 inventoinnissa kohde on ennallaan. Kvartsia ja palaneita kiviä oli näkyvissä maanpinnalla ja törmällä huvimajalta n. 50 m itään melkein lomamökeille asti. Koepistoista pellolla ei tullut merkkejä asuinpaikasta. Länteen alue muuttui kivikkoiseksi, kairauksessa ja koepistoissa ei saatu uusia havaintoja. Osa asuinpaikasta on törmän eroosion takia tuhoutunut. Sijainti pitkän kosken rannalla törmän yläpuolella on varmaan myöhemminkin houkutellut kalastajia alueelle, asuinpaikka on voinut olla pitkään käytössä.

Lassheikin pahta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kierivaaran ja Rousunvaaran välisellä kallioisella kumpareella Tornionjoen itärannalla Lassheikin vanhasta päärakennuksesta 250 metriä länsiluoteeseen. Kyseessä on kivikkoinen jyrkkärinteinen kallioniemeke. Lassheikin talon eteläpuolella Pahdasta länteen oleva muinaisen lahdelman alue on nyt vanhaa peltoa.
Vuoden 2001 inventoinnin mukaan niemekkeen kärjen tasaisella laella on puolentusinaa kivirauniota ja kivistä koottua aita- tai muurimaista pitkää kiveystä. Rakenteet sijaitsevat noin 50 x 50 metrin alalla tasanteella, jonka koillislaidalla on tasannetta korkeampi avokallio. Peitteisessä maastossa (petäjiä, katajaa, kuusta) raunioiden rakenteen ja keskinäisen sijainnin hahmottaminen tuotti hankaluuksia, mutta kokonaisuus muistuttaa jossain määrin historiallisen ajan viljelysraivioita. Kohteen sijainti ei tosin ole näihin verrattuna kovinkaan tyypillinen. Oulun yliopiston tutkimuksissa 1977 avattiin yksi röykkiö ja tehtiin pieni tasokaivaus. Tutkimus ei tuonut täyttä selvyyttä kohteen luonteeseen - löytöjä kivikautisesta kirveestä/pienoistuurasta tiilenpalasiin. Inventoinnissa kohteen todettiin säilyneen ennallaan.
Vuoden 2017 inventoinnissa alueella havaittiin kiviaita ja kaksi selkeää röykkiötä. Kairausten perusteella alue on raivattu ja siinä on n. 10 cm vahva tummanharmaa peltokerros, kyseessä on viljelyspelto. Siihen voi liittyä 70 m pellosta kaakkoon sijaitseva pieni vanha hirsilato (inventointikohde 21). Kohde ja mj-rekisteri on aiemmin sisältänyt myös 200 m itään sijaitsevan kivikautisen löytöpaikan, joka 2017 inv. perusteella on erotettu omaksi kohteekseen (Lassheikin pahta 2, taltan sekä kvartsien lp.).

Kannala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kierivaaran koillispuolisen Kannalanlahden ja Tornionjoen välisellä Parpanniemellä Kannalan talon pihapiirissä. Paikalla on loiva asuttu mäki, jonka rinteet ovat peltona tai niittynä.
Oulun yliopiston Historian laitoksen tutkimuksissa vuonna 1975 alueelta on tavattu jälkiä rautakauden lopulle ja keskiajalle ajoittuvasta ihmistoiminnasta. Paikalta on tavattu mm. kellarikuoppia ja muita historiallisen ajan asutusjäännöksiä. Alueelta on myös paikannettu esihistoriallisen ajan loppuun ajoittuva raudanvalmistusuuni.
Historiallisten lähteiden perusteella Kannala on ollut asuttu 1500-luvun lopulla ja todennäköisesti 1600-luvulla. 1730-luvulla tila on ilmeisesti autio, eikä sen kohdalle ole merkitty vuoden 1737 historiallisella kartalla rakennuksia.
Vuoden 2017 Tornionjoen osayleiskaavainventoinnin aikaan Kannalan talo oli kesäkäytössä ja piha talon ympärillä nurmella. Taloon menevän pihatien eteläpuolella oli aidattu laidunmaa. Inventoinnissa esitetyt arviot perustuivat paikallishistorioihin, joissa on valokuvat kaivauksessa löytyneistä piirretyistä esinekuvista (ks. osa 1 9. aineistoluettelo). Raudanvalmistuspaikan radiohiiliajoituksen perusteella varhaisin toiminta paikalla oli 1060 – 1200-luvuilla. Esineistö ja siitepölyanalyysi viittaavat jo hieman aikaisempaan asutukseen. Käytettävissä olevien tietojen perusteella ei voitu arvioida, miten laajalti muinaisjäännös on säilynyt. Kohteen rajausarvio inventoinnissa perustui paikallishistorioihin ja topografiaan.
Kannalaa voi pitää Tornionjokilaakson varhaisen kiinteän asutuksen avainkohteena, kuten vastapäätä joen länsipuolella olevaa Hietaniemen Kirkkoniemen kohdettakin.
Kannalan muinaisjäännösalueella suoritettiin vuonna 2023 tarkkuusinventointi suunnitellulla kaapelikaivannon alueella, kaivamalla yhdeksän koekuoppaa. Koekuopitetussa osassa ei havaittu säilyneitä kiinteitä rakenteita tai kulttuurikerrosta. Talteen otetut esinelöydöt tulivat esiin sekoittuneesta maasta. Koekuopitettu linja sijaitsi lähellä vuonna 1975 tavattujen rakenteiden löytöpaikkaa.
Kannalan kiinteän muinaisjäännöksen laajuus arvioidaan uudelleen vuoden 2024 aikana.

Rousunvaaran laki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee heti Rousunvaaran korkeimman kohdan pohjoispuolella. Rousunvaara on kallioinen vaara, jonka eteläpuoli on rauhoitettu. Vaaran itäpuolisen urheilukentän pohjoispäästä lähtee luontopolku, joka johtaa laen eteläosassa olevalle laavulle. Laavulta polku jatkuu pohjoiseen lakiharjannetta noudattaen. Korkeimmalla kohdalla on rakkaa, joka jatkuu pohjoiseen. Tämän rakan pohjoisosassa, sammalen ja osin puiden peittämässä rakassa, on ainakin kolme kuoppaa. Ne sijaitsevat aivan luontopolun varrella, Hietaniemen kylää esittelevän opastaulun luona.
Heti rajalinjan kaakkoispuolella olevaan rakkaan tehtyjen kuoppien halkaisija on 1,5 – 2,5 metriä ja syvyys 20 – 50 cm. Kuoppien laidoilla on heikkoa vallia, jonka leveyttä on vaikea määrittää. Kuopat sijaitsevat 20 – 25 metrin matkalla lakiharjanteen länsirinteen partaalla. Kuopista 2 – 3 on lähekkäin toisiaan kohteen pohjoispäässä osin kasvillisuuden peitossa (kahdessa kasvaa kuusi), mutta helposti löydettävissä. Näistä parikymmentä metriä etelään polun länsipuolella on vielä yksi kuoppa.
Vuonna 2017 saadun tiedon mukaan kuopat olisivat 1960-1970 välillä rakennuskivien otossa syntyneitä resenttejä kuoppia. Kohde olikin välillä tämän vuoksi suojelusta poistettuna kohteena. On ilmeistä, että kuoppia on kaiveltu tuolloin, mutta alueella lienee myös vanhoja rakkakuoppia, kiinteitä muinaisjäännöksiä.

Kierivaara itärinne (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde tarkastettiin alun perin vuoden 1991 inventoinnissa ja uudelleen vuonna 2001. Havaintotiedot perustuva 1991 selvitykseen. Se sijaitsee Kierivaaran itärinteessä vanhasta maantiestä 50 – 60 metriä tilojen 21:59 ja 22:25 rajaa itään. Paikalla on matala pitkä itä-länsi-suuntainen kiveys. Sen pituus on 6 – 7 metriä ja leveys puolisen metriä. Korkeutta kivirivillä on 20 – 30 cm. Pari metriä tämän alapuolella on luoteis-kaakkosuuntainen röykkiömäinen kiveys, jonka ala on 3 x 1 m ja korkeus noin 30 cm. Tästä 6 – 7 metriä edelleen rinnettä alaspäin on röykkiömäinen kiveys, jonka halkaisija on 2 metriä ja korkeus 30 – 40 cm. Näistä noin 30 metriä etelään on sivuiltaan 1,4 metrinen uuninpohja.
Kiveysten luonne ei 2001 selvinnyt. Niiden lähelle tehtiin pari koeruutua, joissa ei havaittu esim. viljelyksestä tms. maankäytöstä kertovia merkkejä. Myöskään mitään asuinpaikkaan viittaavia havaintoja ei tehty.
Vuoden 2017 inventoinnin arvioinnin perusteella kivirakenteet lienevät luontaisia; selkeitä vallimaisia tai röykkiömäisiä rakenteita ei havaittu. ’Uunin pohjaa’ - vastaavia kuoppia on kolme, yksi on resentti koneella tehty sorakoemonttu, josta on nostettu maa-aines montun viereen. Ainoa historiallinen jäännös on rajamerkki, jolla on umpeen kasvanut nelikulmainen (1 x 1 m) kivijalka ja sen päällä pystykivi. Rajamerkki ei sijaitse nykyrajalla, ja pystykivessä ei ole hakkausta. Sen rakenteen perusteella rajamerkki voi olla isonjaon aikainen. Tämän perusteella kohdetta voi edelleen pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Puonivaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puonivaaran länsirinteessä. Alue on vaaran alarinteen osin terassimaisesti laskevaa rinnettä, jonka alapuolella on kerralleen etelään avautunut muinaislahti, nykyinen soinen ja osin pelloksi raivattu Puonivuoma.
Puonivaaraan johtava metsätie risteää Raanujärventiestä Tengeliön ja Portimon kylien puolimaissa. Puonivaaralla tie kulkee vaaran lounais- ja länsilaitaa. Tien päässä olevalta kääntöpaikalta 400 metriä etelään tie tekee pienen mutkan, jonka kohdalla ylärinteen puolella on korkeudeltaan hieman toista metriä oleva leikkaus. Tästä hiekkamaahan tehdystä leikkauksesta tavattiin vain kolme kvartsia sekä hieman runsaammin palanutta kiveä. Likaantunutta maata ei havaittu. Havainnot tehtiin leikkauksen pohjoisosasta 30 – 40 metrin matkalta. Leikkauksen yläpuolella on muutaman metrin levyinen terassi/loiva rinne, jonka jälkeen maasto alkaa selvemmin nousta. Alarinteen puolella tien länsipuolella on selvästi jyrkemmin suohon laskeva rinne.
Kyseessä lienee vähemmän intensiivisesti asuttu kapea terassi, jonka länsireuna on tuhoutunut tietä tehtäessä.
2024: Tarkastuksessa todettiin, että asuinpaikka-alueesta noin puolet on tuhoutunut maanotossa. Ilmakuvien perusteella kohde on ollut ehjä vuonna 2007. Maanotto näkyy kuvissa vuonna 2012. Maanottoa on ollut muinaisjäännösalueen eteläosassa ja muinaisjäännösalueen pohjoispuolella. Pohjoisemman maanottokuopan profiilin läheisyydestä löydettiin kolmesta eri kohtaa kvartsi-iskoksia. Iskokset löydettiin nykyisen muinaisjäännösaluerajauksen ulkopuolelta, noin 7 metriä itään ja noin 15 metriä koilliseen alueen rajasta. Kvartsi-iskoksia löydettiin koordinaattipisteistä P: 7367871 I: 356730, P: 7367877 I: 356730, P: 7367887 I: 356729.

Rovakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kainuunkylän Pekanpään kylän itälaidalla sijaitsevan Rovakankaan koillisreunalla Vuentokosken rannalla olevasta leirintäalueesta noin 1,3 km pohjoiseen. Rovakangas on matala, mutta laajahko, etupäässä mäntyä kasvava kivikkoinen moreenikangas.
Kankaan pohjoisosan poikki kulkee sähkölinja. Linjan alle jäävät mm. palstat 33:12 ja 33:13, joiden välinen koillinen-lounas –suuntainen raja leikkaa sähkölinjaa lähes kohtisuoraan. Kankaan reuna on runsaat 100 metriä linjalta rajaa pitkin. Sitten maasto muuttuu ojitetuksi suoksi. Reunimmainen oja kulkee lähellä kankaan reunaa, sen suuntaa noudatellen. Kun mainitun rajalinjan ja ojan leikkauksesta noustaan rajaa pitkin ylös kankaalle, tavataan ojasta 25 metrin päässä pari kiveä, joiden välissä on matala painanne (painanne 2), jonka kaakkoisosan läpi rajalinja kulkee. Välittömästi tämän painanteen luoteispuolella on hieman epämääräisempi painanne (3). Painanteen 2 kohdalta jatketaan rajaa pitkin edelleen lounaaseen noin 15 metriä ja käännytään hartialinja rajansuuntaisena kohti luodetta (selän taakse jää kaksi rajalinjan kaakkoispuolella olevaa maakiveä). Tästä noin 10 metriä eteenpäin on matala painanne (painanne 1). Alueelta tavattu neljäs varma painanne sijaitsee painanteesta 2 noin 25 metriä itään.
Asumuspainanteiden koko vaihtelee 3,5 - 4 x 7 m. Painanteiden syvyys on 20 cm. Kolmea painannetta ympäröi osin epäselvä, suorakaiteen muotoinen kivikehä.
Alue tarkastettu syksyllä 2016, jolloin koko Rovakankaan alue kahden tilan (33:12 ja 13) osalta suoaluetta lukuun ottamatta todettiin avohakatuksi ja maaperä muokatuksi (mahdollisesti vuosi pari aiemmin). Koekuoppia ei tehty, eikä epämääräistä mahdollista painannetta lukuun ottamatta rakenteita havaittu.
Vuoden 2017 inventoinnissa alue todettiin avohakatuksi 2 vuotta aiemmin. Alueella johon asuinpaikka on merkitty, oli erittäin tiheä ja korkea heinikko ja lisäksi hakkuujätekasoja, joten havaintojen saaminen ei ollut mahdollisia.

Auttiköngäs 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Auttijoen eteläpuolella, noin 250 metriä Auttikönkään putouksesta länteen. Pyyntikuoppa on tehty länsiluoteeseen työntyvälle hiekkaharjanteelle, lähellä pienen etelästä laskevan puron ja Auttijoen yhtymäkohtaa. Kuoppa on helposti havaittavissa. Pyyntikuopan ympäristö on kuivahkoa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa. Noin 20 metrin päässä pyyntikuopasta koilliseen on neuvostoliittolaisen desantin/vangin hauta. Kuoppa sijaitsee haudalle johtavalta polulta noin 30 metriä etelään.
Pyyntikuoppa on muodoltaan suppilomainen. Sen halkaisija on 4 metriä ja syvyys noin metrin. Kuoppaan tehtiin koepisto, josta paljastui huuhtoutumiskerros.

Giellájohka (Kielajoki) 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, noin 200 metriä Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdasta itään. Löytöalueet ovat lounas-koillis-suuntaisen matalan, noin 20 metriä leveän harjanteen päällä ja sen alapuolisen törmän tyvessä joen puolella. Asuinpaikan laajuus on noin 95 x 25 metriä.
Löytöalue A sijaitsee harjanteen länsipäässä, sen pohjoisella joen puoleisella laidalla. Löytöalue B on harjanteen itäpäässä. Löytöalue C sijaitsee noin 25 metriä alueesta A koilliseen olevalla alemmalla joenrantaterassilla. Löydöt tulivat poluilta, rikkoutuneelta maanpinnalta.
Löytöalueella C havaittiin kolme kvartsi-iskoksen fragmenttia, joita ei poimittu talteen. Harjanteen pohjoislaidalla, heti alueen A alla, laskee jyrkkä noin 5 metriä korkea törmä alemmalle terassille, jolla alue C on. Alempaa enimmillään 15 metriä leveää terassia rajaa joen suunnasta osaksi matala rantavallimuodostuma. Terassi on saattanut olla aiemmin laajempikin, sillä se on osittain jokieroosion syömä.
Eteläpuolella harjanne laskee jyrkästi avoimeen suohon. Harjanteen itäpää laskee puolestaan loivasti tähän suohon. Suon takana nousee samansuuntainen, kivisempi harjanne. Harjanteen länsipäässä noin 10 metriä löytöalueesta A länteen maasto laskeutuu matalaan, kiviseen notkelmaan, jonka takana kohoaa seuraava samansuuntainen joenrantaharjanne. Kohde Inari Giellájohka 2 sijaitsee tällä harjanteella.
Maaperä paikalla on hiekkaa, ja kasvillisuus kuivaa varpu- ja jäkäläpeitteistä kangasta, jolla kasvaa koivua sekä muutamia mäntyjä. Joessa kohteen alapuolella on joitakin huomattavan suuria kiviä.
Asuinpaikkaa lähimpänä sjaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 2 noin 200 metriä länsilounaaseen, Inari Giellájohka (Kielajoki) 3 noin 300 metriä länsilounaaseen ja Inari Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 1 noin 500 metriä lounaaseen.

Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alemman Honkavuoman itärannalla, noin 80 metriä joesta ja noin 300 metriä etelään Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdasta. Koko alue on loivasti kumpuilevaa matalien hiekkadyynien hallitsemaa aluetta.
Löytöpaikka sijaitsee tasaisella maalla matalien kumpujen välissä ja edessä. Löytöpaikan länsipuolella maasto laskee loivasti kumpuilevana kohti jokea ja sitä reunustavaa soistunutta aluetta. Noin 50 metriä löytöalueesta länteen sijaitsee pieni suolampi, jonka takana virtaa joki, lounaassa suo alkaa noin 40 metrin päässä. Etelässä ja idässä maasto nousee loivasti takana kumpuileville ylemmille dyyneille, pohjoisessa maasto jatkuu tasaisesti kohti Kielajokea.
Alueen hiekkadyyneissä on runsaasti laajoja, täysin auki erosoituneita hiekkalaikkuja ja -alueita. Löytöpaikka sijaitsee yhdessä tällaisessa laikussa. Löydöt tulivat tuulen paljaaksi pyyhkimältä maanpinnalta. Löytöalueen eli paljaaksi erosoituneen laikun koko on noin 3 x 7 metriä.
Laikun keskellä havaittiin paljaaksi erosoitunut tulisija (tulisija 1). Tulisijan kivet, joiden halkaisija oli 5 - 15 senttimetriä, olivat hajallaan noin 1,3 x 0,7 metrin kokoisella, soikion muotoisella alueella. Eroosio oli paljastanut ylimpiä liesikiviä jo lähes kokonaan.
Tulisija 2 havaittiin noin 1,5 metriä pohjoiseen tulisijasta 1. Se sijaitsee aivan hiekkalaikun pohjoisreunassa ja on pääosin hiekan ja sitä peittävän sammaleen ja jäkälän alla. Ainoastaan lieden eteläpään suuremmat kivet, joiden halkaisija on noin 20 - 25 senttimetriä, olivat näkyvissä.
Löydöt, jotka ovat kvartsiitti-iskoksia, poimittiin maanpinnalta, pääasiassa noin 1 metrin säteeltä tulisijan 1:n ympäriltä. Kulttuurikerrosta paikalla ei ollut mahdollista havaita. Eroosion ansiosta tuhoutuvaan kohteeseen ei kajottu tekemällä lapionpistoja.
Maaperä löytöalueella ja sen ympäristössä on erittäin hienoa eolista dyynihiekkaa. Kasvillisuus on mäntyä ja tunturikoivua kasvavaa kangasta, kenttäkerros on kasvillisuudeltaan hyvin niukka.
Löydöt: KM 37196:1 kvartsiitti-iskoksia
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 2 noin 300 metriä koilliseen, Inari Giellájohka (Kielajoki) 3 noin 250 metriä pohjoiskoilliseen ja Inari Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 2 noin 150 metriä luoteeseen.

Giellájohka (Kielajoki) 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen lounaisrannalla, noin 350 metriä Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdasta luoteeseen. Löytöalueen keskikohdalla joessa on koski, ja sen länsipään kohdalla ja tästä luoteeseen keskellä jokea neljä matalaa saareketta. Löytöpaikka sijaitsee rantatörmän päällä jokea seuraavalla polulla.
Polun suunnassa löytöalue on lähes 80 metriä pitkä, mutta tuskin paria metriä leveämpi. Sekä joki että polku kulkevat löytöpaikalla luoteesta kaakkoon. Noin 70 metriä löytöalueen länsipäästä länteen kääntyy polku suon reunaa seuraten
lounaaseen. Polulta on matkaa törmän reunaan noin 30 metriä. Törmä näkyy selvänä vain löytöalueen länsipäässä. Muualla maasto laskee loivasti kohti jokea ilman selvää taitekohtaa.
Selvemmän törmän alueella on rannassa noin 15–20 metriä leveä kivikkoinen alue, jossa oli näkyvissä kolme äskettäin käytössä ollutta tulisijaa. Löytöpaikan tausta on muutamia matalia ja loivia kumpareita lukuun ottamatta täysin tasainen. Löydöt, kvartsi-iskokset, poimittiin auki kuluneen polun pinnalta. Löytöalueen eteläpäästä noin 30 metrin päässä on resentti, erosoitunut nuotiopaikka, mutta sen alueelta ei tehty löytöjä. Paikalle ei tehty koepistoja.
Maaperä kohteella on hienoa, vähäkivistä hiekkaa, ja kasvillisuus kuivaa mäntykangasta. Jokirannassa kasvaa tunturikoivua.
Löydöt
KM 37198:1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähettyvillä sijaistevat kohteet Inari Vuolit Soarvevuompi (Alempi Honkavuoma) 2 noin 350 metriä eteläkaakkoon, Inari Giellájohka (Kielajoki) 5 noin 375 metriä luoteeseen ja Inari Giellájohka (Kielajoki) 3 noin 400 metriä kaakkoon.

Giellájohka (Kielajoki) 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Kielajoen etelärannalla noin 50 metriä leveään kosteaan joenrantasuohon pistävän niemekkeen laella. Löydöt poimittiin pieneltä alalta niemekkeen kaakkoiskulmasta. Polku on syönyt pahasti niemekkeen kulmaa, mutta sen laella sijaitseva päälöytöalue vaikuttaa olevan valtaosaltaan ehjä. Polun rikkomalla maanpinnalla ja sammalen seassa on nähtävissä hyvin runsaasti löytöjä (kvartsia, kivilaji-iskoksia, palanutta luuta) sekä muutamia palaneita kiviä. Löytöalue on noin 8 x 5 metriä laaja, ainoastaan pari kvartsia löytyi päälöytöalueesta hieman pohjoiseen. Muutamia polulle erosoituneita löytöjä poimittiin talteen, loput jätettiin paikoilleen.
Noin 50 metriä pitkän ja leveydeltään 5 - 15 metriä oleva niemeke työntyy suolle itään kohti jokea. Sen laki, jolle päälöytöalue sijoittuu, on tasainen. Eteläpäässä, löytöalueen alla, laskee jyrkkä noin 2 metriä korkea törmä idässä suohon ja etelässä noin 1,5 metriä alempana olevalle tasaiselle, löydöttömälle hiekkaterassille.
Niemekkeen länsipuolella maasto laskee jyrkästi notkelmaan, josta nousee edelleen seuraavalle, korkeammalle harjanteelle. Maaperä löytöpaikalla on hienoa vähäkivistä hiekkaa. Alue on kuivaa varpu- ja jäkäläpeitteistä avointa kangasta, jolla kasvaa harvassa mäntyjä ja koivuja.
Löytöjen joukossa olleen kvartsimikroliitin perusteella kohde vaikuttaa mesoliittiselta. Paikalta poimittiin näytteeksi joitakin suurempia palaneita luita, jotka on toimitettu Helsingin yliopiston Ajoituslaboratorioon AMS-ajoitusta varten.
Löydöt: KM 37199:1 kvartsimikroliitti, :2 kvartsikaavin, :3 kvartsi-iskoksia, :4 kivilaji-iskos, :5 palanutta
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 6 noin 330 metriä pohjoiskoilliseen ja Inari Giellájohka (Kielajoki) 4 noin 350 metriä kaakkoon.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, pienessä, kohti jokea ja pohjoista pistävässä niemekkeessä. Löytöpaikalla joki virtaa länsilounaasta itäkaakkoon. Kohteen edustalla joessa on pitkä särkkämäinen saari. Kohde sijaitsee joen tasaisella rantatörmällä. Törmä erottuu paikalla heikosti ja katoaa näkyvistä heti löytöalueen itäpuolella, missä maasto laskee loivasti kohti jokea.
Niemekkeen länsireunassa rinne laskee törmän harjalta niin ikään loivasti rantakivikkoon. Pohjoisessa rinne laskee törmän harjalta loivasti noin 15 metrin matkan kohti jokea, minkä jälkeen alkaa 5–10 metriä leveä rantakivikko ja joki. Kohteen tausta on lähes tasaista, hyvin loivasti kumpuilevaa kangasta.
Löydöt, kvartsi-iskokset, poimittiin rantatörmän päällä, noin 6–8 metriä törmän reunasta joensuuntaisesti kulkevan polun puhkikuluneelta pinnalta. Löytöalueen pituus polun suunnassa on noin 25 metriä ja leveys muutaman metrin. Löytöalueella, polun ja törmän harjan välissä, on resentti nuotiopaikka, jonka
rikkoutuneesta maanpinnasta ei tehty löytöjä. Nuotiopaikan vieressä kasvaa erittäin vanha mänty.
Maaperä löytöpaikalla on hienoa vähäkivistä hiekkaa – alueella on kuitenkin melko runsaasti halkaisijaltaan 40 senttimetriä olevia ja suurempiakin kiviä. Alueen ympäristössä kasvaa kuivaa mäntykangasta, rantavyöhyke on soistuvaa ja tunturikoivuvaltaista.
Löydöt: KM 37200:1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 5 noin 350 metriä eteläkaakkoon ja Inari Giellájohka (Kielajoki) 7 noin 220 metriä länteen.

Giellájohka (Kielajoki) 7 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, keskellä joen kohti pohjoista tekemää loivaa mutkaa. Löytöpaikka on aivan jokeen putoavan rantatörmän reunalla, noin 2 metriä reunasta. Rantatörmä on erosoitunut ja laskee noin 7 metrin matkalla noin 2 metriä rantakivikkoon ja jokeen. Törmän päällä on tasainen alue, jossa törmän reunaa ja jokea seuraten kulkee itä-länsi -suunnassa polku. Kohde on kooltaan noin 5 x 5 metriä.
Lännessä maasto nousee ja idässä laskee erittäin loivasti. Kohteen eteläpuolella maasto nousee hyvin loivasti kohti noin 30–35 metrin päässä olevan matalan dyynikummun juurta. Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus löytöpaikalla on avonaista tunturikoivikkoa (seassa muutama mänty), mutta alueen länsipuolella alkaa tiheämpi männikkö.
Kohteella havaittiin suorakaiteenmuotoinen liesilatomus, jonka lyhyt sivu on kohti jokea. Latomus sijaitsee polun pohjoisreunan ja törmän reunan välissä. Se on kooltaan noin 1,2 x 0,7 metriä, ja siihen käytettyjen kivien halkaisija on noin 15 senttimetriä. Latomuksen havainnointia hankaloitti se, että sen länsipuoli on sammalmättään ja siinä kasvavien kahden parimetrisen tunturikoivun peittämänä.
Välittömästi latomuksen itäpuolella on laajalti auki kulunut, käytössä oleva nuotiopaikka. Avonaiselta maanpinnalta löydettiin yksi pieni kvartsi-iskos sekä lisäksi palaneita luita ja kiviä, jotka kuitenkin voinee liittää nuotiopaikan viimeaikaiseen käyttöön.
Kohteen lähellä sijaitsevat muinaisjäännökset Inari Giellájohka (Kielajoki) 6 noin 220 metriä länteen ja Inari Giellájohka (Kielajoki) 8 noin 420 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, noin 1,5 kilometriä koilliseen Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman yhtymäkohdasta. Asuinpaikalla on moderni asentopaikka, jonka luota havaittiin polulta yksi kvartsi-iskos. Kaksi muuta iskosta löydettiin ensimmäisestä noin 20 metriä itään.
Polku kulkee tasaisella rantaterassilla, joka laskee noin 50 metriä polun eteläpuolella matalaan notkelmaan. Notkelman takana maasto kohoaa tasaisesti kohti etelää. Noin 20 metriä polusta pohjoiseen laskee noin 3 metriä korkea jyrkkä törmä suoraan jokeen.
Maaperä alueella on hyvin kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus on kuivaa varpu- ja jäkäläpeitteistä mänty-koivukangasta.
Löydöt: KM 37202:1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsee kohde Inari Giellájohka (Kielajoki) 10 noin 250 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, nóin 1,2 kilometriä koilliseen Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman yhtymäkohdasta. Löytöpaikan kohdalla joki on melko kapea ja lounais-koillis -suuntainen, samoin kuin rantatörmä ja sen päällä kulkeva polku. Löytöalue sijaitsee heikon ja loivan rantatörmän päällä, noin 30 metriä sen reunasta etelään ja kaakkoon.
Maasto löytöpaikalta (polulta) törmän reunaan on lähes tasaista, minkä jälkeen se laskee loivasti rantakivikolle. Idässä ja koillisessa maasto nousee loivasti – täällä on nähtävissä selvempi törmä ja leveämpi terassi. Tämä toinen terassi on ulkoiselta olemukseltaan todennäköisempi asuinpaikka kuin nyt löydetty, mutta kuitenkin löydötön.
Maasto jatkuu loivasti nousevana Giellájohka (Kielajoki) 9 asuinpaikalle saakka. Lännessä törmän reuna kääntyy pian lounaaseen ja katoaa sen jälkeen taustan rinteeseen, ja polku laskee törmältä alas rantatasangolle. Maaperä alueella on hiekkamoreenia, ja kasvillisuus kuivaa mäntykangasta ja tunturikoivikkoa.
Paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia (yksi vuorikristallia) halkaisijaltaan noin 5 metrin kokoiselta alueelta. Löydöt tulivat rantatörmää seuraavan polun rikki tallatulta pinnalta. Noin 5 metriä itään löytökohdasta olivat polulla ja sen reunassa olevat kivet hyvin rapautuneita ja kenties palaneita. Paikalla voi olla siis tulisijan jäänteet.
Löydöt
KM 37203:1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähellä sijaitsee kohde Inari Giellájohka (Kielajoki) 9 noin 250 metriä koilliseen.

Giellájohka (Kielajoki) 11 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, noin 1,2 km koilliseen Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman yhtymäkohdasta. Tasaisella joenrantaterassilla havaittiin vahvasti sammaleen peittämä suorakaiteenmuotoinen liesilatomus. Liesilatomus sijaitsee heti joen suuntaisena kulkevan polun eteläpuolella ja on kooltaan noin 1,30 x 0,75 metriä. Latomus on muodoltaan hieman epämääräinen. Sen sisällä on nähtävissä hiilensekaista turvetta.
Maaperä alueella on hiekkamoreenia, suurempia kiviä on etenkin löytöalueen pohjoispuolella joenrannassa päin. Kivinen, noin 1 metrin korkuinen rantatörmä laskee jokeen noin 20 metriä polun pohjoispuolella. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta ja tunturikoivikkoa, rantavyöhyke tunturi- ja vaivaiskoivua.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajokeen laskevan Ylemmän Honkavuoman suulla jokien yhtymäkohdan kaakkoispuolella. Löydöt tulivat Kielajoen puolella olevan erosoituneen 2,5 metriä korkean jokitörmän kivien väleistä ja heti törmän päällä kulkevalta polulta. Suuri osa kohteesta on todennäköisesti tuhoutunut jokikulutuksen vaikutuksesta.
Löytöpaikka on pienialainen hiekkatasanne muuten hyvin kivikkoisessa jokisuussa. Tausta on soista ja kivistä jänkää, jonka takana maasto nousee loivasti kaakkoon. Ylemmän Honkavuoman suulla on pieni koski. Maaperä alueella on hienon hiekan kattamaa hiekkamoreenia. Kasvillisuus on mänty- ja koivukangasta. Rannassa kivinen maasto on erosoitunut ja osittain joen täysin syömä.
Kohteen eteläpuolelta on irtolöytönä otettu talteen rautakautinen solki KM 15422. Kyseessä saattaa olla maanpinnalle tehtyyn hautaukseen liittyvä esine. Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 2 noin 280 metriä lounaaseen ja Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 4 noin 400 metriä lounaaseen.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajokeen laskevan Ylemmän Honkavuoman itäpuolella, jokien yhtymäkohdan kaakkoispuolella olevan Bajit Soarvevuomecopma tunturin eteläpuolella, noin 1000 metriä kaakkoon jokien yhtymäkohdasta. Tunturin eteläpuolella on kaksi lampea, joita erottavalla noin 50 metriä leveällä
tasaisella kannaksella kohde sijaitsee. Kannas laskee itä- ja länsipuolellaan lampiin, sen pohjoispuolella maasto laskee loivasti vetiseen jänkään ja nousee loivasti eteläpuolella.
Lähes ummessa olevalta polulta, jonka pinta on turpeen ja karikekerroksen peittämä ja vain paikka paikoin hyvin niukasti kulunut, havaittiin kolme kvartsia, joista kolme oli vuorikristallia. Polku kulkee suunnilleen kannaksen keskellä. Kahden kvartsimikroliitin katkelman ja säleen perusteella kohde saattaa olla mesoliittinen.
Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus on kuivaa, varpuja kasvavaa koivukangasta.
Löydöt
KM 37205:1 kvartsimikroliitin katkelmia, :2 kvartsisäle
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 3 noin 260 metriä koilliseen ja Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 4 noin 180 metriä etelään.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajokeen laskevan Ylemmän Honkavuoman itäpuolella, jokien yhtymäkohdan kaakkoispuolella olevan Bajit Soarvevuomecopma tunturin eteläpuolella, noin 1000 metriä kaakkoon jokien yhtymäkohdasta. Tunturin eteläpuolella on kaksi lampea, joista itäisemmän lammen rannalla kohde sijaitsee. Vajaat 300 metriä kohteesta länteen lampia erottaa kapea kannas, jolla sijaitsee kohde Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 2.
Asuinpaikka on lammen kaakkoisrannalla luoteeseen pistävällä laajalla niemekkeellä. Kokonaisuudessaan järven kaakkoisranta ranta laskee hyvin loivasti kohti luodetta. Taustalla maasto jatkuu samanlaisena, loivasti kaakkoon nousevana. Löytöpaikalla ranta on karkeasti koillislounais -suuntainen. Löytöpaikan länsipuolella ranta kääntyy voimakkaasti kaakkoon, kohti kuivan kapean kannaksen muusta lammesta erottamaa lamparetta.
Löydöt, Kolme kvartsi-iskosta, joista kaksi vuorikristallista, paikannettiin niemekkeen poikki kulkevalta polulta, noin 30 metrin matkalta. Polun pinta on turpeen ja karikekerroksen peittämä ja vain paikka paikoin hyvin niukasti kulunut. Polku kulkee noin 6–10 päässä rannan pystytörmästä, eli metsän ja rantakivikon ja-
hietikon rajasta. Myös törmän juurelta erosoituneelta rannalta poimittiin yksi kvartsi-iskos. Asuinpaikan arvioitu laajuus on noin 30 x 8 metriä.
Maaperä alueella on kivistä hiekkamoreenia, ja kasvillisuus kuivaa, varpuja ja tunturikoivuja kasvavaa mäntykangasta.
KM 37206:1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 2 noin 280 metriälounaaseen ja Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 4 noin 400 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajokeen laskevan Ylemmän Honkavuoman itäpuolella, jokien yhtymäkohdan kaakkoispuolella olevan Bajit Soarvevuomecopma -tunturin eteläpuolella. Tunturin eteläpuolella on kaksi lampea. Kohde sijaitsee noin 200 metriä niiden välisellä kannaksellä sijaitsevasta Inari Bajit Soarvevuopmi -kohteesta etelälounaaseen, läntisemmän lammen etelärannalla. Asuinpaikka on
kumpuilevassa dyynimaisemassa noin 60 metriä lammen rannasta. Löydöt tulivat erosoituneelta maanpinnalta, alimpien dyynien tasaisesta välistä, noin 30 x 15 metrin kokoiselta alueelta.
Löytöpaikan edusta on tasaista, kosteaa jänkää. Kohteen takana maasto kohoaa kumpuilevasti etelään päin. Maaperä alueella on hienoa, eolista hiekkaa. Kasvillisuus on kuivaa mäntykangasta, jolla kasvaa muutamia koivuja.
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 2 noin 180 metriä pohjoiseen ja Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 3 noin 400 metriäluoteeseen.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 4,5 kilometriä ylävirtaan Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman risteyskohdasta, Ylemmän Honkavuoman itäpuolella sijaitsevan pienen suolammen luoteisrannalla. Noin 60 metriä kohteesta lounaaseen sijaitsee toinen, suurempi suolampi.
Polulta, noin 30 metriä lammen rannasta, löydettiin noin 7 x 5 metrin kokoiselta alueelta kvartsi-iskoksia. Iskoksista kolme poimittiin talteen. Löytöpaikan länsipuolella maasto kohoaa loivasti harjanteelle, jonka toisella puolella taas laskeutuu Ylemmän Honkavuoman rantaan. Maasto laskee löytökohdalta loivasti itään lammen soistuneeseen rantaan. Lammen itäpuolella kohoaa vastaava hiekkatörmä, jota ei ehditty inventoinnissa tarkastaa.
Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa. Kasvillisuus on löytöpaikalla kuivaa koivuvaltaista kangasta. Suonreunassa kasvaa varpuja ja heinää.

Ristijärvi (1000010084) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ristijärvi on matala järvi Kilsiaapa-Ristivuoma alueen koillispuolella. Natura-alue rajautuu järven etelärantaan. Järven vesi oli inventointiajankohtana (vuonna 2007) melko matalalla, ja rannasta oli paljastunut hiekkaista järvenpohjaa. Hiekkaa on eri aikoina näkyvissä vaihteleva määrä, koska veden pintaa säännöstellään Ristijoen niskalla olevalla padolla. Järvi lasketaan tyhjäksi kerran kesässä.
Hiekalta Ristijärven etelärannalta löytyi iskoksia sekä yksi kaavin. Kvartsi-iskoksia löytyi erityisesti kahdesta niemestä ja harvakseltaan niiden väliseltä alueelta.
Kaavin löytyi läntiseltä löytökeskittymäalueelta. Kaavin ja iskokset löytyivät noin 2-20 metrin päästä törmästä järvelle päin. Alueella ei näkynyt mitään rakenteita tai maaperän värjäytymiä.
Veden säännöstely on todennäköisesti tuhonnut alueella mahdollisesti olleet muut merkit muinaisesta asutuksesta. Ristijärvestä on nostettu historiallisena aikana järvimalmia, jota vieläkin näkyy siellä täällä rannoilla järven pohjassa.
Läntinen löytökeskittymä p: 7365230 i: 3405915 (YKJ)
Itäinen löytökeskittymä p: 7365200 i: 3406435 (YKJ)

Vaajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vaajärvi sijaitsee Kilsiaapa-Ristivuoma Natura-alueen keskellä. Järven etelärannoilla on kapea hiekkareunus, jonka takaa nousee jyrkkä, noin metrin korkuinen törmä. Järven ympäristön maaston luonne vaihtelee suosta tuoreeseen kangasmetsään. Löytöalue sijaitsee järven etelärannan lahden poukamassa, lähellä Vaajoen ja Vaajärven yhtymäkohtaa. Löytökohdalla on noin viiden metrin levyinen hiekkakaistale rannassa. Löytöalueen eteläpuolella on sijainnut vanha tila ja sen ympäristö on vanhaa niittyä.
Vaajärven hiekkaiselta etelärannalta löytyi parikymmentä kvartsi-iskosta noin kahdenkymmenen metrin matkalta. Löytöalueella eikä sen läheisyydessä ollut näkyvissä rakenteita tai kulttuurikerrosta.
Ranta on altis aallokolle ja veden liike onkin saattanut hävittää rannassa mahdollisesti olleet muut merkit esihistoriallisesta asutuksesta. Paikka vaikuttaa lähinnä pienialaiselta leiripaikalta.

Vaajoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vaajoen länsipuolella, tiestä noin 20 metriä pohjoiseen, on todennäköinen asumuspainanne. Painanne sijaitsee Vaajoesta noin 220 metriä länteen. Maaperä paikalla on hiekkaa. Asumuspainanne on laakea ja muodoltaan soikea. Sen mitat ovat 5 x 7 metriä ja syvyys keskikohdalta noin 60 senttimetriä. Painanteessa ei ole valleja. Painanteeseen tehdyssä koepistossa paljastui selkeä huuhtoutumiskerros. Painanne erottuu selvästi ympäristöstään, koska aluskasvillisuus on hyvin niukkaa.
Asumuspainanteesta noin 150 metriä itään on lähekkäin kolme pyöreää, edellistä pienempää painannetta. Painanne A on halkaisijaltaan 2,5 metriä ja syvyydeltään noin 30 senttimetriä. Painanne B on halkaisijaltaan 2,3 metriä ja syvyydeltään 30 senttimetriä. Painanne C on halkaisijaltaan 2,2 metriä ja syvyydeltään 40 senttimetriä. Painanteista paljastui koepistossa paksu huuhtoutumiskerros. Painanteista tai niiden läheltä ei tehty löytöjä, eikä koepistoissa ollut havaittavissa kulttuurimaata.
Painanteiden koordinaatit:
Asumuspainanne p: 7358650 i: 3402795

Haukkajärvi 4 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Haukkajärvi sijaitsee aivan Kilsiaapa-Ristivuoma Natura-alueen lounaisosassa. Sen koillis- ja itäpuolisten soiden keskellä on useita mineraalimaa/kalliosaarekkeita. Haukkajärvestä noin 400 metriä koilliseen olevalla saarekkeella on laajahko, noin 200 x 100 metrin kokoinen, matala kalliopaljastuma. Kalliossa on siellä täällä kvartsijuonia, ja kahdesta niistä on louhittu kvartsia. Kivennäismaakumpare on kallioaluetta lukuun ottamatta tuoreen kankaan sekametsää. Saarekkeen ympäristö on lounaispuolella ojitettua, nuorta koivikkoa kasvavaa suota ja muualla luonnontilaista avosuota.
Läntisemmässä louhoksessa on nähtävillä useita kalliosta irrotettuja pienehköjä kvartsilohkareita sekä paljon niistä irti iskettyä kvartseja. Edellisestä muutama kymmenen metriä itään on toinen pieni kvartsilouhos. Louhoksella on nähtävissä pari isompaa kvartsista irtolohkaretta, ja niiden ympäristössä runsaasti kvartsi-iskoksia sekä muutamia työstettyjä kvartseja.
Kvartsilouhosten koordinaatit ovat:
Läntisempi louhos p: 7359975 i: 3397035
Itäisempi louhos p: 7359950 i: 3397095

Haukkajärven itäpuoli (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Haukkajärvestä noin kilometrin itään on pieni suolampi. Lammen itäpuolella on suuri kivennäismaasaareke, jonka lounaiskärjessä on laaja ja matala, noin 300 x 150 metrin kokoinen kalliopaljastuma-alue. Kalliolla on useita kvartsijuonia, joista on louhittu irti kvartsia. Louhintapaikoilla on paljon irtolohkareita sekä kvartsi-iskoksia. Muutamissa kvartseissa on myös työstön jälkiä.
Kohteen ympäristö kivennäismaasaarekkeella on nuorehkoa, tuoretta mäntykangasta ja saarekkeen ympäristö luonnontilaista avosuota.
Kvartsilouhosalueen koordinaatit:
läntisin löytöalue p: 7359660 i: 3397915
itäisin löytöalue p: 7359610 i: 3398140

Yli-Penikkavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Puukkokummusta kohti Jatulinlehtoa kulkevan metsäautotien varresta, aivan Yli-Penikkavaaran pohjoiskärjestä löytyi hiekkakuopan eteläreunasta merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Hiekkakuoppa on melko pieni, ja siitä on todennäköisesti otettu hiekkaa kuopan läpi kulkevaan tiehen. Kuopassa ei näy jälkiä viime aikoina tapahtuneesta hiekan otosta.
Hiekkakuopan eteläreunasta löytyi parikymmentä liuskeiskosta, sekä vähäisiä määriä palanutta luuta. Lisäksi hiekkakuopan reunassa näkyi punaiseksi värjääntynyttä (palanutta) hiekkaa sekä kymmenkunta palanutta kiveä hajallaan. Kivet ovat todennäköisesti peräisin hajonneesta tulisijasta.
Asuinpaikka on todennäköisesti suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekan otossa, mutta siitä saattaa vielä olla rippeitä jäljellä hiekkakuopan eteläpuolella Yli-Penikkavaaran pohjoisella alarinteellä.

Kaltiolampi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Penikoiden vaarajaksolla eteläosassa, Kaltiolammesta länteen sijaitsevan vaaran huipun eteläosassa on pieni kvartsilouhos. Louhos sijaitsee laajassa rakkakivikossa. Paikalla on halkaisijaltaan noin 30 senttimetrinen kvartsilohkare, josta on irrotettu kvartsia. Lohkottua kvartsia on lohkareen ja viereisten kivien alla ja vieressä runsaasti. Muutamissa kvartsikappaleissa on nähtävissä työstön jälkiä.
Penikoiden vaarajakson rakoissa on luonnostaan runsaasti kvartsilohkareita.
Vuoden 2023 inventoinnissa kohde on havaittu olevan kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Pookijänkä 1 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Penikoiden vaarajakson eteläosassa Pookijängän länsipuolella on pieni kvartsilouhos. Louhos sijaitsee laajassa rakkakivikossa vaaran länsirinteessä. Paikalla on pieni, halkaisijaltaan noin 15 senttimetrinen kvartsilohkare. Lohkareesta on irrotettu kappaleita. Lohkareen alla ja vieressä on runsaasti lohkottua kvartsia. Penikoiden vaarajakson rakoissa on luonnostaan runsaasti kvartsilohkareita. Paikan lähellä on kolme rakkakuoppaa (Pookijänkä 2).
Vuoden 2023 inventoinnissa kohde havaittiin olevan kuvailujen mukaisessa kunnossa. Kohde jää Pookijänkä 2:en aluerajauksen sisälle.

Pookijänkä 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Penikoiden vaarajakson eteläosassa Pookijängän länsipuolisessa laajassa rakassa on kolme rakkakuoppaa vain muutamien metrien päässä toisiaan. Aivan kuoppien kohdalla, rakan alla kulkee vaaran laelta Kaltiolammesta laskeva lähdepuro. Puro ei näy maan pinnalle, mutta sen kulku on helposti todettavista rakan alta kuuluvasta lirinästä. Kuopat 2 ja 3 on kaivettu lähes puroon asti. Puron kylmä vesi on pitänyt kuopat viileänä.
Kuoppa 1 on pienin, halkaisijaltaan 1,1 metriä ja syvyydeltään 0,45 metriä. Kuoppa 2 on suuri, halkaisijaltaan se on 2,5 metriä ja syvyydeltään 1,1 metriä. Sen reunoille on aseteltu isompia kiviä. Kuoppa 3 on halkaisijaltaan 1,5 metriä ja syvyydeltään 1,2 metriä. Kuopan reunalla on kanneksi sopiva laakakivi. Kaikki kuopat ovat pohjaa kohti suippenevia.
Kuoppien lähellä on kvartsilouhos (Pookijänkä 1).
Rakkakuoppien koordinaatit ovat:
Vuoden 2023 inventoinnissa kohteen lähettyviltä löytyi 9 uutta rakkakuoppaa sekä kolmen entuudestaan tunnetun kuoppien koordinaatteja tarkennettiin (alakohteet).

Ala-Penikkavaaran laki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Lähes Ala-Penikkavaaran huipulla, puolustusvoimain mastosta noin 100 metriä pohjoiseen on rakan kivistä ladottu kehävalli, mahdollisesti jonkinlaisen asumuksen jäännös. Valli sijaitsee rakan länsireunassa. Valli on soikean muotoinen ja sen molemmissa kapeissa päissä on aukko ikään kuin kulkua varten. Luoteenpuoleinen kulkuaukko on muodoltaan pitkänomainen.
Vallin ulkomitat ovat 8 x 5,5 metriä ja sisämitat 4,5 x 2,5 metriä. Kivivallit ovat sisältä korkeimmillaan 0,8 metriä ja ulkoa hieman matalammat eli vallin sisäosa on rakkaa hieman alempana. Vallin kivet ovat halkaisijaltaan 0,2 - 0,4 metriä. Lattiataso on raivattu suurista kivistä ja siinä olevat kivet ovat korkeintaan nyrkin kokoisia. Lattiassa on kaksi 10 senttimetrin syvyistä ja halkaisijaltaan noin 50 senttimetriä olevaa painaumaa.
Vuoden 2023 inventoinnissa kohde havaittiin olevan kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Ala-Penikkavaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ala-Penikkavaaran etelärinteen rakkakivikossa on viisi pientä rakkakuoppaa lähekkäin vain noin parin metrin päässä toisistaan. Rakka sijaitsee juuri Ala-Penikkavaaran huipulle maston luo johtavan tien eteläpuolella. Tien pohjoispuolella rakan kohdalla on pieni suo. Rakan läpi kulkee sähkölinja. Kuopat sijaitsevat aivan rakan länsilaidassa.
Rakkakuoppien alla virtaa yläpuolisesta suosta laskeva lähdepuro. Puroa ei näy, mutta sen kulun pystyy hahmottamaan kivien alta kuuluvasta lirinästä.
Rakkakuoppa 1: halkaisija 60 senttimetriä, syvyys 40 senttimetriä
p = 7303841
i = 3409180
Rakkakuoppa 2: halkaisija 80 senttimetriä, syvyys 50 senttimetriä
p = 7303835
Rakkakuoppa 3: koko 120 x 60 senttimetriä, syvyys 60 senttimetriä
i = 3409177
Rakkakuoppa 4: halkaisija 40 senttimetriä, syvyys 30 senttimetriä
p = 7303827
i = 3409175
Vuoden 2023 inventoinnissa havaittiin, että kohde on kuvailujen mukaisessa kunnossa. Alakohteiden koordinaatit päivitetty ETRS-TM35FIN koordinaatistoon. Rakkakuopasta 1 noin 20 m koilliseen havaittiin rikottua kvartsia samoin kuin rakkakuopasta 2 noin 20 m kaakkoon.

Ala-Penikkavaara 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ala-Penikkavaaran etelärinteen rakkakivikossa on suuri rakkakuoppa. Rakka sijaitsee juuri Ala-Penikkavaaran huipulle puolustusvoiman maston luo johtavan tien eteläpuolella. Tien pohjoispuolella on rakan kohdalla pieni suo. Rakan läpi kulkee sähkölinja. Kuoppa sijaitsee rakan eteläosassa. Saman rakan pohjoisosassa on viisi pientä rakka-kuoppaa (Ala-Penikkavaara 2).
Rakkakuoppa on muodoltaan pyöreä ja sitä ympäröivät matalat vallit. Vallin päältä mitattuna kuopan halkaisija on 4 metriä. Kuopan sisähalkaisija on 2,5 metriä. Syvyydeltään kuoppa on 1,1 metriä. Kuopassa on sekä suuria että pieniä kiviä. Suuria kiviä on etenkin vallin päällä. Kuoppa on muodoltaan suppilomainen.
Vuoden 2023 inventoinnissa havaittiin, että kohde on kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Ala-Penikkavaara 4 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ala-Penikkavaaran eteläisessä alarinteessä sijaitsevassa pienessä rakkakivikossa on kaksi kivirakennetta; mahdollinen asumuksen jäännös sekä rakkakuoppa. Asumusvalli ja rakkakuoppa sijaitsevat suojaisessa kohdassa rinnettä, kalliopaljastumien keskellä.
Asumusvalli muodostuu matalasta kehävallista ja sen keskellä olevasta suuresta tulisijasta. Valli on pyöristetyn suorakaiteen muotoinen, ja sen sisämitat ovat 5,5 x 3,5 metriä. Vallissa on noin metrin levyinen aukko lännenpuoleisessa pitkässä sivussa. Vallit ovat 0,5-1 metriä leveät ja 20-30 senttimetriä korkeat.
Lähellä vallin keskiosaa on suuri tulisija. Tulisija on suorakaiteen muotoinen, 2,2 x 1,3 metrin suuruinen ja noin 30 senttimetriä korkea. Tulisijan kivet ovat palaneita. Tulisijan toinen lyhyt sivu on kiinni vallin toisessa, aukottomassa pitkässä sivussa. Asumuksen lattialta on poistettu suuret kivet.
Rakkakuoppa sijaitsee noin 15 metriä asumusvallista kaakkoon. Kuoppa on halkaisijaltaan 1,5 metriä ja syvyydeltään 0,5 metriä.
Rakenteiden koordinaatit ovat:

Ala-Penikkavaara 5 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ala-Penikkavaaran eteläisessä alarinteessä sijaitsevan suurehkon rakkakivikon keskellä on matala kivilatomus. Latomus on muodoltaan soikea ja kooltaan 6 x 4,5 metriä. Sen korkeus on noin 50 senttimetriä. Latomuksen länsiosassa on pyöreä, halkaisijaltaan 1,7 suuruinen ja 50 senttimetriä syvä kuoppa. Latomuksen kivet ovat halkaisijaltaan noin 20-50 senttimetriä.
Latomuksen keskellä kasvaa muutama pieni puu.

Nilijärvi (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Partakossa Hietajoensuusta 3 kilometriä luoteeseen Nili- eli Ala-Vuontisjärven pohjoisrannalla. Paikalla on laaja niemi, jonka itärannalla, noin 60 metrin päässä rannasta, on viisi kivilatomusta. Latomukset ovat lounas-koillinen suuntaisessa rivissä ja ovat kooltaan noin 2 x 1,5 metriä. Paikallisten pikkupoikien tiedetään kaivelleen latomuksia 50 vuotta sitten. Latomuksissa 3 ja 4 kaivelun jäljet ovat selvästi nähtävissä. Latomus 2 on pääosin tuhoutunut sen molemmin puolin tehdyn tieuran vuoksi. Latomukset 1 ja 5 ovat koskemattomia.

Njaggaljávrrit 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asumuspainanne sijaitsee Kevon luonnonpuistossa Kevon reitin varrella Njaggaljärven länsirannalla, vesirajasta noin seitsemän metrin päässä. Kevon reitti kulkee aivan painanteen vieritse, mutta painanne ei ole vaarassa tuhoutua. Painannetta suojaavat kulutukselta siinä kasvava varvikko ja reunalla kasvavat puut. Puut ohjaavat retkeilijöiden reitin pois painanteesta. Painanteen ympäristö on kuivahkoa kangasta ja maaperä hiekkamoreenia.
Asumuspainanne on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan seitsemän metriä ja syvyydeltään noin 70 senttimetriä. Sen keskellä on suorakaiteen muotoinen tulisija, joka on kooltaan 1.5 x 1.10 metriä ja korkeudeltaan noin 25 senttimetriä. Koko painanteen alueella ja tulisijan päällä kasvaa tiheä varvikko. Painanteeseen ei tehty koepistoa. Läheltä polulta ei löytynyt mitään löytöjä.
Painanne sijaitsee reilun sadan metrin päässä Valtosen 1999 löytämästä esihistoriallista Njaggaljávrrit 2 asuinpaikasta, mutta on siitä kuitenkin selvästi erillinen. Kohteiden väliltä ei löytynyt mitään esihistorialliseen tai historialliseen toimintaan viittaavaa.
2011 inventoinnissa todettiin ettei painanteen keskellä ole tulisijan jäännöstä vaan korkea sammalmätäs. Painanteeseen tehdystä toisesta koepistosta havaittiin hiilen kappaleita. Varmuutta siitä, onko kyseessä ihmisen vai luonnon tekemä painanne, ei ole.

Esihistoriallinen; Njaggaljärven länsipuolelta aivan Kevon reitin vierestä löytyi kaksi pientä pyöreähköä tulisijaa noin kolmen metrin päässä toisistaan. Tulisijat ovat halkaisijaltaan noin 90 senttimetriä. Tulisijan palaneiden kivien yläosat häämöttävät kuluneen humuskerroksen alta. Kivien välissä on hiiltä ja nokea. Mitään löytöjä ei löytynyt.
Alue on melko kulunut, koska Kevon reitti kulkee aivan vierestä ja tulisijat sijaitsevat luonnollisella maisemankatselupaikalla reitin vieressä. Tulisijat ovat kuitenkin melko vilkkaasta retkeilystä huolimatta säilyneet hyvin. Tulisijat sijaitsevat korkealla törmällä noin kymmenen metriä järven rannasta. Alueen ympäristö on kuivahkoa kangasta ja maaperä hiekkamoreenia. Löytöpaikasta noin 250 metriä pohjoisluoteeseen sijaitsee Njaggaljávri-niminen (Mj-tunnus 890010089) pyyntikuoppakohde.
2011 inventoinnissa kohteen todettiin olevan jokseenkin samassa kunnossa kuin vuonna 2007.

Buvrràšjávri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Puvrrasjärven eteläpuolella, järvestä noin 200 metriä etelään on kolme pyyntikuoppaa kapean suoalueen vieressä. Kuoppa 1 on halkaisijaltaan noin 2.5 metriä ja syvyydeltään noin 80 senttimetriä. Siitä noin 20 metriä länteen on kuoppa 2, joka on halkaisijaltaan noin 6 metriä ja syvyydeltään noin 1.4 metriä. Kolmas kuoppa sijaitsee edellisestä noin 20 metriä länteen ja on halkaisijaltaan noin 4 metriä ja syvyydeltään noin metrin. Kuopat sijaitsevat tunturikoivikossa ja maaperä on hiekkamoreenia. Niiden kaakkoispuolella maasto nousee jyrkästi. Kuopista noin puoli kilometriä lounaaseen sijaitsee Puvrrasjávri-niminen pyyntikuoppakohde, jossa on yhdeksän pyyntikuoppaa.
Kohde on tarkastettu vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa, jonka mukaiset kuvaukset on liitetty alakohteisiin.

Arajoen niitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue on suurimmaksi osaksi alavaa tulvaniittyä, johon jokien vedet nousevat keväisin. Kemijoen varressa on kuitenkin niityn ja joen välissä niittyä korkeampi hiekkatörmä, jossa kasvillisuus on melko harvaa, ja jossa tulvien ja jään rouhinnan paljastamaa hiekkaa on paikoin näkyvissä.
Kvartsiesine löytyi törmän keskiosasta, noin viiden metrin päästä joesta. Löytökohtaan kaivetusta koepistosta eikä törmän kasvillisuudesta paljaalta alueelta löytynyt muita löytöjä, rakenteita tai maaperän värjäytymiä.
Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee törmän korkeimmalla kohdalla törmän pohjoispäässä, lähellä Ala-Arajoen ja Kemijoen yhtymäkohtaa.
Kuoppa on halkaisijaltaan noin kolme metriä ja näkyvältä syvyydeltään 50 cm. Kuoppaan on kuitenkin tulvan seurauksena tullut runsaasti orgaanista aineista. Kenttälapion varsi ei riittänyt saavuttamaan maan pintaa. Siksi ei paikan tarkastuksessa voitu todentaa, onko kuopassa podsolimaannosta. Paikka on pyyntikuopalle tyypillinen – kahden joen yhtymäkohta.
Nelisen km ylävirtaan Arajoekea ja sen sivuomaa Peskihaaraa on C. Carpelan(2006) arvellut joen laajentuman kohdalla Kotamaan reunassa voivan sijaita Olof Träskin Kemin-Lapin kartan (1640) talvikylän paikka. Kohdetta ei liene etsitty.

Aavahelukan eteläpää (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kuerjoen varressa, sen pohjoisrannalla, Kuerjoen suusta n. 3,5 km
pohjois-luoteeseen. Paikalla on historiallisen ajan pirtin jäännökset ja merkkejä mahd. esihistoriallisesta asuinpaikasta. Pirtistä on jäljellä 5 hirsikertaa, kooltaan se on 3,5 x 3,5 m. Osittain sortunut puuperustalle rakennettu kiuas on talon lounaisnurkassa. Pirtin pihapiirissä, sen länsipuolella lähempänä rantaa on merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta. Yhdessä lapionpistossa oli huuhtoutumiskerroksen alaosassa ja sen alapuolella kerros palaneita kiviä, seassa nokea ja palanutta maata. Kyseessä on ilmeisesti liesi. Noin 3 m säteellä rannan suunnassa oli huuhtoutumiskerroksen alla 5-10 cm paksu likamaakerros, sisältäen nokea, yhdestä lapionpistosta tuli lisäksi 1 palanut kivi. Koska rakenteet ovat selvän huuhtoutumiskerroksen peitossa, ne ovat esihistoriallisia, eivätkä liity pirttiin.

Pulkkasaaret 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Kuerjoen varressa, sen itärannalla, Kuerjoen suusta n. 2,3 km pohjoiseen, n. 40 m tien länsipuolella. Huomiot: Paikalla on tien suunnasta jokea kohti laskeva syvähkö ja tuore oja. Läheltä joen puoleisessa ojan päässä olevaa törmää löytyi ojasta kaivetusta maasta löytyi pari palaneen luun kappaletta. Ympäristöön tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään esihistoriaan tai muuhun ihmistoimintaan viittavaa. Paikalla on tasainen hiekkakangas ja osin kulunut, matala etelätörmä. Paikka kuitenkin mahdollinen esihist. asuinpaikka. löydöt: KM 37028, palanutta luuta.

Kivivuopionvaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisisssa, Äkäsjoen pohjoispuolella, Pakasaivoon menevän
tien risteyksestä 340 m koilliseen, Kivivuopionvaaran eteläkärjessä.
Mahdollinen kvartsilouhos. Kallionpahta mäen korkeimmalla kohdalla, sen itäreunalle oli ladottu puita. Kallionypystä noin 5m itään kalliopaljastumassa on kvartsijuoni josta on irrotettu kvartsia. Kohde 2: kallionypystä noin 30 m pohjoiseen on toinen kivilouhikkokasa pari metriä alempana kuin kohde 1 (y 2497436 x 7494580). Paikan tarkastajien mielestä paikalla on myös "seitamaisia" piirteitä: korkea, ympäristöstään erottuva paikka ja luonnonmuodostuma. Löydöt: KM 37029, kvartsi-iskoksia

Ailisaarennivat 1 ja 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisisssa, Äkäsjoen pohjoispuolella, kankaalla muinaistörmän
äärellä, Saivojärven itäpäästä 400 m itään, tieltä 100 m etelään. Paikalla on tasainen ja hiekkapohjainen kangas jossa etelään laskeva muinainen törmä. Törmän reunalla havaittiin koekuopissa palanutta luuta, palaneita kiviä ja punaiseksi
palanutta maata. Paikalla oli vahva podsol palokerrosten päällä. Paikka on
täysin ehjä ja koskematon. Paikan länsiraja y 2496997 x 7494025 ja itäraja y
2497042 x 7494038. Löydöt: koekuopista KM 37030:1, kvartsia, palanutta luuta.
Asuinpaikan luoteispuolella, tieltä 40-50 m etelään, sijaitsee hiekkaisella ja loivasti kumpuilevalla kankaalla kolme pyyntikuoppaa, halkaisijaltaan n. 4 m ja syvyys n. 50 cm, hyvin matalat ja sortuneet vallit. Luoteisin kuoppa kapealla matalalla harjanteella: x y 2496970 x 7494083, itäisin kuoppa tasanteella: x 2497036 y 7494072 ja kolmas näiden välissä tasanteella harjanteen juurella. Kuopissa erottui podsolimaannos ja ne saattavat liittyä asuinpaikkaan.

Valkeajoki 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisisssa, Äkäsjoen pohjoispuolella, Saivojärven itäpuolella,
Valkejoen länsipuolella olevalla tasaisella kankaalla, muinaisrantatörmän äärellä, jokisuusta 470 m pohjoiseen. Paikalla on tasainen ja hiekkainen kangas, jossa jokilaakson reunalla avoin ja sortuva, n. 2 m korkea rantavalli. Rantavallin reunalla runsaasti palanutta luuta ja palaneita kiviä. Paikan rajaus on arvio. Löydöt: KM 37031, 3 g, 14 kpl, palanutta luuta, avoimesta törmästä.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014. Sortuvassa rantatörmässä on näkyvillä palaneita luita ja törmän pohjoisreunassa rapautuneita kiviä, jotka mahdollisesti ovat peräisin sortuneesta tulisijasta. Törmän sortuvasta reunasta noin metri etelään on halkaisijaltaan metrin kokoinen tulisija, jonka korkeus on noin 0.3 metriä. Tulisijan kiviä on sammaleen alla näkyvissä kymmenkunta. Kivet ovat näkyviltä osin jäkälöityneitä. Tulisijan päällä kasvaa kaksi arviolta noin 30-vuotiasta mäntyä.

Valkeajoki 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisisssa, Äkäsjoen pohjoispuolella, Saivojärven koillispuolella, Valkejoen itäpuolella olevalla tasaisella kankaalla, muinaisrantatörmän äärellä, jokisuusta 740 m pohjoiseen, Pakasaivoon menevän tien länsipuolella, tiestä muutaman kymmenen metriä. Paikalla on tasainen hiekkakangas joka laskee Valkeajokilaaksoon. Tieltä on kaivettu matala oja jokilaakson matalan törmän äärelle. Läheltä törmää, ojasta kaivetusta maasta on löydetty palanutta luuta ja havaittu joitain palaneita kiviä. Lähialueella on runsaahkosti avoimia maalaikkuja, mutta niistä emme saaneet mitään lisähavaintoja. Paikka vaikuttaa suppealta leiri- tms. paikalta. Paikan rajaus on arvio. Löydöt: KM 37032, 1 g, 3 kpl, palanutta luuta.

Äkäsjoki 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla, Tapojoen suusta n. 1,2 m lounaaseen.
Hiekkaisella kankaalla, aivan jokivarressa on laaja asuinpaikka jossa kaksi tai kolme keskittymää: A: x 749001 y 249058, kvartseja tasanteella sekä palanutta maata ja
vähän palaneita kiviä. Lapionpistojen perusteella arvioitu koko noin 30-40m. B:
x748995 y 249057. Edellisestä noin 40 m kaakkoon maastollisesti hyvin erottuva
hiekkainen tasanne. Palanutta maata sekä runsaasti palanutta luuta. Asuinpaikan
"takana" (länsiluoteessa) yleismaastosta selvästi poikkeava kallionypy, jonka vieressä
puunkaadossa palaneita kiviä. Tasanteen koko noin 12 x 6 m. Löydöt: KM 37033:1, kvartsiydin, teräväsärmäinen levymäinen ydin (tai iso iskos), kvartsi-iskoksia, palanutta luuta.

Haitaritievat (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla 4,9 km Äkäsjokisuusta pohjoiskoilliseen,
jokea kohti kurottuvan harjanteen eteläkärjessä. Maaperä paikalla on moreenia. Harjanteen kärjen alueelta on metsänuudistuslaikuista löytynyt palanutta luuta (KM 37034:2).

Äkäsjoki 4 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen länsirannalla 3,9 km Äkäsjokisuusta pohjoiskoilliseen,
Äkäsjokisuuntien ja joen välisellä kapealla alueella olevalla matalalla ja lyhyellä joen
suuntaisella harjanteella. Vanhan ja pienen hiekkaotonpaikan törmässä on kaksi sortunutta tulisijaa, runsaasti palanutta kiveä ja vahvasti palanutta maata, vahvan huuhtoutumiskerroksen alla. Kahdesta lapionpistosta runsaasti palaneita kiviä ja muutama epämääräinen kvartsi (2 mahd. iskosta), yhdestä pistosta palanut luu. Asuinpaikkatasanteen ala on 15 x 10 m. Löydöt: KM 37035:1, 1 kpl, palanutta luuta, koekuopasta. :2, kvartsi-iskoksia, epämääräisiä, huonolaatuisia kvartseja, kaksi mahd. iskosta.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Hiekanottoalueella on resentti tulisija, johon on kerätty kiviä ympäristöstä. Hiekanottokuopan reunassa havaittiin pari palaneen luun palaa. Selkeitä vanhoja tulisijan jäännöksiä alueella ei havaittu, ainoastaan muutamia yksittäisiä palaneita kiviä.

Mannajärvi koillinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mannajärven koillispuolella, järven itäpään pohjoisrannalta 860 m
pohjois-koilliseen, etelään suohon laskevan törmän reunalla. Paikalla on pyyntikuoppa, jossa lievästi havaittavaa vallia. Kuopassa podsol maannos. Kuopan halkaisija 3 m.

Mannajärvi koillinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mannajärven koillispuolella, järven itäpään pohjoisrannalta 785 m
pohjois-koilliseen, kaakkoon suohon laskevan loivahkon rinteen alaosassa, suohon
laskevan törmän reunalla. Paikalla on suohon laskevan törmän päällä matalavallinen kuoppa, halk. 2.6 m.

Valkeajoki 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisissa, Äkäsjoen pohjoispuolella, Valkeajoen suusta 1,3 km
pohjoiseen, joen itärannalla. Alueella on neljän rakennuksen pohjat noin 10-30 metriä jokitörmästä koilliseen. Rakenteet ovat suhteellisen lähellä toisiaan ja muodostavat yhden kokonaisuuden. Maannoksen perusteella kohteet ovat useita satoja vuosia vanhoja.
Kohde 1 sijaitsee kohteesta 2 noin 10 m pohjoiskoilliseen ja on kooltaan 6,5 x 4 m, sisämitoiltaan noin 3 x 1,8 m. Kohteen ympärillä on 70-80 cm korkeat vallit, jotka ovat matalammat rakenteen luoteis- ja kaakkoissivuilla. Lapionpistossa havaittiin ohut huuhtoutumiskerros jonka alapuolella oli noin 15 cm hienoa harmaanruskeaa silttiä. Sen alapuolella oli alkuperäinen maanpinta jonka alta paljastui normaali podsolmaannos.
Kohde 2 on ulkomitoiltaan 4 x 4 m, sisämitoiltaan noin 2,5 x 2 m. Vallit ovat noin 50 cm korkeat. Kohteen keskellä oli lapionpistossa tulisija jossa palaneita kiviä, palanutta maata sekä runsaasti hiiltä. Koska kivikerros oli varsin ohut (yksi kivikerros), kyse oli todennäköisemmin liedestä kuin kiukaasta. Lapionpistossa havaittiin 10 cm paksun turpeen alla hyvin heikko huuhtoutumiskerros.
Kohde 3 sijaitsee kohteesta 28 m eteläkaakkoon ja on kooltaan 4 x 3 m, sisämitoiltaan noin 3 x 2 m. Vallit ovat kapeahkot ja korkeudeltaan noin 30 cm. Rakenteen koillispäädyssä havaittiin lapionpistossa isoja kiviä sekä hiiltä.
Kohde 4 sijaitsee kohteesta 2 noin 25 m luoteeseen, paikan ohi menevän hiekkatien vieressä. Kyseessä on maakellari joka on kooltaan 3 x 1,8 m, ja syvyydeltään yli metrin. Kuopan pohjalla oli erittäin huonokuntoista lahonnutta puuta. Lapionpistossa puu havaittiin noin 20 cm paksun turvekerroksen alta, sen alapuolella oli sekoittunutta maata. Rakenteen oviaukko on tielle päin (itäkaakkoon) ja siinä havaittiin kiviä luoteisseinustalla. Seinämät ovat tässä rakenteessa lähes pystysuorat. Myös tässä rakenteessa on ympärillä noin metrin levyinen maavalli.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014 ja alueelta dokumentoitiin 4 rakennuksen jäännöstä, jotka on numeroitu koillisesta lounaaseen. Gps-mittaukset inventointikertomuksessa.
Kohde Valkeajoki 4 (2 tervahautaa) sijaitsee tästä noin 80 metriä pohjoiskoilliseen.

Valkeajoki 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Hannukaisten luoteispuolella, Pakasaivoon menevän tien varrella -
aivan tien reunalla, Valkeajokilaaksoon laskevassa rinteessä Kangasmaalla. Valkeajoen suusta 4,2 km pohjoiseen ja sen itäpuolella. Paikalla on tervahauta, joka on merkitty myös peruskartalle. Haudan halkaisija on 15 metriä, ränni suuntautuu länsiluoteeseen.
Tarkastuksessa 2023 havaittiin, että tervahauta on vioittunut tietä rakentaessa. Sen vallin ulkoreunasta on leikkautunut noin 2-3 metrin etäisyydeltä massaa.

Valkeajoki 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisten luoteispuolella, Pakasaivoon menevän tien ja Valkeajokilaakson välisellä kankaalla, kanavoidusta joesta noin 170 metriä itään ja Pakasaivon tiestä 150 metriä länteen. Loivasti kumpuilevassa kangasmaastossa on hyvin säilynyt tervahauta, jonka halkaisija on 10 metriä. Ränni suuntautuu itään. Haudan vallit ovat noin 3 metriä leveät ja ulkopuolisesta maanpinnasta mitaten 0.5-1.2 metriä korkeat.

Äkäsjoki 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen pohjoisrannalla Rautusaarennivojen kohdalla, joesta 60 metriä ja Äkäsjokisuuntiestä (tie nro 19722) 20 metriä pohjoiseen, jyrkän törmän päällä. Paikalla on kaksi isoa, ehjää tervahautaa jokilaaksoon laskevan jyrkän törmän päällä. Kummassakin ränni on tehty törmän läpi. Toinen tervahauta sijaitsee koordinaattien osoittamasta kohdasta 40 metriä lounaaseen.

Äkäsjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen pohjoisrannalla Tapojoella, Tapojoen suusta noin 320 metriä koilliseen. Paikalla on hyvin säilynyt tervahauta ja funktioltaan tunnistamaton (mutta vanha) kuoppa. Tervahaudan halkaisija on 12 metriä. Ränni aukeaa kaakkoon. Kuoppa sijaitsee tervahaudasta 20 metriä itään ja sen on kooltaan 2 x 2 metriä, syvyydeltään 0,5 metriä. Kuopan pohjalla havaittiin vahva huuhtoutumiskerros.

Äkäsjoki 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla 4,5 km Äkäsjokisuusta pohjoiskoilliseen,
aivan Äkäsjokisuuntien varressa, kaarteen kohdalla tien itäpuolella. Paikalla on pienehkö ehjä tervahauta. Haudan halkaisija on vallien sisäosista mitattuna noin 10 metriä. Vallit ovat noin metrin levyiset ja 0.4 metriä korkeat. Halssi laskee kohti jokea.

Äkäsjoki Pellikoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen länsirannalla, joenmutkan luoteisrannalla, rautatiesillasta
134 metriä koilliseen. Korkeahkon ja jokeen jyrkästi laskevan törmän reunalla on hyvin säilynyt tervahauta.

Äkäsjokisuu luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen suusta 1,52 kilometriä pohjois-luoteeseen, noin 50 metriä radasta etelään, kohdalla jossa radan toisella puolella on vanha kalkkikaivos. Paikalla on hyvin säilyneen kalkkiuunin jäännökset. Uuni on koverrettu rinteeseen ja seinämät on kivetty. Kalkkiuunin jäännös on itään aukeava noin 8 metriä pitkä ja 3.5 metriä leveä. Sen seinämät ovat noin 2 metriä korkeat. Uuni on kaivettu hiekkapenkereeseen ja sen sisäpuolen seinämät ovat kivistä muuratut. Uunin takana on suorakaiteenmuotoinen 12 x 8 metrin kokoinen kaivanto ja uunin sivuilla useita pienempiä kaivantoja, joista on mahdollisesti otettu maata uunin seinustoihin. Uunin sisällä on kalkinpalasia.

Kalkkikangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen varressa, Äkäsjoen suusta 2,3 km länteen, vanhan
kalkkikaivosmontun ja Muonionjoen välillä. Paikalla on aivan jokitörmällä iso tervahauta.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 8 metrin kokoinen tervahauta, jonka jokea kohti laskeva halssi on 6 metriä pitkä ja 0.5 metriä leveä. Haudan keskikohta on 1.7 metriä valleja alempana. Vallien ulkopuolella on kuoppia ja pohjoispuolella tuplavallilta vaikuttava kohta. Hauta on muodoltaan epäselvä ja se on mahdollisesti kahteen kertaan poltettu tai sen vallia kiertää osittainen ojitus.

Hannukainen 1 itä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen itärannalla; se on todettu inventoinneissa 1988 ja 2007. Aivan jokitörmän reunalla on rakennuksenpohja, jonka pitkä sivu on joen suuntainen ja oviaukko lyhyellä kaakkoisseinällä. Koko on 4,5 x 3,5 metriä, sisätilan mitat ovat 3 x 2 metriä.
Talonpohjasta 25 metriä koilliseen on kaksi tervahautaa: Tervahauta 1 sijaitsee lähellä jokea. Haudan sisähalkaisija on 8 metriä, vallit ovat paksuudeltaan 1,5 - 2 metriä, ja korkeudeltaan 1 - 1,5 metriä. Juoksutusränni avautuu joelle (luoteeseen) päin. Tervahauta 2 sijaitsee 12 metriä etelään tervahaudasta 1. Se on hiukan pienempi; sisähalkaisijaltaan 5 metriä. Vallien korkeus on noin 0,5 metriä. Juoksutusränni avautuu luoteeseen.

Bealdojohka (Peltojoki) 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla, noin 1,5 metriä jokea ylemmäs nousevalla terassilla, mänty-koivukankaalla. Polun puhkikuluneella maanpinnalla havaittiin vuoden 2005 inventoinnissa useita kvartsi-iskosfragmentteja, joista osa vuorikristallia.
Terassi laskee etelästä löytöpaikalle vajaan metrin ja jatkuu joen suunnassa tasaisena koilliseen. Kaakossa maasto laskee pieneen notkelmaan. Joessa on löytöpaikan alapuolella pieni koski. Maaperä paikalla on moreenikivikkoa. Kohde on todennäköisesti täysin ehjä ja laajuudeltaan ainakin 30 x 20 metriä.
Löydöt: KM 35211: 1 kvartsi-iskosfragmentti (neljä kappaletta)
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 5 noin 1000 metriä koilliseen, sekä Bealdojohka (Peltojoki) 7 noin 220 metriä lounaaseen

Bealdojohka (Peltojoki) 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla noin 2 metriä jokea ylemmäs nousevalla terassilla. Polun puhki kuluneella maanpinnalla havaittiin useita kvartsi-iskosfragmentteja ja polun vieressä iskeskelty kvartsiittimukula.
Terassin laki jatkuu joen suunnassa tasaisena, heti löytöpaikan vieressä sijaitsee noin 15 x 12 metrin laajuinen kostea suppa. Kaakossa maasto laskee pieneen
notkelmaan. Maaperä paikalla on moreenikivikkoa ja ympäristö mänty- ja koivukangasta. Joessa on pieni koski juuri löytöpaikan alapuolella. Asuinpaikka on laajuudeltaan ainakin 20 x 30 metriä ja todennäköisesti täysin ehjä.
Asuinpaikan kohdalla on nykyisin käytössä oleva nuotiopaikka sekä jätepiste. Paikalla on joitakin vanhan oloisia sammaloituneita tulisijoja, joista osa on yhä käytössä.
Löydöt: KM 35212: 1 kvartsi-iskosfragmentti (2 kappaletta)
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 6 noin 220 metriä koilliseen, ja Bealdojohka (Peltojoki) 8 noin 600 metriä lounaaseen.

Bealdojohka (Peltojoki) 11 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla noin 1,5 metriä jokea ylempänä olevalla pohjoiseen työntyvällä niemekkeellä (alue A) sekä siitä noin 30 metriä eteläkaakkoon pienen suoalueen takaisen törmän juurella (alue B). Asuinpaikka on laajuudeltaan ainakin 50 x 50 metriä.
Alueella A havaittiin kvartsikaavin ja -ydin, lukuisia kvartsi-iskoksia ja -iskosfragmentteja sekä palanutta luuta puhki kuluneella maanpinnalla niemen tasaisella laella. Löydöt keskittyivät niemekkeen suonpuoleiselle itäsivulle. Törmä laskee suon puolella kohtuullisen jyrkästi. Niemekkeen kärjessä on tuore roskakasa ja nuotiopaikka. Heti nuotiosijan pohjoispuolella törmä laskee loivasti jokeen. Törmän alla joessa on suvantopaikka ja hieman ylävirtaan pieni koski. Niemekkeen länsilaidalla, noin 30 metriä lounaaseen nuotiopaikasta, sijaitsee moderni kiuasmainen rakennelma.
Alue B on yhden kvartsi-iskosfragmentin ja kvartsiydinfragmentin löytöpaikka polulla noin 30 metriä eteläkaakkoon alueesta A. Alueita erottaa toisistaan matala soistunut maastonkohta. Löydöt tulivat noin 1,5 metriä jokea ylempänä olevalta tasanteelta. Löytöpaikan taustalla kohoaa jyrkkä, noin 4 metriä korkea törmä.
Maaperä molemmilla löytöalueilla on moreenikivikkoa ja kasvillisuus avointa tunturikoivukangasta.
Alue A: KM 35216: 1 kvartsikaavin; 2 kvartsiydin; 3
kvartsi-iskoksia; 4 palanutta luuta
Alue B: KM 35216: 5 kvartsi-iskos ja -ytimen kappale

Bealdojohka (Peltojoki) 12 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Peltojoesta noin 150 metriä itään, rakkakivikossa, mahdollisen puljumoreenin itäisemmän selänteen länsisivussa. Purnut ovat noin 30 metrin päässä toisistaan lähellä takanaan sijaitsevan moreeniselänteen eteläpäätä. Molempien purnujen halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys puolitoista metriä. Muinaisjäännös sijaitsee laajuudeltaan noin 30 x 10 metriä kokoisella alueella.
Mahdollinen puljumoreeni muodostuu kahdesta 5-10 metriä korkeasta kapeahkosta selänteestä. Selänteet muodostavat halkaisijaltaan noin 150 metrisen ympyrän, joka aukeaa sekä koilliseen että lounaaseen.
Kohteen lähistöllä sijaitsevat muinaisjäännökset Bealdojohka (Peltojoki) 11 noin 1250 metriä koilliseen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 3 noin 150 metriä luoteeseen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 2 noin 200 metriä länteen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 noin 400 metriä lounaaseen, Bealdojávrinniemi (Peltojärvenniemi) noin 550 metriä lounaaseen sekä Bealdojávrinniemen tyvi (Peltojärvenniementyvi) noin 400 metriä lounaaseen.

Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peltojärven koilliskärjessä sijaitsee laaja kivi- ja varhaismetallikaudelle sekä historialliselle ajalle ajoittuva asuinpaikka-alue. Kvartseja ja piitä havaittiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä vähintään 100 x 70 metriä laajuisella alueella Bealdojohkasuusta kaakkoon. Löytöalue on noin 0,5-2 metriä Peltojärven pintaa korkeammalla. Maasto on kumpuilevaa ja nousee loivasti koilliseen. Löydöt tulivat matalien ja loivien kumpareiden päältä puhkikuluneelta maanpinnalta sekä kumpujen välissä kulkevilta poluilta.
Löytöalueen kaakkoispuolella sijaitsee soinen alue, joka rajaa kohteen Peltojärvenniemen luoteistyven suuntaan. Paikalla on useita moderneja nuotiosijoja sekä venepaikka. Maaperä on soraista hiekkaa, ja kasvillisuus avointa
vaivaiskoivukangasta. Mielenkiintoinen havainto on noin 1,2 x 1 metrin kokoinen punamultaläntti, joka sijaitsee suunnilleen 30 metriä koilliseen edellä mainitusta venepaikasta. Pii- ja vuorikristallihavainnot rajoittuivat tämän punamultaläntin välittömään läheisyyteen.
Kohdetta tutkittiin kaivauksin vuonna 2006. Tuolloin alueelle avattiin kaksi kaivausaluetta (A ja B). Lisäksi alueelta dokumentoitiin tutkimusten yhteydessä kaikkiaan kahdeksan historialliseen aikaan liittyvää turvekodansijaa. Alueelta A löydettiin kaksi todennäköisesti kivi - varhaismetallikautista tulenpidonpaikkaa ja yhteensä 725 tähän aikaan ajoittuvaa löytöä. Löydöt olivat pääasiassa kvartsi- ja serttiartefakteja. Kaivausalueelle B tehdyn koeojan rakenteellisten löytöjen perusteella näyttää siltä, että Beladojohnjalbmi 1:n alueella havaitut, kodansijoiksi tulkitut turvekeskittymät ovat jäänteitä historiallisen ajan turvekodista. Jäänteiden tarkempaa ikää on mahdoton arvioida ilman lisätutkimuksia. Löytöaineiston ja rakenteiden perusteella kohdetta on käytetty pitkään, alueella B tutkittujen historiallisen ajan kodanjäänteiden perusteella vielä kivikauden jälkeenkin.
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 3 noin 340 metriä koilliseen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 2 noin 230 metriä koilliseen, Bealdojávrinniemi (Peltojärvenniemi) noin 180 metriä lounaaseen sekä Bealdojávrinniemen tyvi (Peltojärvenniemen tyvi) noin 150 metriä kaakkoon.

Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 200 metriä Bealdojohkansuusta koilliseen, joen itärannalla. Vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä kvartseja havaittiin puhkikuluneella maanpinnalla kapealla koilliseen työntyvällä niemekkeellä noin kolmenkymmenen metrin matkalla. Löytöalue, jonka laajuus on ainakin 10 x 30 metriä, sijaitsee noin 1-2 metriä Bealdojohkan pintaa korkeammalla.
Maasto laskeutuu asuinpaikan kaakkoispuolella kiviseen notkelmaan ja nousee loivasti kumpuillen niemen rajaaman lahdelman kaakkoispuolella. Lahdelman kaakkoisrannalla ei havaittu löytöjä. Tämä alue on paikoin erosoitunut jokeen. Maaperä on kivistä hiekkaa, ja kasvillisuus avointa vaivaiskoivukangasta. Niemessä sijaitsee muutamia tuoreita tulisijoja.
Löydöt: KM 35218: 1 kvartsi-iskosfragmentti, 5 kappaletta
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 3 noin 100 metriä koilliseen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 noin 230 metriä lounaaseen, Bealdojávrinniemi (Peltojärvenniemi) noin 400 metriä lounaaseen sekä Bealdojávrinniemen tyvi (Peltojärvenniemen tyvi) noin 300 metriä etelään.

Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 350 metriä Bealdojohkansuusta koilliseen, joen itärannalla.
Noin 0,5 metriä jokea ylempänä sijaitsevalla polulla ja sen kaakkoispuolella kohoavalla tasanteella havaittiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä runsaasti kvartseja ainakin 50 x 40 metrin laajuiselta alueella. Ranta on erosoitunut
heti polun reunasta, ja joitakin löytöjä saatiin vedestä sekä rantahietikolta.
Ylempi löytöalue on noin 2 metriä Bealdojohkan pintaa korkeammalla. Välittömästi ylemmän löytöalueen itäpuolella nousee puljumoreenimuodostumaan liittyvä jyrkkä törmä, joka suojaa kohteen taustaa. Bealdojohnjalbmi 2:n suuntaan kohdetta rajaa loiva mäki sekä notkelma. Joessa on kohteen alapuolella tyven levennys. Maaperä on kivistä hiekkaa, ja kasvillisuusavointa vaivaiskoivukangasta.
Erityisesti alemmalla jokirannassa sijaitsevalla löytöalueella oli havaittavissa kvartsien jakautuminen useaan toisistaan erillään sijaitsevaan keskittymään. Näille keskittymille luonteenomaista oli pienten iskosten runsaus. Keskittymät ovat mahdollisesti kerran tai toistuvasti käytettyjä kvartsiniskentäpaikkoja. Raaka-aine on pääosin tasalaatuista ja ennustettavasti lohkevaa, ja joukossa on varsin runsaasti vuorikristallia. Muutamat havaitut kvartsisäleet ja niiden katkelmat viittaavat säleteknologian käyttöön.
KM 35219: 1 kvartsisäle, 2 kappaletta; 2 kvartsisälefragmentti, 1 kappale; 3
kvartsi-iskosfragmentti, 6 kappaletta
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 12 noin 130 metriä itäkaakkoon, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 2 noin 100 metriä lounaaseen, Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 noin 340 metriä lounaaseen, Bealdojávrinniemi (Peltojärvenniemi) noin 500 metriä lounaaseen sekä Bealdojávrinniemen tyvi (Peltojärvenniemen tyvi) noin 400 metriä etelälounaaseen.

Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Peltojärven pohjoispäässä, kapean lounaaseen työntyvän niemen kärjessä. Kvartseja havaittiin niemen kärjessä noin 3 metriä järven pintaa korkeammalla sijaitsevalla niemen erosoituneella laella, kärjen luoteissivulla noin 1 metriä järveä korkeammalla olevalla tasanteella sijaitsevalla nuotiopaikalla sekä vedessä tasanteen koillispuolella. Kokonaisuudessaan löytöalue on ainakin 20 x 10 metrin laajuinen.
Niemeke on vahvasti erosoitunut. Se levenee hieman ennen löytöpaikkaa ja on ilmeisesti ollut aiemmin kärjestään laajempi. Maaperä paikalla on soraista hiekkaa, ja kasvillisuus avointa koivukangasta.
Löydöt: KM 35220: 1 kvartsi-iskosfragmentti, 4 kappaletta
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 noin 180 metriä pohjoiskoilliseen sekä Bealdojávrinniemen tyvi (Peltojärvenniemen tyvi) noin 150 metriä koilliseen.

Bealdojávrenjarga matta (Peltojärvenniemen tyvi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Peltojärvenniemen kaakkoispuolen tyvessä. Löytöjä havaittiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä modernin nuotiopaikan puhkikuluneella maanpinnalla venepaikan ympäristössä, noin 1-2 metriä Peltojärven pintaa ylempänä. Laajuudeltaan noin 20 x 15 metriä oleva löytöalue kohoaa loivasti hiekkarannasta, johon veneet on vedetty. Kohde on suojaisa; sen molemmilla sivuilla kohoavat noin 3 metriä korkeat jyrkät törmät. Kohteen takana rinne kohoaa loivemmin. Maaperä on hiekkaa, ja kasvillisuus vaivaiskoivukangasta.
KM 35221: 1 kvartsi-iskosfragmentti, 3 kappaletta
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohnjalbmi (Peltojokisuu) 1 noin 140 metriä luoteeseen ja Bealdojávrinniemoin (Peltojärvenniemi) noin 150 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Bealdojohkan länsirannalla, kapean etelälounas - pohjoiskoillis -suuntaisen moreeni/hiekkaharjanteen tasaisella laella. Löytöalue on harjanteen leveimmällä kohdalla, aivan sen joenpuoleisella reunalla. Heti löytöpaikan itäpuolella harjanne laskee jyrkästi jokeen noin 2,5 metrin korkuisena törmänä. Löytöalueen pohjoispuolella harjanne jatkuu tasaisena noin 25 metriä, jonka jälkeen se laskee jyrkästi suohon.
Myös länsipuolella harjanne laskee 20-25 metrin päässä melko jyrkästi kosteikkoon. Löytöalueen eteläpuolella harjanne jatkuu loivasti laskien noin 40 metrin matkan ja kaventuen viimeisten 20 metrin matkalla vain 10-13 metrin levyiseksi. Harjanteen eteläpää laskee jyrkästi ja välittömästi sen eteläpuolella kohoaa pieni hiekkakumpare. Maaperä alueella on hienoa hiekkamoreenia, ja kasvillisuus harjanteella pääasiassa tunturi- ja vaivaiskoivua.
Löydöt tehtiin modernin nuotiopaikan ympäristöstä, jossa rikkoutuneella maanpinnalla havaittiin runsaasti kvartseja. Löytöalueen koko on noin 10 x 15 metriä, mikä vastaa aluetta, jolla maanpinta oli eniten rikki. Joitain löytöjä tehtiin myös nuotion itäpuolisesta, jokeen laskevasta erosoituneesta törmästä.
Talteen otettujen kvartsiartefaktien lisäksi nuotiopaikan ympäristössä havaittiin maassa suuri määrä pieniä kvartsi-iskoksia. Lisäksi sammaleen seasta löytyi kvartsinen tasoydin, joka valokuvaamisen jälkeen jätettiin löytöpaikalle.
Löydöt: KM 36202: 1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 9 noin 150 metriä itäkoilliseen ja Bealdojohka (Peltojoki) 14 noin 590 metriä länsilounaaseen.

Goahteluokta (Kotalahti) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Bealdojávrin itärannalla sijaitsevan kolmen hiekkarannan sarjan
pohjoisimmalla ja eteläisimmällä rannalla. Pohjoisimman hiekkarannan eteläpäästä, rannan yläpuoliselta erosoituvalta rantavallilta, löytyi yksi kvartsi-iskos noin 1 metrin järveä korkeammalta tasolta. Vesirajasta tämän löytöpaikan alapuolelta löytyi lisäksi muutamia mahdollisia veden pyöristämiä kvartsi-iskosfragmentteja. Myös eteläisimmältä rannalta havaittiin muutamia mahdollisia vedenpyöristämiä kvartsi-iskoksia läheltä järveen laskevan puron suuta. Vedenpyöristämiä kappaleita ei poimittu talteen. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa, hieman kauempana rannasta kivistä. Kasvillisuus on tunturikoivukangasta.
Noin 20 metriä etelään pohjoisimman hiekkarannan eteläpäästä havaittiin ainakin kolme purnua. Purnut on raivattu kivikkoiseen rantaan noin 10 metrin päähän hiekkaisen rantavallin itäpuolelle. Yhteen purnuista oli huolellisesti aseteltu kiven alle ruostunut emalikattila. Lähistöllä sijaitsevat peruskarttaankin merkityt historiallisen turvekammin jäännökset, jonka käyttöön purnut saattavat liittyä.
Löydöt: KM 36205: 1 kvartsi-iskos
Kohdetta lähimpänä sijaitsevat muinaisjäännökset ovat Bealdijávri (Peltojärvi) noin 2 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 2 noin 2,2 kilometriä etelälounaaseen.

Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Bealdojávrin itärannalla Bealdojávrenjargan kärjen eteläpuolella havaittiin
vuoden 2006 inventoinnin yhteydessä miehennostannaisista kivistä kasattu nelisivuinen, osittain rinteeseen kaivettu suojan perustus. Noin 40 senttimetriä leveä oviaukko on rakenteen rannanpuoleisen seinustan luoteiskulmassa. Oviaukon eteläpuolella rakenteen sisällä on rannanpuoleisessa seinässä kiinni noin 60 x 50 senttimetrin kokoinen, suorakulmainen, palaneista kivistä kasattu tulisija. Rakenteen takaseinäksi on kasattu rinteestä kaivetusta maasta kivien, turpeen ja hiekansekainen valli. Perustuksessa on 1 - 2 kivikertaa.
Rakenteen edustalla, ovesta noin 2,5 metriä rantaan päin sijaitsee pyöreähkö, noin 60 senttimetriä halkaisijaltaan oleva tulisija, jossa on yksi kivikerta palaneita kiviä. Rakenteet sijaitsevat noin 25 metriä rannasta, pari metriä järvenpintaa korkeammalla sijaitsevalla rantatasanteella.
Kohteen alapuolella järvenranta eroaa ympäristöstään: muualla ranta putoaa jyrkästi järveen, mutta rakenteiden kohdalla sijaitsee parikymmentä metriä pitkä ja noin metrin levyinen kapea hiekka-soraranta. Kohteen koillis-, länsi- ja kaakkoispuolella maasto kohoaa suojaavasti tunturiin. Kasvillisuus on tunturikoivikkoa.
Kohdetta lähimpänä sijaitsevat muinaisjäännökset Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 3 600 metriä kaakkoon, Goahteluokta (Kotalahti) 2130 metriä pohjoiskoilliseen sekä Máhtes Biehtar Gieddi (Kettu-Pekankenttä) 1380 metriä kaakkoon.

Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Bealdojávrin itärannalla noin metrin järven pintaa ylempänä kohoavalla rantavallilla ja sen alapuolisella noin 2 metriä leveällä hiekkarannalla. Hiekkarannalta havaittiin useita kvartsiartefakteja. Sen eteläpäässä virtaa järveen puro taustalla sijaitsevalta tasaisehkolta suoalueelta. Rantavallin tasainen laki laskee itään suohon ja länteen järveen, ja valli on noin 10 - 15 metriä leveä.
Vesirajasta löytyi muutama mahdollinen rantavoimien pyöristämä kvartsi-iskosfragmentti sekä kvartsiydin, joita ei otettu talteen. Maaperä on hienoa hiekkaa. Ympäristö on avointa lukuunottamatta muutamia paikalla kasvavia tunturikoivuja. Rannalla, löytöpaikan kupeessa, sijaitsee nykyinen asentopaikka.
KM 36206: 1 kvartsi-iskoksia
Asuinpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 2 600 metriä luoteeseen ja Máhtes Biehtar Gieddi (Kettu-Pekankenttä) 900 metriä etelään.

Máhtes Biettar gieddi (Kettu-Pekan kenttä) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Bealdojávrin eteläpäässä sijaitsevan suojaisen lahden suun pohjoispuolella. Kenttä erottuu noin 250 x 100 metriä laajana, kasvillisuudeltaan ympäristöstään eroavana alueena. Kentän ympärillä vallitsevana kasvillisuutena on tunturikoivukangas, kun taas kenttä on avoimempaa heinää ja katajaa kasvavaa aluetta.
Kenttä sijaitsee loivasti länsiluoteeseen viettävässä rinteessä, ja sen alueella erottuu lukuisia epämääräisiä kuopanteita, kiviladelmia ja mahdollisia lyhyitä turvevallinpätkiä. Selkeitä kodansijoja ei kuitenkaan ole hahmotettavissa. Ainoa selvä rakenne on kooltaan noin 4,5 x 4 x 0,8 m soikeahko kivi- ja turvevallien ympäröimä kuoppa, joka on mahdollisesti säilytyskuoppa. Vallissa erottuu oviaukko rannanpuoleisella sivulla.
Heti kenttäalueen pohjoispuolella sijaitsee ”Villa Sulo”, nykyisin käytössä oleva turveperustalle rakennettu kalamaja.
Asuinpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 3 900 metriä pohjoiseen ja Bealdojávrenjarga (Peltojärvenniemi) 2 1380 metriä luoteeseen.

Junnásvárája (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muotkatunturin alueella, Inarijokeen virtaavan Vuobmeveadjin etelärannalla, siihen kaakosta virtaavan Junnasvarajan puron koillispuolisessa rinteessä, rannassa olevasta kämpästä noin 200 m itään. Paikalla on havaittu kivirakenne, joka kuvauksen perusteella on todennäköisesti nelisivuinen liesilatomus. Kohdetta ei ole arkeologisesti tarkastettu.

Basijohka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkosta noin 64 kilometriä lounaaseen ja Karigasniemeltä noin 7 kilometriä itään. Kaamanen - Karigasniemi -maantiestä maantiestä noin 400 metriä etelään Basijohkan pohjoisrannalla olevalla loivahkolla rinteenosalla on ainakin viisi pyyntikuoppaa. Vanhasta saksalaispolusta runsaat 100 metriä itään on kaksi kuoppaa noin 25 metrin päässä toisistaan. Polusta satakunta metriä länteen on kolme kuoppaa 20 metrin matkalla. Kuoppien halkaisija on 4 - 5 metriä ja syvyys 50 - 100 senttimetriä. Kuoppien äärikoordinaatit p = 7702194, i = 3461365, z = 285

Boratbokcá länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tenojoen etelärannalla Ala-Jalven talosta 1 km kaakkoon. Utsjoki-Nuorgam -tien eteläpuolisella terassilla on yksi pyyntikuoppa.

Mukkalompolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu.
Lidar 5p -korkeusmallissa näkyy Mukkalompolon eteläpäästä n. 650 m länteen sijoittuvalla n. 770 m pituisella kaakko-luode-suuntaisella harjulla noin kolmenkymmenen kuopan ketju n. 670 m pituisella alueella.

Paadar (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Solojärvellä Paadarin porotilan pihapiirissä. Maasto on Kaksamajärveen virtaavan Haukkapesäjoen pohjoispuolista tasaista rantatörmää. Pihapiiristä rakennusten läheisyydestä on todettu ainakin kaksi nelisivuista latomusta, mutta niitä on alueella todennäköisesti enemmänkin.

Heinälampi (1000010723) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Karigasniementien koillisreunassa, 1,8 km Utsjoen rajasta kaakkoon, Heinälammen etelärannalla sijaitsevasta rajavartioston tuvasta etelään. maasto aluella on hiekkaa. Tiedonannon mukaan paikalla on 4-5 maantasaista kumpua, osittain ympyröityjä suorakaiteenmuotosiella kivikehällä. Kumpujen suunta vaihtelee. Löytäjä on arvellut jäännöksiä haudoiksi. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Paltsanrepimälammet (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaassa, Hammasjärveltä 2,5 kilometriä länteen ja Auniorovalta kilometrin lounaaseen, Paltsanrepimälampien itä- ja pohjoispuolisessä rinteessä. Paikalta on todettu neljä pyyntikuopparyhmää kahden pohjoisimman lammen ohitse kulkevan, länsi-itäsuuntaisen polun ja näiden lampien läheltä.
Kahden pohjoisimman Paltsanrepimälammen ympäristöön on kaivettu 25 pyyntikuoppaa pohjoisluode­-itakaakkosuuntaiseksi ketjuksi. Kuopista neljä itäisintä sijaitsee muusta kuopparivistösta hieman erillään.
Pyyntikuopat ovat pyöreitä ja halkaisijaltaan enimmillään 4,5 m ja syvyydeltään reilun metrin. Suurim­massa osassa on selkeä valli ympärillä.

Kaisavarri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muotkatunturin erämaassa, Kaisavarrin (Davimus Gaisavarri) laelta länteen pistävässä niemessä. Paikalla on tiedonannon mukaan purnu. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Kaisavarri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muotkatunturin erämaassa, Kaisavarrilta (Davimus Gaisavarri) 2,2 km etelään, rakkakohoumalla. Paikalla on tiedonnanon mukaan purnu. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Jorba-Gaisavarri (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muotkatunturin erämaassa, Jorba-Gaisavarrin eteläisessä rinteessä laen ja niemen välisellä kannaksella. Paikalla on tiedonannon mukaan purnu. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Kulasjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Metsähallituksen luontopalveluiden työntekijä 2008 ja se on tarkastettu 2013 inventoinnissa.
Kohde sijaitsee Kulasjoen eteläpuolella, Lankopäästä noin 4,5 km pohjoiseen päin, hieman yli sadan metrin etäisyydellä joen rannasta. Maasto alueella on kumpuilevaa, moreeniharjanteiden kirjavoimaa kuivaa männikkökangasta.
Kohde muodostuu yhdeksästä pyyntikuopasta, jotka sijaitsevat kahtena ryhmänä. Pyyntikuopparyhmään 1 kuuluvat kuopat 1-3 on kaivettu pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaiselle harjanteelle noin 25 metrin matkalle harjanteen suuntaiseksi jonoksi. Kuoppa 1 sijaitsee miltei harjanteen laella ja kuopat 2 ja 3 hieman alempana joelle päin laskevassa rinteessä.
Pyyntikuopparyhmään 2 kuuluvat kuopat 4-9 sijaitsevat kuopista 1-3 toistasataa metriä koilliseen päin. Ne muodostavat itä-länsisuuntaisen, pohjoiselle päin pullistuvan puolikaaren muotoisen jonon. Kuoppien välit ovat keskimäärin noin viisitoista metriä ja jonon kokonaispituus noin kahdeksankymmentä metriä. Kuopat 4-6 ovat koillis-lounaissuuntaisella moreeniharjanteella ja kuopat 7-9 notkelmassa samaisen harjanteen koillispään eteläpuolella. Notkelmassa kulkee Kulasjoen suuntaa seuraava polku, jolle kuopat näkyvät.
Pyyntikuopparyhmä 1:n kaikki kuopat ovat laajoja ja syviä, ja niitä ympäröivät selvästi erottuvat vallit. Pyyntikuopparyhmä 2:n kuopat 5, 8 ja 9 ovat myös melko kookkaita, mutta muut ryhmän 2 kuopat ovat vähäisemmän kokoisia ja miltei vallittomia. Kaikki kohteesta dokumentoidut kuopat ovat kuitenkin maastossa selvästi havaittavissa.

Kulasjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on löytänyt Metsähallituksen luontopalveluiden työntekijä, joka ilmoitti paikalla olevan kolme pyyntikuoppaa. Vuoden 2013 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin ja alueelta löydettiin vielä neljä pyyntikuoppa.
Kohde sijaitsee Kulasjoen eteläpuolella, joen suuntaisella, kumpuilevalla hiekkamoreeniharjanteella. Alue on kuivaa mäntykangasta. Kohde muodostuu neljästä pyyntikuopasta, jotka on kaivettu harvaksi itäkoillis-länsilounaissuuntaiseksi jonoksi hiekkamoreeniharjanteelle noin kahdensadan metrin matkalle. Kohteen kuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, halkaisijaltaan noin kolmimetrisiä ja loivan maavallin ympäröimiä.

Aksonjunni (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaldoaivin erämaassa. Paikalla on tiedonannon mukaan purnu. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Vaskispää kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen pohjoisrannalla, Vaskispäältä kaakkoon. Rantatörmän päällä kulkevalta polulta, kankaan ja sortuneen törmän reunasta ja 4-5- m vesirajasta, on 1995 löydetty 4 kvartsi-iskosta 20 metrin matkalla. Maaston ja löytöjen perusteella kyseessä on todennäköisesti asuinpaikka. Vuoden 2010 inventoinnissa polulta löydettiin kvartsikimpale, mutta ei muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Salmilehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Salmilehto (ent. aluemetsänhoitajan virkatalo) sijaitsee Ranuan kirkonkylässä Ranuansalmen länsirannalla, maantien 941 eteläpuolella ja sairaalasta pohjoiseen. Asetuksella suojellun Salmilehdon toimituksessa 1910-luvulla löytyi tasataltan kantaosa taimitarhasta virkatalon päärakennuksen luoteispuolelta. Sittemmin 1950-luvun tarkastuksessa löytyi kvartsi-iskoksia päärakennuksesta 50-80 m kaakkoon. Alueella on löydöistä päätellen kivikautinen asuinpaikka, jonka laajuus on epäselvä ja joka rakentamisen yhteydessä on ainakin osittain tuhoutunut.

Siikalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee VT 4 ja Siikalahden välissä, Siikalammen eteläpuolisella niemellä noin 4,4 km kaakkoon Kemin kirkosta. Niemen lounaisreunalla noin 40 metrin päässä nykyisestä rannasta olevalla kumpareella on miilutyyppinen historialliselle ajalle ajoittuva kalkkiuuni. Uuninjäänteet muodostuvat hevosenkengän muotoisesta maavallista, joka poikkeaa selkeästi sitä ympäröivästä maastosta. Uunin kok on noin 10 x 10 metriä ja vallin päiden etäisyys toisistaan on noin kaksi metriä. Korkeimillaan valli on noin 1,5 metriä luoteis- ja kaakkoispuolella. Uunin sisäpuoli on ympäröivää maastoa alempana. Vallin päällä ja sisäpuolella on muutamia kalkkikiven kappaleita ja maaperä sisäpuolella rikkoutuneissa kohdissa tuhkansekaista. Uunin sisäpuolella, sen kaakkoisvallin reunalla ja uunin suuaukon ulkopuolella vallien päiden välissä on kuusi isohkoa kiveä.

Manolaissaari 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kitisen nykyisen pääuoman viereen syntyneen Yliuopaja-nimisen uopajan keskellä olevassa Manolaissaaressa (kartassa virheellisesti Mannalaissaari). Saarta tiedetään käytetyn kesähautasaarena ennen virallisen hautausmaan perustamista. Saaren eteläosassa on todettu ainakin 14 varmaa hautakuoppaa ja 4 hieman epävarmempaa hautaa. Perimätiedon mukaan saaressa olisi myös edelleen avaamattomia hautoja. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli hyvässä kunnossa. Maanomistaja on hoitanut metsää ja näkyvyys oli hyvä. Lisäksi saaren pohjoisosaan oli rakenteilla pieni kappelirakennus, jonka rakentamiseen Lapin maakuntamuseo oli antanut puoltavan lausunnon.
Saaren kaakkoisreunalla on todettu 2001, 2003, 2008 ja 2020 tarkastuksissa myös varhaismetallikautinen asuinpaikka (Manolaissaari 1, mjreki 1000 00 8898).

Ala-Jalve kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee vastapäätä Alakönkään museotien Nuorgamin puoleista päätä, Utsjoki – Nuorgam –tien eteläpuolelle rakennetulle uudistalolle vievän pistotien koillispuoleisesta penkasta, n. 10 metrin matkalta, n. 20 metrin päästä tienhaarasta. Paikka on Tenojoen etelärannalla oleva hiekkainen terassi, jonka pistotie leikkaa; rinne antaa pohjoiseen. Talon rakennuspaikka ja tien reunat on tarkastettu aikaisempien inventointien yhteydessä, mutta mitään ei ole löytynyt. Suurin osa löydöistä oli tasarakeisen hiekan päällä tien penkassa; pieni keskittymä löytyi penkan reunasta. Tien penkka on mahdollisesti sortunut lisää muutaman viime vuoden aikana ja viimeistään 29.7.1994 sattunut rankkasade on huuhtonut löydöt esille. Löytöjen perusteella kyseessä saattaa olla mesoliittinen asuinpaikka.

Ylempi Musta lantto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mustat lantot -nimisen lammen eteläpäässä, tasaisella umpeenkasvavalla kentällä, on todettu ainakin kolmen tupasijan (10 x 4 m, 3 x 3 m, 5 x 4 m) jäännökset.

Mutusniemi länsi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muddusniemen luoteisrannalla, Keinolahden puolella. Mäntykankaalla, lähellä rantatörmän reunaa on todettu suorakaiteinen, itä-länsisuuntainen, alkujaan jyrkkäreunainen kuopanne (3 x 1,5 x 0,2-0,3 m). Kuopanteen länsilounaispuolella on vanha kookas mänty, jonka kylkeen on hakattu kolo. Jäännöstä on arveltu hautakuopaksi.

Sieidilássá (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Sieidilássá (suom. Seitasaari) sijaitsee keskellä Inarijärven Kasariselkää, noin 3,9 km Naarassaaresta kaakkoon ja 5,8 km Koutunkisaaresta länteen. Nimen perusteella saarella on sijainnut seita. Saarta hallitsee sen etelälaidalle pystytetty merimerkki X.
Pienellä luodolla kasvaa noin 50 cm paksuudelta turvetta, minkä alta koepistoissa paljastui kallio. Saarelta ei havaittu mitään jälkiä uhrauksista tai mahdollisista seidoista.

Kalkkivaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kitisen pohjoisrannan rinteen kapealla terassilla, Kalkkivaaran etelärinteellä, Kitisen Akankosken ja alapuolisen Kortenivan välisessä suvantokaarteessa. Suvannon kylä on noin 10 km alavirtaan. Ennen Kokkosnivan voimalan rakentamista noin 600 m länteen yläjuoksun suuntaan sijaitseva Akankoski oli voimakasvirtainen koski. Kalkkivaaran asuinpaikkaan viittaavia löytöjä havaittiin rantatörmässä vuoden 1985 inventoinnissa. Koekaivaus tehtiin vuonna 1987. Osoittautui, että asuinpaikka oli runsaat 6 metriä ylempänä olevalla jyrkän törmän terassihyllyllä. Alueelle tehtiin koekuoppia ja koeojia. Palanutta hiekkaa oli humuskerroksen alapuolella, mutta selvästi värjäytynyttä kulttuurikerrosta ei havaittu. Löytöjä, kvartseja, kvartsiittia, jaspista sekä palanutta luuta oli varsin runsaasti. Kvartsikaapimien osuus kvartseista oli suuri. Arvion mukaan asuinpaikan koko olisi noin 50 x 15 m. Kokkosnivan allasalueen korkein vedenpinta 160,5 m mpy. jää selvästi asuinpaikkaterassin alapuolelle.
Vuonna 2009 asuinpaikka tarkastettiin ja todettiin säilyneeksi likimain 1980-luvun tilassaan. Paikasta 60-80 m länteen on rakennettu lomarakennuksia. Jokieroosion kuluttamassa rantatörmässä havaittiin kvartseja ja palaneita kiviä varsinaisesti kahdessa kohdassa n. 40-50 m etäisyydellä. Onkin todennäköistä, että paikalla oleva asuinpaikka on muinaisvaiheissaan jokieroosion kuluttama, vaikka onkin pääosin kasvillisuuden suojaama. Lisäksi itäisemmän kohdan yläpuolelta vajaa 15 m itään ylemmällä terassilla on historiallisen ajan maakuoppa (ks. erilliskohteet).

Tupajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iijärven lounaispäästä noin 10 kilometriä etelään Tupajärven itärannalla. Järven keskivaiheilla on pienen lahdelman perukassa heinää kasvava kenttä, jonka itäreunalla on tupasija.
Rakennuksenpohja on kooltaan noin 3 x 3 metriä ja sen pohjoisnurkassa on rauenneen kiukaan/tulisijan jäännökset. Kivikasan ala on noin 2 x 2 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä. Matkaa kohteelta rantaan on noin 15 metriä.

Iso Hietajärvi luode Välimaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 37,5 kilometriä pohjoisluoteeseen, Ison Hietajärven pohjoispään länsipuolella. Järven ja Ruunalamen välissä sekä lammen länsipuolella on kolmella alueella yhteensä ainakin 11 pyyntikuoppaa. Läntisellä ja keskisellä alueella kummallakin kolme ja itäisellä viisi pyyntikuoppaa.

Paunus koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 37 kilometriä pohjoisluoteeseen, Ison Hietajärven pohjoisosan lounaispuolella. Järven ja Paunuslammen välissä, noin 100 - 150 metriä järvestä, on järveen pistävän niemen eteläpuolisen kankaan eteläosassa ainakin kaksi pyyntikuoppaa vajaan sadan metrin päässä toisistaan.

Hietala (1000011577) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 36,5 kilometriä pohjoisluoteeseen Ison Hietajärven itärannalla. Järven ja sen itäpuolisen Välilammen välisellä kannaksella, alavimmalla kohdalla, on yksittäinen pyyntikuoppa. Pyyntikuoppa on kooltaan n. 3 x 2 metriä ja syvyyttä sillä on noin 70 senttimetriä.

Iso Hietajärvi Saari (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 36,5 kilometriä pohjoisluoteeseen Ison Hietajärven suurimmassa saaressa. Saarella on ainakin kolme pitkälle maatunutta pyyntikuoppaa ja kolme nuorempaa kaivantoa, ilmeistä kesähautakuoppaa.

Hietaojan suu itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 36 kilometriä pohjoisluoteeseen Ison Hietajärven etelärannalla. Ison ja Pienen Hietajärven välisen ojan niskan itärannalla, ojan ja mökin välissä, on tavattu kvartsia ja lieden jäänteitä vähäisenä osoituksena muinaisesta oleskelusta.

Hietajoki pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 36 kilometriä pohjoisluoteeseen Ison Hietajärven eteläpuolella. Ison Hietajärven ja Hietajoen välissä olevan korkean kankaan kaakkoislaidalla on kolme pyyntikuoppaa. Kaksi sijaitsee aivan tien varrella noin 50 metrin päässä toisistaan ja kolmas näistä noin 100 metriä länteen, 25 metrin päässä tiestä etelään.

Kenttäniemi 2 (1000011582) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 20 kilometriä pohjoiseen ja Hämeenniemestä noin 2 kilometriä lounaaseen. Lehtiperän ja Pirttiselän välisen salmen etelärannalla, Kenttäniemen pohjoiskulmalla, on yksittäinen sammalen peittämä kiuasraunio, jonka ala on noin 2 x 2 metriä ja korkeus noin 60 senttimetriä.
Kiukaasta parisataa metriä kaakkoon on aivan rannassa useita pieniä kuopanteita, jotka voivat olla luontaisiakin, mutta niiden liittyminen vanhan kalakentän toimintoihin on myös mahdollista.

Poksamonsuo pohjoinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 30 kilometriä länsiluoteeseen ja Poksamon järvestä noin 2 kilometriä pohjoiseen. Lohilamminahoon johtavan ajouran eteläpuolella on etelään laskevan rinteen yläosassa yksittäinen kiviröykkiö, jonka ala on noin 1,2 x 1,2 metriä ja korkeus noin 1,1 metriä. Lakea kohti pienenevistä nostannaisista koottu röykkiö on ilmeisesti vanha rajamerkki.

Haukilamminpalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta n. 30 km länsiluoteeseen ja Poksamon järvestä n. 2,5 km lounaaseen.
Maastokäynnillä vuonna 2005 todettiin, että maantien pohjoispuolen poroerotuspaikasta noin 150 m luoteeseen on kuivalla mäntykankaalla yksittäinen kiviröykkiö, jonka koko on noin 1,2 x 2m ja korkeus noin 1,0 metriä. Lakea kohti pienenevistä nostannaisista koottu röykkiö on ilmeisesti vanha rajamerkki. Hyvin jäkälöityneen röykkiön ympärillä on muutamia maakiviä, mutta selviä viisarikiviä niiden joukosta ei erottunut. Koillispuolella oli pari pudonnutta kiveä. Paikallisten poromiesten olivat puhuneet "Lapin rajasta" ja että vastaavia pyykkejä olisi myös muualla. Vuoden 2012 inventoinnissa kohteen kunto oli jokseenkin vuoden 2005 havaintoja vastaava.
Kiviröykkiö sijaitsee vain niukasti Posion Pikku Palotunturin Puntarikeron sekä Ranuan Kultamasalmen Lapin ja lannan rajapisteiden välisen, noin 29 km suoran linjan luoteispuolella, edellisestä noin 7,5 km lounaaseen. Mahdollisesti paikallisten puheissa kyse on ollut tästä rajalinjasta.

Viipuankangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 14 kilometriä länsilounaaseen Viipuanjärven pohjoispuolella. Viipuanjärven koillisrannalle johtavan mökkitien pohjoispuolella, tiestä noin 5 - 20 metrin päässä, on neljä pyyntikuoppaa noin 50 metrin matkalla, jokseenkin kaakko-luodesuuntaisella alueella. Kuoppien luoteispuolella on kiukaallinen tupasija.

Viipuanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 14 kilometriä länsilounaaseen Viipuanjärven itäisimmällä saarella. Saarella on yksi kookas kuoppa, joka on laajuudeltaan noin 4 x 5,5 metriä ja syvyydeltään 0,9 metriä. Samassa saaressa sijaitsee myös kolme pyyntikuoppaa, joiden halkaisijat ovat noin 1,5 - 3,5 metriä. Syvyyttä pyyntikuopilla on puolisen metriä. Läntisimmällä saarella on vielä yksi yksittäinen kuopanne, jonka koordinaatit ovat p: 7341340, i: 3538700, z: 250 metriä merenpinnan yläpuolella.

Salmijärvet luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 15 kilometriä länteen Salmijärvien luoteisrannalla. Pienen luoteeseen pistävän lahdelman hiekkaisesta rannasta on havaittu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, muun muassa kvartsia ja palanutta kiveä, noin 25 metrin matkalta.

Kynsijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 28 kilometriä eteläkaakkoon Kynsijoen koillispuolella. Joen ja maantien välissä olevan sorakuopan lounaisreunalla on tavattu vähäisiä asuinpaikkajälkiä, joista osa oli lähes 50 senttimetriä paksun turpeen alla.

Selkäsaari (1000011590) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 16 kilometriä etelään Ison Hietajärven saaressa. Järven keskellä olevan Selkäsaaren laella on seitsemän soikeata kuoppaa, joiden läpimitta on noin 2 - 3 metriä ja syvyys puolisen metriä tai hieman vähemmän.

Palorova (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 63 kilometriä koilliseen Raanujärven itäpuolella. Palorovan itälaiteella, Alisen ja Ylisen Palorovan välisessä alanteessa on vaaran laitaa kulkevan polun tuntumassa neljä pyyntikuoppaa.

Konttasaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 62 kilometriä koilliseen Raanujärven eteläosan Konttasaaressa. Saaren harjanteella on pitkä pyyntikuoppien ketju ja mahdollinen kodanpohja. Saaren lounaiskulmalla on kivikautinen asuinpaikka, myös pohjoispäästä on asuinpaikkalöydöksiä. Pohjoisosassa on myös kesähautoja.

Säikkäränniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 61 kilometriä koilliseen Raanujärven eteläpään kaakkoisrannalla. Säikkäränniemen tyvessä olevalla rantakankaalla on ainakin kymmenen maakuoppaa, jotka ovat mahdollisesti joko pyyntikuoppia tai kodanpohjia.

Himotussaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Vietosen pohjoisosassa sijaitsee Himotussaari. Se on vajaan neliökilometrin laajuinen saari, joka ylimmillään nousee reilut kymmenen metriä Vietosen pintaa korkeammaksi. Saari on hiekkapohjainen mutta kivikkoinen, puusto on mäntyvaltaista sekametsää. Aluskasvillisuus on puolukka-mustikkasuopursu -valtaista. Saaren eteläpäässä on Metsähallituksen sinne pystyttämä laavu ja tulentekopaikka.
Kohteen kuvaus
Aikaisempien tietojen (1991) mukaan saaren etelärannalta, kumpareen kaakkoispuolelta, olisi tavattu kivikautisen asuinpaikan jälkiä. Jälkien alkuperästä tai laadusta ei ole tarkempaa tietoa. Saarelta on myös rantakivikon joukosta, talon läheltä, löytynyt reiällinen kivikirves. Mj-rekisteriin merkitty koordinaatti on mitattu peruskartalta. Vuoden 2011 inventoinnissa ei tehty minkäänlaisia esinelöytöjä. Ranta sinänsä soveltuisi topografiansa puolesta asuinpaikaksi, mutta maa oli niin peitteinen, ettei laaja havainnointi ollut mahdollista. Kairauksissa kävi ilmi, että viitisentoista metriä koordinaattipisteeltä länteen oli maannoksessa havaittavissa hyvin paikallisesti vahva punaisen maan kerros huuhtoutuneessa kerroksessa. Koekuopasta (0.5 x 0.5) löytyi runsaasti mureneksi palanutta kiveä. Punaiseksi palaneen kerroksen paksuus oli 15 cm. Sen alla muutaman sentin vahvuinen rikastumiskerros, minkä alapuolella vastaan tuli puhdas pohjasavi. Ympäristön kairauksissa näkyi, että jo metrin päässä koekuopasta oli täysin tavanomainen podsolimaannos. Koekuopan kohdalla on mahdollisesti ollut kivetty tulisija, mikä tukee oletusta paikalla sijainneesta pyyntiasuinpaikasta. Vuoden 2011 inventoinnin perusteella eroteltiin Himotussaaren eri kohteet toisistaan (Himotussaari 4 historiallisen ajan asuinpaikka ja kuopat).

Roukoniemi 1-3 (Miekojärvi) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 48 kilometriä koilliseen Miekojärven itärannalla. Roukoniemen länsikärjessä olevan poukaman rannalta on tavattu kivikautisen asuinpaikan jälkinä kvartsi-iskoksia. Löydöistä vajaa 100 metriä etelään on kauniilla paikalla niemekkeen kärjessä kivistä koottu röykkiö. Se on kooltaan noin 6,5 x 5 m ja 40-60 cm korkea, suhteellisen tasainen kiviladelma, jonka keskellä on halkaisijaltaan 1 m ja 20 cm syvä kraaterimainen kuoppa, joka lienee myöhempi kaivelu päätellen siitä puuttuneesta (1991) jäkäläkasvustosta, jota oli muualla röykkiössä runsaasti. Kivet ovat suurehkoja, päänkokoisista miehen nostettaviin sakka.
Edellisistä vajaat 300 metriä kaakkoon lahdensuun pohjoisrannan niemekkeellä on kolme asumuspainannetta säännöstellyn Miekojärven veden kuluttamassa harjuniemekkeessä, törmän päällä. Ne ovat kooltaan noin 4,5 x 3,5 x 0,3 m (vallillinen, leveys 1,5 m), 3-mertinen, vallillinen painanne sekä noin 3-metrinen painanne niemen kärjessä osittain veteen sortuneena. Viimeksi mainitun juurelta on on paikallinen opettaja löytänyt kiviesineitä, jotka myös inventoinnin yhteydessä todettiin kivikautisiksi esineiksi.

Kultaranta (1000011598) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 48 kilometriä itäkoilliseen Vähä Meltosjärven luoteisrannalla. Järven rannan paikoin jyrkästi nousevilla terasseilla on maakuoppia ja painanteita noin 100 metrin matkalla. Paikalla on vuonna 2000 tehty pienialainen koekaivaus yhdessä alueen isommista painanteista. Vaikka rakenteen esihistoriallisuus ei yksiselitteisesti käynyt ilmi tutkimuksessa, on todennäköisintä, että ainakin isommat painteet ovat esihistoriallisia, lähinnä kivikautisia. Tutkimuksessa todettiin pari esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa kvartsia sekä myöhäisiä löytöjä. Korkeammalla rinteessä sijainneelta perunapellolta tiedetään löydetyn kiviesine, jonka sijainti on tuntematon.
Vuoden 2016 paikalle tehdyssä tarkastuksessa todettiin ainakin 4 asumuspainanteeksi määritettävää painannetta alemmalla terassilla, jotka lienevät aiemman tutkimuksen painanteet 1,4, 5 sekä 11. Näiden kooksi arvioitiin 5x3,5 m, 6x4 m, 6x3,5 m sekä noin 4x4 m.
Asuinpaikka on osa Meltosjärven rikasta kivikautista kokonaisuutta, josta vain osa näyttää olevan tiedossa. Näistä Kultaranta 2 kivikautinen asuinpaikka on tämän asuinpaikan koordinaattipisteestä noin 180 m koilliseen.

Haavikko (1000011599) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 49 kilometriä itäkoilliseen Vähän Meltosjärven koillisrannalla. Haavikon talon pohjoispuolelta on kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Myös talon kaakkoispuolelta on löydetty kiviesineitä.

Uusi-Salmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 49 kilometriä itäkoilliseen Vähä-Meltosjärven pohjoisrannalla.

Salmi (1000011601) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 49 kilometriä itäkoilliseen Vähä-Meltosjärven pohjoisrannalla. Meltosjärven kyläryhmän itäosassa Iso ja Vähä Meltosjärvien välisen kannaksen itäpäässä on piha- ja viljelysmailla useissa kohdin pesäkkeellisen asuinpaikan (johon kuuluu myös kohde Uusi-Salmi 1000011600) jälkiä ja löytöpaikkoja; muun muassa kaksi kiviesineen löytöpaikkaa Salmen alueen länsipuolella (kunnan sisäisen numerojärjestelmän kohteet 121-122).

Malminenät (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 55 kilometriä itäkoilliseen Ison Vietosen eteläpuolella. Liinankivaaran kaakkoislaidalla, kaakkoon pistävällä kankaalla olevasta erotuspaikasta noin 1,5 kilometriä itäkaakkoon on laajoja malminottokaivantoja. Kyseessä lienevät Kaaraneksen masuunin aikaiset malmiot.

Tupanokka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 43 kilometriä itäkoilliseen Jänkkävaaran pohjoislaidalla. Vaaran laitaa kiertävän metsäautotien ja sen koillispuolisen soiden suojelualueen väliin jäävällä suhteellisen tasaisella kankaannokalla on ainakin kolme pyyntikuoppaa.

Lempeälänvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 38 kilometriä itäkoilliseen Ison Lohijärven itäpuolella. Lempeälänvaaran laen eteläpuolella, vaaran länteen viettävässä rinteessä on polun eteläpuolella pyyntikuoppia kahdella alueella: idempänä kahdeksan ja lännenpänä kolme kuoppaa.

Tievanpää (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 34 kilometriä koilliseen Tengeliöjoen länsirannalla, Miekojärven ja Ison Lohijärven välissä. Joenmutkaan jäävällä niemellä on joitakin maakuoppia. Kohteen pohjoispuolella on laaja Krunnin asuinpaikka (976010002).

Karkiainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 30 kilometriä itäkoilliseen Vähä-Lohijärven luoteisrannalla. Järven luusuan pohjoisrannan kaakkoon pistävällä niemellä olevan Karkiaisen talon pellosta on löydetty useita asuinpaikkaan viittaavia kiviesineiden katkelmia.

Himovaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 16 kilometriä pohjoiskoilliseen, Ison Himovaaran länsirinteessä. Kokkolaesta noin 500 metriä lounaaseen olevan matalamman laen luoteiskulman luonnonkivikoissa on ainakin kahdeksan halkaisijaltaan 1,5-5 metriä olevaa rakkakuoppaa tai muuta rakennetta.
Vuoden 1979 inventointikertomuksessa kohdetta kuvataan jatulinkuoppina, jotka ovat olleet tiedossa ikimuistoisista ajoista. Kolme suurinta kuopparakennetta sijaitsee vierekkäin rakka-alueen länsireunalla. Kuoppien sijainti ja rakenne lienee antanut aiheen vanhalle perimätiedolle, jonka mukaan rakenteet liittyisivät sodankäyntiin tai puolustustukseen.

Merivaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 30 kilometriä itäkoilliseen Merijärven kaakkoispuolella. Merivaaran laen lounaispuolella on rinteen yläosassa rautamalminottopaikka. Kyse lienee Kaaraneksen masuunin aikaisesta malmiosta.

Kuijasvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 33 kilometriä itään Ison Lohijärven eteläpuolella. Kuijasvaaran läntisimmän laen luonnonkivikon länsilaidalla on kahdeksan kivikkokuoppaa. Tästä noin 260 metriä eteläkaakkoon on kvartsilouhos. Koiviston talosta johtavan polun varrella on mänty, merkkipetäjä, jossa vuosiluku 1747. Vaarasta kerrotaan löydetyn rautamiekan.

Ainiovaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 2 kilometriä itäkoilliseen Ainionvaaran lounaisrinteen yläosassa. Vaaran luoteiskärjessä olevalle näköalapaikalle vievän polun varrella on kaksi mahdollista kvartsilouhoskohtaa: eteläisempi polulla noin 50 metriä Karemajoilta pohjoiseen ja pohjoisempi tästä noin 60 metrin päässä polun länsipuolella. Vaaran itärinteellä kerrottu olleen lappalaisasutusta.

Palovaara (1000011612) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 2,5 kilometriä kaakkoon Palovaaran laella. Ampuradan eteläpuolella, antennimastosta noin 150 metriä kaakkoon on lakikallion reunalla olevassa kivikossa ainakin yksi rakkakuoppa ja yksi kehämäinen kiveys. Mastosta noin 250 metriä luoteeseen olevassa kivikossa on kuoppa. Tämän kuopan koordinaatit ovat p: 7360110, i: 3352023, z: 139 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilmoitettu koordinaattipiste on kuitenkin noin 270 m mastosta kaakkoon.
Tarkastuksessa syksyllä 2008 havaittiin noin 400 m mastosta kaakkoon laen eteläpäässä kehämäinen kiveys, mitoiltaan noin 2,5 - 3 x 1,5 m (erilliskohde 1). Noin 50 m sen itäpuolella havaittiin pienialainen rakkakuoppa, joka voi olla varsin myöhäinenkin. Selkeä soikea rakkakuoppa havaittiin laen lounaisreunassa, noin 250 m kivikehästä luoteeseen kohti mastoa, johon on noin 130 m. Se on kooltaan noin 5 x 4 m ja matalahko (erilliskohde 2) ja voi tarkoittaa aiemmin ilmoitettua kohdetta.
Edellisten välillä, mastosta runsas 300 m kaakkoon, on vuonna 2008 ilmoitetun kivilouhoksen paikka lounaisrinteessä, mäenlaen kalliopaljastuman alareunassa (gps-koordinaatti p=7359756; i=3352149). Noin 7 x 15 m alalla on runsaasti ilmeisesti sekä hakattua että rapautunutta teräväsärmäistä kiviaineista, lähinnä kvartsiittia, pääasiassa pieninä kappaleina. Kiviaines ei kuitenkaan vaikuta soveliaalta ajatellen sen käyttämistä esineiden valmistukseen. Artefakteja tai kallioperän kvartsijuonteita alueella ei havaittu. Muualla maston eteläpuoleisen lakialueen tarkastuksessa ei havaittu samantapaisia kivimuodostelmia, vaikka alueella sekä etelämpänä että pohjoisempana on rakkakivikoita.

Huitaperi SW (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 8 kilometriä eteläkaakkoon Hirstiön itäpuolella. Huitaperin laen länsipuolella on Kuninkaankamariksi kutsuttu luontainen kalliomuodostelma, jonka vierellä on kvartsin louhinnan jälkiä. Tästä etelään olevassa luonnonkivikossa on yhteensä neljä kuoppaa kahdella alueella.
Kvartsilouhoksen koordinaatit ovat p: 7354103, i: 3355340, z: 140-142 metriä merenpinnan yläpuolella.

Riisperi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 9 kilometriä eteläkaakkoon Hirstiön itäpuolella. Riisperin eteläkaakkoon laskevassa rinteessä olevassa luonnonkivikossa on kaksi kuoppaa noin 20 metrin päässä toisistaan. Kuoppien halkaisijat ovat 1 ja 2 metriä. Molempien kuoppien syvyys on noin 70 senttimetriä. Kuoppien ympärillä on valli.

Mäntynenä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 10 kilometriä kaakkoon Ison Mustajärven itärannalla. Mäntynenä-nimisen mäen päällä ja sen länteen kohti järveä viettävässä rinteessä on useita kiviraunioita ja kiviaitaa halkaisijaltaan noin 10 metriä olevalla alueella.

Könkäänsaari (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 71 kilometriä pohjoiseen Ounasjoen Molkokönkään alapuolisessa Könkäänsaaressa. Saaren pohjoisosassa olevan kallion luoteisnurkalla on näkyvältä osaltaan runsaan metrin pituinen ja noin 20 metriä leveä kvartsijuonne.

Alaniva Yliniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 40 kilometriä itäkoilliseen Pessalompolon pohjoisrannalla. Järveen laskevan salmen itärannalla olevan Alanivan rantapellosta on tavattu useita asuinpaikkaan viittaavia kiviesineitä. Salmen itärannalta on löydetty runsaasti esinelöytöjä useista kohdin (Kunnan sisäisen numeroinnin mukaiset kohteet 7 ja 11).
Kohteeseen liittyvät löydöt KM 8326:32-34, 8807:7.
1.6.2020 inventoinnissa kynnetyn pellon rannan puoleiselta osalta pintapoiminnassa löydetty pieniä määriä palanutta luuta ja kvartsiytimen katkelma. Kyseessä todennäköisesti pienialainen ja lyhytikäinen kivikautinen asuin-/leiripaikka. Vähäiset löydöt rajautuvat pienelle, noin 30 metrin kokoiselle alueelle.

Pirttivaara luode (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 56 kilometriä pohjoiskoilliseen Käyrämön Pirttivaaran luoteislaidalla. Käyrämöjärven lounaispuolella on kankaan itälaidalla sen halkaisevan tien leikkauksessa kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, joiden perusteella kohde on ajoitettu mesoliittiseksi. Lisäksi alueella on kymmenkunta pyyntikuoppaa ja epämääräisempiä kuoppia, joista osa lienee varsin myöhäisiä.
Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin ojien penkereissä kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä noin 10 metrin matkalla. Asuinpaikalla on suon rantapenkereessä useita epämääräisiä kuoppia, jotka liittyvät asuinpaikan rakenteisiin. Asuinpaikan kohdalla hiekka on paikoin vaalean punaiseksi värjäytynyttä. Epämääräisiä kuoppia havaittiin noin 10 kappaletta 30 x 20 metrin alueella suon ja tien välisellä hiekkakankaalla. Kohteesta tallennettiin 5 kvartsi-iskosta, 2 kvartsiydintä ja 7 kpl palanutta luuta. Vuoden 2020 tarkastuksessa epämääräisiä kuoppia havaittiin viime mainitulla alueella 17 kpl.
Palaneesta hirven luusta on tehty ajoitusanalyysi, jonka mukaan se on ajalta 9480 - 9290 vuotta sitten (Beta 347478). Luulajianalyysi Kristiina Mannermaan KM 39268:3 Alces Alces (hirvi), Megamammalia (suuret nisäkkäät), Mammalia (nisäkkäät).
Vuonna 2014 paikka tarkastettiin uudelleen. Osa kuopista, ainakin 10 pääosin pohjoispuolen kuopista, on selkästi pyyntikuopiksi määriteltäviä, loivareunaisia ja osin vallimaisia kuoppia. Alueen eteläpään myöhempi kaivelu - mahdollisesti Lapin sodan aikana - on voinut muokata ja tuhota vanhempia pyyntikuoppia. Alueen eteläosan kuopat ovat pääosin varsin myöhäisiä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaitut pyyntikuoppien ja muiden kuoppien sekä muiden havaintojen (palanut luu ja kvartsi-iskokset) sijainnit mitattiin gps-paikantimella ja ne on merkitty alakohteina. Vuoden 2020 tarkastuksen perusteella alue laajeni pohjoiseen päin noin sata metriä ollen nyt noin 300 metriä pitkä.
Karttaluonnoksen (1999/2014) perusteella kvartsilöytöjä ja palaneita luunpaloja on myös lännempää, maantien reunassa olevan pienen hiekkakuopan itäreunalta.
Alueen pohjoispään koordinaatit ovat p: 7429650, i: 3467930 ja eteläpään p: 7429480, i: 3467870.

Poojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 59 kilometriä koilliseen Poojärven luoteispuolella. Järvestä luoteeseen laskevan Poojoen pohjoisrannalta on asuinpaikkalöytöjä joen ylittävältä tieuralta poroaidan portin luota ja risteyksestä koilliseen.

Mäki-Vuorsamo (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 36 kilometriä pohjoiskoilliseen Mäki-Vuorsamon eteläosan kaakkoisrannalla. Jyrkästi viettävän hiekkakankaan päältä on tehty kivikautisia asuinpaikkahavaintoja ja -löytöjä noin 100 metrin matkalla. Alueella on myös pari nuorehkoa kalamajan tai muun sellaisen sijaa. Hieman pohjoisempana järvenrannassa on kalapadon jäänteet.

Pyhälahti luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 53 kilometriä koilliseen Yli-Naarman luoteisen Pyhälahden luoteisrannalla. Rannan korkeimman kankaanosan järvenpuoleisella reunalla on loivan rinteen partaalla yksittäinen pyyntikuoppa, jonka ala on noin 2 x 4 metriä.

Pyhälahti etelä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 53 kilometriä koilliseen olevan Ylinaarman luoteisen lahden etelärannalla. Rannan keskivaiheilla olevan männikköniemen korkeimman kohdan länsipuolella on rannan tuntumassa yksittäinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä.

Pyhäoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 51 kilometriä koilliseen Yli-Naarman Pyhälahden länsipuolella. Pyhäojan Pyhälahden puoleisessa päässä, aivan törmälle pohjoisesta nousevien polkujen välissä, on kaksi vallin reunustamaa pyyntikuoppaa sekä yksi nuori kuoppa.

Kypärälampi kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 53 kilometriä koilliseen Purnujärven pohjoispuolisen Kypärälammen kaakkoisrannalla. Lampien halki kulkee kunnanraja niin, että itärannalla oleva niemi jää juuri Rovaniemen puolelle. Paikalla erottuu liedensija ja kuoppa.

Pikku Hirvasjärvi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 48 kilometriä itäkoilliseen Pikku Hirvasjärven itärannalla. Rannan keskivaiheilla olevassa pienessä niemessä on yksittäinen matala pyyntikuoppa, jonka ala on noin 3 x 3,5 metriä ja syvyys noin 30 senttimetriä.

Pieni Toramojärvi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Toramojärven etelärannalla Metsähallituksen vuokrakämpän saunarannassa. Maasto on järveen laskevaa mäntyvaltaista hiekkarinnettä. Järven etelärannalta, rantahiekalta on löytynyt inventoinnissa vuonna 2002 kvartsi-iskoksia ja tulisijan jäännös (itäinen löytöalue). Lisäksi paikalla on ilmeisesti saksalaisten sota-aikana rakentamien rakennusten pohjia, kellareita ja kuoppia. Löytöalueesta noin 150-200 m länteen on aidattu huvilatontti, jonka päärakennuksen laiturin vierestä ja polulta on löytynyt palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia (läntinen löytöalue). Kohteesta ei tehty uusia havaintoja inventoinnissa vuonna 2011.

Mukkakoski (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 39 kilometriä luoteeseen Mäntyvaaran pohjoislaidalla. Vaaran länsipuolitse kiertävän Typpyräjoen itäpuolella Mukkakosken kohdalla olevalla hiekkakankaalla on äestyksestä huolimatta säilynyt ainakin yksi pyyntikuoppa. Läheisen sorakuopan reunoilla on merkkejä tuhoutuneesta asuinpaikasta.
Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin kvartsi-iskoksia tien leikkauksen paljastamasta maasta. Asuinpaikka on suurimmaksi osaksi tuhoutunut hiekkakuopan ja tien teossa.

Pölkkyvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 29 kilometriä länsiluoteeseen Palojärven kaakkoispään pohjoispuolella. Pölkkyvaaran lounaisrinteen alaosassa on yksittäinen pyyntikuoppa noin 100 metriä tiestä, tien mutkan koillispuolella.

Unhola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 29 kilometriä länsiluoteeseen Palojärven kaakkoispään itärannalla. Järven ja sen itäpuolisen Palolammen välisen kannaksen poikki virtaavan puron pohjoispuoliselta kummulta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Nuoralampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 30 kilometriä luoteeseen Sonkajärven luoteispuolella. Nuoralampeen pohjoisesta laskevan Peurajoen länsirannalla noin 500 metriä lammesta pohjoiseen on tasaisella rantaterassilla ainakin yksi suorakaiteinen liesi ja kivikautinen asuinpaikka.

Nuoralampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 29 kilometriä luoteeseen Sonkajärven luoteispuolella. Asuinpaikka sijaitsee Sonkajärveen laskevan Nuoralammen koillisrannalla. Mökkien lomassa on jälkiä kivikautisesta asuinpaikasta (kvartsia) runsaan 200 metrin matkalla.
Kohteen kaakkoisosan koordinaatit ovat p: 7396717, i: 3419769, ja luoteisosan

Nuoralampi 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 29 kilometriä luoteeseen Sonkajärven luoteispuolella. Kivikautinen asuinpaikka on Sonkajärveen laskevan Nuoralammen itärannalla, Nuorajoen niskan pohjoispuolella. Asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (kvartsia) on löydetty yli 250 metrin pituiselta alueelta. Paikalla on myös jälkiä raudanvalmistuksesta (rautakuonaa).
Kohteen eteläpään koordinaatit ovat p: 7396279, i: 3419928, ja pohjoispään p: 7396642, i: 3419865.

Karisalmi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 26 kilometriä länsiluoteeseen Sonkajärven koilliskulmalla. Järven luusuassa olevan Karisalmen etelärannalla sijaitsevan talon kaakkoispuolella on ainakin kolme mahdollista pyyntikuoppaa. Tienristeyksen länsipuolelta rannan tuntumasta on tavattu historiallisen ajan liesiä ja kvartsia.

Kivalovaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 24 kilometriä luoteeseen Lehtojärven länsipuolisen Kivalovaaran luoteisreunalla. Sonkajoen ja järven länsirannalle johtavan tien mutkan eteläpuolella on äestysurissa ja ajourilla asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Ylempänä rinteessä on kaksi pyyntikuoppaa.

Alatervo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä luoteeseen Ounasjoen länsirannalla. Alatervon (Mänty) talon pohjoispuolisen pellon kaakkoiskulmalta on löydetty kivitaltta. Paikalla on tavattu myös asuinpaikkaan viittaavia kvartseja.

Taivaankaarenmukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 23 kilometriä luoteeseen Ounasjoen lounaisrannalla. Asuinpaikkahavainnot ovat maantien ja joen välistä rannassa olevan lähteen läheltä. Paikalla on myös mahdollinen pyyntikuoppa.

Männikkö (1000011655) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 23 kilometriä luoteeseen Ounasjoen lounaisrannalla. Asuinpaikkahavainnot ovat Männikön talon alueelta (tilalta 100:17). Asuinpaikan kohdalla ylempänä rinteessä on maantien varrella säilynyt pyyntikuoppia.
Vuonna 2017 alueelle tehtiin tarkastus (koordinaattipisteen) kaakon puoleisella tilalla rakennussuunnitelmien takia. Tontilla sijainnut aiempi rakennus oli purettu ja perustustöitä sekä kunnallistekniikkaa oli jo tehty. Muokatuilta alueilta tontin luoteisosasta löytyi kvartsi-iskoksia sekä palaneita luunpaloja asuinpaikan merkkinä. Lähin pyyntikuopista sijaitsee likimain muinaisjäännöksen peruspistettä osoittavan koordinaatin kohdalla tilan 100:1 puolella, tilanrajasta 12 m luoteeseen. Neljä pyyntikuoppaa erottui selvästi rinteessä molemmin puolin sähkölinjaa, vaikka hakkuujäte vaikeutti havaintoja.
Suunniteltujen rakennustöiden ei todettu vahingoittavan tilan 100:1 puolella olevaa muinaisjäännöstä. Rakentamisen perustustyöt näyttävät kuitenkin vahingoittaneen kivikautista asuinpaikkaa Männikön tilan puolella.
Rekisterissä alakohteena olevan pyyntikuopan sijainti Kittiläntien länsireunan tieleikkauksessa lienee virheellinen.

Kulkkusenvaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 20 kilometriä luoteeseen Sinettäjärven Sinetänsalmen länsipuolella. Kulkkusenlahden rannasta noin 500 metriä ja uudesta metsäautotiestä 100 - 150 metriä länteen on itä-länsisuuntaisella polulla maantasainen kvartsilouhos, jonka ala on noin neliömetri.

Vikevinniva etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kitisen Vikevinnivan länsirannan terassilla, Askan kylästä noin 9 km kaakkoon, Luostolle vievän tien ja jokitörmän välisellä melko tasaisella kankaalla, jonka jokiuoma leikkaa. Asuinpaikka on runsaat 10 m joenpintaa korkeammalla. Vuonna 1986 alueelta ilmoitettiin löytyneen kvartseja vanhan tienmutkan vaiheilta ja seuraavana vuonna paikalla tehtiin fosfaattikuopitusta ja kartoitusta Kitisen varren koekaivausten yhteydessä. Fosforiarvot olivat melko alhaiset ja löydöt pääosin pintalöytöjä, kvartsia, mm. kaavin sekä palanutta luuta. Kitisen Kokkosnivan patoaltaalla ei pitäisi olla vaikutusta asuinpaikan säilymiseen.
V. 2013 inventoinnissa paikalla ei havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Metsätien kääntöpaikan pohjoispuolelle on kaivettu tieltä joelle päin suuntautuva oja, joka on voinut vahingoittaa kohdetta.

Kantomaa Nurmela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 22 kilometriä itäkoilliseen Tengeliönjoen luoteisrannalla. Jokeen pohjoisesta laskevasta Taipaleenojasta noin 650 metriä länsilounaaseen, jokivarren terassipellolta, on tavattu asuinpaikasta kertovia löytöjä. Löydöt käsittävät muun muassa kivikirveen, hioimen, kvartsia ja palanutta luuta. Kerrotun mukaan paikalta on löydetty myös ruuhi.
Kohteeseen liittyvät löydöt KM 13356:1-2.

Jaamistieva (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 20 kilometriä itään Peltovuoman kaakkoisella laiteella, Ketomellaan johtavan tien itäpuolella. Täällä on pitkä hiekkatieva, jonka nimi on Jaamistieva.
Tievan pohjoispäässä on pieni kuopanne ja keskivaiheilla pari epämääräistä kuopannetta. Kerrotaan, että muuan nuori saamelaisnainen olisi haudannut väliaikaisesti tievaan pienen lapsensa. Tievan nimennyt tapahtuma sijoittunee Norjan rajan sulkeutumisen aikoihin eli 1800-luvun lopulle. Kyseessä on lähinnä tarinapaikkana pidettävä kohde.

Pasmarova länsi 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 22 kilometriä itään, Peltovuoman itäpuolisen Pasmarovan länsipuolella. Nunnaseen johtavan tien pohjoispuolella on Santsinkaltioksi kutsuttu jänkäoja, jonka veden on uskottu parantaneen sairauksia. Kohteen paikannus on ennen vuoden 2004 inventoinita ollut ilmeisesti epävarma, sillä tässä esitetty poikkeaa aeimmin käytetystä.

Talovaara lounas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ronkajärven eteläpään itärannalla, Talovaaran lounaislaidalla. Asutun Ronkajärven tilan kentän laidalla, noin 100 metriä tilasta, on useita rakennuksenpohjia.
Paikalla on ainakin kaksi kaksiosaisen tuvan pohjaa, kooltaan noin 7 x 3,5 metriä, yksi pienempi tupasija, kooltaan 4,5 x 5 metriä ja pari epämääräistä mahdollista rakennetta. Kyseessä lienee suhteellisen myöhäinen historiallisen ajan asuinkenttä. Ronkajärven nykyinen kenttä on ollut käytössä 1800-luvulta asti, joten rakenteet lienevät tätä vanhempia.

Ravdoroggi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee aivan Utsjoen rajan tuntumassa, noin 900 metriä maantiestä länteen. Petsikon poroaidan siulan eteläpuolella on kaksi kivistä ladottua purnua. Kookkaamman kuopan ala on noin 3 x 3 metriä. Tästä noin 50 metriä koilliseen olevan kuopan ala on 1,5 x 2 metriä. Syvyyttä purnuilla on noin metrin verran. Kuopat on tehty notkossa olevaan luonnonkivikkoon.

Ruobbavarri (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Angelista 3.5 kilometriä pohjoiskoilliseen. Ruoppavaaran länsipuolisen suon ja tien välissä on sähkölinjan länsipuolella, melkein sen alla, yksittäinen tupasija. Paikalta on löydetty tuluspiitä, jotka on toimitettu Lapin maakuntamuseoon.
Vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä paikalla todettiin rakennuksen pohja, jonka ala on noin 4 x 5 metriä. Rakennuksen länsinurkassa on tulisijan jäännökset. Tupasijan sisäpuolelle tehdystä koekuopasta löydettiin palanutta luuta, tuluspiitä ja rautanaula.

Kuádhuláddu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven ja Pautujärven välisen kannaksen puolivälissä. Kuotkulammesta noin 1,3 kilometriä koilliseen on ainakin 22 pyyntikuopan kannaksen sulkeva kaakko-luode -suuntainen ketju. Pituutta pyyntikuoppaketjulla on noin 700 metriä.
Pyyntikuopat ovat kooltaan keskimäärin 2 x 2,5 metriä ja syvyyttä niillä on noin metrin.
Pyyntikuoppaketjun äärikoordinaatit ovat:

Härkäsalmi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarin kirkosta noin 63 kilometriä koilliseen, Iijärven Härkäsalmen pohjoisrannalla. Paikalla olevan niemen kumpareen laella on yksittäinen pyyntikuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 4 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Kumpareen laella olevaa kuoppaa on vaikea huomata sivusta katsottuna.

Suontajanlampi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta noin 38,5 kilometriä länsiluoteeseen, Naarmankairan - Viankairan alueella, Suontajanjärven luoteispuolella. Järven ja luoteispuolisen lammen välisellä kannaksella, pohjoisesta pistävän kangasniemekkeen lounaispäässä, on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopan ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys 0,5 metriä.
Suontajanlammen koillislaidalla olevan lammen pohjoispuolella, suon reunassa, kankaan länsilaidalla on pari rakennuksenpohjaa, joissa on kookkaista kivistä koottuja kiukaita. Kiukaat ovat kooltaan noin 2 x 2 metriä. Kiuastupien koko on noin 5 x 5 metriä ja 6 x 6 metriä, ja niiden päällä kasvaa arviolta satavuotiaita petäjiä. Lisäksi alueella on ainakin yksittäinen kuoppa ja mahdollinen kolmas rakennuksen jäännös.
Kohteet ovat Rovajärven ampuma-alueella.

Suontajankangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta 38 kilometriä länsiluoteeseen, Naarmankairan - Viankairan alueella, Suontajanjärven koillisrannalla. Järvenrannan tasaisella hiekkakankaalla on kuluneella ajouralla näkyvissä suorakaiteinen liesikiveys.
Tämän kaakkoispuolella on myöhäinen kalakenttä, jolla on muun muassa kaksi rakennuksenpohjaa kiukaineen. Ne sijaitsevat 12 metrin päässä toisistaan ja noin 30 metriä rannasta, avoimella, tasaisella kankaalla. Tupien ala on noin 6 x 6 metriä. Rannassa on lisäksi tuhoutunut kalapatsas.
Paikka sijaitsee Rovajärven ampuma-alueella.

Hyypiönlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta 28 kilometriä itäkaakkoon ja Suomulta noin 7 kilometriä pohjoiseen. Hyypiölampien länsipuolella, Maa-Hyypiö -nimisen kankaan jyrkähkön ja kivikkoisen, itään laskevan moreenirinteen niemekemäisellä terassilla on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys puolisen metriä.
Pyyntikuopan luokse tehtiin vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä pari koekuoppaa, joista ei tavattu löytöjä tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa. Terassilla oli myös muutamia epämääräisiä kuopanteita, jotka vaikuttivat tuulenkaatojen tekemiltä.

Tammakkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkolta noin 25 kilometriä kaakkoon, Kallunkijärven itäpuolisen Tammakkalammen pohjoispuolisella kankaalla. Loivasti kumpuilevalla mäntykankaalla on ainakin kaksi pyyntikuoppaa.
Ensimmäisen itälänsisuuntaisen kuopan ala on noin 3,5 x 4 metriä ja syvyys 0,6 - 0,7 metriä. Kuopan reunassa oli havaittavissa heikko huuhtoutumiskerros. Kuoppa sijaitsee noin 20 metriä rajalinjasta pohjoiseen loivasti kumpuilevan maaston alanteessa. Toisen pohjoiseteläsuuntaisen kuopan ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Kuopan reunassa oli hvaiattavissa heikko huuhtoutumiskerros. Pyyntikuoppa sijaitsee uuden rajalinjan eteläpuolella.

Koulusharju kaakko (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkolta noin 49 kilometriä koilliseen ja Naruskajoesta puolisen kilometriä itään Naruskantien itäpuolisen Koulusharjun itäosassa. Kohteen koillispuolella avautuu laaja Rikkiaapa.
Pyyntikuopat ovat harjun reunaa kiertävän metsätien tuntumassa harjun niemimäisessä kaakkoiskärjessä. Maasto kohteen ympäristössä on kuivaa hiekkakangasta, joka ylempänä rinteessä muuttuu karkeammaksi. Alueella on ainakin 11 pyyntikuoppaa, joista osaan tehtiin huuhtoutumiskerroksen paljastanut koekuoppa. Pyyntikuoppien halkaisija vaihtelee 2,5 - 4 metriin ja syvyys 0,3 - 0,7 metriin. Vain yhdessä kuopista oli havaittavissa valli.
Alueelle pohjoisesta johtavalla metsätiellä havaittiin pari kvartsi-iskosta noin 10 metrin päässä toisistaan kohdassa, jossa tie on lähempänä jängän reunaa. Tien ja jängän puoliväliin tehtiin vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä koekuoppa, josta paljastui palaneiden kivien ja likamaan lisäksi kymmenkunta kvartsi-iskosta. Alueella ei ollut maanpinnalle havaittavia merkkejä esihistoriasta. Asuinpaikan laajuutta ei ollut mahdollista määrittää vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä.

Kuopsiharju kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkolta noin 48 kilometriä koilliseen ja Naruskajoesta noin 600 - 900 metriä länteen Kuopsiaapan pohjoispuolisella harjanteella moottorikelkkareitin ja UKK-reitin varrella. Kuopat sijaitsevat jokseenkin itä-lnsisuuntaisella moreeniharjanteella niin, että itäisimmät kuopat ovat harjanteen laella, keskimmäiset harjanteen länteen laskevalla rinteellä ja läntisemmät jo lähes tasaisella kankaalla. Alueella on ainakin yhdeksän pyyntikuoppaa.
Osaan kuopista tehtiin koepisto, joka paljasti selvän huuhtoutumiskerroksen. Kuopan 8 eteläosaan on pystytetty UKK-reitin opasviittaa kannattelevat kaksi pystypaalua. Muuten kuopat ovat hyvässä kunnossa.
Pyyntikuoppa-alueen äärikoordinaatit ovat:
itäpää p: 7459265, i: 3595620, z: 240 metriä merenpinnan yläpuolella
länsipää p: 7459280, i: 3595380, z: 235 metriä merenpinnan yläpuolella
keskiosa p: 7459280, i: 3595500, z: 235 metriä merenpinnan yläpuolella

Kursukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 25 kilometriä länsilounaaseen ja Kursun- eli Kotijärvestä noin kilometrin luoteeseen Käsmänjoen eteläpuolella. Pitkälti alavan jokirannan eteläpuolella on pitkä itä-länsisuuntainen kuiva ja havupuita kasvava hiekkaharjanne. Harjanteen selällä on ainakin viisi pyyntikuoppaa runsaan 200 metrin matkalla.
Kuoppien länsipuolella kankaalla oli pieniä hiekkakuoppia, mutta pyyntikuoppia ei täältä enää tavattu. Idässä kangas rajoittuu sahan läjitysalueeseen. Harjanteen joenpuoleisella reunalla kulkeva metsätie ja pari ojan-/pellonreunaa tarkastettiin mahdollisen asuinpaikan varalta. Ainoastaan paikalla olevan mökin tuntumasta tavattiin metsätieltä pari palanutta kiveä (p = 7410 703, i =3549 103 ). Havainnot olivat kuitenkin niin epämääräisiä, että niiden ei voi katsoa osoittavan asuinpaikkaa.

Maskaisenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkosta noin 24,5 kilometriä koilliseen Värriöjoen eteläpuolella. Itäpäästään jokeen yhtyvän Maskaisenjärven etelä- ja lounaispuolisella loivasti polveilevalla kankaalla on ainakin viisi pyyntikuoppaa. Kuopat ovat kolmessa ryhmässä noin 400 metrin matkalla. Itäisellä alueella on kaksi kuoppaa, keskimmäisellä yksi ja läntisellä kaksi.
Kuoppien ala on noin 1,5 x 3 - 4 metriä ja syvyys 0,7 - 1 metriä. Ainakin osaa kuopista reunustaa heikko valli. Kuoppien reunalla huuhtoutumiskerros oli ohuempi kuin viereisellä kankaalla, mutta kuitenkin selvästi havaittava.
Pyyntikuoppa-alueen koordinaatit:

Vuotson satama (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 78 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Vuotsosta noin 7 kilometriä kaakkoon Vuotson kanavan pohjoisrannalla. Heti Vuotson kanavan länsipuolella on aivan rantörmän lähellä yksittäinen matala maakuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 - 3 metriä ja syvyys 0,3 - 0,4 metriä. Kuoppaan tehty koepisto paljasti ohuen huuhtoutumiskerroksen.
Jokseenkin kuopan kohdalla rantatörmässä havaittiin tulisijan jäänteitä sekä pari kvartsi-iskosta, jotka jätettiin paikalleen.
Pyyntikuopasta noin 90 m lounaaseen, veden alla, sijaitsee liesilatomus.

Sarvikotamaa kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 78 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Vuotsosta noin 7 kilometriä kaakkoon. Vuotson kanavan pohjoisrannalla olevalle laavulle johtavan metsätien kääntöpaikan keskellä on maakuoppa.
Kuopan ala on 1,5 x 3 metriä ja syvyys 20 - 30 senttimetriä. Siihen tehdystä koekuopasta tavattiin likaantunutta maata ja hiiltä noin 15 - 20 senttimetrin syvyydessä. Tämän pohjois-eteläsuuntaisen kuopan kaakkoispuolella, siitä noin 3 metrin päässä, on pieni matala kuopanne, jonka halkaisija on noin 1,5 metriä ja syvyys 15 - 20 senttimetriä.

Valkama (1000011735) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 79 kilometriä pohjoiskoilliseen Vuotson kanavan koillisrannalla. Valkaman talon länsipuolisen kapean lahden suulla, sen länsirannalla niemen päässä on ainakin kolme kuoppaa.
Niemen kärjessä olevan kuopan (1) halkaisija on 2 - 2,5 metriä ja syvyys 40 - 50 senttimetriä. Kuoppa sijaitsee aivan törmän reunassa, valli on osin sortunut. Kuopan kohdalla rantatörmässä ja rantavedessä on asuinpaikan viitteenä kvartsia ja palanutta kiveä. Näistä noin 20 metriä pohjoiseen polun vieressä on kuoppa (2), jonka ala on 3,5 x 2,5 metriä ja syvyys noin 60 senttimetriä. Kuopan koordinaatit ovat P: 7552569, I: 507135. Kauempana luoteessa on vielä kolmas kuoppa (3), jonka halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 30 senttimetriä. Tämän kuopan koordinaatit ovat P: 7552595, I: 507138. Kuoppiin tehdyistä koepistoista tuli esiin selkeä huuhtoutumiskerros. Alueelle tehtiin myös pari löydötöntä koekuoppaa.
Kohteen läheisyydestä ilmoitettiin metallinpaljastin löydöstä. Rantaan johtavan polun länsipuolelta, aivan sen vierestä oli löydetty puukon terä (koordinaatit P: 7552566, I: 507122). Löytöpaikalle tehdyistä koekuopista löytyi vain puhdasta hiekkaa.

Pultsapua (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 84 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Vuotsosta noin 6 kilometriä luoteeseen. Tankajokeen pohjoisesta laskevasta Hopiaojan itäpuolisen Pultsapua -nimisen kankaan länsireunalla on ainakin neljä pyyntikuoppaa vajaan 100 metrin pituisessa, jokseenkin pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa. Kuoppien keskinäinen etäisyys on 10 - 20 metriä.
Pohjoisimman pyyntikuopan koordinaatit ovat p: 7562864, i: 3502554.

Kuru-Jussin Jäkälävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 72 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 13 kilometriä kaakkoon Lokan luoteispuolella. Laanitsvaaran länsilaidalta, Varraajoen lounaispuoliselta kaarrolta alkava kuoppaketju jatkuu länteen noin 700 metriä, jonka jälkeen se kääntyy etelään kohti suota. Ketjussa on kaikkiaan 24 pyyntikuoppaa, näistä 17 itä-länsisuunnassa ja 7 pohjois-eteläsuunnassa.
Pyyntikuoppaketjun koordinaatit:
Vuoden 2012 inventoinnissa alueelta löytyi yhteensä 26 pyyntikuoppaa, joista 19 on itä-länsisuunnassa ja 7 lounas-koillinen -suuntaisesti. Itä-länsi -suuntainen kuopparivistö on noin 700 metriä pitkä, jonka jälkeen se kääntyy lounaaseen kohti suota. Koko rivistön pituus on noin 1000 m. Kuoppien keskimääräinen halkaisija on noin 2,8 m ja syvyys 60 cm. Kuitenkin itäpään kuusi kuoppaa, jotka sijaitsevat kosteammassa maastossa ja lounaisin kuoppa ovat muita suurempia. Niinpä kuoppien 1 ja 21-26 halkaisija on keskimäärin 3,4 m ja syvyys 80 cm. Kuivalla kankaalla olevien kuoppien 2-20 halkaisija on keskimäärin 2,6 m ja syvyys 50 cm.

Näkkäläjoki Luusua länsi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 21 kilometriä pohjoiseen Näkkäläjärven eteläpuolella. Näkkäläjoen länsipuolisella melko tasaisella hiekkakankaalla on kaksi pyyntikuoppaa ja suorakaiteista liesilatomusta.

Pieni Iivanajärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarin kirkosta noin 52 kilometriä länteen ja Angelista 6 kilometriä pohjoiskoilliseen Pienen Iivanajärven itärannalla. Paikalla on vanha kenttä, jonka rakenteet ovat pääosin myöhemmän rakentamisen tuhoamia.
Vuoden 2005 tarkastuksen aikaan avoimella ja laajalla kentällä oli pari loivana kumpareena erottunutta, vanhaa, nurmettunutta rakennuksenpohjaa. Kenttä on nykyään mökkikäytössä. Pohjoisimman mökin pohjoispuolelta on löydetty lyijyblommi, joka on toimitettu Lapin maakuntamuseoon.

Kiviharju (1000011775) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Keminmaan kirkosta noin 4 kilometriä itään Kemijoen ja Akkunusjoen välissä. Pälhön koillispuolella olevalla kankaalla on yksi kivilatomus ja useita maakuoppia.

Laivakangas ampumarata (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tornion kirkosta noin 10 kilometriä itään Laivakankaan koilliskulmalla. Ampuradan länsipuolella hiekkakuopan etelälaidalla polun varrella on yksi pyyntikuoppa. Toinen epämääräisempi maakuoppa on hiekkakuopan koillispuolella.

Kotavaara 4 Jänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 39 kilometriä itään Rattosjärven itäpuolella. Kotavaaran kaakkoispuolella kahden jängän välisellä matalalla kannaksella on kolme pyyntikuoppaa noin 30 metrin matkalla. Kuoppien halkaisija on 2,5 - 3,5 metriä ja syvyys puolisen metriä.

Alapeura (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 38 kilometriä itään Rattosjärven länsirannan keskivaiheilla. Rattosjärven ylittävän sillan lounaispuolelta on Alapeuran rannasta tavattu viitteitä asuinpaikasta. Vuoden 1984 inventoinnissa löytyi vesirajasta vihreästä sädekiviliuskeesta valmistettu kiviesineen kärkikatkelma sekä kivilaji-iskos. Vanhan petäjän kohdalta vesirajasta kerrottiin löydetyn sittemmin hukkaantunut reiällinen kivikirves. Alue on loivasti rantaan laskevaa niittyä, jossa Alapeuran talon kohdalla on matala kangaskumpare. Kumpare nouseen. 2-3m järven pinnan tason yläpuolelle.
Ylempänä, Alapeuran talon itäpuolella, havaittiin vuoden 1984 inventoinnin yhteydessä maanpinnan hiekassa joitakin nokialueita.

Kotiranta (1000011792) (Maarakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 4 kilometriä pohjoiseen, jokirantaa kulkevan maantien ja sen itäpuolisen rautatien välissä. Pienen kostean alanteen pohjoispuolisella kankaalla on ainakin kolme painannetta. Varmoissa painanteissa (a - c) on vallit ja ne sijaitsivat toisistaan 8,5 - 21,5 metrin etäisyydellä. Painanteista pienin (b) on kooltaan 6 x 4,5 metriä, ja sen syvyys on 0,1 metriä.
Vuoden 2000 koekaivauksessa painanteeseen b kaivettiin koeoja. Pyyntikuopaksi tulkitun painanteen pohjaosasta löydettiin kvartsipitoista kivilajia oleva, terältään retusoitu kiviesine. Pyyntikuopan syvimmän kohdan alapuolelta hiiltynestä puusta otettu radiohiilinäyte tuotti kalibroituna tuloksen 100 jKr näytteen raja-arvojen ollessa 40 - 210 cal AD.
Painanteen b eteläpuolelle kaivettiin myös koekuoppia, joissa osassa esiintyneet anomaliat saattaisivat pikemminkin viitata painanteiden lähistöllä pidettyihin tuliin kuin luontaisiin metsäpaloihin.

Kaaraneksen masuuni (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kaaraneksen (tunnetaan myös nimillä Kaaraneskosken tai Kaaranneskosken) masuuni sijaitsee Pellon kirkosta noin 26 kilometriä kaakkoon Miekojärven itäpuolella, Miekojärven ja Vähä Vietojärven välisessä kanavassa, voimalasta noin 350 metriä itään. Masuuni (7,5 x 7,5 metriä)on muurattu laattakivistä ja noin 4 metriä.
Kaaraneksen masuuni rakennettiin Pajalan Köngäsen ruukin (1649–1879) tarpeisiin. Oikeudet masuunin rakentamiseen sai alun perin ruukinpatruuna Erik Christiernin, joka osti Kaaraneksen tilan 1795 ja myi sen 1803–1804 masuunin rakentaneelle Olof Ekströmille. Masuunia oli 1790-luvulla suunniteltu nykyisen voimalaitoksen kohdalle, mutta 1795 tulvan jälkeen sen paikka päätettiin siirtää. Lohilahdesta Miekojärveen suunniteltiin 1801 myös kanavaa, jonka varteen masuuni olisi rakennettu. Hanke ei kuitenkaan toteutunut, vaan masuuni rakennettiin 1804–1805 ylemmäksi koskikapeikkoon. Masuunin aika jäi lyhyeksi, sillä laattakivistä muurattu uuni hajosi 1806 ja toiminta jouduttiin lopettamaan taantuman ja sotien takia jo 1807. Toimintaa ei olisi voitu jatkaa enää 1809 jälkeen.
Kaaraneksen kankaalla on useita uunin aikaisia jäännöksiä, esimerkiksi rakennuksen pohjia ja hiilimiiluja. Masuunin aikaisena on pidetty esimerkiksi Kaaraneskosken eteläpuolisella kankaalla, masuunista noin 200 metriä etelälounaaseen ja Kallijärven talosta 15 m luoteeseen sijaitsevaa rakennuksenpohjaaja kellaria (Kaaranes 3, muinaisjäännöstunnus 854010026). Miiluissa on tuotettu raudanpelkistyksessä ja pajoissa tarvittavaa puuhiiltä. Monien miilujen tiedetään palaneen kokonaan tuhkaksi kesällä 1806, jolloin masuunikin hajosi.
Masuunin aikaiseen vaiheeseen kuuluvat olennaisena osana myös lähiseutujen malmin ottopaikat, prosessiin liittyvät hiilimiilut ja potaskanvalmistuspaikat. Kokonaisuuteen liittyy myös rautaharkkojen kuljetusreitti 1804–1805 Kaaraneksesta Turtolaan. Kirjallisuudessa ja paikallisessa perimätiedossa reitti tunnetaan nimellä Kalttitie tai Malmitie. Kalttitien ja Kaaraneksen masuunin varhaisvaiheita 2005–2008 kartoittaneen paikallishistoriallisen työryhmän selvityksen mukaan reitti on kulkenut Miekojärven Vaarasaaren kautta Pieskänjupukan pohjoispuolelta Yliselle Alposjärvelle ja siitä edelleen Paamajärven pohjoispuolelta Potkuvaaran kautta Turtolan Piippolaan, josta harkot on toimitettu edelleen Svansteinin ruukkiin. Rautaharkkoja kuljetettiin poroilla ja reitin varrelta tunnetaan useita levähdyspaikkoja.

Turtola Pahtasenvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 14,5 kilometriä etelälounaaseen Alisen Korpivaaran kaakkoisosassa Pahtasenvaaran lounaislaidalla. Kehämäisen kuoppien reunustaman hiilimiilun halkaisija on noin 14 metriä. Tämän vieressä on sammalen peittämä kiveys/kiuas, jonka halkaisija on vajaat 2 metriä ja korkeus noin 0,65 metriä. Kyseessä ilmeisesti potaskankeittokiveys.
Hiilen ohella myös potaskaa tarvittiin joen länsipuolelle 1754 perustetun Svansteinin ruukin tarpeisiin.

Rova (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 30,5 kilometriä etelään Ratasjärven itärannalla. Rovan tilalta on löydetty kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavien löytöjen lisäksi historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Haapaperi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 32 kilometriä etelälounaaseen Ratasvaaran lounaisrinteessä. Paikalla on potaskankeittokiveys sekä mahdollisia miiluhaudan kuoppia. Tämän yläpuolella rinteessä on "silmäkivikumpu", kiven ja maansekainen kumpare, jonka keskellä on puolittain upotettu kivi. Kumpu on kooltaan noin 2,5 x 1 metriä ja korkeutta sillä on noin 0,5 metriä.
2024: Tarkastuksessa paikannettiin hiilimiilu/potaskauuni. Kohde erottuu maastossa ympyrässä olevista ojamaisista kaivannoista. Niiden keskellä on matala kumpare. Hiilimiilun halkaisija on noin 5 metriä. Kasvillisuus on hieman tiheämpää tässä kuin ympäristössä. Hiilimiilusta lähtee noin 5 metriä pitkä ojamainen kaivanto kohti lounasta. Maansekaista kumparetta ei tarkastuksen yhteydessä löydetty.

Siika-Suivakkojärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaa-alueella, Siika-Suivakko ja Hauki-Suivakko-nimisen järvien välisellä kannaksella, Suivakkojärven autiokämpän lounais- ja kaakkoispuolella. Paikalla on todennäköisesti kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka, historiallisen ajan kodanpohja sekä ainakin 21 pyyntikuoppaa. Löytöinä on 1994 kämpän eteläpuolisesta rantatörmästä, alle 5 metrin etäisyydellä rannasta, otettu talteen kvartsi-iskos Km 36879:2. Toinen iskos on havaittu polulla kämpän kaakkoispuolella, noin 100 m edellisestä löytöpaikasta. Autiotuvasta runsaat 100 m kaakkoon, läheltä rantatörmää on todettu soikean, kodan jäännökset, jonka keskeltä on 1998 otettu talteen palaneen(?) piin kappale KM 36879:1. Vallillisen kodan keskustaa on ilmoittajan mukaan pengottu 1994-1998 poistamalla tulisijakiviä. Kodanpohjasta noin 20 m koilliseen alkaa kaareutuva 7 pyyntikuopan jono, joka jatkuu lähellä olevan kumpareen päälle. Lisäksi Autiotuvasta 200 m koilliseen järvien välisellä kannaksella olevan pikkulammen ja Hauki-Suivakon välisellä harjanteella on 13 pyyntikuopan jono ja yksi epämääräisempi painanne.

Akulahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaa-alueella, Hammasjärven Akulahden eteläpohjukassa. Rantahietikon, nykyisen nuotopaikan ja rannan välistä, 1-2 metrin etäisyydellä ja 20-40 cm:n korkeudella vesirajasta on 1994 havaittu useita kvartsi-iskoksia, joista osa otettu talteen. Hammasjärveä on säännöstelty 1963-1976 ja järven pinta on edelleen puolisen metriä luonnontilasta ylempänä. Säännöstelty pinta kuluttaa edelleen rantoja muinaisjäännöksiä paljastaen.
Vuoden 2010 inventoinnissa kohteesta löydettiin useita kvartsi-iskoksia noin 20 metrin mat­kalla rannan hietikolta ja matalasta rantavedestä. Paikalta havaittiin myos tulisijan jäännökset.

Akuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaa-alueella, Hammasjärven eteläosassa, pohjoiseen pistävän Akuniemen pohjoiskärjessä. Paikalta on otettu kahdesta kohdasta, noin 120 metrin etäisyydellä toisistaan, talteen kvartsiesineitä ja -iskoksia säännöstelyn kuluttamasta rantakivikosta. Löytöjen ja maaston perusteella kyseessä on kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Hammasjärveä on säännöstelty 1963-1976 ja järven pinta on edelleen puolisen metriä luonnontilasta ylempänä. Säännöstelty pinta kuluttaa edelleen rantoja muinaisjäännöksiä paljastaen.

Appisjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaassa Appisjärven eteläpuolisella ja Appisjoen luusuan lounaispuoleisella pienellä kohoumalla. Maasto kohteen ympäristössä on sekametsää sekä osin aukeaa entistä paloaluetta.
Pyyntikuopat sijaitsevat Appisjoen länsipuolella , Appisjärven ja Ylimmäisen Appislompolon välillä ole­villa hiekkapohjaisilla harjanteilla ja Appisjokea kohti laskevan rinteen partaalla. . Kuopat ovat muodoltaan suppilomaisia, loivan vallin ympäröimiä, useimmat säännöllisen pyöreitä, osa lievästi soikeahkoja. Muutamien kuoppien pohjil­le lapiolla tehdyistä koepistoista tavattiin ohuehko huuhtoutumiskerros.

Ainikkalammet (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 53 kilometriä Inarin kirkosta etelälounaaseen, Sotajoen länsipuolella sijaitsevalla Ainikkaharjulla. Ainikkalampien välisellä kannaksella, harjun päällä, on kaksi pyyntikuoppaa.

Ylempi Karppiskantamajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Inarin kirkosta noin 23 kilometriä etelälounaaseen ja Karppiskantamajärvestä noin 500 metriä pohjoiskoilliseen olevan järven rannalla. Järven lounaisrannalta on todettu kolme kuoppaa.

Aittajärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarin kirkosta noin 32 kilometriä etelään, Hammasjärven eteläpuolella, pienen Aittajärven länsirannalla. Kulpakkojoen suun pohjoispuolella olevan, melkein umpeenkasvaneen lammen ja Aittajärven välisellä tasaisella mäntykankaalla on 11 pyyntikuoppaa.

Petäjämaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 11,5 kilometriä pohjoisluoteeseen Sihtuunan itäpuolella. Petäjämaan eteläosassa on maa-aineksen oton rikkomalla kankaalla pyyntikuoppia kahdella alueella. Pohjoisemman pyyntikuoppa-alueen itäosassa on selvästi nuorehkoja kuoppia, ja pyyntikuoppien itäpuolella myös historiallisen ajan tupasija.
Tupasija sijaitsee noin 30 metriä etelään sorakuopasta eteläreunasta. Tupasija on täysin humuksen ja nuoren männikön peittämä. Muodoltaan rakennuksenpohja on neliskulmainen, ja sen mitat ovat noin 3,4 x 3,4 metriä. Rakenteen keskellä on metrin syvyinen kellarikuoppa. Laakakivistä tehtyä liesikiveystä on jäljellä rakenteen luoteisnurkassa vain vähän, sillä kiviä on nosteltu länsisivulla olevan oviaukon kohdalle.

Hilpus 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoesta noin 6 kilometriä pohjoiseen, Louepalon metsäalueen luoteisosassa, luoteeseen kohti Yrttimaata jatkuvan kangaskannaksen etelälaidalla on metsäkämpälle johtavan tien varressa kaksi kivikautisten löytöjen aluetta. Yksi (a) on tien kohdalla rinteessä ja toinen (b) 1980-luvulla auratulla ja hakatulla alalla tien pohjoispuolella (sijaintikoordinaatit saattavat olla hieman epätarkat). Löytökohtien eteläpuolella on suopoukama.
Tien alavalla osalla olevasta kohdasta löytyi sinertävä piipala, ainoa piipala Louepalosta, kuuluen paikan korkeussuhteiden nojalla tyypillisen kampakeramiikan aikaan (löytökohta 62.63 m mpy.). Löytökohdassa oli myös kvartsia ja paljon luonnostaan paikalla olevaa, rapautuvaa liusketta. Noin 50 m ylärinteen suuntaan näkyi myös palaneita kiviä tien reunassa.
Arviolta 100 m länteen olevasta löytöpaikasta (b) löytyi kvartsia jo runsaammin, liuskeiskoksia ja retusoitu liuskekappale (teelmä), samoin palaneita kiviä tulenpidon
merkkinä. Lähellä on lisäksi yksi asumuspainanteeksi luokiteltava painauma (n. 6,4 x 3,8 x 0,4 m), jonka pohjan korkeus on tasolla noin 61,0 m mpy. Sen vieressä, tien pohjoisreunassa, on mahdollisesti ainakin yksi alava painauma (n. 4,0 x 3 1 8 x 0,2 m),
jonka luonne on epäselvä.

Hilpus 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kemijoesta noin 5,5 kilometriä pohjoiseen on Louepalon länsireunassa olevan metsätien tuntumassa 1980-luvulla aurattu metsärinne, jonka etelätörmällä on kolme asumuspainanteeksi määriteltävää painannetta. Inventoinnissa 1992 todettiin aurausojissa hieman kvartsia ja liusketta sekä vähän palaneita kiviä rikkoutuneiden liesien muistona. Sen sijaan likamaata tai palanutta hiekkaa ei todetta. Suon reuna on tasolla n. 59,5 m mpy. ja nousee varsin jyrkästi noin 3 m 30 m:n matkalla asuinpaikalle. Löydökset kuuluvat epäilemättä tyypillisen kampakeramiikan aikaan, vaikka keramiikkaa ei ojanteissa havaittu.
Rajalinjalle on nostettu viisi kiveä riviin. Kiintopiste on siirretty toiseen kiveen pohjoisesta lukien (62,72 m mpy.). Itäpuolen metsäkaistoilla on vanha sorakuoppa, jonka eteläpäähän oli syksyllä 1995 myönnetty maa-aineksen ottolupa, joka kuitenkin peruutettiin ja siirrettiin muinaisjäännösten tuntumasta noin 600 m pohjoisluoteeseen. Samassa yhteydessä oli luvattu jättää tekemättä (parantamatta?) tiepohja päätieltä (kaakosta) kohti muinaisjäännösaluetta.
Hilpus 2 kohteessa on asumuspainanteiksi luettavien painanteiden koot: 1) -, 2) n. 7, 0 x
5,2 x 0,3 m 3) n. 7,5 x 5,7 x 0,3 m (aurausalalla). Myös noin 25m painanteista itään olevalla kohdalla metsätietä oli pari kvartsia ja palanutta kiveä asuinpaikan kohdalla.

Hilpus 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 14 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Kemijoesta noin 5 kilometriä pohjoiseen. Louepalon metsäalueen länsilaidalla, suon reunassa olevalla asuinpaikalla on ainakin kuusi tai seitsemän asuinpainannetta noin 100 metrin matkalla.
Näistä neljä peräkkäistä ja selkeästi erottuvaa painanetta on alemmalla tasanteella, noin 25-30 m tieurien risteyksen ala- ja eteläpuolella. Läntisimpien pohjoispuolella on pienempi mahdollinen pyynti- ym. kuoppa. Ylemmällä tasolla, alemmista 50-70 m pohjoiseen on yksi selvempi ja kaksi mahdollista asumuspainannetta tieuran itäpuolella ja osin uralla.
Alemmista painanteista runsas 30 m lounaaseen on asuinpaikan eteläreunasta tuulenkaadosta löydetty kauttaaltaan hiottu liuskekeihäänkärki. Tässä oli myös lieteen viittaavia palaneita kiviä ja aluetta vuonna 1992 tarkastettaessa löydettiin myös kvartsikaapimia ja -iskos.
Alue ennallaan 2016 tarkastuksessa ja aluerajausta muokattu hieman.

Mäki-Kössö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 18 kilometriä itäkoilliseen Kemijoen Ossauskosken itärannalla. Patovallin eteläsivulta alavalta hienohiekkaiselta peltoaukealta Mäki-Kössön tilan länsi- ja luoteispuolelta on löydetty kvartsi-iskoksia, liuske-esineen katkelma, tuura sekä palaneita kiviä.

Illinkangas etelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoen Itäpuolella. Vähäjoen suusta noin 1 kilometriä itään sijaitsevan Illinkankaan eteläkärjestä on asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartseja ja kvartsiittia. Asuinpaikasta noin 100 metriä pohjoiseen on yksittäinen pyyntikuoppa. Toinen pyyntikuoppa sijaitsee näistä noin 400 metriä luoteeseen.

Piilolampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 51,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä. Konttijärven luoteispuolisen Piilolammen rannasta noin 120 metriä pohjoisluoteeseen on yksi pyyntikuoppa. Tästä noin 65 metriä pohjoiseen ja 65 metriä koilliseen on pari epämääräistä kuoppaa. Näistä ensimmäinen voi osoittaa sittemmin paikannettua kohdetta Piilolampi 3.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Kohteessa on halkaisijaltaan 2,5 metriä oleva, 0.3 metriä syvä kuopanne. Kuopan pohjoispuolella noin 60 metrin päässä on toinen, matalampi ja laakeampi painanne, joka on halkaisijaltaan noin 4 metriä ja syvyydeltään 0.5 metriä.

Lammasniemi (1000011851) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 51,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä. Konttijärven länsiosassa etelään pistävän Lammasniemen keskivaiheilla on yksittäinen pyyntikuoppa niemen länsireunalla.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohteen sijaintia tarkastettu. Muinaisjäännös on lähellä länsirantaa, mitattuna noin 12 m rannasta. Sijainti korjattu rekisteriin.

Konttijärvi Vanhantalonlahti pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 51,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä. Konttijärven länsiosassa olevan Vanhantalonlahden pohjoisrannalla on historiallisen ajan kiukaallinen tupasija, jonka ala on noin 3 x 3 metriä. Tuvan lounaiskulmassa olevan rauenneen kiukaan ala on noin 2 x 2 metriä ja korkeus noin 0,3 metriä.

Mikonaho 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 14,5 kilometriä itään Rakkaviidan länsipuolella, Mikonahon pohjoisosan länsireunassa. Mikonahon talosta noin 700 metriä lounaaseen on kivikautinen asuinpaikka, jolla on 1980- ja 90-luvulla paikannettu 19 asumuspainannetta, pari pienempää kuoppajäännöstä, painanteiden keskellä palaneita liesikiviä ja myös ilmeisen luontaisia suppia.
Vuoden 2016 tarkastuksessa alueen rajaamiseksi havaittiin 23 asumuspainannetta, mahdollinen asumuspainanne ja epävarma asumusrivi ja 10 pienempää kuopparakennetta. Mikonaho 3 alue ulottuu pohjoisessa vain 30 m päähän kohteen Mikonaho 1 rajauksesta; tosin kolme pohjoisinta rakennetta noin 90 m matkalla ovat kuoppajäännöksiä.
Painanteet ovat pääosin korkeuskäyrien suunnassa, mutta ainakin kolme niistä on rinteeseen nähden poikittaisia. Yksi pohjoisosan painanteista on eteisellinen. Kaikkineen rakenteet sijoittuvat etelästä pohjoiseen 510 m pitkälle alueelle, joka pääosin on noin 50-60 m leveä. Eteläisimmät kaksi painannetta ja yksi kuoppajäännös ovat kuitenkin noin 75-105 m muista erillään metsäautoteiden risteyksen länsipuolella.
Asumuspainanteiden lukumäärä on ainakin 27. Lidar-kartalla erottuvat anomaliat rajausalueen kaakkoisosassa ylempänä rinteessä lienevät vuoden 1992 kartoituksessa todetut neljä asumuspainannetta (painanteet 10-13), mutta jotka jäivät vuonna 2016 tarkastamatta. Joitakin mahdollisia lidar-anomalioissa näkyviä muinaisjäännösrakenteita voi olla myös rajauksen etelä- ja lounaispuolella.

Kurvilan ampumarata (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 7 kilometriä koilliseen Kemijoen pohjoispuolisen Varevaaran eteläreunassa. Asuinpaikkahavaintoja on lähes 200 metrin matkalla kankaan reunassa.
Kurvilan ampumaradan kaakkoispuolella olevan Louen erämiesten tukikohdan alueella on ainakin neljä asuinpainannetta. Painanteista kahden keskellä on humuksen alla palaneita kiviä. Yhden painauman yli kulkee tie, ja kahta painanteista on turmeltu muutoin. Tasaisella kankaalla on myös muutamia palaneiden kivien keskittymiä, joita voi epäillä liedenpohjiksi. Löytöjä alueelta on kuitenkin tuskin lainkaan.
Niemekkeen itäreunassa on muutamia painaumia, jotka saattavat olla maatuneita pyyntikuoppia tai kuoppaliesiä. Painaumat ovat 1,5 - 1,8 metriä laajoja ja 0,3 metriä syviä. Alueen itäpäässä on pururadan ja ajotien yhtymäkodassa maaleikkaus, jossa erottui runsaasti hiiltä ja suuria palaneita kivilohkoja humuksen alla.
Muinaisjäännösalueen lounaispään koordinaatit 2004 tarkastuksen mukaan ovat p: 7339664, i: 3405865, ja koillispään p: 7339791, i: 3405942.
V. 2011 paikan tarkastuksessa havaittiin kvartsi-iskoksia aiempia havaintoja ylempää ja enemmän koillisessa.

Pirttiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 7,5 kilometriä länsiluoteeseen Törmävaaran länsipuolella. Pirttiahon luoteisosan pohjoisaidalla on asuinpaikkahavaintoja pohjoisesta tulevan metsätien molemmin puolin tien päässä olevan kääntöpaikan ja kankaanreunan puolimaissa noin 70 metrin matkalla.
Löydöt paikalta käsittävät kaksi tuuraa, hioimien kappaleita, liusketta ja kvartsia. Löytöalueella on myös havaittavissa palaneita kiviä.

Yli-Harjunselkä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yli-Harjuselän länsisivulla on metsälinjan kohdalla olevassa notkelmassa keskimääräistä
hienohiekkaisempaa moreenimaata, jossa erottuu heikosti rivi painanteita ( 4-6 kpl).
Pidän ilmeisenä, että kysymyksessä on aikaisintaan kivikauden loppuvaiheen
asumuspainanteista. Yksi on selvästi muita pitempi (n. 15-18 x 5 m, syv. 0,4 m) Sen
toisessa päässä näytti olevan humuksen alla palaneita kiviä. Myös toisen pienen
painanteen pohjassa oli selvästi palaneita kiviä. Maapohja on kauttaaltaan
humuspeitteistä, joten mahdollisia löydöksiä ei voinut erottaa. Nähtävästi paikalla on
ollut luontainen rantapenger pienessä poukamassa, jota kivikauden tai
varhaismetallikauden alun pyytäjät ovat hyödyntäneet.
Alue lienee äestetty tarkastuksen (2004) jälkeen 2000-luvun 1. vuosikymmenen lopulla. TARKASTUSTARVE.
2022: Asumuspainanteiden sijainti rinteellä on varsinkin korkeussuunnassa (ja itä-länsi-suunnassa) aiempien inventointitietojen perusteelle melko epäselvä. Koko alue rinteellä, jolla asuinpaikkajäännösten on pakko sijaita, on raskaasti muokattua entistä hakkuualuetta, jolla nyt kasvaa, on raskaasti muokattua entistä hakkuualuetta, jolla nyt kasvaa melko tiheää taimikkoa. Maan pinta on lähes kokonaan sammalen, turpeen tai muun kasvillisuuden peitossa. Mitään asuinpaikkaan viittavia löytöjä paljailla alueilla ei havaittu. Vuoden 2004 karttaluonnokseen piirrettyjä asumuspainanteita ei voinut maastossa sen nykykunnossa tunnistaa. Rinteellä havaittiin joitakin matalia painanteita, joiden mittoja ja luonnetta ei kuitenkaan maanmuokkauksen jälkien vuoksi voi määrittää.

Tausmaa (1000011861) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 9 kilometriä eteläkaakkoon Kauvonkankaan eteläpuolella. Soiden ympäröimän Tausmaan lakikivikossa, laen ja sen koillispuolisen metsäautotien välissä on neljä vallin reunustamaa kookasta rakkakuoppaa (suurin kooltaan noin 3 x 4 metriä) ja puolenkymmentä pienempää kuoppaa runsaan sadan metrin matkalla.

Rakka-aho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 10 kilometriä kaakkoon ja Lehmikummusta noin 2,5 kilometriä länsilounaaseen. Soiden ympäröimän kangassaarekkeen lakiharjanteen kaakkoispäässä on sähkölinjan alla, tolpan eteläpuolella kolme kivikkokuoppaa. Näistä kahta ympäröi valli niin, että ne muistuttavat kehäröykkiöitä.

Näljynmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 8,5 kilometriä kaakkoon Suuripään luoteis- ja Kauvonkankaan kaakkoispuolella. Soiden ympäröimän kankaan lakikivikossa on ainakin 15 rakkakuoppaa, joiden halkaisija 1,5 - 8 metriä. Lakikivikon lounaissivulla on myös kolme pystyyn tuettua kivilaakaa.
Vuoden 2012 inventoinnissa rakkakuoppia havaittiin 12 sekä yksi mahdollinen rajamerkki.

Karsikkokumpu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 10,5 kilometriä kaakkoon ja Lehmikummusta noin 3,5 kilometriä lounaaseen. Rätinaavan länsipuolisen Karsikkokummun itäisen lakiharjanteen kaakkoispäässä on yksittäinen kivikkoon tehty vahvan aluskasvillisuuden peittämä kuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 4 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Muotonsa ja sijaintinsa puolesta kuoppa voitaisi tulkita myös pyyntikuopaksi.

Tuohimaa (1000011866) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 9,5 kilometriä kaakkoon Suuripään luoteispuolella. Soiden ympäröimän kankaan lakikivikossa on ainakin kymmenen rakkakuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 - 4 metriä. Kuoppia on noin 140 metrin matkalla.
Vuonna 2012 tehdyssä inventoinnissa Tuohimaalta paikallistettiin viisi rakkakuoppaa ja yksi röyk­kiö. Paikallistetut ra­kenteet sijaitsevat Tuohimaan korkeimmalla kohdalta kahdessa toisistaan vajaan kahdensa­dan metrin päässä olevassa keskittymässä. Pohjoisessa keskittymässä oli kolme rakkakuop­paa ja röykkiö, eteläisessä kaksi rakkakuoppaa.

Piirtomaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 9,5 kilometriä eteläkaakkoon Suuripään luoteispuolella. Soiden ympäröimän kankaan lakikivikossa on ainakin kuusi kivikkokuoppaa runsaan sadan metrin matkalla. Osa kuopista on vallin reunustama.

Metsä-Kyrönaho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 11 kilometriä eteläkaakkoon Suuripään länsipuolella. Soiden ympäröimän kankaan laella on luontainen vallimainen rakkakivikko, jossa on kaksi kivikkokuoppaa noin 40 metrin päässä toisistaan. Kaakkoisemman koko on noin 3,5 x 4 metriä ja syvyys noin 0,7 metriä. Toinen kuoppa sijaitsee vallirinteessä. Sen halkaisja on 1,5 metriä ja syvyys 0,4 metriä.

Alempi Kiertämäjärvi itäranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alemman Kiertämäjärven itärannalla olevan laavun ympäristössä. Paikalla on noin kaksi metriä järven pintaa ylemmäs nouseva, maaperältään hienohiekkainen, männikköä kasvava, melko tasainen rantaterassi.
Asuinpaikka on melko luotettavasti rajattavissa maastonmuotojen perusteella. Pohjoisessa kohteen rajana on järveen laskevan puron eteläranta ja idässä asuinpaikka-alue yltää rantaterassin itälaidalta itään päin nousevan rinteen juurelle, enintään noin kahdenkymmenen metrin etäisyydelle järven rannasta. Etelän suunnalle asuinpaikaksi sovelias rantaterassi jatkuu hiljalleen kaventuen muutamia kymmeniä metrejä, mutta todennäköisesti kivikautinen toiminta on keskittynyt rantaterassin pohjoispäähän, alueelle, joka yltää noin kolmenkymmenen metrin päähän kohteen pohjoisreunalla virtaavasta purosta. Asuinpaikan keskeisin löytöalue vaikuttaa sijaitsevan muutamien metrien levyisenä vyöhykkeenä aivan järven rantatörmän partaalla.
Kohteelta on ennen vuoden 2013 inventointia löydetty muun muassa SÄR1-keramiikkaa. Vuoden 2013 inventoinnissa kohteelta löydettiin kvartsi-iskoksia, palanutta luuta, kivilaji-iskos sekä sertti-iskos, joista kivilaji- ja sertti-iskokset sekä palanutta luuta otettiin Kansallismuseon kokoelmiin.

Taimenpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 116 kilometriä pohjoiskoilliseen Suomujoen luoteispuolella, Porttikoskesta noin 1 kilometrin ylävirtaan olevasta Suomujoen laajentumasta noin 1 kilometrin länsilounaaseen. Jokeen laskevan Taimenpuron pohjoispuolella on kaksi pyyntikuoppaa noin 300 metriä puron suusta luoteeseen.
Kohde on läntisempi osa kohdetta Suomujoki/Taimenpuro mj-tunnus 1000000524.
2013 inventoinnissa paikalta ei löydetty. Paikka, jolla Taimenpuron kuoppien on ilmoitettu sijaitsevan, on kivikkoisen moreeniharjanteen rinnettä. Ilmoitetun koordinaattipisteen ympäristöä havainnoitiin tarkasti noin 150 metrin säteellä, mutta mitään pyyntikuopiksi tulkittavissa olevia kuopanteita ei havaittu.

Riestojokisuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 81 kilometriä pohjoiskoilliseen, miltei Vuotson keskustassa, Riestojoen ja Vuotson kanavan yhtymäkohdan länsipuolella. Sarvikotamaan tien koillispuolella on ainakin kaksi pyyntikuoppaa. Ne sijaitsevat jokisuussa olevasta talosta noin 50 metriä kaakkoon ja tiestä noin 12 - 15 metriä koilliseen.

Mukkamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 80 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Vuotson keskustasta noin 1,5 kilometriä kaakkoon Vuotson kanavan pohjoispuolella. Kanavan ja Sarvikankaan tien välissä on soistuneen lahdelman länsipuolisella mäntykankaalla kaksi kuoppaa. Toinen sijaitsee kankaan kaakkoiskärjessä noin 8 metriä rantatörmästä ja toinen tästä noin 250 metriä luoteeseen kankaan koillisreunan tuntumassa. Kuoppien halkaisija on 1,5 - 2 metriä ja syvyys vajaat 0,5 metriä.

Painokumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 79 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 15 kilometriä kaakkoon. Asuinpaikka on entisen Mutenianjoen varrella sijaitsevalla kumpareella noin 3 kilometriä Muteniasta pohjoiseen. Veden nosto on eristänyt kummun saareksi, jolta on tavattu asuinpaikasta kertovia löytöjä. Kummun lakikohdalla on pyyntikuoppia.

Keinovosa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 77 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 9 kilometriä kaakkoon Lokan tekojärven luoteisosassa. Vuotsoa kohti pistävän kapean vuonomaisen lahden pohjoisrannalta, Vuotson satamasta noin 2,5 kilometriä itäkaakkoon, on tavattu merkkejä huuhtoutuneesta asuinpaikasta.

Yliapajanmaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 76,5 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 11,5 kilometriä kaakkoon Lokan tekojärven luoteisosassa. Vuotsoa kohti pistävän lahden suussa, sen länsirannalta, on tavattu merkkejä huuhtoutuneesta asuinpaikasta sekä yksittäinen pyyntikuoppa.

Tervamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 76,5 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 12 kilometriä kaakkoon Lokan tekojärven luoteisosassa. Vuotsoa kohti pistävän lahden suussa olevan, vedennoston saareksi muuttaman kankaan länsirannalta on tavattu merkkejä huuhtoutuneesta asuinpaikasta.

Kivesmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 77,5 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 14 kilometriä kaakkoon Lokan tekojärven luoteisosassa. Mutenian kohdalla altaan vastarannalla Kivesmaan itäkärjessä on osittain veden huuhtoma asuinpaikka.

Mutenia (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 76 kilometriä koilliseen Lokan altaan luoteisosassa. Entisen Muteniajoen itärannalla sijaitsevan Muteniankummun länsirannalla on useissa kohdin merkkejä huuhtoutuneesta kivikautisesta asuinpaikasta. Kylän pohjoisnurkassa entisen Tapion talon länsi- ja luoteispuolella on asuinkenttä useine jäännöksineen.
Muinaisjäännösalueen pohjoispään koordinaatit ovat p: 7549560, i: 3517430.

Multaharju itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 74 kilometriä koilliseen ja Vuotsosta noin 14 kilometriä kaakkoon Lokan tekojärven luoteisosassa. Luoteeseen pistävän lahden länsirannalla, Varraajoen suusta noin kilometrin pohjoiseen, on tavattu merkkejä huuhtoutuneesta asuinpaikasta.

Iso Hanhilehto pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 35 kilometriä koilliseen ja Vajukosken voimalaitoksesta vajaat 5 kilometriä itään. Tien länsipuolella metsätyötukikohdan alueella pienen harjanteen pohjoisosassa sijaitsee yksittäinen maatunut pyyntikuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 4 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Kuoppa sijaitsee noin 50 metriä Kevitsansarveen johtavasta tiestä länteen ja 15 metriä tukikohdan kellarista pohjoiseen.

Petkula Antinkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 31 kilometriä pohjoiskoilliseen Kitisen itärannalla. Kersilön voimalasta noin 1,1 kilometriä etelään on jokirantaa kulkevan metsätien varrella vanha talonpaikka, talonpoikaistalon ja ulkorakennusten jäänteet peltoineen. Perimätieto kertoo kyseessä olevan alueen vanhimman talonpaikan.
Rakennuksen sisälle tehdystä koeruudusta paljastui likainen nokikerros. Koeruutu oli löydötön. Se, ettei alueelta löytynyt vanhaa lasia tai tiiltä, viittaa yhdessä jäänteiden maatumisasteen kanssa siihen, että rakennus saattaa edustaa aluetta ajatellen hyvinkin varhaista talonpoikaista vaihetta.
Kohteen rakenteet ovat:
1. Päärakennuksen pohja, jonka mitat ovat 5 - 6 x 4 - 5 metriä. Rakennetta on osin kaivettu, ja sen laidat ovat epäselvät. Rakenteen lounaiskulmassa on jäänteitä kiukaasta, ja pohjoislaidalla kuopanne, josta turpeen alta paljastui palanutta kiveä ja leikattua aterialuuta.
2. Kiviraunio, jossa on palanutta kiuaskiveä. Rakenteen laidat ovat epämääräiset, ja mitat noin 5 x 5 metriä.
3. Rakennuksenpohja, jonka mitat ovat noin 5 - 6 x 5 - 6 metriä.
4. Rakennuksenpohja, jonka mitat ovat 3 x 3 metriä. Rakenteesta on jäljellä ainoastaan turpeen alaiset peruskivet.
5. Kuopanne, jossa on vallit. Valleineen rakenteen läpimitta on noin 4,5 metriä, josta kuoppa on 2 metriä leveä. Syvyyttä kuopalla on noin 0,8 - 1,0 metriä. Rakenteen itäreuna on osin tien tuhoama.
6. Painauma, jonka halkaisija on noin 3 metriä, ja syvyys 0,6 - 0,7 metriä.
7. Pieni, epämääräinen painauma.
8. Pelto, joka nykytilassaan kasvaa heinää.
Vuoden 2016 inventoinnissa todettiin, että Sarkkisen havainnot ja kartta pitävät hyvin paikkansa, rakenteet 5-7 eivät hahmottuneet selkeästi maastossa toisiinsa nähden.

Mäkikyrö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mäkikyrön tontti on Ison kylän alueella, sitä ei kuitenkaan näy nimettynä vielä Outhierin kartassa, rakennuksia mahdollisesti samalla paikalla näkyy – Outhierin kartassa Kyröt ovat merkitty lähemmäs Jolmankärkeä kuin myöhemmässä Hackzellin kartoissa. Alue on pienen mäen päällä, jossa nykyään sekä uudempaa, että vanhempaa rakennuskantaa. Teiden nimet viittaavat Kyröön (Kyröntie ja Kyrönpolku), joka asemoidun Hackzellin kartan mukaan nykyään huoltoaseman kohdalla.

Välimaa (1000011908) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Välimaan tontti on Ison kylän alueella ja se näkyy jo Outhierin kartassa nimellä Walimaa. Alue on Jolmanputaan varressa, jossa nykyään sekä vanhempaa että uudempaa rakennuskantaa. Alue on todennäköisesti useamman nykyisen pienen pihapiirin kohdalla. Välimaa on jaettu 1700-luvun alussa Antista (t. Pellosta).

Rantatuomas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rantatuomaan tontti on Ison kylän alueella ja se näkyy jo Outhierin kartassa nimellä Thuomas – tässä kartassa on saman nimen alle piirretty rantaviivan mukaisesti kaksi kylätonttia (1770-luvulla on Rantatuomaasta erottunut Mäkituomas). Alue on Jolmanputaan varressa, jossa nykyään uudempaa rakennuskantaa, alueelta löytyi myös rakenteen kivijalkaa, joka lienee tuhoutunut Lapin sodassa tai sen jälkeen. Thomas mainitaan 1600-luvun lopun maakirjoissa ja Anttila mainitsee sen kuuluvun 1600-luvun alun kyliin.
Rantatuomaan maalta tunnetaan myös kivikautinen löytö, tuuran kantakatkelma (KM 9033), jonka alkuperäinen löytöpaikka on kuitenkin epäselvä. Sijaintitietojen mukaan se olisi 200 m jokirannasta ja noin 15 cm syvyydestä savimultamaasta, 1868 hävitetyn asuinrakennuksen perustaa, jonne se on voinut kulkeutua lähipelloilta.

Kylmävaara länsi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Valajaskosken voimalan eteläpuolella. Kylmävaaran laen luoteispuoliselta terassilta on asuinpaikkaan tai louhintaan viittaavia kvartsihavaintoja.

Kylmävaara länsi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Valajaskosken voimalan eteläpuolella, Kylmäojan itärannalla. Paikalla on 1996 tarkastuksen mukaan pyyntikuoppia. Vuonna 2016 alue tarkastettiin uudelleen kohteen pistekoordinaatista noin 400 m etelään suunnitellun louhosalueen suunnitelmien takia. Kolme aiemmin havaittua kuoppaa toisistaan noin 25 m etäisyydellä pohjoisella alueella todettiin säilyneen ennallaan. Näistä noin 200 m (noin260 m?) etelään sijaitsee neljäs mahdollinen pyyntikuoppa. Alueet rajattu kertomuksen, sen karttaluonnoksen sekä Lidarin perusteella.

Kuikka Kuikankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sekä kolme pyyntikuoppaa Posion luoteisosassa Kuikka -järven sekä Timisjärven välisen Kuikankosken vaiheilla etelä- sekä pohjoisrannalla. Kosken yläpuolisen Kuikan pohjoisrannan koillispäässä on mäennyppylän laella yksi pyyntikuoppa (kohde a) noin 60 m järvenrannasta. Se on kooltaan noin 3 x 3 x 0,4 m ja vallillinen. Kosken eteläpuolella on kaksi pyyntikuoppaa noin 50 ja 100 m Kuikan rannasta itäkaakkoon korkeammassa maastokohdassa. Ne ovat kooltaan 3,2 x 2 x 0,5 m sekä 3 x 2 x 0,7 m ja vallillisia. Toinen on osin täytetty. Asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, kvartseja sekä liusketta, palanutta hiekkaa sekä palaneita kiviä, havaittiin näistä länteen kahdella tasanteella Kuikan rannan läheisyydessä. Löytöaluetta on havaittu noin 40 m matkalla. Kohteet ovat varsin hyvin säilyneet, mutta sijaitsevat tulistelu- ja leiriytymispaikoilla.

Alakangas (1000011960) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Suvannon kylän ent. Mukkakosken alapuolella Kitisen länsirannalla. Asuinpaikalla tehdyssä koekaivauksessa (1987) todettiin löytöjä vain paikoittain. Löydöt koostuivat kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksista sekä palaneesta luusta. Paikka on varsin tasaisella joen rantakankaalla, muutama metri joenpintaa ylempänä. Palaneet luut keskittyivät laajennetulle kaivausalueelle ja ulottuivat palomaassa muuta löytöaineistoa syvemmälle. Keskittymästä on mesoliittiseksi ajoitettu hiilinäyte (ks. tutkimukset). Alueen neljästä havaitusta kuopanteesta kaivettiin puolittain yksi, jossa ainoana oli todettu kiveystä. Tässä ns. keittokuopssa oli pohjalla tiivis palanut kiveys sekä hiiltyneitä puunjäänteitä. Kuoppa oli reunoilta mitaten noin 3-3,5 x 2-2,5 m ja noin 60-70 cm syvä. Kuopasta on 2 rautakautisiksi ajoittuvaa hiilinäytettä. Vuonna 2008 ja 2009 alueella on tehty tarkastukset paikan säilyvyyden arvioimiseksi ja havaituista rakenteista (kuopista) on otettu gps-koordinaatit. Itäisellä ranta-alueella on havaittu kaikkiaan 3 pyyntikuoppaa, joista yksi rantatörmän reunalla, muut pienillä ympäristöstä hieman kohoavilla harjanteilla enemmän sisämaassa (kuopat 2-3). Ainakin osa alueesta on tuhoutunut Kokkosnivan altaan vedennostossa, osa ehkä jo muinoin joenuoman siirtyessä Mukkakosken kohdalla. Edellisistä noin 150-300 m länsilounaaseen, muinaisuoman ja nykyisen altaan vesirajan ääressä, on lisäksi 2 kuoppaa erillisillä pienillä harjanteilla. Näistä itäisempi on asumuspainannetta muistuttava, kooltaan noin 6 x 5 m ja noin 30-40 cm syvä. Läntisempi on ilmeinen pyyntikuoppa. (ks. erilliskohteet).

Kangasharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 28 kilometriä koilliseen, Vikajärven itärannalla. Asuinpaikkaviitteet on tavattu Kypäräjängän eteläpuolisen lahdelman pohjukasta.

Venejärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 43 kilometriä itäkoilliseen Venejärven koillisrannalla. Kielijärvestä laskevan uoman suusta noin 400 metriä itäkaakkoon on ampumaradan eteläpuolelta järven rannasta tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Pikku Huhtaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 15 kilometriä itäkoilliseen Olkkajärven pohjoisosan etelärannalla. Järven ja sen eteläpuolisen lammen välisellä kannaksella olevalla järveen pistävällä niemellä on muutamia pyyntikuoppia.

Häkinvaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 7 kilometriä itäkoilliseen Nivavaaran asuinalueen itäpuolella. Muinaisen kvartsilouhinnan jälkiä on tavattu Häkinvaaran laen itäpuolisilla kallioilla, vaaralla olevasta kammista satakunta metriä itään.

Syväsenvaara (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 6 kilometriä koilliseen valtatien eteläpuolella Syväsenvaaran kaakkoisrinteessä. Vaaran laelta noin 200 metriä kaakkoon olevilla kallioalueilla on jälkiä kvartsin irrottamisesta ainakin kahdessa kohtaa.

Häkinvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen pohjoispuolella. Kivikautiset asuinpaikkalöydöt ovat kahdesta kohtaa Valajaskosken voimalasta noin 1,5 kilometriä luoteeseen Häkinvaaran lounaisreunalla, noin 100 - 200 metriä valtatiestä.

Leistonjänkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 10 kilometriä lounaaseen Kemijoen Valajaisen eteläpään luoteispuolella. Leistonjänkä-nimisen suon itäpuolisella kankaalla on osittain tutkittu (?) asuinpaikka.

Illinallas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 10 kilometriä lounaaseen Kemijoesta itään pistävän Illinvuopajan länsiosassa. Altaana olevan vuopajan etelärannan tuntumassa olevalta pieneltä saarelta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia jälkiä.

Lähteentie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 1,1 kilometriä itäkoilliseen Ounasvaaran länsilaidalla. Asuinpaikkalöydöt ovat junaradan itäpuoliselta kankaalta, sairaalasta vajaat 200 metriä suoraan länteen.

Koukunniemi (1000012001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 11 kilometriä itäkaakkoon Sierijärven koillisrannan Koukunniemessä.Tasaisen rantakankaan yläpuolella olevalla kapealla terasilla on yksittäinen matala asuinpainanne noin 20 metriä rannasta ja sitä 3,5-4 m ylempänä. Painanne on laajudeltaan noin 5,5x3,5 m ja 20-30 cm syvyinen. Poikkeeamisrakenta isen suunnitelmien takia tehdyssä arkeologisessa tarakstuksessa vuonna 2014 painanteessa todettiin humuksen alainen vahva, noin 3-5 cm koskematon huuhtoutumiskerros, sekä sen alainen rikastunut soramaa, mitkä osoittavat sen muinaisuutta. Rakennussuunnitelmien ei todettu uhkaavan rakennetta.

Jokanjänkä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 12 kilometriä itäkaakkoon Sierijärven itäpuolella. Järven Tapparanlahdelta itään kurottavan suosalmen itäpuolisella kankaalla, Jokkavaaran luoteispuolen rinteessä olevalta hakkuuaukealta, on tavattu kaksi asuinpaikasta kertovaa löytökohtaa.

Jokanjänkä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 12 kilometriä itäkaakkoon Sierijärven itäpuolella. Järven Tapparanlahdelta itään kurottavan suosalmen eteläpuolella olevalla kankaalla, Jokkavaaran luoteispuolen rinteessä olevasta tiemurroksesta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Tuominiemi (1000012006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 15 kilometriä itäkaakkoon Kemijoen länsipuolella. Jokkavaaran kaakkoisrinteessä Ollilan talosta runsaat 300 metriä pohjoiseen on tavattu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä rinteen hiekkavalta terassilta.

Ollila (1000012007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 15 kilometriä itäkaakkoon Jokkavaaran kaakkoisrinteessä. Ollilan talosta vajaat 400 metriä luoteeseen on tavattu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä rinteen hiekkavalta terassilta.

Pikku Kaihua (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 52 kilometriä itään Pikku Kaihuan luoteisrannalla. Kivikkoisen rinnetörmän mökkipihassa on havaittu asuinpaikkaan viittaavaa kvartsia ja palanutta luuta sekä tulisijan jäänteitä.

Viirinkylä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 37 kilometriä itäkaakkoon Kemijoen pohjoisrannalla. Asuinpaikkahavainnot ovat loivasti etelälounaaseen viettävästä hiekkarinteestä, muinaisen jokiuoman rannalta, äestetyltä alueelta.

Särkikangas (1000012010) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 33 kilometriä itäkaakkoon Kuohunkijärven pohjoispuolella. Särkikankaan länsiosassa, Särkilammesta noin 400 metriä lounaaseen ja Kanervon talosta noin 350 metriä itään, on kvartsilouhoksia.

Ylikörkkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijiatsee Rovaniemen kirkosta noin 20 kilometriä itäkaakkoon Kemijoen etelärannalla. Maasto paikalla on melko tasaista lukuun ottamatta kahta pitkänomaista, suunnilleen länsi - itäsuuntaista harjannetta, jotka kulkevat niemen poikki.
Seutu kuuluu Kampsajokisuun vanhan asutuksen vaikutuspiiriin, jonka paikannimistössä on viitteitä myös lappalaisperäisestä asutuksesta. Appelgren (1881) mainitsee lappalaisten muistoina Ylikörkön lähellä olleen "suuria kiukaan sijoja, joissa on suomuja löytty". Erä-Esko on 1954 merkinnyt kohteen ilmeisesti paikantamattomana Ylikörkön päärakennuksen kohdalle (p: 7368690, i: 3463010). Sittemmin Hannu Kotivuori oli inventointinsa (1987 - 1989) aikana saanut tietoa, jonka mukaan kiukaat olisivat sijainneet Ylikörköstä erotetun Ylitalon eteläpuolella, mutta että ne olisi jo ennen tätä inventointia ehditty tuhota.
Vuoden 1998 inventoinnissa saatiin tietoa, jonka mukaan Ylitalon kaakkoispuolella olevalla pellolla noin 100 metriä päärakennuksesta kaakkoon olisi ollut "lappalaisten asuntoja", jotka oli jo kauan sitten raivattu pois. Paikalta oli löydetty rautaesineitä, jotka sittemmin olivat joutuneet hukkaan. Osoitetulla paikalla erottui matala, pitkä kohouma, joka topografiansa puolesta ja jokitörmän päällä sijaitsevana sopisikin asumiseen ehkä paremmin kuin Kotivuorelle ilmoitettu navetantausta, joka on notkossa. Nurmea kasvavaan peltoon tehtiin koekuoppia sekä tarkastettiin sen keskellä ollut perunapelto, mutta mitään muinasjäännökseen viittavaa ei havaittu. Myöskään Ylikörkköä ympäröivältä harjanteelta ei havaittu mitään erityistä.

Huhtapallari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä itäkaakkoon ja Kuohunkijoen suusta noin 1,5 kilometriä länteen Kemijoen etelärannalla. Maasto kohteen ympäristössä on jokitörmään rajoittuvan itäkaakko - länsiluode-suuntaisen harjanteen keskiosan lakea. Kohdan alapuolella törmä on ympäristöään loivempi ja siitä kulkee poku rantaan. Harvaa sekametsää kasvavan paikan maaperä on enimmäkseen hiekkaa.
Harjanteen reunassa kulkevasta tieurasta pohjoiseen on törmän reunassa neliömäinen, liedellinen tuvan perusta. Lounais - koillis/luode - kaakko-suuntainen rakennelma on kooltaan noin 3,2 x 3,2 metriä. Sitä reunustava valli on 20 - 30 senttimetriä korkea ja 80 - 100 senttimetriä leveä. Rakenteen luoteisnurkassa on kooltaan 1,5 x 1,5 x 0,5 metrin kokoinen liesikiveys, jota peittää paksu sammal.
Tupasijan etelä-, länsi- ja luoteispuolella erotuu maassa muutamia kooltaan noin 1,5 x 1,5 x 0,5 metriä olevia kuoppia, jotka näyttävät liittyvän rakennuksenpohjaan. Kohteeseen voi kuulua myös noin 50 metriä tupasijasta itäkaakkoon oleva, törmän reunaan kaivettu pyöreä kuoppa. Kuoppa on kooltaan 1,5 x 1,5 x 0,5 metriä.

Lehtola 2 (1000012028) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä itäkaakkoon ja Kuohunkijoen suusta noin 1 kilometri länteen Kemijoen etelärannalla. Maasto on jokitörmään rajautuvaa hienohiekkaista tasannetta länteen pistävän harjanteen päässä. Tasanteen kohdalla on joessa pieni suojaisa lahti.
Metsätien ja joen välissä törmän reunan tuntumassa on kooltaan alunperin noin 2,2 - 4,3 x 3,4 metriä ollut tupasija. Ennen paikalla nyt osin tupasijan päällä olevan mökin rakentamista oli rakenteen etelä- ja itäsivuilla ollut havaittavissa maatuneiden hirsien jäännöksiä sekä länsisivulla yksi perustuksen kulmakivi. Tältä kohdalta oli humuksen alaisesta hiekasta löytynyt hiiltä ja palanutta luuta. Uunikivet oli jo tuolloin kasattu, ilmeisesti uuden mökin rakentamisen tieltä, sivuun. Tuvan liesi on sijainnut rakenteen luoteisosassa.
Vuoden 1998 inventoinnissa todettiin, että tuvanpohja oli jäänyt paikalle rakennetun mökin alle. Osa rakennuksenpohjan vallista oli kuitenkin vielä jäljellä uuden mökin avonaisen sokkelin alla. Palaneet uunikivet oli kasattu törmän reunaan mökin luoteispuolelle.

Purnu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 26 kilometriä itäkaakkoon ja Kuohunkijoen suusta 600 - 700 metriä länteen Kemijoen etelärannalla. Maasto on jyrkkään jokitörmään rajautuvaa, itäkaakko - länsiluode-suuntaista hiekkaharjannetta, joka laskee loivasti ja paikoin terassimaisesti etelään ja lounaaseen. Harjanteen itäpäässä kasvaa harvaa, isokokoista männikköä, länsipäässä melko nuorta, tiheää mäntymetsää.
Paikalla todettiin vuoden 1998 inventoinnissa tien ja joen välisellä kankaalla kaikkiaan viisi pyyntikuoppaa. Itäisin kuoppa sijaitsee hieman erillään muista, Purnun tilan päärakennuksesta noin 100 metriä lounaaseen. Muut neljä kuoppaa ovat yhdessä ryhmässä harjanteen keskivaiheilla tilasta noin 200 metriä länsilounaaseen. Kuoppien halkaisija on 2 - 3 metriä ja syvyys noin metrin.

Sukulanrakka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 16 kilometriä lounaaseen Kemijoen itäpuolella. Lännestä Sukulanrakalle ja Hiidenkirnuille johtavan tien ja sen eteläpuolisen hiekkakuopan välissä on säilynyt pyyntikuoppia. Alueelta on myös kivikautinen esinelöytö.

Hookana 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 32 kilometriä lounaaseen Kemijoen kaakkoisrannalla. Asuinpaikkaan (ns. Saarela 2) viittaavat havainnot ovat Jaatilansaaren eteläosan kohdalla olevan Sauvoniemen törmällä, mäenkumpareen laidalla, rannassa olevan mökin länsipuolelta.

Hookana 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 32 kilometriä lounaaseen Kemijoen kaakkoisrannalla. Asuinpaikka (niin kutsuttu Saarela 3) sijaitsee Jaatilansaaren eteläosan kohdalla olevan Sauvoniemen törmän mäenkumpareen laidalla, rannassa olevien mökkien puolimaissa.

Aatunsilja 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 30 kilometriä etelälounaaseen Kemijoen itäpuolella Jaatilansaaren eteläpään kohdalla. Pyyntikuopat ja asuinpaikkahavainnot ovat Selkälänvaaran pohjoislaidalla Kaljunojan lähteenä olevan kosteikon länsipuolella.
Vuoden 2011 tarkastuksessa pienialaisen asuinpaikan arvioitiin tuhoutuneen äskettäisissä tienparannustöissä. Kahden metsäisen niemekkeen väliin tehdyn kääntöpaikan pinnalla todettiin vielä kvartsi-iskoksia. Lähialueella todettiin vielä ainakin 8 pyyntikuoppaa, jotka sijoittuvat molemmin puolin lännestä tulevaa metsätietä tai koneuraa. Ainakin yksi pyyntikuoppa on jäänyt tien alle ja erottuu yhä painaumana.

Aatunsilja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 31 kilometriä etelälounaaseen Kemijoen itäpuolella Jaatilansaaren eteläpään kohdalla. Asuinpaikkahavainnot ovat Selkälänvaaran luoteislaidalta vaaraan nousevan polun varrelta noin 400 metriä maantiestä itään. Alueelta on metsänkäsittelyn jäljiltä 1995-96 havaittu kvartsiaineistoa, japalaneita kiviä liesikiveysten merkkeinä. 2011 tarkastuksen aikoihin alue oli umpeen kasvanut ja polku-ura leventynyt ajotieksi.

Aatunsilja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 31 kilometriä etelälounaaseen Kemijoen itäpuolella Jaatilansaaren eteläpään kohdalla. Pyyntikuopat ovat Selkälänvaaran luoteislaidalla sähkölinjan itäpuolella vaaraan nousevasta polusta runsaat 100 metriä etelään. Alue on hienohiekkaista, matalina muinaisrantavyöhykkeinä polveilevaa männikkökangasta. Kaakkoispuolella on Selkälänvaaran alarinteeseen kaivettu ainakin 14 pyyntikuoppaa tiiviiseen ryhmään.. Aiemmin kuopparyhmän länsipuolella kulkenut voimajohtolinja on purettu. Alueella on metsänhakkuun jäljiltä ajouria runsaasti, mutta jäännökset ovat vaurioitumattomia. Noin 100-200 m kuopista pohjoiseen on puretun voimajohtolinjan kohdalla ajoura, jolla on yksittäinen liesikohta sekä kvartsi-aineistoa. Asuinpaikkajäännökset tällä alueella lienevät lyhytaikaisen oleskelun merkkejä.

Pesonoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 27 kilometriä lounaaseen Kemijoen itäpuolella noin 2 kilometriä joesta. Alue on hienoa hiekkamaata, jolla on kasvanut männikköä. Kohteen inventoinnin aikaan alue oli laikutettu ja osin äestetty.
Jaatilansaaren kohdalta itään lähtevän tien pohjoispuolelta, Pesonojasta noin 30 metriä etelään olevalla tasaisella törmällä on kookas pitkulainen pyyntikuoppa. Pyyntikuoppa on kooltaan 3,2 x 5,2 metriä, ja siinä on noin 0,2 metrin korkuinen ja 2 metriä leveä valli. Ajoura ojan yli on kohteesta 30 metriä länteen.

Huotarinsaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä etelälounaaseen Suolijärven länsiosassa. Järven suurista saarista läntisimmällä on muutamia maakuoppia. Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat saaren korkeimmalla kohdalla.

Kotasaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä etelälounaaseen Suolijärven länsiosassa. Järven suurista saarista eteläisimmällä on muutamia maakuoppia. Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat saaren korkeimmalla kohdalla.

Perunkajärvi länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 22 kilometriä eteläkaakkoon Perunkajärven länsipuolella. Metsätiestä noin 450 metriä länteen on kivikkoisella karukkokankaalla pienistä kivistä koostuva röykkiömäinen kiveys. Se sijoittuu harjanteen korkeimmalle kohdalle, josta avautuu näkymä pohjoispuoleln suolle.
Kiveyksen halkaisija on noin 8 metriä ja korkeus noin 0,8 metriä. Röykkiön ympäristössä on isohkoa kivikkoa, ja noin 20 metriä itään rykelmä suuria siirtolohkareita. Röykkiön luonteesta ei toistaiseksi ole täyttä varmuutta.

Haapasuvannonnärhikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä etelään Perunkajärven lounaispuolella. Vähäjoen pohjoispuolisen kankaan pohjoislaidalla on ainakin yksi pyyntikuoppa äestysalueen reunametsikössä. Kuopan ala on noin 1,5 x 2,5 metriä ja syvyys noin 0,4 metriä.

Haapasuvannonnärhikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 25 kilometriä etelään Perunkajärven lounaispuolella. Vähäjoen pohjoispuolisen kankaan eteläreunalla on tilarajan itäpuolella ainakin kolme pyyntikuoppaa hiekkamaassa. Näiden kaakkoispuolella on metsäkämppä siihen liittyvine kuoppineen.

Perunkajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 23 kilometriä eteläkaakkoon Perunkajärven itäosassa. Järven ja sen itäpuolisen Tervalammen välisen salmen pohjoisrannalla on noin 200 metriä pitkä rannansuuntainen harjanne, jonka keskiosa on maanoton tuhoama. Harjanteen länsipäässä on säilynyt neljä ja itäpäässä kaksi kookasta pyyntikuoppaa.
Kohteen itäpään koordinaatit ovat p: 7357800, i: 3452020.

Lomperojoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 24 kilometriä eteläkaakkoon Perunkajärven kaakkoispuolella. Järvestä kaakkoon laskevan Lomperojoen luusuasta noin 400 metriä itään olevan kapean harjanteen keskivaiheilla on yksi pyyntikuoppa. Se sijaitsee noin 70 metriä nykyisestä nuotiopaikasta lounaaseen.

Aitamaa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 30 kilometriä kaakkoon Kampsajärven eteläpään lounaispuolella. Aitamaan koillispäässä on ainakin yhdeksän pyyntikuoppaa noin 200 metrin matkalla tien kaakkoispuolella. Kolme kuopista on ojakaivannon puolittamia ja yhden yli on ajettu metsätyökoneella. Koivikkoniemeen vievän tienpään kohdalla on lisäksi nuorehkolta vaikuttava uunikiveys. Kiveys on laajuudeltaan 3 x 3 metriä.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2020, jolloin kuopista otettiin GPS-pisteet. Yhtä kuoppaa, joka ilmeisesti jo vuoden 2006 tarkastuksen aikana on ollut osittain ojakaivannon tuhoama, ei enää löydetty.
Tarkastuskäynnin aikana kohteelta löytyi kivikautinen asuinpaikka. Löytöjä (kvartsia) tehtiin metsäkoneuralta n. 30 m matkalta kohteen eteläpäästä kuopan 1 (ks. alakohteet) pohjoispuolelta.

Aitamaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 30 kilometriä kaakkoon Kampsajärven lounaispuolella. Kampsajärven eteläpäästä lounaassa olevaan Narkausjärveen ulottuva Aitamaa on noin 2,8 kilometriä pitkä ja paikoin puoli kilometriä leveä männikköinen hiekkaharju, jonka kautta kulkee alueen keskeinen tie.
Aitamaata kulkevan tien varrella on pyyntikuoppia noin kilometrin matkalla kankaan puolimaissa. Kohteen koillisosassa kuoppia on tien molemmin puolin, keski- ja lounaisosassa ne ovat tien kaakkoispuolella. Useimmat kuopista muodostavat pieniä, parin kolmen kuopan ryhmiä eri korkeuksilla oleville törmille. Kuopat ovat eri muotoisia; pitkulaisia, suppilomaisia tai pyöreähköjä. Ne lienevätkin tehty pitkän ajan kuluessa.
Kohde tarkastettiin vuonna 2020 jolloin kohteelta paikallistettiin 27 pyyntikuoppaa. Vuoden 2006 luonnospiirroksiin merkittyä järjestelmän eteläisintä kuoppaa ei löydetty siltä alueelta, jossa sen piirroksen perusteella olisi pitänyt olla. Tällä alueella oli runsaasti hakkuujätekasoja, joten on mahdollista, että - vuoden 2006 tietojen mukaan ilmeisen pienikokoinen - kuoppa oli jäänyt näiden alle. Kaikista havaituista kuopista otettiin GPS-piste.
Lisäksi alueen pohjoispäädystä löydettiin kivikautinen asuinpaikka. Tämä on erotettu omaksi kohteekseen Aitamaa 3.

Kilvenvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 34 kilometriä kaakkoon Ranuantien itäpuolella, Kilvenvaaran länsilaidalla. Kilvenjärvestä pohjoiseen laskevan Kilvenjoen itärannalla havaittiin vuonna 2002 kaatuneen puun kannosta vierineen esiin ikivanhasta liesipaikasta
kertovia palaneita kiviä ja palanutta hiekkaa. Mitään löydöksiä paikalla ei kuitenkaan havaittu. Purouomaan etelässä on noin 30 m ja korkeuseroa kertyy kolmisen metriä. Tästä noin 100 metriä itään on ylemmällä rinteellä ainakin yksi pyyntikuopaksi (n. 2,5 x 2,0 x 0,4 m) arvioitava painanne kallion ja kaakkoispuolella olevan äestetyn rinteen välissä. Paikalta on kulkenut jokea seuraava polku pohjoiseen.

Haapaniemi (1000012058) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 45 kilometriä kaakkoon Siika-Kämän luoteisrannalla. Haapaniemen huvilana olevan tilan saunan eteläpuolelta rantatörmästä ja tästä noin 100 metriä koilliseen olevalta polulta on tavattu kvartsi-iskoksia. Alue on rakennettu ja pitkäaikaisen käytön kuluttama.

Kallioniemi 1 (1000012059) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 46 kilometriä kaakkoon Siika-Kämän kaakkoisrannalla. Kallioniemen pohjoisessa niemekkeen korkeimmalla kohdalla on moreenimaassa viisi kuoppaa, joista kookkain on kooltaan noin 1,5 x 3,5 metriä. Kuudes kuoppa on näistä länteen avokallioiden eteläreunalla.

Itälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 46 kilometriä kaakkoon Siika-Kämän ja sen itäpuolisen Alajärven välisellä kannaksella. Kannaksella olevan lammen länsipuolisen harjanteen kaakkoispäässä on yksittäinen pyyntikuoppa. Sankka kasvillisuus vaikeuttaa havainnointia.

Kallioniemi 2 (1000012061) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 46 kilometriä kaakkoon Siika-Kämän kaakkoisrannalla. Kallioniemen eteläisen niemekkeen lounaispuolella olevassa saaressa on yksittäinen kuoppa. Se on kaivettu kalliokohtien väliseen moreeniin. Saarella on myös kaksi nuorta kalakellarin kuoppaa.

Nuljuvaara (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 46 kilometriä kaakkoon Siika-Kämän lounaispuolella. Nuljuvaaran koillislaidalla olevan alavan kangasniemekkeen tyvessä on vanhojen soranottokuoppien luona vähäisiä asuinpaikkajälkiä. Tästä etelään on yksittäinen pyyntikuoppa.
Vaaran laen eteläkielekkeellä on 1,5 m lajuinen ja metrin korkea kivimerkki, joka lienee tehty 1800-luvun lopulla kartoitusta varten.

Poroharju 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuiskukivalon länsipuolella, Poroharjun länsirinteen juuressa. Suon reunassa on hiekkadyyni, jonka yli kulkee polku. Alueella kasvaa mäntypuuvaltaista, kuivahkoa kangasmetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa ja jäkälää.
Poroharjun luoteislaidalla olevan hiekkaterassin reunalla kulkevalta ajouralta on asuinpaikkaan viittaavia kvartsilöytöjä kahdesta kohtaa, noin 50 metrin etäisyydellä toisistaan. Inventoinnissa 2011 uralla havaittiin kvartsia ja kvartsiitti-iskoksia kohdissa, joissa oli hiekkapaljastumia. Asuinpaikan on arvioitu rajautuvan hiekkadyynin
muodostaman pienen harjun alueelle.

Puotinginkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 34 kilometriä lounaaseen Jaatilan länsipuolella virtaavan Leivejoen itäpuolella. Vedenottamon kohdalla paikallistiestä noin 100 metriä etelään olevan kumpareen päällä on yksittäinen kivistä koottu röykkiö.

Ahmakuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Erotusaita. Hannu Kotivuoren inventointimuistiinpanojen mukaan: Soikea umpikurun pohja on ollut ikivanha pyyntipaikka ja ainakin 1800-luvulla porerotusaitauksella erotettu kuru. Kirveellä veistettyjä aidaksia on paljon nähtävillä.

Pirunlampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kalapatsas.

Niesi Ukko-Nappi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Rovaniemen pohjoisrajalla, kahden vaaranlaen (Ukko-Nappi ja Hirvas-Napit) välisessä notkossa on vanha merkkipuu. Puu on noin 25 metriä Syväjärven ja Poikajärven paliskuntien raja-aidasta etelään.

Naarma Repojärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kalapatsaita.

Naarma Keskijärvi 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kemijärven länsiosassa sijaitseva Keskijärvi on Majavajokeen kuuluvan kolmen ison perättäisen järven sarjasta keskimmäinen sekä sijainniltaan että kooltaan (n. 2,5 - 3 x 0,5 km). Järven eteläosan rannat ovat korkeahkoja mäntyä kasvavia vaaranrinteitä, pohjoisosassa pääosin alavaa rantakangasta tai jänkää.
Järven eteläpäässä on venepaikka.
Oravan mukaan (1955, s. 56) Keskijärven itärannalla monista kalapatsaista on säilynyt vain kaksi. Hän tarkoittanee kahta karttaansa (s. 57) Kuikkaperänlahden suupuolen pohjoisrannalle merkitsemää patsasta. Näitä ei kuitenkaan vuoden 2002 inventoinnin aikana tavattu. Järven rannoilla oli kuitenkin kaksi patsasta, toinen itä-ja toinen länsirannalla.
Länsirannalla sijaitseva patsas on perinteistä mallia oleva patsas, joka seisoo noin neljän metrin päässä rannasta. Patsaan korkeus on noin 74 cm, josta nupin osuus 12 cm, patsaspuun halkaisija karkeasti 10 cm. Nuppi viistetty 8-tahkoiseksi. Patsaspuun yläosassa rannanpuolella on alas levenevä lovi, jonka korkeus 17 cm ja alapään syvyys 3
- 4 cm. Myös patsaspuu näyttää olleen tahokkaaksi veistetty. Löyhästi sijoillaan sinnittelevä, paikalla kasvaneesta puusta tehty ajansyömä patsas on alkuaan ollut varsin huolellista tekoa.
Keskijärvellä on myös useampia pilkkapuita, kivilatomuksia (ampumasuojia) ja kuopparakenteita, joita ei ole toistaiseksi muinaisjäännösrekisterissä.
Inventointi 2014: Nyt havaitun kalapatsaan näkyvä osuus on 65 cm, ja klupupään korkeus 10 cm. Puun halkaisija on 10 cm. Patsas on kannastaan laho, hyvin kuiva, eikä kovin tukevan oloinen. Patsaan vieressä kasvaa nuori mänty. Kalapatsas on vuoden 2014 inventoinnissa ainoa havaittu yhä pystyssä oleva vanha kalapatsas.

Naarma Inkijärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Inkijärvi sijaitsee Rovajärven ampuma-alueen eteläreunalla. Järven länsilaidalla on erämainen, matala ja kivikkorantainen saari. Saaren lounaiskulmassa on nuppinsa osalta jo pahoin tuhutunut kalaptasas. Patsas siaitsee noin kolmen metrin päässä rannasta.
Patsaan korkeus on noin 65 senttimetriä, josta nuppiosa on noin 15 senttimetriä. Patsaan halkaisija on noin 10 - 12 senttimetriä. Alueen muissa saarissa on erilaisia asumusten ja kalakellareiden pohjia.

Vuostimojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta noin 29 kilometriä pohjoiseen. Vuostimojärven itäpuolella olevan harjanteen laella on järven ja suuren sorakuopan välissä viisi kuoppaa noin 100 metrin matkalla. Kuopat sijaitsevat itä - länsisuuntaisen, mäntymetsää kasvavan harjun korkeimmalla kohdalla.

Lapalionojan niska (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta 27 kilometriä länsiluoteeseen olevan Lapalionjärven itärannalla kaakkoon laskevan Lapalionojan niskan eteläpuolisella rantakankaalla. Alue erottuu järvelle muuta rantaa korkeampana törmänä. Pohjoisessa sitä rajoittaa edellä mainittu oja ja etelässä alava, hiekkarantainen suopoukama.
Mäntyä kasvavalla kankaalla on kivinen rajapyykki, jonka kupeessa on nuotiopaikka. Tästä noin 5 metriä pohjoiseen aivan rannan tuntumassa on yksi laajahko matala painauma, joka voi koostua kahdesta vierekkäisestä painaumasta. Painauman ala on 1,5 x 3 metriä ja syvyys 0,2 metriä. Painaumasta löydettiin paljon palanutta kiveä. Tästä edelleen pohjoiseen on kapean rantatöyrään laella kaksi kuopannetta, joiden halkaisija on noin 1 metrin ja syvyys noin 0,2 metriä. Kuopanteista toisesta löydettiin palanutta kiveä. Rannansuuntaisen polun itäpuolella, ensin kuvatun kuopanteen kohdalla, on vielä yksi pitkänomainen lounas - koillissuuntainen painauma, jonka ala on noin 1 x 2 metriä.
Kankaan eteläpuolella on pieni hiekkapoukama, jonka erottaa yläpuolisesta suosta kapea rantapalte. Rantahiekasta, aivan vesirajasta, löydettiin pari kvartsia, jotka jätettiin paikalleen. Alueella on Oravan (1955, sivu 69 kartta) ollut kaksi kenttää, jotka osuvat jokseenkin samoille sijoille kuin edellä kuvatut havainnot.
Inventointi 2014: Kiveyksessä on rannan puolella kaksi isoa kiveä ja maan puolella kaksi. Näiden kivien keskelle pystyyn on nostettu iso kivi. Pystykiven ja maanpuoleisten kivien välissä pidetään nuotiota. Pystykivessä on jonkinlaista hakkausta, jonka funktio epäselvä. Hakkauksessa on ilmeisesti numeroita, 292 tai 299 tms. Maan päälle merkkejä kalakentästä ei ole havaittavissa.

Koivusaari (1000012101) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven Koivusaaren pohjoisosassa, saaren korkeimmalla kohdalla, on ainakin yhdeksän maakuoppaa. Ne sijaitsevat pienen mäen lakitasanteella ja sen reunoilla. Kuoppien halkaisija on 1 – 2 metriä ja syvyys noin 0,4 - 0,7 senttimetriä. Kyseessä lienevät säilytyskuopat. Saari mainitaan vanhaksi kalakentäksi. Kuoppien lisäksi ei saarelta tavattu mitään kenttään tai muuhun kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Hautasaari (1000012102) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven Pirttiperän Hautasaaren korkeimmalla kohdalla on yksi kookas kuoppa, jonka ala on noin 1,5 x 2 metriä ja syvyys runsaat 0,5 metriä. Lisäksi saarella on ainakin puolenkymmentä epämääräistä matalaa kuopannetta. Kyseessä lienevät purnut.
Inventointi 2014: Saaren pinta ei ole kauttaaltaan tasainen, vaan aaltoileva, mikä vaikeuttaa kuoppien tulkitsemista ja tunnistamista. Saarella myös paljon tuulenkaatoja, joista osa on hieman uudempia, osa vanhempia. Saaressa havaitut kuopat ovat hyvin epämääräisiä ja epäselviä. Kohteeseen ei tehty koepistoja, koska kyseessä on muinaisjäännös. Kuopanteiden merkitys jää epäselväksi, ja sen selvittämiseksi vaadittaisiin laajempia tutkimuksia. Sarkkisen mukaan kyseessä on kalahautoja sisältävä keskusvarasto, mutta tässä inventoinnissa ei varsinaisesti löydetty mitään tähän viittaavaa. Saarella olevat kuopat saattavat olla luonnonmuodostelmia tai liittyä johonkin muuhun. On mahdollista, että saaressa on myös kesähautoja. Kuusi kuoppaa on mitattu gps-paikantimella ja kohde on rajattu näkyvien rakenteiden perusteella.

Vuonisniemet (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven Pirttiperän pohjoisrannalla on kummankin Vuonisniemen kärjissä kiukaanraunio ja kuoppia. Kiukaiden koko on noin 2 x 2 metriä ja korkeus 0,5 - 0,6 metriä. Kalakenttä a:lla on havaittavissa kolme kuoppaa ja kalakenttä b:llä kaksi. Molemmilla paikoilla kerrotaan sijainneen kentän.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Enijärven itäosassa olevan Pirttiperän pohjoisosassa eteläisemmässä Vuonisniemessä. Maasto on melko kuivaa, aluskasvillisuus on runsasta. Maasto on myös hyvin epätasaista, mikä vaikeuttaa havainnointia. Puusto on pääasiassa koivua ja mäntyä. Sarkkinen viittaa raportissaan Oravaan, joka kertoo olleen kemiläisten kalakenttä ja kalamaja. Sarkkinen on paikalla havainnut kiukaan, kolme kuoppaa ja yhden mahdollisen uunin. Tarkastuksessa havaitsimme paikalta kahden rakennuksen jäänteet.
Rakennus 1: P= 7417419 I= 3493586 KKJ. Paikalla havaittiin kiveys, joka tulkittiin kiukaaksi. Kiukaan koillispuolella on suorareunamainen, selkeästi erottuva kuoppa, jonka Sarkkinenkin ilmeisesti havaitsi. Kiuasta lukuun ottamatta rakennuksen pohja tai sijainti eivät erotu maastossa. Kiukaan kaakkoispuolella 10 m päässä on pientä hiekkakuoppaa muistuttava suorakaiteen muotoinen kaivanne, jonka reunat ovat jyrkät ja vailla kasvillisuutta. Kuopanteen koko on 2,5 m x 1,5 m, ja se näyttää melko tuoreelta.
Rakennus 2: P= 7417411 I= 3493587 KKJ. Niemen kärjessä aivan rannassa havaittiin mahdollinen rakennuksen pohja, jonka sisäpuolella on Sarkkisen mainitsema rauennut kiveys. Rakennuksen koko on 5 m x 4 m. Seinälinjat erottuvat matalina maavalleina, ja niiden päällä kasvaa koivua ja mäntyä. Tämä saattaa myös olla Oravaan viitattu kalamaja.
Sarkkinen mainitsee raportissaan, että niemen itärannalla on pilkka, joka osoittaa maalle. Lähellä Sarkkisen mainitseman pilkan koordinaattien lähettyvillä havaitsimme kelon, jossa on paljas pilkka. Tästä ei kuitenkaan tehty omaa erillistä kohdetta.

Manalaissaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven Pirttiperän eteläosassa olevalla saarella on kaksi kuoppaa, joista toisen koko on noin 2 – 2,5 x 1 – 1,5 metriä ja toisen noin 2,5 x 3 metriä. Kuoppien syvyys on puolisen metriä. Lisäksi saarella on muutamia epämääräisiä pieniä painaumia. Kyseessä lienevät purnut tai kesähaudat.
Inventointi 2014: Sarkkinen on dokumentoinut saaresta uutun sekä kaksi isoa kuoppaa, joiden lisäksi hän mainitsee saarella olleen useita matalia painanteita tai kuoppia. Sarkkinen myös mainitsee saarta pidetyn hautasaarena, joskaan hän ei yhteen tällaiseen painaumaan tehdyn koekuopan perusteella pystynyt asiaa vahvistamaan. Havaitsimme saaresta runsaasti erilaisia kuoppia ja kuopanteita. Osa näistä oli selvästi suorakaiteenmuotoisia painanteita, jotka jopa vaikuttivat olevan jonkinlaisessa rivissä. Kuoppia ei kuitenkaan lähdetty erikseen dokumentoimaan käytettävissä olevan ajan vähyyden takia. Osa painanteista voisi kuitenkin olla kesähautoja, mutta asian selvittäminen vaatisi koekuopitusta tai koekaivauksia. Sarkkisen 2002 dokumentoimia isoja kuoppia emme varmuudella pystyneet tarkastuksessa tunnistamaan. Dokumentoimme kuitenkin saaresta kolme merkkipuuta. Kohde on rajattu näkyvien rakenteiden perusteella.

Pieni Männikkösaari (Maarakenteet)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven itäosassa olevan Pienen Männikkösaaren korkeimmalla kohdalla on hiiliajoituksen perusteella varhaismetallikautinen maakuoppa, joka on mahdollisesti keittokuoppa. Kuopan ala on 2,5 x 3 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Saarella on myös puun kylkeen tehty ihmishahmoinen veiste, ks. alakohde.
Inventointi 2014: Kuoppaa ei erotettu maastosta. Maasto on hyvin epätasaista ja kuoppaista.

Männikkösaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 30 kilometriä länsiluoteeseen. Enijärven Pirttiperän Männikkösaaren itärannan puolimaissa on kiukaallisen majan sekä kahden kellarikuopan jäänteet. Vaikka tavatut jäänteet ovat nuoria on perimätiedon mukaan kyseessä vanha kalakentän paikka.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Enijärven itäosan Pirttiperän keskellä, Männikköniemen koillispuolella olevassa Männikkösaaressa. Kohteen maasto on rehevää, aluskasvillisuus on pääasiassa mustikkaa. Puusto on suurimmaksi osaksi mäntyä. Sarkkinen on merkinnyt paikalle kentän, johon kuuluu rakennuksen jäännös ja kaksi maakellaria. Myös Kotivuori on merkinnyt kohteen kentäksi. Saareen on Sarkkinen myös merkinnyt yhdeksän pilkkaa, josta tässä inventoinnissa dokumentoitiin seitsemän. Näiden lisäksi alueelta dokumentoitiin rakennuksen jäännös ja kellari. Vuosien 1952, 1969 ja 1984 peruskarttoihin paikalle on merkitty kaksi rakennusta. Gps-mittaukset kohteista. Kohde on rajattu näkyvien rakenteiden perusteella.

Könkään suu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijiatsee Kemijärven kirkolta 31 kilometriä länsiluoteeseen. Kullelammen pohjoisrannalla, könkään suun itäpuolella on kiukaanraunio, jonka ala on 2,2 x 2,2 metriä ja korkeus noin 0,7 metriä. Kiukaan vierellä on maatunut tupasija. Kyseessä on vanha kalakenttä.

Majava (1000012110) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 33 kilometriä länsiluoteeseen Majavajärven pohjoisrannalla. Metsäteiden risteyksen luona on yksittäinen pyyntikuoppa, jonka ala on noin 2,5 x 3 metriä ja syvyys 0,3 - 0,4 metriä. Tästä noin 100 – 150 metriä lounaaseen on tavattu asuinpaikkaan viittaava kivikirves KM15403. Kirveen löytöpaikalta ei vuoden 2002 inventoinnin yhteydessä havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä, vaikkakin paikka on maastoltaan sopiva asuinpaikaksi.

Kypärälampi itä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta 35 kilometriä länteen. Purnujärven pohjoispuolisen Kypärälammen itärannan saarimaisessa niemekkeessä on kiuas, jonka ala on 2,2 x 2,7 metriä ja korkeus noin 0,7 metriä. Tästä koilliseen on kuoppa, jonka ala on 1,2 x 1,5 metriä ja syvyys 0,2 metriä. Saaren länsirannalla on muutamasta nostannaisesta koostuva kivikasa, joka liittynee kuntien rajaan.

Kenttäsaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta 33 kilometriä länteen. Keskijärven eteläpäässä on kaksi saarta, joista kaakkoisemmalla on ainakin neljä kuoppaa. Kuoppien koot ovat noin 1 – 1,5, 1 x 2, 1,5 – 2 ja 2 x 2,5 metriä. Syvyyttä niillä on 0,3 - 0,7 metriä. Yhden reunalla on maansekainen valli. Kyseessä lienevät säilytyskuopat.

Kummunjärvi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijiatsee Kemijärven kirkosta noin 20 kilometriä itäkoilliseen. Järven kaakkoispään pohjoisrannalla olevan yhteismetsän kämpän rannasta on löytynyt kourutaltta ja liuske-esineen sittemmin hukattu teelmä. Muita selviä asuinpaikkaviitteitä ei ole havaittu.

Kalkonniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkolta noin 7,5 kilometriä kaakkoon. Nykyisin saarena olevan niemen luoteiskärjessä olevan uimarannan pohjoiskulmalla, sähkölinjan eteläpuolella olevalla kumparemaisella rantatöyräällä, on säilynyt pieni osa huuhtoutunutta asuinpaikkaa. Laajempaan asuinpaikkaan viittaa kohteen kaakkoispuoliselta rannalta tavattu esineen katkelma. Kohteelta on löydetty myös rautaveitsi.

Porkkasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijiatsee Kemijärven kirkosta noin 22,5 kilometriä etelälounaaseen. Porkkasaaressa olevan mökin alla on kaksi kuoppaa. Tästä lounaaseen olevassa nykyisään saarena olevassa Porkkaniemessa on alkuaan samaan pyydysjärjestelmään kuulunut kuoppa (vertaa kohde 127).

Hietala (1000012120) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta noin 24 kilometriä etelälounaaseen Lapinselän länsipuolella. Ulkuniemen vanhan tilan alueella olevat neljä löytöpaikkaa (52a, 118-120) viittaavat asuinpaikkaan. Yksittäisten löytöjen tarkkoja löytökohtia ei varmuudella tunneta. Kohteet 52 ja 118 olivat jo alkujaan vesirajassa huuhtoutuneita. Läntisin löytöpaikka (120) on kokonaan tuhoutunut.

Jokelanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta noin 40 kilometriä etelälounaaseen Kemijoen pohjoisella jyrkästi viettävällä rantatörmällä. Kohde sijaitsee talon eteläpuolisella pellolla. Paikalta on löydetty kivituura. Lisäksi kapealta rantavyöhykkeeltä on tarkastuksen yhteydessä havaittu kvartsi-iskoksia. Paikka on osittain huuhtoutunut Pirttikosken voimalaitoksen säännöstelyaltaan veden korkeusvaihtelujen johdosta.

Kaikokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 10,5 kilometriä länsiluoteeseen ja Kitisestä vajaat 1 kilometriä etelään. Kohteen kaksi pyyntikuoppaa ovat Hietakankaan eteläpuolisen suon etelälaidalla, Akanvaaraan johtavan tien molemmin puolin, Suvantovaaran tieltä noin 700 metriä länteen.

Sonnikuusenjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 9 kilometriä länsilounaaseen Pyhäjoen pohjoisrannalla. Kohteeseen kuuluu kolme pyyntikuoppa-aluetta, joilla on yhteensä kahdeksan pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa-alueista läntisimmällä ja itäisimmällä on molemmissa ainoastaan yhdet pyyntikuopat, kun taas alueista keskimmäisellä niitä on yhteensä kuusi.
Kohde käsittää Pelkosenniemen kohteet 114 - 116.

Rajaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 13 kilometriä länsilounaaseen ja Pyhäjärvestä noin 850 metriä länteen. Yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee Luostolle vievän tien pohjoispuolisen Rajaojan pohjoispuolella, sen ja pienemmän ojan välissä. Kuoppa soikea, valliton ja sen mitat ovat 2 x 1 x 0,5 metriä.

Korteselkä (1000012162) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 14 kilometriä lounaaseen. Kuoppa on Pyhäjärveltä kaakkoon avautuvan tunturisolan koillisreunalla, keskimmäisestä Kortelammesta noin 250 metriä luoteeseen olevalla suoniemellä, Kortekankaantiestä noin 45 metriä kaakkoon. Pyyntikuopan laajuus on 1,5 x 2,5 metriä ja syvyys 0,4 metriä.

Kortelammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 14 kilometriä lounaaseen. Pyhäjärveltä kaakkoon avautuvan tunturisolan kaakkoispäässä olevien eteläisten Kortelampien välisillä Vitsa-aavan luoteisosan suosaarekkeella ja sen länsipuolisen kankaan kaakkoisreunalla on kaikkiaan 7 - 8 kuoppaa. Ne vaihtelevat kooltaan 2 x 1 - 5 x 6 m välillä ja yksi (vuoden 2000 inventoinnin n:o 8) on vielä muita laajempi ja syvempi painanne (halkaisija n. 8 m ja syvyys n. 1,6 m) .
Alueen läpi on vedetty viemäri, jonka yhteydessä yksi kuoppa (kuoppa n:o 6) on osittain peittynyt. Kuoppien 1,2 ja 3 alueella on ollut metsäpalo ja kuoppa - alueen itäpuolelta kulkee moottorikelkkareitti.
2023: Aiemmin havaitut kuopat sijaitsevat kaikki kaavan suunnittelualueen ulkopuolella, ja niitä ei nyt inventoitu. Kaavan itäreunalta löytyi korkeuskäyrien 185-187,50 m välistä kaksi uutta kuoppajäännöstä ja ihan kaavan rajalta yksi kuoppa.
Pohjoisin painanne 9 on läpimitaltaan n. 4 m, syvyys on n. 60 cm, reunoilla erottuu paikoin heikosti matala valli. Kuoppa on laakea. Pintaa peittää varvut ja sammal, pohjoisreunalla kasvaa joitakin mäntyjä. Keskellä tehdyssä koepistossa tuli esiin n. 20 cm vahva huuhtoutumiskerros.
Kuoppa 10 sijaitsee kaavan eteläreunalla. Sen läpimitta on n. 2 m vallin reunoista mitattuna, jyrkkäreunaisen kuopan syvyys on n. 50 cm. Kairauksessa kuopan länsi-pohjoisreunalta tuli esiin paikoin n. 10-15 cm vahva huuhtoutumiskerros, epäselvä kaksoismaannos ja metsäpalossa syntynyt hiilikerros, eteläreunalla huuhtoutumiskerros puuttui. Kuopan ikä ja tarkoitus ei selvinnyt, se voi olla tuhoutunut pyyntikuoppa. Myöhemmän maan liikuttelun seurauksena lähiympäristössä on epätasaista maanpintaa.
Painanne 11 sijaitsee kaavan ulkopuolella, heti sen reunalla. Soikeahko kuoppa on n. 4 x 3 m ja 50-60 cm syvä. Pohjaa peittää sammal ja varvut, reunoilla pintakasvillisuutta on vähemmän, reunoilla kasvaa joitakin mäntyjä. Pintapuolisesti kuoppa ei vaikuttanut vahvasti pyyntikuopalta, asumuspainanteelta tai luontaiselta kuopalta. Keskelle tehtiin n. 50 cm syvä ja läpimittainen koekuoppa, jossa oli karikekerroksessa ja huuhtoutumiskerroksessa metsäpalon aiheuttama hiilikerros. Noin 20 cm vahvan huuhtoutumiskerroksen alla tuli vastaan punertava rikastumiskerros. Huuhtoutumiskerroksen perusteella kysymyksessä ei ole moderni kuoppa.
Kortelampien kohteesta itäkoilliseen sijoittuvan kohteen (Pyhänhovi) kuoppien kanssa muodostuu 15 kuoppaa käsittävä kuoppajärjestelmä.

Pyhänhovi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 14 kilometriä lounaaseen. Kohteesta paikannettiin vuonna 2002 kolme pyyntikuoppaa Pyhäjärveltä kaakkoon avautuvan tunturisolan koillisreunalla, kaakkoisesta Kortelammista noin 200 metriä koilliseen olevalla suoniemellä, niemen tyvessä ja Kammitien risteyksen itäpuolella. Myöhemmässä tarkastuksessa (2009) löytyi vielä viisi kuoppaa, läntisiä kahta kuoppaa korkeammalta ja niistä koilliseen. Ne ovat Korteseläntien koillispuoleisella rinteellä. Ne kulkevat poikki rinteen kivikkoiseksi muuttuvasta yläreunasta lounaaseen ja päättyvät aiemmin havaittuun suoniemekkeessa olevaan kuoppaan. Yhdessä lännenpuoleisen kuopparyhmän (kohde Kortelammit) nuo muodostavat 15 kuopppa käsittävän kuoppajärjestelmän.

Soppananselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ranuan kirkosta noin 31 kilometriä itäkoilliseen Simojärven Soppananselän länsirannan keskivaiheilla. Jyrilän Mustalahden lounaisrannalla olevan niemen korkeimman kohdan koillispäässä on yksittäinen pyyntikuoppa.
2022: Muutama kymmentä metriä mökkirakennuksista pohjoiseen, niemen pohjoiskärjessä on kuoppa: halkaisija n. 3 m, syvyys n. 60 cm, matalan kehävallin ympäröimä.

Kiislampi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta runsaat 18 kilometriä itäkaakkoon. Kohde on laidunmaalla, Onkamojärveen lännestä laskevan puron niskaosan etelärannalla, Kiislammesta noin 50 - 200 metriä itään.
Paikalla tehtiin arkeologisia tutkimuksia vuonna 1993, jolloin asuinpaikalta löydettiin kaivauksissa pienialainen liesi. Kaivaukselta saatiin löytöinä pääasiassa kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja -esineitä. Löytömateriaalissa esiintyi myös kvartsiittia, yksi kivilaji-iskos sekä kaksi hiotun kiviesineen katkelmaa. Asuinpaikka rajoittuu todennäköisesti Kiisojan ja alueella olevan suuren supan väliselle harjulle. Kaivausten yhteydessä havaittiin paikalla olevan myös kaksi pyyntikuoppaa.

Kenttälampi lounas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 19 kilometriä itäkaakkoon. Kenttälammen etelärannalla olevan saarimaisen niemekkeen kannassa, sen länsirannan kivikossa, on yksi kuoppa. Kyseessä on kivikkoon kaivettu säilytyskuoppa eli purnu.

Peunankenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 19 kilometriä itäkaakkoon. Kenttälammen itäpään kohdalla Onkamojärven etelärannalla on tavattu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Paikalla kerrotaan olleen Onkamon viimeisten lappalaisten kenttä. Paikalla on myös kaksi epämääräistä röykkiötä, joista toinen osoittautui tutkimuksissa nuorehkoksi.

Tuhkalammit pohjoinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta noin 24 kilometriä itäkaakkoon ja Onkamon rajavartiosta noin 2,5 kilometriä samaan suuntaan. Rajavyöhykkeellä olevien Tuhkalampien välisen kannaksen pohjoisosassa on tien koillispuolella kaksi matalaa painannetta, jotka ovat mahdollisia asumuksen pohjia.
Selkeämpi painanteista on neliön muotoinen. Sen pituus ja leveys ovat 5 metriä ja syvyys 0,2 metriä. Painanteen pohjoispuolella, noin 10 metrin päässä, on toinen heikommin erottuva painanne, jonka muoto on epämääräinen.
Kohde tarkastettiin vuoden 2012 inventoinnissa. Paikalla on kaksi matalaa painannetta. Painanne 1 on näistä kaakonpuoleinen. Se on muodoltaan selkeämpi neliömäinen painauma. Mitoiltaan se on 5,5 m x 5 m x 0,3 m. Pitempi sivu on pohjoisluode-eteläkaakkoissuuntainen. Muinaisjäännösrekisterin tietojen mukaan tämän painanteen pohjoispuolella 10 m etäisyydellä pitäisi olla toinen epäselvempi painanne. Lähinnä tätä kuvausta vastaa painanne 1:n luoteispuolella 25 m etäisyydellä oleva painanne 2. Se on muodoltaan painanne 1:stä epäselvempi, mitoiltaan n. 5 m x 5 m x 0,3 m. Painanne 1 sijoittuu aivan harjanteen laelle ja painanne 2 loivasti länteen viettävään rinteeseen lähellä harjanteen lakea.

Auhtijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 94 - 95 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Talkkunapäästä 9 – 10 kilometriä etelälounaaseen. Kohde sijaitsee itään laskevan Jaurujoen ja siihen lounaasta laskevan Auhtijoen yhtymäkohdan länsipuolisilla jokivarsikankailla. Kuopat ovat noin kilometrin pituisessa, yleissuunnaltaan pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa, osin Jaurujoen ja osin Auhtijoen varrella.

Rajavaarat luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 99,5 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Talkkunapäästä noin 6,5 kilometriä eteläkaakkoon. Pyyntikuopat ovat rajavyöhykkeellä Jaurujokeen lännestä laskevan puron suusta noin 150 metriä itäkaakkoon Jaurujoen mutkan eteläpuolella, joen itärannalla.

Rajavaarat pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 100 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Talkkunapäästä noin 7 kilometriä eteläkaakkoon. Pyyntikuopat ovat rajavyöhykkeellä Jaurujoen eteläpuolella ja Rajavaarojen pohjoislaidalla, joesta noin 50 – 200 metriä etelään.

Vieriharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 90 kilometriä koilliseen ja Korvatunturilta noin 13 kilometriä länsilounaaseen. Pyyntikuopat ovat Vieriaavan luoteispuolisen Vieriharjun selänteen notkelmassa, noin 900 metriä kohdasta, missä pohjoisesta laskeva Vierihaara laskee Vieriharjun poikki.

Alimmainen Kolsankoski etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 93 kilometriä koilliseen ja Korvatunturilta noin 13,5 kilometriä eteläkaakkoon. Pyyntikuopat ovat rajavyöhykkeellä Nuorttijoen eteläpuolella, rajan ja joen leikkauskohdasta noin 600 – 900 metriä lounaaseen. Kuopat muodostavat loivan S-kiemuran Rannisvaaran pohjoisrinteen loivemmalla osalla, jokeen laskevan jyrkän rinteen yläpuolella.

Keskihaara-Naltiohaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkolta noin 92 kilometriä koilliseen ja Korvatunturilta noin 19,5 ilometriä lounaaseen. Kohde sijaitsee Kemihaaran rajavartioasemasta noin 200 – 300 metriä itäkoilliseen, Keskihaaran ja Naltiohaaran väliin jäävällä niemimäisellä kankaalla, haarojen yhtymäkohdan yläpuolella. Kuopat muodostavat halkaisijaltaan noin satametrisen luoteeseen avoimen kaaren.

Järvimuotka kaakko (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Karijoen länsipuolisen vaaran kaakkoislaidalla olevalla tasaisella joenvarsikankaalla. Kohde on kankaan itäreunalla noin 200 metrin matkalla, Metsähallituksen kotalaavusta 200–400 metriä pohjoiseen. Paikalla on ainakin 13 pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys 0,4 metriä. Kuoppien välistä kulkevalta polkutieltä on tavattu kvartsia ja palanutta kiveä. Muinaisjäännösalueen pohjoispään koordinaatit ovat p: 7522150, i: 3557590, ja eteläpään p: 7521940, i: 3557630.
Vuoden 2012 inventoinnissa alueella havaittiin 11 kuoppaa, jotka ovat osin jonomaisessa muodostelmassa. Osa kuopista erottuu maastossa selvästi osan ollessa matalampia ja heikommin erottuvia. Alueen halki kulkevalta tieltä ei kvartsi-iskoksia tai palaneita kiviä tällä kertaa havaittu. Tiedot pyyntikuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Onnelan törmä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkosta noin 5,5 kilometriä pohjoiskoilliseen Tenojoen etelärannalla, Saamen Sillan itäpuolella, Nuorgamin ja E4-tien risteyksessä. Kentän keskeltä löytyi vuonna 1985 vanha talonpohja, joka ilmeisesti on vuonna 1916 palaneen nimismiehen virkatalon jäännös.
Vuonna 2014 heinittyneestä kentästä voitiin paikallistaa ainoastaan vanhan talonpohjan peruskiveys. Vuonna 1985 talonpohjan kaakkoispuolelta oli havaittu rengasmainen maavalli, kuin kodanpohjan jäännös, joka oli oli osittain jäänyt uuden kävelytien alle. Mahdollista kodanpohjaa ei vuonna 2014 voitu enää paikallistaa.

Polvarinniemi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkosta noin 67 kilometriä lounaaseen Inarijoen itäpuolella. Polvarinniemen tyven keskiosassa, Karigasniemen koulusta noin 150 metriä luoteeseen, on pienen puron pohjoispuolella kaksi kodansijaa noin 10 metriä maantiestä länteen. Kodansijoissa on reunavalli, mutta liesikiveystä ei erotu.

Kaamassaari länsi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaamassaari (Kamessuálui)sijaitsee Inarijärven keskiosassa, Kaikunuoran pohjoispuolella, Satapetäjäselän länsipuolella ja Sarminiemen pohjoispuolella.
Kellari sijaitsee Tyllylahden suun ja Pienen Katsomasaaren puolessavälissä, Kaamassaaren länsipään lounaisrannan kaakkoon pistävällä niemekkeellä, lähes vastapäätä Punainentupa-nimistä autiotupaa.
Se on kylmämuurattu halkaisijaltaan keskimäärin 20-30 cm kokoisista kivistä 3 m x 3,5 m kokoisen, noin 1,6 m korkean kivenlohkareen etelä-lounaissivulle. Suuaukko on ollut suljettu halkaistuilla, kapeilla mäntylosoilla, joista kolmen jäänteitä oli vielä jäljellä. Kivien päällä olevan jäkäläkasvuston perusteella kellarin ikä on hyvinkin yli 100 vuotta.

Mukkajärvenlammet saari (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mukkajärvenlammet sijaitsevat Mukkajärven eteläpuolella, Vaadinselältä Alajärvelle vievän metsätien pohjoispuolella. Lampien ympäristö on kivistä, mutta paikoitellen niiden rannoilta löytyy myös hietikoita. Pohjoisen ja eteläisen lammen välissä olevan pienen saaren erottaa lampien välisestä kannaksesta kaksi puroa, joista vain läntisempi näkyy peruskartalla.
Kvartsi-iskoksia, punaiseksi palanutta hiekkaa ja rikkipalaneita kiviä havaittiin eteläisen ja pohjoisen lammen väliseltä saarelta noin 1 neliömetrin alalla. Saarella on runsaasti myös muita, resenttejä nuotiokiveyksiä ja pintakasvillisuus on hyvin kulunutta.

Mukkajärvi kaakko (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mukkajärvi (Mokkejävri) sijaitsee Myössäjärven lounaispuolella, noin 600 m Vaadinselältä Alajärvelle kulkevan metsäautotien pohjoispuolella. Sen eteläpuolisilta Mukkajärvenlammilta laskee puro Mukkajärveen. Puron itäpuolella, järvien välissä, on maassa vielä selvästi havaittavissa vanhaan vetotaipaleeseen liittyviä männynrunkoja.
Puron itäpuolelta, loivasti länteen viettävältä kannakselta löytyi 2 kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä noin 1,5 m x 1,5 m kokoiselta alueelta. Paikan maaperä on hiekkaa ja soraa, ja paikoitellen se on hyvin kulunut. Noin 1,5 m löytöpaikasta pohjoiseen sijaitsee myös uusi nuotiokiveys.

Möyrylahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Möyrylahti (Myevvirluohtâ) sijaitsee Inarijärven itäosassa, Nellimistä pohjoisluoteeseen ja Tervavuonon pohjoisosassa, Kolesjärven ja Pajulahden välissä.
Möyrylahden pohjukasta, Möyryojan länsipuolelta, löytyi rantahietikosta ja -vedestä kvartsi-iskoksia sekä yksi mahdollinen kvartsikaavin noin 20 m matkalta. Asuinpaikka on ilmeisesti suurelta osin huuhtoutunut veteen.

Poojärvi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Poojärven länsirannalla Poojoen niskasta runsaat 150 m kaakkoon sijaitsevat kaksi kuoppaa noin 10 m päässä toisistaan (b-kuopan koordinaatit p=7426 77, i=3477 71, z=190). Kuoppa a on kooltaan noin 2-2,5 m x 7 m, syvyydeltään noin 70 cm, suunnassa pohjoisluode-eteläkaakko. Kuoppa b sijaitsee edellisestä luoteeseen hieman korkeammalla, on halkaisijaltaan n. 3 m ja syvyydeltään 90-100 cm. Kyse lienee korkeintaan muutaman sadan vuoden ikäisistä säilytyskuopista tai kalakellareista.
Inventointi 2014: Kuoppa a: P= 7426760 I= 3477750 KKJ. Piste on Sarkkisen merkitsemän pisteen kohdalla. Kuopassa on jyrkät ja suorat reunamat. Kuoppaan on kasattu hakkuutähdettä ja sen sisällä kasvaa männyntaimia ja koivuja. Männyntaimien ikä on arviolta 7 vuotta. Kohde sijaitsee äestetyllä alueella, ja myös kuopan järvenpuoleista reunaa on äestetty. Kuopan reunalta tuli kairattaessa selkeä huuhtoutumiskerros, mutta kuopan sisällä oli vain puhdasta hiekkaa. Kuoppa muistuttaa hiekkakuoppaa. Kuoppa b: P= 7426764 I= 3477717 KKJ. Sarkkisen merkitsemä koordinaattipiste osoittaa väärään paikkaan, tai sitten me löysimme eri kuopan. Havaitsimme maastossa kuopan, jonka reunat ovat terävät ja jonka sisällä on metalliromua. Kuoppa muistuttaa mielestämme hiekanottokuoppaa.

Poojärvi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kapea, osin jo umpeen kasvanut polku tasaisella mäntyä kasvavalla kankaalla, matalan rantatörmän yläpuolella. Kulku-ura on osa ns. kemijärveläisten kalatietä, joka on vielä vuonna 1984 painetulle topografiselle kartalle merkitty polkuna.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Poojärven lounaispuolella 60 metrin päässä rannasta. Kohteen länsipuolella kulkee 100 metrin päässä pieni metsäautotie. Maasto on kuivahkoa kangasmetsää. Kohde sijaitsee äestetyllä alueella, jossa puusto on nuorta ja tiheäkasvuista. Aluskasvillisuus ei ole kovin runsasta verrattuna ympäristöön. Kohteessa on Mika Sarkkisen (2002: 31) tietojen mukaan kulkenut ns. kemiläisten kalatie. Sarkkisen mainitsemasta kemiläisten kalatiestä havaittiin Sarkkisen merkitsemän pisteen kohdalla pientä painaumaa, mutta sitä on mahdoton seurata, sillä alue on äestetty. Alueella kasvaa 9-vuotias taimikko. Sarkkinen mainitsee polun näkyvän vuoden 1984 maastokartassa. Myös 1960-luvun kartoissa alueella näkyy lukuisia polkuja, joita on nykyään mahdoton seurata, lukuun ottamatta rannassa kulkevia polkuja, joita käytetään edelleen.

Haapaniemi (1000012332) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Haapaniemi (Suvisnjargâ) sijaitsee Partakon Käyräniemen eteläkärjessä. Haapaniemi on koillis-lounaissuuntainen niemi, jonka itäpuolella on Haapavuono ja lounaispuolella Partakonsaari.
Niemen vedensyömältä länsirannalta löytyi rantavedestä runsaasti kvartsi-iskoksia. Iskosten löytöpaikan itä- ja eteläpuolisiin rannan hiekkatasanteisiin tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä. On mahdollista, että suurin osa asuinpaikasta on huuhtoutunut veteen.

Haapavuono (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Haapavuono (Suvisluohtâ) sijaitsee Inarijärven Partakonlahden koillisosassa, Käyräniemen ja Puuniemen välissä. Haapavuonon luoteisrannalta, Haapaniemen ja Haapavuopajan välisen, etelään pistävän niemen nokasta löytyi kvartsi-iskoksia. Iskokset löytyivät rantavedestä, noin 1,5 m - 2 m rantaviivasta etelään. Löytöalueen laajuus itä-länsisuunnassa oli noin 50 m. Asuinpaikka lienee suureksi osaksi huuhtoutunut veteen.

Jolnivuono 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Jolnivuono sijaitsee Väylästä noin 6,3 km etelään, Varankiniemen koillispuolella ja Viimassaaren ja Jolnivaarojen välissä. Vuonon yhdistää sen luoteispuoliseen Jolnijärveen Jolnivuonon pohjukassa kapea salmi. Salmi on muodostunut pitkään ja kapeaan niemeen, jossa on pyyntikuoppia (kohde Jolnivuono).
Jolnivuonon pohjoisrannalta, noin 20 m Jolnijärven ja Jolnivuonon erottavasta salmesta itään, löytyi hiekkarannalta noin 100 m matkalta rantavedestä ja -hietikosta runsaasti kvartsi-iskoksia. Osa asuinpaikasta on huuhtoutunut veteen, mutta koepistojen perusteella sitä on vielä jäljellä rantavyöhykkeellä.

Pualžâvuáláášjävri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pualžâvuáláášjävri-niminen järvi sijaitsee Inarijärven Akulahden lounaispuolella ja Paloniemen koillispuolella. Järven itäpuolella olevan harjanteen pohjoispäässä on kaksi pyyntikuoppaa, jotka ovat toisistaan 150 metrin etäisyydellä. Pyyntikuoppien koko vaihtelee 2-2,8 x 1,7-1,8 metrin välillä, syvyyden ollessa 0,7 metriä.

Raitionmukankenttä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Raitionmukankenttä (Räideemohekieddi) sijaitsee Inarijärven Partakonlahden pohjoisrannalla, Partakosta noin 1,5 km etelälounaaseen, Heinäniemen ja Siuttajoensuun välissä. Kohde sijaitsee noin 100 m Raitionmukankentän eteläpuolella, soistuneen hiekkamaan reunalla.
Rantavedestä löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia, joista osa oli jopa 1 m syvällä. Rantaa peittää paksu turve, mutta sen alla on hienoa hiekkaa. Osa asuinpaikasta on huuhtoutunut veteen, mutta turpeen alla saattaa olla jäljellä vielä jotain. Asuinpaikan laajuuden määrittäminen vaatii laajempaa koekuopitusta.

Kaapin-Matti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaapin-Matti sijaitsee Inarijärven luoteisrannalla, Aibuduuvuonân itäpuolella ja Leutaniemen kaakkoispuolella, suojaisan ja kivisen lahden kaakkoisrannalla. Kaapin-Matin heinittyneessä kentässä on pystyssä uusittu päärakennus sekä vanhempia ulkorakennuksia. Kenttä on Aikion suvun kesäpaikka, kun talvipaikka on sijainnut Talvitupajärvellä, noin 4 km Kaapin-Matista pohjoiskoilliseen. Kentässä on asuttu kauan, varmasti jo ennen tilan on perustamista 1800-luvulla.

Paloniemi 2 (1000012359) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paloniemi (Puállámnjargâ) sijaitsee Inarijärven pohjoisrannalla, Väylästä noin 4,5 km itään, Malkasalmen pohjoispuolella. Etelään pistävän niemen pohjoisosassa on koillis-lounaissuuntainen harju, jonka lounaispäässä, harjun eteläosan ympäri mutkan tekevän tien välissä on kolme pyyntikuoppaa.

Kotkavuono (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kotkavuono sijaitsee Inarijärven luoteisrannalla, Jolnivuonon lounaispuolella, kotkaniemen ja mantereen Skäidin välissä. Kohde sijaitsee vuonon pohjukan pohjoisosassa, Kotkataipaleen mantereen puolella.
Hiekkarannan veteen sortuvalta törmältä löytyi vuoden 2008 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lisäksi noin 2 m rannasta havaittiin kaivanto, mistä löytyi rikkipalaneita kiviä ja runsaasti hiiltä.
Vuoden 2024 tarkastuksen aikana Inarijärven vedenpinta oli alhaalla ja rantahiekalta havaittiin kvartsiiskoksia aiempaa laajemmalta alueelta. Löytöjä ei otettu talteen.

Vuopioniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuopioniemi (Vyeppeenjargâ) sijaitsee Inarijärven länsirannalla, Väylästä noin 5,5 km etelään, Riuruvuonon suulla, Miinaniemen ja Jolnivuonon pohjoiskoillispuolella. Neljä pyyntikuoppaa sijaitsee Vuopioniemen pohjoisosan koilliseen pistävän harjun pohjoispäässä.
Pyyntikuoppa 1 sijaitsee harjun pohjoispään länsipuolella, Riuruvuopajan lounaaseen pistävän soistuneen alueen laidalla. Pyyntikuopat 2 ja 3 sijaitsevat Riuruvuopajan itäreunaa rajaavan, koilliseen pistävän niemen tyven keskellä. Pyyntikuoppa 4 sijaitsee samalla niemellä , edellisistä noin 125 m koilliseen.

Vuopioniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Vuopioniemi (Vyeppeenjargâ) sijaitsee Inarijärven länsirannalla, Väylästä noin 5,5 km etelään, Riuruvuonon suulla, Miinaniemen ja Jolnivuonon pohjoiskoillispuolella. Kohde sijaitsee Vuopioniemen kentästä noin 580 m etelälounaaseen, pienen kaakkoon pistävän, kivisen niemekkeen tyven pohjoispuolisella hiekkarannalla.
Vuoden 2008 inventoinnissa poimittiin palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia vedestä, noin 2 m rantavallista. Löytöjä havaittiin noin 20 m matkalla rannalla. Asuinpaikka on ilmeisesti suureksi osaksi huuhtoutunut veteen.
Vuoden 2024 tarkastuksen aikana Inarijärven vedenpinta oli matalalla ja löytöjä havaitiin aiempaa laajemmalta alueelta. Rantahietikolla havaittiin useita kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Löytöjä ei otettu talteen.

Vuopioniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuopioniemi (Vyeppeenjargâ) sijaitsee Inarijärven länsirannalla, Väylästä noin 5,5 km etelään, Riuruvuonon suulla, Miinaniemen ja Jolnivuonon pohjoiskoillispuolella. Kohde sijaitsee Vuopioniemen kentästä noin 630 m etelälounaaseen, pienen kaakkoon pistävän, kivisen niemekkeen tyven länsipuolisella hiekkarannalla.
Rantahietikosta, noin 10 m rannalla sijaitsevasta hirsirakennuksesta lounaaseen löytyi palanutta luuta. Lisäksi noin 8 m rannasta länteen, heinittyneessä mättäikössä sijaitsee tulisija, johon tehdystä koepistosta löytyi hiiltä, palanutta hiekkaa ja palaneita kiviä sekä kvartsi-iskoksia.

Varankiniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Varankiniemi (Värigâšnjargâ) sijaitsee Inarijärven luoteisrannalla, Kotkaniemen länsipuolella ja Jolnivaarojen eteläpuolella. Kohde sijaitsee Varankiniemen kapean, eteläkaakkoon pistävän niemen tyven länsipuolella, Tupalahdella.
Tasaisen hiekkarantaterassin edustalta, vedestä, löytyi inventoinnissa 2008 mm. runsaasti kvartsi-iskoksia ja kvartsiittinen nuolenkärjen katkelma. Rantaterassille tehdyt koepistot olivat muutoin löydöttömiä, mutta parista kohden tuli punaiseksi palanutta hiekkaa. Tästä huolimatta on melko todennäköistä, että asuinpaikkapinta jatkuu terassilla lähelle 120 m korkeuskäyrää.

Vehersaari (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Vehersaari (Vehersuálui) sijaitsee Inarijärven Ison Kapaselän eteläpuolella ja noin 1 km Kankiniemen itäpuolella. Kolme vallillista kodansijaa ja kaksi liesikiveystä sijaitsevat Vehersaaren luoteeseen pistävässä pienessä niemessä, Pirttisalmen kapeimmassa kohdassa, kahdella eri terassilla.
Asuinpaikan laajuutta on vaikea arvioida ilman tarkempaa koekuopitusta, sillä niemen mättäät vaikeuttavat kotasijojen ja liesikiveysten havainnointia. Kotasijan 1 keskellä on kaatunut kanto, jonka juurien seasta löytyi palaneita kiviä, punaiseksi palanutta hiekkaa, palanutta luuta ja kuonaa. Kahden muun kotasijan vallit eivät ole niin selkeät kuin kotasijassa 1.

Verkkosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekkakuoppa Verkkosalmen pohjoispuolella, aivan maantien vieressä, kohdassa jossa maantie tekee mutkan Verkkosalmen sillalle. Etäisys sillalle on noin 200 m. Vuoden 1994 tarkastuksen löytöinä palanutta luuta hiekkakuopan länsireunasta. Vuoden 1995 tarkastuslöydöt kuopalle(?) vievän tienpätkän etelänpuoleisesta leikkauksesta, neljä kvartsi-iskosta sekä likamaata. Näiden tietojen sekä terassimaisen sijainitipaikan perusteella arvioitu aiemman pelkän löytöpaikan sijaan todennäköisesti kivikautiseksi asuinpaikaksi.
Kohteen tarkempi laajuuden määrittäminen edellyttää koekuopitusta. MML:n korkeusmallin perusteella hiekkakuoppa sijaitsee annetuista pistekoordinaateista runsaat 20 metriä enemmän etelälounaassa.

Nivavaara Jouttijänkkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korkean (244 m) Nivavaaran ja sen itäpuoleisen Oesälaikan vaaran (n. 90 m) välille on lajittunut laaja hiekka-alue.alle 80 m korkeuteen. Se on laajalti hiekanoton tuhoama. Vaarojen väliin muodostuu etelämpänä soistunut suojaisa muinaislahti, Jouttijänkä. Jängän pohjoispohjukasta nousevalla etelään laskevalla terassilla havaittiin vuoden 1993 inventoinnissa äestysurissa muutamia kvartsi-iskoksia. Muuta esihistorialliseen asuinpaikkaan viitaavia merkkejä ei havaittu, eikä muutamin kohdin aluetta koeluonteisesti kairattiessa todettu likamaata. Kvartsilöydöt sekä oivallinen sijainti viittaavaat kuitenkin ehkä osin hiekanoton tuhoamaan kivikautiseen asuinpaikkaan, minkä arvioitiin 70 m muinaisrannan mukaan ajoittuvan noin 3400-3200 eaa.
Vuonna 2013 paikalla käytäessä alue oli varsin tiheää taimikkoa, lähinnä männikköä.

Aittajärvi (1000002819) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Luttojoen etelärannalla, noin 150 m Luttojoen ylittävältä sillalta itäkaakkoon. Aittajärven laskupuron ja kohteen välissä kulkee valtatieltä 4 erkaan-tuva Kuutuantie. Alue on joen syövyttämää moreenista rantapenkaa ja paikalla kasvaa mäntyä.
Vuonna 1988 kohde oli määritelty irtolöytöpaikaksi. Tuolloin kvartsi-iskoksia löytyi joen rantatörmältä sekä uuden ja suurehkon lieden vierestä, jossa maaperä oli kulunut. Kohde tarkastettiin vuonna 2010. Alueella on edelleen useita nuotiopaikkoja, joista osa on selkeästi uusia, mutta osa jo kuntan peittämiä. Erään uuden nuotiokiveyksen luota havaittiin noin kymmenkunta kvartsi-iskosta. Kyseisen kiveyksen pohjoisreunassa, havaittiin myös kuntan peittämä, halkaisijaltaan noin 1 m kokoinen liesikiveys, joka on vaarassa sortua jokiuomaan (x=3531031, y=7598109, z=174). Tästä kiveyksestä noin 30 m länteen sijaitsee myös toinen, uudehko liesikiveys, jonka ympäriltä löytyi myös pari kvartsi-iskosta. Iskoksia ei otettu talteen.

Kirkkoranta (1000002820) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Inarin kirkonkylän Kirkkorannassa, kirkon ja Koivuniemen välisellä hiekkaisella rantatörmällä.
Koivuniemen "kainalosta" on löytynyt vuonna 1946 liesi sekä taltta. Vuoden 1988 inventoinnissa rannasta löytyi kaksi kvartsi-iskosta (KM 24309), noin 70-100 m Koivuniemestä pohjoiseen. Lisäksi hiekkarannalta, läheltä kirkkoa on löytynyt kivinen poikkikirves (KM 20876).
Kirkkoranta ja -männikkö on ollut toisen maailman sodan aikana saksalaisten sotilaiden leiripaikkana, minkä vuoksi siellä on erilaisia kaivantoja. Vuoden 2008 inventoinnissa ei paikalla havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohteen laajuuden arviointi vaatii tarkempia tutkimuksia.

Kulasniemi kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 26,7 km Ivalon kirkosta eteläkaakkoon, noin 3,3 km Luttojoen ja Kulasjoen risteyskohdasta lounaaseen, Luttojoen ja Kulasjoen välisellä, lounais-koillissuuntaisella pitkällä niemellä, Kulasjoen pohjoisrannalla. Kohde sijaitsee 1,5 km Kuutuan- ja Kulasniementien ristyksestä koilliseen, noin 130 m Kulasniemeen vievän hiekkatien eteläpuolella, kaakkoon pistävällä hiekkatörmällä.
Aki Arponen on löytynyt paikalta kvartsiittikaapimen vuoden 1989 inventoinnissa. Kaavin löytyi avoimen törmän itäpäästä 10 m länteen, törmän päältä, kohdasta missä pintamaa on kulunut pois. Löytöpaikka tarkastettiin uudelleen vuonna 2010. Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin saman törmän päältä, noin 5 m törmän reunasta pohjoiseen, kahden kaatuneen kelon juurelta. Juurakoista poimittiin palaneen hiekan ja tummanruskean likamaan seasta talteen kaksi kvartsi-iskosta. Maan päälle asuinpaikasta ei ollut havaittavissa mitään rakenteita. Törmälle tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Osa asuinpaikasta on jo tuhoutunut, ja lähivuosina se tulee tuhoutumaan kokonaan hiekkatörmän sortuessa eroosion vaikutuksesta Kulasjokeen.

Näätämöjoki etelä 13 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Näätämöjoen eteläpuolella kulkevalta mönkijäuralta, noin 115 m Pirijärven laskevan lammen keskiosasta etelään on löytynyt kvartsi-iskoksia vuonna 1999 (KM 31953:1-4).
Vuoden 2011 tarkastuksessa kvartsi-iskoksia havaittiin monin paikoin lammen eteläpuolisella mönkijäuralla. Lisäksi uralla oli muutamia palaneita kiviä. Löytöalue on noin 15 m lampea ylempänä.

Välimaa, Mäkelä (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Veneen osien löytöpaikka sijaitsee Kemijoen itäpuolella, Koroiskylässä olevassa suossa. Löytöpaikka on pohjoisin ja viimeinen oja ennen Välimaan ylänköä. Paikalta on löytynyt ainakin 15 veneeseen kuulunutta osaa, joista suurin osa on kaaripuita.
Löytöpaikka sijaitsee runsaat 35 m merenpinnasta, pohjoiseen laskevan Ruonaojan suuntaan laskevasta ja kaivetusta ojasta arviolta 60 m kaakkoon, pienen sivuojan kohdalta ja eteläpuolelta. Löytö havaittiin ojia kaivettaessa 1977 tai 1978. Vuoden 1997 tarkastuksen koekaivauksen havaintojen perusteella löytöhorisontti sijaitsee noin 10 cm maatumattoman pintaturpeen,noin 10 m maatuneen turvekerroksen sekä liejukerroksessa, tämän pintaa noin 23 cm syvemmällä.
Veneen jäännöksinä todettiin kirveellä veistettyjä kaaripuita ja venelautoja kiinnitysreikineen sekä kiinnityksen käytettyjä puutappeja. lapin maakuntamuseoon talletetut osat ovat kaivinkoneen alkuperäiseltä kohdalta siirtämiä. Paikalleen jätettiin koealueella todetut veneen osat.
Löytöpaikan korkeuden, löytöhorisontin havaintojen sekä paikan nykyisten vesistöolosuhteiden perusteella on kyse varsin iäkkään hylyn jäännöksistä. Onko kyse esihistoriallisesta veneestä, peräti löytökorkeutensa perusteella varhaismetallikauteen ajoittuvasta aluksesta, on vahvistamatonta.

Hannukainen 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Äkäsjoen eteläisellä törmällä. Valuneessa jokitörmässä
näkyi v. 1988 inventoinnissa asuinpaikkaan viittaavia palaneita luita. Vuonna 2006 ja 2007 paikalla ei tavattu löytöjä, joten se lienee ainakin osittain tuhoutunut löytöjen valuessa hiljalleen jokeen. Alueella ei liene tehty keokuopitusta, joten kohteen luonteen ja säilyneisyyden arvioiminen edellyttää edelleen tarkempaa selvitystä. Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014. Törmän sortuvassa rinteessä havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos. Rinne oli osittain kasvillisuuden peitossa.

Lompolovaara, kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliön Tolpin kylän pohjoispuolella olevan pienen Lompolovaaran kaakkoisosassa. Alue on kalliokkoisen vaaranlaen kaakkoispuolella olevan hiekkaista, laeltaan melko tasaista, loivasti itään ja kaakkoon laskevaa kuivaa kangasharjannetta.
Kankaan koillisreunaa kulkee vaaran kaakkoispuolelta ohittavalta metsätieltä kääntyvä ajoura. Likimain kahden tilan rajalla kulkevalta ajouralta tavattiin mahdollinen kvartsiesine sekä -iskos. Löytökohta on tasaista hiekkakangasta runsaat 100 metriä koilliseen johtavalta metsäautotieltä luoteeseen. Löytöpaikan länsipuolella on ympäröivää aluetta hieman kosteampi alanne ja koillispuolella 20 metrin päästä maasto alkaa laskea jyrkemmin kohti viereistä suota. Alue oli käsittelemätön, mutta koillispuolen muutamasta tuulenkaadosta ei havaittu asuinpaikkaan viittaavaa. Vuoden 2001 inventoinnissa paikkaa pidettiin mahdollisena kivikautisena asuinpaikkana, mikä paikan sijainnin ja maaperän perusteella on varsin mahdollista.
Vuosien 2007-2015 välillä kohde oli muinaisjäännösrekisterissä pelkästään irtolöytökohteena.
Vuoden 2017 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Oletetun muinaisjäännösalueen reunalle tehtiin joitakin koekuoppia, joista saatujen havaintojen perusteella muinaisjäännösalue voitiin rajata. Yhdestä kuopasta tuli palaneita kiviä sekä tummanpunertava kulttuurikerros.

Pyhä-Nattanen (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Vuotson kylältä n. 10 km itäkoilliseen. Nattaset -tunturiryhmän lounaisin tunturi. Paulaharjun (1939. Sompio s. 21) mukaan lakialue luontaisine kivimuodostumineen oli Sompion lappalaisten palvontapaikka. Anderssonin mukaan (1914) Nattastuntureilla oli myös seita.

Palovaara Kultakallionlaki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kvartsilouhos sijaitsee Palovaaran pohjoisosassa, Kultakallionlaen avokallioalueella. kallion laen eteläosassa on 20x20 m alueella kvartsijuonia, joita on louhittu. Alueella on runsaasti kvartsin palasia. (Viittaisiko nimi Kultakallionlaki myös myöhempään, historiallisen ajan kullanetsijöiden toimintaan alueella?)

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, n. 350 m järvestä itään ja n. 1300 m järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle peruskartalla merkitystä kämpästä etelään. Rikkoutuneelta ajouralta löytyi kvartsiesine ja -iskoksia.

Saukko (1000002818) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mutusjärven lounaiskulmassa, Saukon asujaimiston eteläpuolella, soistuneen lammen eteläpäässä. Kohteen itäpuolitse kulkee Saukkoon ja Terstonsuuhun vievä tie sekä noin noin 50-80 päässä idässä sähkölinja. Matkaa Mutusjärven rantaan on noin 300 m. Hiekkaperäisen harjanteen päällä on kaksi lounais-koillis -suuntaista kivilatomusta, joista läntisempi on kooltaan 1,2 x 0,6 m ja itäisempi 1,5 x 0,8 m. Etäisyyttä latomuksilla on noin 30 m. Katso alakohteet.

Kirakkajoen suu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirakkojoen suun eteläpuolella, jokisuun ja sen kaakkoispuolella olevan pienen lahden välisellä kolmiomaisella tasaisella kankaalla. Kankaan joelle päin oleva törmä on äkkijyrkkä ja pahoin erodoitunut, lahdelle päin maasto laskee tasaisemmin. Alueella kasvaa rehevää mäntymetsää. Paikalla on asuinkenttä, jossa on eri ikäistä rakennuskantaa; lahdenpuoleisella, huuhtoutuneella rannalla on hirsirakennuksen pohjia, joissa on piisiröykkiöt. Aivan jokisuun ja lahden välisessä kulmauksesta, korkean ja sortuvan törmän kohdalta on löytynyt mm. kvartsiesineitä (KM 26821:1-3).

Ranttila (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Angelista noin 26 km pohjoiskoilliseen, Inarijoen itäpuolella ja Kuoddoveäijohka -nimisen joen pohjoispuolella. Pyyntikuopat muodostavat itä-länsi -suuntaisen ketjun, jonka pohjois- ja itäpuolella on vaara ja vaaran eteläpuolella on puro. Alueella kasvaa mäntyä.

Koivurinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjärven pohjoisrannalla olevan n. 200 x 100 m laajan niemen kaakkoisrannalla. Paikalla on kostea tasanne 10 m etäisyydellä Äkäsjärven rannasta. Maaperä alueella on kivistä moreenia ja paikalla kasvaa sekametsää, jonka aluskasvillisuutena on sammalta, puolukkaa ja mustikkaa.
Paikalta löytyi 2004 inventoinnissa 60 x 50 cm laaja, soikeahko liesikiveys. Lieden kivet eivät vaikuta palaneilta, mutta sen viereen tehdystä koepistosta paljastui nokista maata. Rakenne on osin sammalen peitossa.

Harjujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Tsarmitunturin erämaa-alueen lounaisosassa sijaitsevan Harjujärven koillisrannalla noin 10 metrin päässä järvestä. Pyyntikuoppa sijaitsee lounaasta tulevan, Harjujärven ja Siskeljärven välistä kulkevan harjujakson itäliepeessä, noin 10 m etäisyydellä järven rannasta.
Vuoden 2007 inventoinnissa kuopan reunoilla ei havaittu kaksoismaannosta, mutta turvekerros alueella on hyvin ohut eikä varsinaista huuhtoutumiskerrosta ole muutoinkaan havaittavissa. Kuopan halkaisija on 3 m ja syvyys 50 cm.
Lähin pyyntikuoppa on noin 350 metriä pohjoisluoteeseen Siskeljärven koillisrannalla.

Palsinoja 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Palsinojalle vievän metsäautotien itäpuolella, Palsinojan korkealla törmällä sijaitsee kullankaivun kivistä ladottu rajamerkki. Laakakivistä ladottu neliömäinen latomus on kooltaan noin 80x80cm, 20-30cm korkea ja sen keskellä on pystyssä kolmiomainen laakakivi.
Latomuksesta on poistettu muutamia kiviä ja asetettu ne viereisen kaksihaaraisen männyn tyvelle. Latomuksesta noin 10 m pohjoiseen sijaitsee metsäautotien vieressä käytössä oleva tulipaikka, jonka kiveys on samalla tavoin korkeahko ja kivistä ladottu. On mahdollista, että tulisijaankin on käytetty rajamerkin laakakiviä.

Hyttyrävaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hyttyrävaaralla, joka on 650 Tornionjoesta itään. Vaaran korkeimman kohdan luoteispuolella, heti rinteen yläreunassa, on halkaisijaltaan 3,5 metriä ja syvyydeltään 70 cm oleva suppilomainen kuoppa. Kuoppa on paksun sammalen peittämä ja sen pohja on täynnä kiviä.
Kuopasta 10-15 metriä kaakkoon sijaitsee kolme pienempää kuoppaa, joista yksi on pitkänomainen, kooltaan 2,2x1,2 m ja syvyydeltään 40 cm. Kaksi muuta ovat halkaisijaltaan 1,1 m ja syvyydeltään 30 cm ja myös kivikkopohjaisia.
Inventoinnin yhteydessä 1993 ei kuoppien käyttötarkoituksesta pystytty antamaan tarkempaa arviota, mutta ne voivat liittyä varastointiin tai muuhun
asuinpaikkakäyttöön. Vaaran laki on noussut merestä kivikauden loppupuolella, noin 2200 eaa.

Vanhankylänsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Simojoen Mertakosken länsirannalla sijaitsevan pellon länsipuolisessa metsikössä on useita viljelysraunioita ja ja kiviaitaa.
Castren (Castren 1894, s .. 247) kertoo, että Simossa on Pahnilan talon läheltä Vähäojan niitystä löytynyt rautakaluja, kirveitä, pistorautoja ym." Eräs kirves on kuvauksen mukaan ollut "ohutlapainen, piilukirveen muotoinen, toista korttelia pitkä". Karttanimenä Vähäojaa ei Pahnilan talon läheltä löytynyt vuoden 2001 inventoinnissa, mutta saadun tiedon mukaan Vähäojan niityiksi kutsuttu alue sijaitsee talosta runsaan kilometrin pohjoiskoilliseen Simojen länsirannalla.
Paikalla on Pahnilan rekisterinumeroa (Rn:o 3) olevia viljelysmaita noin 600 metrin pituudelta ja 200 metrin leveydeltä. Alueen korkeus on kartan mukaan n. 5 metriä, mutta todellisuudessa osin pelloksi raivatun kankaan korkeimmat kohdat nousevat lähelle 7,5 metrin korkeutta.
Jokivarsikankaan itäpuolisen kosteikon nimi on Vanhankylänsuo, jonka voi arvioida viittaavaan varhaisempaan asutukseen ja toimintaan. Alueen pellot olivat viljelyksessä 2001 joko nurmella tai viljalla. Talonpoikaisen asutuksen merkkejä paikalta ei tehty. Sen sijaan peltojen länsipuolisesta metsiköstä tavattiin useita viljelysraunioita ja kiviaitaa/-aitausta, jotka näyttivät keskittyvän kahdelle alueelle.
Pohjoisemman alueen kiviaidat ja muutamat kasat näyttivät noudattelevan nykyisinkin havaittavia peltoalueita ja rajoja. Sen sijaan eteläisemmällä alueella tavattiin palstan 3:41 länsipuolisesta metsiköstä L-muotoinen aitaus, joka on avoin länsi- ja eteläsivuiltaan. Sen sisäosa on ilmeisesti aikoinaan ollut viljelyksessä. Tämän eteläpuolella on vielä jokunen kivirakenne, röykkiöitä ja kiviaitoja, joista osa vaikuttaa nuoremmalle, ilmeisesti läheisestä peliosta ajetulta.
Alueelta ei löydetty talonpaikkoja tms. asutusjäänteitä, mutta viljelyjäänteet lienevät iältään varsin varhaisia.Tosin on huomattava, että erilaiset pellonraivauksen yhteydessä syntyneet kivirakenteet ovat paikkakunnalla enemmän sääntö kuin poikkeus. Kysymys siitä, olisiko alueelta löydettävissä varhaisen talonpoikaisasutuksen jäänteitä perusteellisempien tutkimusten avulla, jää avoimeksi.
Kohteelle on tehty aluerajaus 18.3.2019 (eteläinen ja pohjoinen alue) Mika Sarkkisen inventointiraportin 2001 karttaliitteen röykkiölevinnän perusteella. Rajaus on tarkastettava maastossa.

Vanha Kirkkovaara (Taide)
Historiallinen; Inarin Pielpajärven pohjoispuolisen Vanhan Kirkkovaaran, Ison Luosmajärven ja Retsamovaaran välisessä maastossa, vanhan polun ja puron varressa on kelo, jonka kylkeen on tehty kaksi kaiverrusta. Toinen kaiverrus on vuodelta 1873 ja toinen vuodelta 1930.
Tervaniemet kertoivat kelon kaatuneen syysmyrskyssä 2011, joten se käytiin hakemassa Saamelaismuseo Siidaan keväällä 2012.

Palokangas (1000009076) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi rakkakuopan ja maakuopan välimuotoa edustavaa vaatimatonta kuoppaa sijaitsevat vanhan nelostien pohjoispuolella Palokankaan pohjoisosassa. Kuopat on kaivettu kivikkoiseen moreenimaahan. Niiden ikä tai käyttötarkoitus ei ole tiedossa.

Huhta (1000009078) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kantolanharjun eteläisemmän lakiharjanteen rakassa, Huhdan talosta noin 150 metriäkaakkoon, sijaitsee ainakin kolme rakkakuoppaa. Kuopista kaksi sijaitsee Kantolanrantaan johtavasta tiestä noin 25 metriä kaakkoon. Kolmas kuoppa on edellistä noin 10 metriä kaakkoon ja osin kasvillisuuden peitossa. Kuoppien halkaisija on 1 - 1,5 metriä ja syvyys 0,2 - 0,3 metriä. Kuoppien ympärillä on matalaa vallia, joka on noin 0,5 metriä leveä.

Linnanklupu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Linnaklupu sijaitsee Perämeren kansallispuistossa, Selkä-Sarven luoteispuolella. Saaren luoteisosassa on purnukuoppia, rakennuksen pohja ja verkkotarha. Saaren kaakkoisosassa on venevalkama ja rakennuksen pohjia.

Maa-Sarvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maa-Sarvi sijaitsee Perameren kansallispuisossa, Selkä-Sarven pohjoispuolella. Saaren pohjoisosassa sijaitsee laajalla alueella rakennuksen pohjia, pookeja ja venevalkama.

Soahkemohjávvrit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteen on ilmoittanut Olavi Somby ja se on tarkastettu 2011.
Kohde sijaitsee Soahkemohjavvrit-nimisten järvien välisellä hiekkapohjaisella harjumaisella kannaksella, jonka puusto on tunturikoivikkoa. Aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, variksenmarja sekä nahkajäkälät ja seinäsammaL Kohteen länsipuolella sijaitsee vanha lautarakenteinen eräkämppä.
Kohde on kahdeksasta pyyntikuopasta muodostuva pyyntikuoppajärjestelmä, joka SIJaitsee hiekkaharjanteilla itäisemmän Soahkemohjavrrin ja sen länsipään eteläpuolella olevan pienemmän järven luoteispäässä olevan suon välillä. Pohjoisimpana sijaitseva pyyntikuoppa 1 on Soahkemohjavrrien välisen harjumaisen kannaksen laella, kohdassa, jossa harju on matalimrnillaan. Kuopat 1-7 muodostavat tästä loivasti kohti etelää laskevalle rinteelle noin viidenkymmenen metrin mittaisen pohjois-eteläsuuntaisen kuoppaketjun. Kuoppa 8 sijaitsee kuopasta 7 noin kuusikymmentä metriä kaakkoon, suolle jyrkästi laskevan rinteen partaalla.

Pirttijärvi (1000010401) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hannukaisten kohdalla Äkäsjoen eteläpuolella olevan pienen Pirttijärven
etelärannalla olevassa niemekkeessä. Paikalla on hiekkaisella järveen viettävällä kankaalla, järven niemekkeessä kuoppa. Koko valleineen 3,5 x 2 m, sisällä 2 x 1 m. Syvyys n. 30 cm. Saattaa olla pyyntikuopan tai rakennuksen jäännös.

Pellikoskenmaa 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjokisuusta 1,8 km pohjoiseen, Äkäsjoen länsirannalla olevan
rantasuon takaa nousevan kankaan törmän reunalla, Äkäsjokisuuntiestä n. 70-80 m
itä-kaakkoon. Alue on tasaista ja loivasti kumpuilevaa hiekkakangasta jonka reunassa, suonlaidalla on muutaman metrin korkuinen törmä. Sen päällä, kankaan koillisreunalla on kuopparyhmä, mahdollisesti säilytyskuoppien jäänteet. Eteläisemmässä ryhmässä on kolme kuoppaa, kooltaan 2 x 1.5 m, kuoppia reunustaa matala ja n. 50 cm leveä valli. Kuopat ovat matalahkoja, n. 20-30 cm syviä, sammaleen peittämiä ja niissä on podsolmaannos. Toinen kahden kuopan ryhmä on edellisestä muutaman kymmenen metriä pohjoisluoteeseen.

Kaapin-Matin vanha kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lapinkenttä sijaitsee Inarijärven pohjoisrannalla, Aibutvuonon (Aibuduuvuonâ) ja Pitkävuopajan välisellä, koilliseen pistävällä niemellä, Aibutvuonon länsirannalla, Aittalaassân kohdalla.
Kaapin-Matin vanha kenttä on Pekka Aikion perustaman, Kaaperi Aikion jatkaman tilan kesäpaikka. Talvipaikka sijaitsi Talvitupajärvellä, kesäpaikasta 5-6 km koilliseen. Heinittyneessä ja katajaa kasvavassa kentässä havaittiin ainakin yksi mahdollinen talon peruskiveys sekä siitä noin 3 m luoteeseen piisikiveys. Kentän laidalla on kivikasoja, kun kenttää on raivattu.

Kontosjärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kontosjärven länsipäässä, ulottuen järven rannasta Nellimiin vievään tiehen saakka ja osin sen länsipuolelle. Alue on loivasti luoteeseen päin nouseva avoin ruohikkoinen kenttä. Aluetta reunustaa mäntyjä ja koivuja kasvava metsä. Kenttää käytetään leiripaikkana.
Heinittyneessä, noin 100 m x 50 m kokoisessa Vallen kentässä erottuu rakennusten pohjia. Kenttä ulottuu osin Nellimiin johtavan Kontosjärventien itäpuolelle. Kentän keskellä on yhtenäisen vallin ympäröiminä kaksi kellarikuoppaa, jotka on reunustettu hirsillä. Niiden lounaispuolella on betonirenkaista valmistettu kaivo, jossa on varsin uusi puukansi. Kellarikuoppien pohjoispuolella on mahdollinen rakennelmajäännös.
Tien länsipuolella, aivan tien vieressä, on hirsirakenteisen kellarin jäänteet. Tien lähellä, noin 6 m tiestä, kellarikuoppien länsipuolella on pienehkö kasa osin palaneita kiviä. Edellisestä rakenteesta rantaan päin on mahdollinen rakennuksen jäännös: aluskasvillisuuden peittämä kivikasa, mahdollisesti lieden jäännös.
Kentän itänurkassa on saunan jäänteet, noin 7 m rannasta. Reunoilla on havaittavissa aluskasvillisuuden peittämät hirret, kooltaan 3 m x 3 m.

Nuoran-Juhani (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nuoran-Juhani sijaitsee etelään pistävässä niemessä, Mahlattinuoran pohjoispään suulla, Seulavaaran itäpuolella ja Mahlatti-saaren länsipuolella. Kohteeseen pääsee lähelle myös autolla Lintujärventietä pitkin.
Vanhinta rakennuskantaa ei ole enää jäljellä pihapiirissä, nykyiset rakennukset on tehty 1900-luvun alussa. Nuoran-Juhanin kenttä säästyi toisen maailman sodan tuhoilta.
Nuoran-Juhani oli Saijetsin suvun kesäpaikka, talvipaikka sijaitsi Nuottamajärven länsipäässä. Nuottamajärven tila on perustettu 1851, mutta paikalla on ilmeisesti asuttu jo ennen sitä. Toisen maailmansodan jälkeen suku asettui asumaan toiset kesäpaikkaan (Kiviniemet) ja toiset talvipaikkaan (Saijetsit). Sodan jälkeen perustettiin myös Paavisjärvelle tila (Sarret).

Vuopioniemen kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuopioniemi (Vyeppeenjargâ) sijaitsee Inarijärven länsirannalla, Väylästä noin 5,5 km etelään, Riuruvuonon suulla, Miinaniemen ja Jolnivuonon pohjoiskoillispuolella. Niemen etelärannalla on katajaa, koivua ja heinää kasvava kenttä, jossa on havaittavissa kaksi talonpohjaa sekä yksi kaivanto.
Talonpohjat 1 ja 2 ovat noin 5 m etäisyydellä toisistaan. Niiden ympärillä on noin 1,5 m leveät vallit. Kaivanto sijaitsee talonpohjien kaakkoispuolella.

Palttoniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Etelään pistävä Palttoniemi sijaitsee Niipijoen ja Väyläjoen välissä, Väylässä, Väylävuonon pohjukassa. Palttoniemen itärannalta, Niippijoen puolelta on löytynyt piikärjen katkelma (KM 7259).
Vuoden 2008 inventoinnissa Palttoniemen eteläkärjen korkeimmalta kohdalta löytyi tupasija, jota ympäröi matala, noin 0,5 m leveä, neliskulmainen valli. Sijan pituus on kaakko-luodesuunnassa noin 5 m ja leveys 4,4 m. Sen keskellä on matala kuoppa. Tupasijan keskelle tehtiin koepisto, josta löytyi mm. palaneita kiviä, palamatonta luuta sekä yksi kvartsi-iskos. Paikalla on jälkiä sekä esihistoriallisesta että historiallisesta asutuksesta.

Lahdenperä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lahdenperä 4 sijaitsee Inarijärven Partakonselän luoteisrannalla, Partakosta noin 5 km lounaaseen, noin 100 m Sevettijärventien luoteispuolella.
Pyyntikuoppa sijaitsee Hietajoensuun ja Lahdenperän välissä, pienen, nimettömän lammen koillisrannalla. Lammen eteläosa on aivan Sevettijärventien vieressä. Pyyntikuoppa sijaitsee hiekkaharjun päällä kulkevasta porojen polusta noin 2 m ja noin 10 m lammen rannasta koilliseen. Kuopan pituus on kaakko-luodesuunnassa 3,5 m, leveys 2 m ja syvyys 0,7 m.

Säisaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Säisaari (Sädisuálui) sijaitsee Inarijärven Siskelivuonon keskellä, Rätsinä- ja Lukkusaaren välissä. Saaren lounaisrannalla on laaja, heinittynyt kenttä, jossa erottuu ainakin yksi mahdollinen rakennuksen peruskiveys (koko noin 5m x 5m). Muutoin kentällä on havaittavissa useita suurempia kiviä sekä lähes 5 m pitkä, pohjois-eteläsuuntaiseksi raivattu kivivalli. Maaperä on kalliota ja louhikkoa.
Säisaari (tunnettu myös nimellä Sáresualo = Mustikkasaari) on ollut Saijetsin suvun kesäpaikka. Talvipaikka on sijainnut Nukkumajoella. Asuinkentässä on ollut pieni tupa, jossa on ollut luonnonkivistä savella muurattu piisi. Paikka on jäänyt autioksi 1930-luvulla.

Kalkuvaaran Akku (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kalkuvaara (Kálguvääri) sijaitsee Inarinjärven Juutuanvuonon pohjoispuolella ja Pielpavuonon länsipuolella, Sarviniemen ja Pikku Pielpajärven välissä. Paulaharjun (1932) mukaan "siinä oli semmoinen juppura, mutta ei ole enää kiveä. Siinäkin on uhrattu ennen". Kohteen tarkka sijainti ei ole tiedossa.
Vuoden 2008 inventoinnissa tarkastettiin saaren laki sekä suuri osa itä- ja pohjoisrinteestä, mutta näillä alueilla ei havaittu merkkejä uhrauksista. Mahdollisen uhripaikan paikantaminen vaatii koko vaaran laajamittaisen inventoinnin.

Äijihkedgi Ukonkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Ukonkivi (Äijihkedgi) sijaitsee Inarijärven itäosassa, Kaamassaaren luoteispuolella sijaitsevan Katsomasaaren länsipuolella, pienen Ukonsaaren länsipäässä. Matalassa rantavedessä sijaitseva parin kuution kokoinen rakokivi on perimätiedon mukaan seita. Korkean veden aikaan ei kiven ympäristössä havaittu merkkejä uhrauksista.

Varankiniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Varankiniemi (Värigâšnjargâ) sijaitsee Inarijärven Ukonselän pohjoisrannalla, vajaat 9 km Väylästä etelälounaaseen, Kotkaniemen länsipuolella. Asuttu Varankiniemen vanha kenttä sijaitsee niemen itäosan etelään pistävän kapean niemen tyvessä, Tupalahden perällä. Tilan on perustanut kalastajasaamelainen Samuli Olavinpoika Valle vuonna 1871.
Rautaisen saksimiekan (KM 5471:11) löytöpaikka sijaitsee Varankiniemen talon pihapiirissä, noin 20-30 m päässä rannasta paikalla, jossa aiemmin sijaitsi Sammeli Wallen tupa. Pihapiiristä, noin 5 m saunarakennuksesta koilliseen, havaittiin pitkän heinikon keskeltä vuoden 2008 inventoinnissa mahdollinen pyyntikuoppa. Talon emäntä kertoi, että tämä on ainoa pyyntikuoppa, mitä kentässä on jäljellä, sillä muut on peitetty. Pyyntikuopan pituus on pohjois-eteläsuunnassa 2,4 m, leveys 1,8 m ja syvyys 0,4 m.

Kaitamojärvi/Kyläjoki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Itä-länsisuuntainen, pitkänomainen Kaitamojärvi (Kaidâmjävri) sijaitsee noin 2 km Nukkumapään eteläpuolella, Jänkäjärven ja Ronkajärven länsipuolellla. Järven pohjoisrantaa kulkee Solojärveltä Ronkajärvelle vievä metsäautotie.
Kaitamojärven länsipäästä Kyläjoki laskee Kyläjärveen. Kvartsi-iskos, palaneita kiviä ja palanutta hiekkaa löytyi joen yli kulkevan sillan eteläpuoliselta kannakselta, järven eteläpuolella kulkevan tien itäpuolelta. Paikan maaperä on hiekkaa ja se on hyvin kulunut, sillä järven rannassa sijaitsee veneenlaskupaikka. Löydöt tulivat esiin rantatörmältä, josta paikoitellen hyvin ohut kunttakin oli kulunut pois. Tielle on tuotu soraa muulta, ja osa asuinpaikasta on varmastikin jäänyt tien alle.

Kenttäsaari Kankivuono (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttäsaari (Kieddisuálui) sijaitsee Kankivuonossa, Kankiniemen ja Miesniemen välissä, Lukkarinsaaren eteläpuolella. Heinittynyt, katajaa ja mäntyä kasvava kenttä sijaitsee saaren keskiosan itärannalla. Paikalla on havaittavissa muutamia kivikasoja, muttei selkeitä peruskiveyksiä. Kentän länsilaidalta havaittiin yhdet mahdolliset rakennuksen nurkkakivet.
Kentän länsipuolella kasvaa vanhoja, monilatvaisia mäntyjä, jotka on ilmeisesti vartettu kentän käyttöaikana. Männyissä on myös jälkiä petunotosta sekä vanhoja kirveellä tehtyjä loveuksia.
Rannasta löytyi kentän edustalta piitä ja palanutta luuta, minkä perustella paikalla on voinut sijaita myös varhaisempaa asutusta.

Kyläjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kapea Kyläjoki (Sijdjuuvâš) virtaa Kaitamojärvestä Kyläjärveen, ja se sijaitsee Kyläjärvenvaaran ja Solojärveltä Ronkajärvelle kulkevan metsäautotien eteläpuolella.
Asuinpaikka sijaitsee joen pohjoisrannalla, Kyläjärven itäpäästä noin 440 m itään, soistuneen alueen keskellä olevalla koillis-lounaissuuntaisella hiekkasärkällä. Särkän kaakkoisreunalta löytyi lähes koko särkän mitalta paikoitellen rikkipalaneita kiviä ja punaiseksi palanutta maata. Särkän keskiosassa on erotettavissa muutamia laakeita painanteita, mutta niihin tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Paikalta on löytynyt myös iskoksia.
Vuoden 2017 inventoinnissa alueella havaittiin palaneita kiviä sekä muutamia kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen.
Kohteeseen on yhdistetty vanha löytöpaikka Kyläjoki 2 (442), joka sijaitsee asuinpaikasta noin 150 m luoteeseen.

Sieid-ämmir (Seitajuppura) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Jurmukoski sijaitsee Juutuanjoessa kohdassa, missä Solojärvi laskee Juutuanjokeen. Koskesta noin 400 m alavirtaan jokeen pistää sen pohjoisrannalta jyrkkä moreeniniemi, Seitaniemi (Siäidáánjargâ). Niemen kärjessä on muutama suurehko kivi ja kookkaita mäntyjä, joissa kerrotaan olleen kolme telkänpönttöä. Niistä ei ollut soveliasta kerätä munia.
Sieid-ämmir eli Seitajuppura, jota on Jurmukosken seidaksikin kutsuttu, on vanhimpien kirjallisten lähteiden mukaan sijainnut Jurmukosken alla tai vieressä, kosken pohjoispuolella. Paulaharjun mukaan seita sijaitsee jokeen pistävällä niemellä, Jurmukosken alla. Hän kertoo paikan olleen kalamiesten uhripaikan.
Vuoden 2008 inventoinnissa niemeltä ei havaittu mitään uhripaikkaan viittaavaa. Niemen itälaidalla sijaitsee kaksi suurta siirtolohkaretta, joista toinen on rakokivi. Mikäli niemellä on ollut kalaseita, ei uhrauksista ole välttämättä jäänyt juuri mitään jäljelle. Kohde Seitalampi (Inari 563) sijaitsee niemen pohjoispuolella.

Seitalampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Seitalampi (Siäidááláddu) sijaitsee Juutuanjoen pohjoisrannalla, Niskavaarojen eli Oivusvaarojen kaakkoispuolella, Solojärvestä laskevalta koskenniskalta noin 600 m koilliseen. Lammen eteläpuolella on jokeen pistävä moreeniniemi, Seitaniemi.
Seitalampi on noin 120 m pitkä ja 60 m leveä. Keskellä lampea on isohko kivi. Paikallisen perimätiedon mukaan kalastajan tuli heittää lampeen uhrikala, muutoin ovat verkot "köytenä" seuraavana päivänä. Lähellä sijaitsee myös kohde Sieid-Ämmir (Inari 562).

Kankiniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kankiniemen nykyisinkin asuttu kenttä sijaitsee Inarijärven Kankivuonon itärannalla Kankiniemessä, vastapäisen Kenttäsaaren eteläkärjen kohdalla. Kohteesta noin 300 m eteläkaakkoon on pieni Aitajärvi.
Tilan on perustanut kalastaja Antti Antinpoika Aikio (1834–1896). Paikalla on asunut pitkään Karisaaren suku. Vanha päärakennus ja ranta-aitta ovat pystyssä, sauna on uudempi. Jälkiä vanhemmista rakennusten pohjista ei vuoden 2008 inventoinnissa paikalta havaittu.

Aikion kenttä / Iisakinkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iisakinkenttä eli Antti Aikion vanha talvipaikka sijaitsee pienen, matalan lammen rannalla, noin 1,6 km Simmettijärvestä itään ja noin 0,8 km Kankivuonon perältä etelälounaaseen. Kenttä sijaitsee aivan Kankivuonon perälle kulkevan tien itäpuolella, tie on saattanut jopa tuhota osan kentästä.
Heinittyneen kentän etelälaidalla on rakennuksenpohja ja sen eteläpuolella metsässä piisikiveys sekä hirsiä. Kentän luoteispuolella on mäen päällä saksalaisten pesäke. Kentässä ovat asuneet viimeksi Matti ja Iisakki Aikio. Paikalla on sijainnut 1800-luvulla Antti Aikion talvipaikka ennenkuin hän hankki Kankiniemen tilan 1890.
Tien toisella puolella, noin 100 m ja 160 m luoteeseen sijaitsee myös kaksi hirsirakennusta. Kentästä noin 170 m länteen on toisen maailmansodan aikainen vankileiri (Korppivaara pohjoinen).

Harjujärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Harjujärvi (Puolzâjävri) sijaitsee Jänkäjärven ja Ronkajärven välissä, noin 10,5 km Ukonjärven pohjoispäästä lähtevän Vaadinselkä-Alajärvi-välisen tien risteyksestä länsilounaaseen.
Liesikiveys sijaitsee Harjujärvestä Jänkäjärveen laskevan puron pohjoispuolisen, koillis-lounaissuuntaisen, kivisen niemen kaakkoisrannalla. Lieden pituus on pohjois-eteläsuunnassa 1,2 m, leveys 0,8 m ja korkeus noin 15 cm. Sen eteläpäässä kasvaa noin 0,5 m korkea männyntaimi. Lieden läheisyyteen on tehty myös uudempia, pyöreitä nuotiokivikehiä.

Ronkajärvi koillinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Ronkajärvi (Roggejáávráš) sijaitsee noin 1,4 km Kaitamojärvestä itään, 1 km Harjujärvestä luoteeseen ja 2,4 km Jänkäjärvestä länteen. Pohjois-eteläsuuntaisen, pitkänomaisen järven koillisrannalla, rannan ja mönkijäuran välissä on maatuneen hirsirakennuksen jäännökset. Koillis-lounaissuunnassa hirsikehikon pituus on 9 m ja kaakkois-luoteissuunnassa 8 m.
Kohde on tarkastettu 2017 inventonnissa.

Jänkäjärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Jänkäjärvi sijaitsee Kaitamojärven itäpuolella ja Jänkäjärvenpään ja Kolminokan eteläpuolella. Kohde sijaitsee Jänkäjärven ja Harjujärven välisen kapean salmen luoteispuolisessa niemessä.
Paikalla on katajaa ja mäntyä kasvava, heinittynyt kenttä. Kentässä erottuu mahdollisesti yhden tupasijan nurkkakiviä.

Taplasaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taplasaari (Täbbláásuálui) sijaitsee Inarijärven kaakkoisosassa, Kaikunuoran itäpään, Moskväylän ja Satapetäjäselän välissä. Taplasaaren itäpään keskiosassa, Kotasaaren pohjoispuolella, matalan ja kivisen lahden etelärannalla on heinittynyt lapinkenttä, jossa on mökki ja ulkorakennuksia.
Kenttä on ollut Musta/Mattus-sukujen kesäpaikka, kun talvipaikka on sijainnut Nellimin Paksuvuonolla. Kentässä on sijainnut kalakota sekä niittypalstat, ja vielä vuonna 1972 paikalla on erottunut kodan jäännökset. Kota on merkitty myös vuosien 1930 ja 1963 karttoihin. Vuoden 1988 ja 2008 inventoinneissa hirsikodan jäännöksiä ei enää erottunut pitkän heinän seasta. Sen sijaan vuonna 2008 kentästä dokumentoitiin myös suuren kiven laitaan tehty luontainen kellari, joka varmasti ollut käytössä kalakodankin käyttöaikana. Kentän itä- ja pohjoispuolella oli vanhoissa männyissä paljon merkkejä petunotosta.

Keskiaikainen; Nukkumajoki (Uáddivei) 9 sijaitsee noin 4 km E4-tien ja Nukkumajoen tien risteyksestä lounaaseen, Nukkumajoen itäpuolella ja Pahtavaaran länsipuolella. Kohteen Nukkumajoki 6 kodanpohjat ovat kohteen 9 koillispuolella ja oikeastaan nämä kaksi kohdetta liittyvät toisiinsa.
Paikka on tasaista moreenikangasta, jossa 5 latomusta erottuu matalina kiveyksinä. Lisäksi näiden lounaispuolella, lähellä pientä puroa erottui hyvin kivisessä maaperässä epämääräisiä, matalia kiveyksiä. Koepistoissa kiveyksistä saatiin hieman hiiltä ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Kiveysten luonteen määrittäminen vaatii tarkempia tutkimuksia.

Ulkusijankangas S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen pienialainen asuin- tai leiripaikka joka sijaitsee Kitisen sivujoen Kelujoen pohjoispuoleisen Ulkusijankankaan eteläpäässä, joen pohjoisrannalla olevan soistuneen alueen reunassa. Tarkastuksesa vuonna 1994 kvartsi-iskoksia sekä -ydin löytyivät vain muutaman neliömetrin alueelta polun leikkaamalta alueelta kankaan reunasta. Muutamista koepistoista yhdessä oli niin ikään kvartsi-iskos. Löytöalue on noin 2,5 m suon pintaa ylempänä ja noin 60-70 m Kelujoen mutkasta pohjoiseen. Kelujoen uoma lienee aikoinaan sijainnut kankaan reunan läheisyydessä kohdassa, johon myös Kitisen Kelukosken suunnasta lienee ollut ajoittainen vesiyhteys.
Inventointi 2019: Kohde tarkastettiin vuoden 2019 inventoinnissa. Kohteella ei ollut aiempaa muinaisjäännösalueen rajausta, joten se määriteltiin koepistojen ja topografian avulla. Muinaisjäännösalueen laajuudeksi määriteltiin noin 35x25 metriä, joka käsittää pohjois-etelä -suuntaisen harjanteen eteläosan. Harjanteen päälle tehdyssä koepistossa havaittiin turve ja huuhtoutumiskerroksen alla punertavaa likamaata, jossa oli nähtävissä hiililäikkiä ja -rantuja noin 30 cm syvyyteen asti. Tästä noin 10 metriä länteen tehdystä koepistosta löytyi palaneen luun kappale. Koepistossa oli normaali podsolimaannos, ei selvää likamaakerrosta. Palanut luu tuli noin 10 cm syvyydestä.
Kohde sijaitsee vanhan Kelujoen uoman pohjoisrannalla, kuten yllä mainitaan. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.

Viipassaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Viipassaari (Puállámsuálui) sijaitsee Kasariselän länsilaidalla, Muurahaisniemen itäpuolella ja Viimassaaren pohjoispuolella. Kvartsi-iskoksen (KM 24303) löytöpaikka sijaitsee Viipassaaren eteläkärjessä, rantakivikossa. Vuoden 2008 inventoinnissa kvartsi-iskoksia löytyi pitkin rantaviivaa löytöalueen ulottuessa niemen itäpuolelta sen länsipuolelle saakka.
Tasaisen, mättäisen niemen kärjessä, noin 10 m niemen länsirannasta itään, havaittiin saksalaisten kamina sekä pyöreä kotasija, jonka halkaisija on 3 m. Kotasija saattaa olla uudehko. Asuinpaikka on ilmeisesti osittain sortunut veteen.

Naarassaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Naarassaari (Ninálâssuálui) sijaitsee Inarijärven Kasariselän länsiosassa, Kasarin ja Malkasalmen välissä. Saaren lounaispuolella sijaitsee kaksi pienempää saarta, joista Naarassaarta lähinnä oleva on nimetty Eelohlássáksi. Äimän mukaan myös naisilla oli mahdollisuus päästä saarelle suorittamaan uhritoimituksia.
Naarassaari on suureksi osaksi helppokulkuista jänkkää ja kivikkoa. Vuoden 2008 inventoinnissa saarelta ei löytynyt merkkejä uhripaikasta. Sen sijaan saaren luoteisniemessä havaittiin koivikon keskellä tupasija ja sen itänurkassa laaka-kivistä piisikiveys. Saaren lounaispuolisia pieniä saaria ei inventoitu.

Muurahaisniemi (148010019) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muurahaisniemi (Kutkanjargâ) sijaitsee Väylävuonon eteläpuolella ja Viimassaaren pohjoispuolella. Kivikautinen asuinpaikka ja lapinkenttä sijaitsevat Muurahaisniemen eteläkärjessä (Kieddinjargâ).
Rantakivikosta on poimittu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä verkkovajan luota. Verkkovaja oli vielä vuoden 2008 inventoinnissa pystyssä niemen rannan vesirajassa. Kivikautinen asuinpaikka lienee suureksi osaksi huuhtoutunut järveen.
Niemen laella on kenttä, jossa sijaitsee vanha Sarren päärakennus. Nykyään paikka on kalastustukikohtana. Heinikkoisesta ja suurta katajaa kasvavasta kentästä on vaikea erottaa rakennusten vanhoja pohjakiveyksiä, ainoastaan yksi kivirakenne saatiin paikallistettua.

Siuttajoki 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Siuttajoki sijaitsee Inarin Partakossa, Käyräniemen länsipuolella, ja se laskee pohjoisesta Inarijärveen. Siuttajoki 1 asuinpaikka sijaitsee Partakko-Käyräniemi-välisen tien joen ylittävästä sillasta noin 100 m ylävirtaan päin, salmen itärannalla.
Joen rantaa pitkin kulkee polku, jonka pinnasta löytyi löytöpaikasta 1 palanutta luuta sekä polun itäpuolelta punaiseksi palanutta hiekkaa. Polun länsipuolella törmä on sortunut suureksi osaksi jo jokeen. Luut tulivat esiin noin 20 cm etäisyydeltä rantatörmästä. Löytöpaikka 2 sijaitsee edellisestä noin 110 m koilliseen, myös sieltä löytyi palanutta luuta samalta polulta. Tästä pisteestä noin 7 m länteen on joen jyrkkä törmä. Asuinpaikkasta osa on sortunut jokeen, mutta osa siitä vaikuttaa säilyneen tasaisella rantaterassilla.

Tupavaara Nukkumajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupavaara sijaitsee Nukkumajoen tien eteläpuolella, Saukkojärven länsipuolella ja Nukkumapään koillispuolella. Kaksi talvitupasijaa sijaitsee Tupavaaran lounaisrinteellä, Tupavaaran erotusaidan syöttöaidan sisällä, pienen ojan pohjoispuolella.
Tupasijat ovat kooltaan 4 m x 4 m, ja vain tupasijassa 1 on piisikiveys kaakkoisnurkassa. Tupasijojen etäisyys toisistaan on noin 15 m. Molemmissa on jäljelä vielä alimpia hirsikertoja. Tupien rakentajista ei ole perimätietoa.

Siuttajoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Siuttajoki sijaitsee Inarin Partakossa, Käyräniemen länsipuolella, ja se laskee pohjoisesta Inarijärveen. Viisi pyyntikuoppaa sijaitsee Partakko-Käyräniemi-välisen tien joen ylittävästä sillasta noin 750 m ylävirtaan päin, Ahvenjärven ja joen välisen harjun pohjoispäässä. Pyyntikuopparivistöstä sijainniltaan eroaa yksi pyyntikuoppa (Inari 1030 Siuttajoki 4), joka sijaitsee noin 125 m rivistön lounaispuolella.
Joen rannassa on useampia kaivantoja, jotka muistuttavat pyyntikuoppia, mutta ne ovat maannoksen perusteella resenttejä, mahdollisesti savotoihin ja uittoon liittyviä.

Siuttajoki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Siuttajoki sijaitsee Inarin Partakossa, Käyräniemen länsipuolella, ja se laskee pohjoisesta Inarijärveen. Viisi pyyntikuoppaa sijaitsee Partakko-Käyräniemi-välisen tien joen ylittävästä sillasta noin 750 m ylävirtaan päin, Ahvenjärven ja joen välisen harjun pohjoispäässä. Pyyntikuopparivistöstä sijainniltaan eroaa tämä pyyntikuoppa, joka sijaitsee noin 125 m rivistön lounaispuolella. Pyyntikuoppa sijaitsee tasaisella terassilla. Sen pituus on kaakko-luodesuunnassa 2,5 m, leveys 1,5 m ja syvyys 0,8 m.
Joen rannassa on useampia kaivantoja, jotka muistuttavat pyyntikuoppia, mutta ne ovat maannoksen perusteella resenttejä, mahdollisesti savotoihin ja uittoon liittyviä.

Jolluslahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inarijärven Nanguvuonon kaakkoisrannalla on Jolluslahti, johon laskee oja Alimmaisesta Jollusjärvestä. Vuonna 1972 saadun tiedonannon mukaan lahden itärannalla on lapinkenttä. Vuoden 1988 inventoinnissa lahden koillisrannan pienessä niemessä havaittiin kenttämäinen aukio, jossa erottui kasvustosta esiin pistäviä kiviä.
Vuoden 2008 inventoinnissa koivua ja paksua sammalta kasvavalta, hyvin kiviseltä niemeltä ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Sen sijaan niemen pohjoispuolella, mäntyä kasvavalla rantakaistaleella, kalliokon eteläpuolella havaittiin yksi mahdollinen liesikiveys. Kiveyksen halkaisija on 1 m ja korkeus noin 0,3 m. Muinaisjäännöksen laajuuden määrittämiseksi niemellä tulisi suorittaa laajempi koekuopitus.

Pappila (148010117) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarin kirkonkylän Pappilanniemellä (Pappâlnjargâ), Juutuanjoen suun etelärannalla, pappilan pohjois- ja itäpuolella. Asuinpaikkalöytöjä on todettu niemen ylimmältä terassilta, hiekkapohjaisesta perunamaasta vuodesta 1938 lähtien, jolloin Piera Jomppanen löysi kivisen poikkikirveen "Pappilan kentältä, koiran kaivamasta kuopasta".
I. Itkonen mainitsee myös, että Joenjoen (Juutuanjoki) suussa olevalla Pasnjargaz-niemellä (nyk. Pappilanniemi) on sijainnut "viheliäinen lappalaiskylä" vielä viime vuosisadan vaihteessa. Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin koepistojen avulla, että asuinpaikkalöytöjä on myös alemmalla terassilla, Pappilan itäpuolella. Myös perunapellosta ylemmältä terassilta löytyi kvartsi-iskoksia.

Siuttajoki 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Siuttajoki sijaitsee Inarin Partakossa, Käyräniemen länsipuolella, ja se laskee pohjoisesta Inarijärveen. Siuttajoki 2 asuinpaikka sijaitsee Partakko-Käyräniemi-välisen tien joen ylittävästä sillasta noin 1 km ylävirtaan päin, salmen itärannalla.
Joen itärantaa pitkin kulkevalta polulta löytyi palanutta luuta (löytöpaikka 1) sekä polun länsipuolelta, läheltä rantaa kaksi kivettyä tulisijaa.

Ukonjärven Akku (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Akku (Ákku) sijaitsee Ukonjärven keskiosan pohjoispuolella, Inarijärven Joensuunselän ja Ukonjärven välissä. Vaaran länsi- ja pohjoislaidalle kulkee metsäautotie Lintujärven kautta. Vaaran eteläpuolella, Ukonjärven rannalla kohoaa Akuniemi ja vaaran lounaispuolella Salmivaara.
Fellmannin (1906) mukaan Ukonjärven pohjoisrannalla sijaitsevalla Akku-nimisellä vaaralla kerrottiin näkyvän jälkiä Akan alttarista. Akanvaaraa sanotaan myös uhripaikaksi.
Vuoden 2008 inventoinnissa tarkastettiin Akunalusjärven ympäristö sekä Akun lakea ja länsirinnettä, mutta merkkejä uhripaikasta ei havaittu. Akun laella on suuri, karhua muistuttava siirtolohkare, joka näkyy kalliolta kauas. Akun länsirinteeltä tutkittiin suuren siirtolohkareen alta luola, jonka lattiatasossa oli poron luita. Nämä luut olivat kuitenkin uudehkoja ja mitä ilmeisimmin eläinten jälkeensä jättämiä. Akulla olevan uhripaikan paikallistaminen vaatii laajamittaisen inventoinnin sekä koekuopituksen, sillä uhripaikka todennäköisemmin sijaitsee vaaran alaosissa kuin sen laella.

Morottajankenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Morottajankenttä sijaitsee Ukonjärven eteläosan kaakkoispuolella, Aitajärven ja Ukonjärven Mannilahden välisessä maastossa, noin 350 m Mannilahdesta eteläkaakkoon. Kenttä on ollut Morottajan talvipaikka, kun kesäpaikka on sijainnut Joensuun kenttäsaaressa.
Kentässä on havaittavissa mm. rakennuksen pohja, kaivokaivanto sekä mahdollisesti sen itäpuolella maatuneen ulkorakennuksen jäännökset. Kentän ympäristössä on runsaasti erilaisia kaivantoja, jotka on aiemmin määritelty pyyntikuopiksi. Vuoden 2008 inventoinnin koepistojen perusteella osa kuopista on suhteellisen resenttejä, joten niillä voi olla jokin muu tarkoitus. Morottajankenttä on merkitty karttanimenä v. 1984 painetulle peruskartalle.

Kenttäsaari Joensuunkenttäsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kenttä sijaitsee Ivalojoen suussa, matalan Joensuunkenttäsaaren lounaisrannalla. Heinittynyt kenttä on laaja, siinä on vuoden 1988 inventoinnissa havaittu useita talonpohjakiveyksiä ja ainakin yksi maavallin reunustama kodanpohja. Paikka on Morottajien kesäpaikka, ja talvipaikka sijaitsi Konesniemen Morottajankentässä.
Vuoden 2008 inventoinnin aikana Inarijärven vesi oli korkealla, joten aivan rannan tuntumassa olevia kohteita ei voitu havaita. Lisäksi rannalla kasvoi suuria heinämättäitä ja varpuja, jotka vaikeuttivat havainnointia. Ainoita, hieman epämääräisiä jäännöksiä rakennusten peruskiveyksistä voitiin havaita heinittyneen kentän itäosassa, 125 m mpy korkeuskäyrän tuntumassa. Kodanpohjaa ei kentässä havaittu.

Kaurinsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaurinsaari (Kovrinsuálui) sijaitsee Inarinjärven länsipäässä, Paavisvuonon ja Kaltionselän välissä, Seulavaaran pohjoispuolella. Lapinkenttä sijaitsee saaren kaakkoisrannalla, Kaurinsalmessa. Heinää, katajaa, varpukasveja ja mesimarjaa kasvavassa kentässä erottuu talon nurkkakiveykset. Ne ovat pohjois-eteläsuunnassa 4 m ja itä-länsisuunnassa 7 m etäisyydellä toisistaan. Näiden länsipuolella on suuri, noin 3 m x 3 m kokoinen ja yli 2 m korkea kataja, jonka alla on kivilatomus, mahdollinen piisikiveys. Lisäksi noin 1,5 m talon paikasta etelälounaaseen on 2 m x 2,5 m kokoisen kiven ympärille on aseteltu linjaan pienempiä kiviä.
Kenttä rajautuu maastossa - sekä kartalla - kasvillisuuden perustella, laajuus pohjois-eteläsuunnassa noin 50 m ja itä-länsisuunnassa noin 35 m. Kenttä on Morottaja-suvun kesäpaikka, ja viimeksi siinä on asunut ilmeisesti Ranta-Antti.

Väyläjoki etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Inarinjärven länsirannalla on Väylävuono, jonka pohjukkaan laskee Väyläjoki. Joen suun länsipuolisen niemen kärjessä on esihistoriallinen asuinpaikka. Inventoinnissa 1988 hiekkaisella rantatasanteella on erottunut 4 tai 5 pienehköä, nelikulmaista kodansijaa. Vuoden 2008 inventoinnissa ei mättäiköstä erottunut yhtään kodansijaa tai liesikiveystä. Sen sijaan niemelle tehdyistä koepistoista löytyi kolmesta eri paikasta kvartsi-iskoksia. Niemellä on ns. asuinpaikkapinta, jonka laajuus määritettiin topografian ja koepistojen avulla.

Hietasaari (148010470) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Hietasaari sijaitsee Inarijärven Ukonselän koillisosassa, Kuortakkisaaren itäpuolella ja Varankiniemen eteläpuolella. Saarella on kaksi vallillista kodanpohjaa, toinen sijaitsee sen itärannalla ja toinen saaren keskellä olevan lammen kaakkoisrannalla.
Saaressa on myös 18 pyyntikuoppaa, joista suurin osa on saaren kaakkoisosassa. Lisäksi saaren luoteiskärjestä, tasaiselta terassilta on löytynyt yksi kvartsi-iskos tuulenkaadon juurakosta.

Niliniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lounaaseen pistävä Niliniemi (Njollânjargâ) sijaitsee Inarijärven Siskelivuonon itärannalla, Aaltovaaran lounaispuolella ja Kaakkurinsalmensaaren luoteispuolella. Heinikkoinen kenttä sijaitsee Niliniemen tyvessä. Pitkän heinän keskellä on kentällä erotettavissa ainakin kaksi talon peruskiveystä, kivikasoja ja muutamia kuopanteita.
Kenttää ja sen ympäristöä on raivattu läheisten mökkiläisten toimesta, sillä kentästä on löytynyt paljon lasia ja muuta romua. Tilan Ivalon kylän Niliniemeen on perustanut Matti Martinpoika Valle (Kones-Matti) vuonna 1858.

Kirkkomännikkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Inarin kylän Kirkkomännikössä. Tiedonannon mukaan paikalla on ollut kodanpohjia ja liesikiveyksiä. Niiden koillispuolelta rannasta on tunnettu myös lähde. Alueella on myös toisen maailmansodan aikainen saksalaisten leiripaikka. Maasto on kangasta, johon rakennettu taloja. Ilmeisesti suuri osa kohteesta on tuhoutunut rakentamisen takia.
Pintapuolisessa tarkastuksessa 2007 alueelta ei tavattu mitään maan pinnalle erottuvaa merkkiä muinaisjäännöksestä, mutta maastossa erottui joitakin syvänteitä. Maastoltaan alue sopisi erittäin hyvin asuinpaikaksi. Tähän viittaavat myös paikan koillispuolisesta rannasta 1988 inventoinnissa todetut kvartsit (KM 24309) sekä paikasta 100 m kaakkoon Koivuniemen rantatörmästä löytynyt kivinen poikkikirves (KM 20876). Vuoden 2008 inventoinnin aikana pariin painanteeseen tehtiin koepistot, mutta ne olivat löydöttömiä. Kohteen laajuuden ja luonteen selvittäminen edellyttää lisätutkimuksia.
Maanomistajan vuonna 2010 antaman tiedon mukaan alueelle on 1950-luvulla raivattu toteutumatta jääneen rakennuksen perustusta. Tämä suorakaiteinen, alaltaan noin 8 x 10 m laajuinen ja runsas 1 m syvä kaivanto todettiin tarkastuksessa 2010. Sen eteläpuolella todettiin kuitenkin mahdollinen pyyntikuoppa, halkaisijaltaan noin 3 m, jonka loivaan reunavallin tehdyssä koepistossa oli podsolimaannos osoittamassa sen huomattavasti suurempaa vanhemmuutta mainittuun rakennuksenpohjaan verrattuna (alakohde). Yläpuolella rinteessä todettiin myös muita myöhäisiä kaivantoja. Nämä kaikki rakenteet sijoittuivat ylemmän törmän alapuolelle. Alueella on muutamia suuria aihkimäntyjä muuten nuoresssa männikössä, jossa on paksu turvekerros. Rantavyöhyke alempana on karumpaa ja kuivempaa. Täällä todettiin pintalöytönä vain 1 palanut luunpala (kohde Kirkkoranta).

Ukonsaari (148010053) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ukonsaari (Äijih) sijaitsee Inarinjärven Ukonselällä, Hautuumaasaaren ja Palosaaren välissä. Se on korkeaharjainen, noin 260 metriä pitkä, 80 metriä leveä ja 30 metriä korkea kalliosaari, joka on inarinsaamelaisten tunnetuin uhripaikka. Saari on nykyisin suosittu turistikohde.
Sir Arthur Evans löysi vuonna 1873 ristiretkiaikaisen, itäistä perua olevan filigraanikoristeisen ohimorenkaan saaren länsipäässä olevasta luolasta. Vuoden 2006 tutkimusten valossa rituaalinen toiminta näyttää keskittyneen saaren lounaisosaan, sen länteen antavaan rinteeseen ja siinä huomattavimman kalliohalkeaman tuntumaan,vajaan aarin kokoiselle alueelle. Eläinten luu-, sarvi- ja hammaslöydöt keskittyvät sinne, ja sieltä löytyivät myös kaksi tutkimusten yhteydessä saatua esineenkatkelmaa. Kalliohalkeama tai uhriluola on ilmeisesti sama, josta Sir Arthur Evans löysi katkelmallisen ohimorenkaan ja jossa Anja Sarvas kaivoi vuonna 1968.
Ukonsaari kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöskohteisiin (Maiseman muisti 2001).
Ukonsaari, Hautuumaasaari ja Vanhahautuumaasaari, kiinteän muinaisjäännöksen rajoista sopiminen vuonna 1993 Metsähallituksen kanssa.

Talonmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Tulppiosta pohjoiseen vievän tien itäpuolella mäntykankaalla Vihellysaavan laidassa lähellä Ylä-Nuortin ja Tulppiojoen yhtymäkohtaa. Vuoden 1988 inventoinnissa löydetty pyyntikuoppa (pk. 1) vaikuttaa selvältä pyyntikuopalta: oletetun vallin kohdalla voitiin koekuopassa havaita kaksoismaannos. Vuonna 2008 lähempää Ylä-Nuortin rantaa havaitut kaksi kuoppaa ovat hieman epävarmempia. Kaivoksen toteutuessa kohde jää varaläjitysalueen alle, joten ainakin varma pyyntikuoppa on tutkittava kaivauksin.

Talonmaa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee välittömästi Tulppiosta pohjoiseen johtavan tien itäpuolella Ylä-Nuortin ylittävästä sillasta 45 metriä kaakkoon. Vuoden 1988 inventoinnissa paikalla havaittiin 5 x 5 metrin kokoinen nelikulmainen kodanpohja. Vuonna 2008 oletetun kodanpohjan muotoa oli vaikeampi hahmottaa ilmeisestikin lisääntyneen kasvillisuuden vuoksi. Oletettuun vallin ja kodan keskelle tehtiin koekuoppa, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu. Kohteen luonteen tarkempi selvitys vaatii kuitenkin kunnollisen koekaivauksen. Kaivoksen toteutuessa kohde jää varaläjitysalueen alle, joten paikalla on syytä suorittaa lisätutkimuksia.

Rouoivan porokämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sokliaavan itälaidalla aavalle pistävällä matalahkolla hiekkaisella niemekkeellä 300 metriä Sokliojasta itään. Rouoivan porokämpälle johtavalla ajouralla havaittiin kvartsi-iskoksia, -ytimiä ja –esineitä yhteensä kolmessa keskittymässä. Rengasurien väliin kaivetusta koepistosta saatiin myös palanutta luuta. Lisäksi löytöjä saatiin niemekkeelle ajouran ulkopuolelle kaivetuista koekuopista. Asuinpaikka alue on suhteellisen laaja (n. 190 x 35 metriä) joskin ilmeisesti melko pesäkkeinen. Kohde sijaitsee koillisella rikastehiekan läjitysalueella. Mikäli tämä läjitysaluevaihtoehto toteutuu, kohde tuhoutuu, joten se on tutkittava kokonaisuudessaan kaivauksin.
Vuoden 2012 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin, mutta mitään uusia havaintoja ei tehty.

Sokliaavan aita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sokliaavan itälaidalla aavalle pistävällä hiekkaisella niemekkeellä 300 metriä Sokliojasta itään ja 250 metriä Rouoivan porokämppä –kohteesta pohjoiseen. Näiden kahden kohteen väliin jää vetinen suo, joka on ylitettävissä Rouoivan porokämpän takaa lähteviä pitkospuita pitkin. Poroaitaa myötäilee poromiesten käyttämä mönkijäura, jossa havaittiin runsaasti kvartsia. Kvartsia havaittiin myös turpeen alla rengasurien välissä sekä ajouran ulkopuolella, joten kvartsi-iskokset eivät ole mönkijäliikenteen vaikutuksesta syntyneitä. Kvartsikeskittymän kohdalla maasta pisti esiin myös rapautuneita kiviä, jotka viittaavat muinaiseen tulisijaan. Muutoin alue on täysin kivetöntä. Kohde sijaitsee koillisella rikastehiekan läjitysalueella. Mikäli tämä läjitysaluevaihtoehto toteutuu, kohde tuhoutuu, joten se on tutkittava kokonaisuudessaan kaivauksin.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohde tarkastettiin eikä siinä havaittu mitään uutta. Kvartseja oli edelleenkin runsaasti näkyvillä paljailla hiekkaisilla kohdilla.

Rannimmainen Sotajoensuunvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotajoen pohjoisrannalla, joen korkean törmän päällä olevalla tasanteella, Kemihaaraan johtavan tien länsipuolella, 140 metriä Sotajoen ylittävästä sillasta pohjoisluoteeseen. Vuoden 1988 inventoinnissa paikalta löytyi epämääräiseksi määriteltyjä kvartsi-iskoksia tulistelupaikalta ja sinne johtavalta polulta. Vuonna 2008 löytöjä (kvartsia ja palanutta luuta) havaittiin myös koekuopissa, joten paikka on esihistoriallinen asuinpaikka. Myös topografiansa puolesta paikka on ihanteellinen.
Alueen länsilaidassa on pohjois-etelä -suuntainen rivistö poteroita, jotka on kaivettu ilmeisesti Puolustusvoimien tai Rajavartiolaitoksen harjoituksissa. Alueella on myös kaksi epävirallista tulipaikkaa, joista toinen aivan löydöllisten koekuoppien tuntumassa.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteen todettiin säilyneen ennallaan.
Vuoden 2013 inventoinnissa Kemihaaraan johtavan tien itäpuolella havaittiin kaksi rinnakaista, suurta painannetta Sotajoen korkealla törmällä, samalla korkeudella kuin asuinpaikkakin. Painanteisiin tehtiin koekuoppia, samoin alempana olevalle terassille. Kaikki kuopat olivat löydöttömiä, eikä tien itäpuolella havaittu mitään merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kenttävuopaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kenttävuopajan talo (ent. Siuttajoensuu) sijaitsee Inarijärven Partakonlahden pohjoisrannalla, noin 1,4 km Partakosta lounaaseen, Raitionmukankentän pohjoispuolella, Siuttajoensuun hiekkapohjaisessa viljelysmaassa.
Paikalta on vuonna 1950 löytynyt reikäkivi sekä mahdollisesti myös vuorikristalli-iskos, minkä perusteella paikalla on mahdollisesti ollut kivikautinen asuinpaikka. Löytöpaikalla kasvaa nurmikko, ja paikan viereen on kaivettu kivisilmä. Vuoden 2008 inventoinnissa talon emäntä osoitti reikäkiven löytöpaikan, josta otettiin koordinaatit. Lisäksi emäntä näytti talon lounaispuolisen, matalan harjun päästä pyyntikuopan sijainnin.
Paikan nimi viittaa myös siihen, että paikalla tai sen läheisyydessä olisi ollut lapinkenttä. Koska talon vanha nimi on Siuttajoensuu, luultavammin kenttä on sijainnut sen eteläpuolella, pienen lahden takana, paikalla nimeltä Raitionmukankenttä (Räideemohekieddi).

Vuopaja pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarin kirkonkylän Vuopajan (Vyeppee) pohjoispuolella, Korppiojansuun itäpuolella hautausmaalta lähes Turulan taloon saakka. Alueen keskellä erottuu selväpiirteinen ja korkea muinaisrantaterassi (129-130 m mpy), jonka alapuolelle on kerrostunut matalia rantavalleja. Alueella on todettu inventoinneissa ja koekaivauksissa laaja kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppa sekä pitkänomaisia kuopanteita.
Asuinpaikkalöytöjä on otettu talteen hautausmaan lounais-, etelä- ja kaakkoispuolelta tien ja polku-urien kohdalta. Hautausmaan itä- ja koillispuoliselta metsäpolulta on otettu 1977 talteen varhaismesoliittisia löytöjä. Muinaisjäännöksen kohdalle rakennetun tilustien takia tehdyissä koekaivauksessa 1993 alueella on todettu olevan runsaasti mesoliittisia ja varhaismetallikautisia asuinpaikkajäännöksiä. Lisäksi inventoinnissa 2008 löytyi Vuopajan rannasta kodanpohja ja hautausmaalta kaksi liesikiveystä. Kohteeseen on yhdistetty seuraavat muinaisjäännökset tai löytöpaikat: Turula (Inari 15), Hautausmaan koillisnurkka (Inari 132) ja Hautausmaa etelä (Inari 352).

Kuikkalampi (148010691) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kutturan tien eteläpuolella olevan Kuikkalammen ja tien välisessä maastossa on 51 pyyntikuoppaa. Vuoden 2008 tarkastuksessa havaittiin kuopista ainoastaan 43. Kuopat ovat suppilomaisia ja pääosin varsin pieniä. Niiden keskikoko on noin 2,5 x 2,0 metriä ja syvyys 0,4 metriä. Kuoppien väliset etäisyydet vaihtelevat 2 - 30 metriin. Paikoin ne ovat hyvin tiivivvässä jonossa. Yhden moreenikummun harjalla on itään suuntaava kuuden kuopan sivulinjaus.

Kuttura länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen luoteisrannalla on Kutturan kylä. Siitä noin 1,5 kilometriä lounaaseen laskee Ivalojokeen luoteesta Taimenjoki. Kohteessa on 10 pyyntikuoppaa. Lähellä on toinen pyyntikuoppajärjestelmä, Taimenjoki (kohde 720), jossa on 83 kuoppaa.

Taimenjoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen pohjoisrannalla, Tamenjoen suusta noin 200 metriä alavirtaan eli koilliseen olevalla rantatörmällä. Maaperä paikalla on paikoin hienoa moreenia. Männikkökankaan töyräälle oli alettu rakentamaan kesämökkiä. Yhden mökkiin liittyvän betonipylväskuopan juuressa havaittiin vuoden 2008 tarkastuksen yhteydessä kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä sekä lika- ja palomaata humuskerroksen alla. Muuten maanpohja oli vielä rikkoutumaton.
Viitisen metriä etelään löytökohdasta on puolitoista metriä korkean törmän reunassa matala parimetrinen painauma, joka liittynee asuinpaikkakäyttöön tai on erittäin maatunut pyyntikuoppa.

Kalaoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturaan tulevan maantien pohjoispuolella, vastapäätä etelään kääntyvän Kiviojan tien risteystä, kankaan reunassa. Paikalla on kaksi vallien reunustamaan pyyntikuoppaa. Ensimmäinen kuoppa on noin 80 metrin päässä tiestä, ja sen koko on noin 3,0 x 2,5 metriä ja syvyys 0,6 metriä. Vallin leveys on lisäksi noin 1,5 metriä. Tästä noin 30 metriä itään on toinen kuoppa, jonka koko on noin 2,5 x 1,2 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Lisäksi siinä oleva valli on leveydeltään noin metrin. Pääosin hienohiekkaisella mäntykankaalla on tehty hakkuita.
Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin kolmas kuoppa noin 60 m itäkaakkoon toisesta kuopasta. Tarkennetut gps-koordinaatit ja tiedot kaikista kuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kalaoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalaojan etelä- ja länsipuolella olevan laajan männikkökankaan länsireunassa, kurumaisen, etelä - pohjoissuuntaisen notkelman pohjalla olevan suo-, puro- ja lampijakson länsipuolella. Paikalla on kymmenisen kuoppaa käsittävä pyyntikuoppajono. Suurimmat kuopat ovat pyyntikuoppajärjestelmän päissä.
Pyyntikuoppien koot vaihtelevat 2,0 - 3,5 x 2,0 - 3,0 metriin ja syvyydet 0,4 - 1,3 metriin. Useissa kuopista on valli. Vallien leveys vaihtelee 1,0 - 2,0 metriin.

Kalaoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalaojan etelä- ja länsipuolisen laajan männikkökankaan pohjoispäässä. Kankaan pohjoiskärjen koilliskulmassa on neljä pyyntikuoppaa (numerot 1 - 4) korkean männikkötörmän reunaa kiertävässä jonossa. Kaksi kuoppaa (numerot 5 ja 6) sijoittuu alemmas rinteeseen noin 40 metrin päähän. Kaksi pientä pyyntikuoppaa (numerot 7 ja 8) ovat harjun alla olevan notkon pohjalla. Yksi erillinen pyyntikuoppa (numero 9) on tämän kokonaisuuden pohjoispuolella, noin 150 metrin päässä olevan alemman kankaan kärjessä. Viimeisin kuopista ei välttämättä kuulu samaan pyyntikuoppajärjestelmään muiden kanssa. Kuoppien koot vaihtelevat 1,5 - 3,5 x 1,0 - 3,0 metriin ja syvyydet 0,3 - 0,8 metriin. Osassa kuopista (numerot 1, 2, 4, 6 ja 9) on valli. Vallien leveys vaihtelee 1,0 - 2,0 metriin.

Ulkuniemen nokka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Itkosen (1910) mukaan "ihan Ulkuniemen nokassa" on sijainnut kotapaikka. Ulkuniemen tila (nyk. Kultalahti) sijaitsee Nellimin kylästänoin 11 km luoteeseen, Inarijärven itärannalla, Tervavuonon Kultalahden luoteisrannalla. Kolesjärvestä laskevan ojan itäpuolella on pieni niemi, jossa on vanha kenttä. Kenttä on ollut Saaren suvun kesäpaikka, kun talvipaikka on sijainnut Majavajärvellä. Vanhaa rakennuskantaa on kentässä vielä jäljellä.
Kotasija on yhtä hyvin voinut sijaita muuallakin, sillä Itkosen aikaan Ulkuniemen kenttä on ollut asuttuna jo pitkään. Topografisesti aluetta tarkasteluna varsinaiset niemet sijaitsevat Ulkuniemen talosta noin 400 m etelään, Kultalahden suun itä- ja länsipuolella. Koska lahden suun itäpuoliselta rannalta, Jiennâlâscuálmnjargâsta (Inari 485 Kultalahti itä) sekä lahden suulla sijaitsevasta Kenttäsaaresta (Inari 9 Kolessaari) tunnetaan kivikautiset asuinpaikat, inventoitiin vuonna 2008 myös Kultalahden länsiranta. Aivan niemen nokasta löytyi rantavedestä kivilaji-iskos sekä muutamia kvartsi-kimpaleita. Hiekkainen niemi ja siinä sijainnut kivikautinen asuinpaikka on suurelta osin huuhtoutunut Inarijärveen.

Hannunantinjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturan kylästä noin 1,5 kilometriä länsiluoteeseen olevan Hannunantinjängän koillisreunassa, alavalla ja pääosin kivikkoisella mäntykankaalla. Sen eteläreunassa on pieni traktorilla murrettu soranottokuoppa, pieni kasa yhdyskuntajätettä ja suosolanteen ylittävä mönkijäura. Kankaan reunassa, noin 10 metriä kulku-urasta lounaaseen ja soranottopaikasta noin 15 metriä pohjoiseen on maatunut painanne. Sen koko on 2,6 x 2,4 x 0,3 metriä. Lähialueella ei todettu muita vastaavia, pyyntikuopaksi määriteltäviä jälkiä.

Kuervaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pieniä painanteita ja kuoppia Äkäsjokivarressa, joen luoteispuoleisella rantatörmällä, noin 3 km Kuerjoen suusta alavirtaan. Tarkastuksessa 2008 havaittiin pitkänomainen painanne, kooltaan noin 3 x 1,5 m. Siinä on pohjalla pinnassa muutamia kiviä, ilmeisesti ei kuitenkaan säännnöllistä peitossa olevaa kiveystä. Sen vieressä on suppilomainen mahdollinen pyyntikuoppa, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja 0,5 m syvä sekä tästä noin 5 m pohjoiseen pienempi ja epämääräisempi kuopanne, sekä toinen myös siitä länteen. Pitkänomaisesta painanteesta länteen on myös pienistä kivistä koottu kekomainen latomus, joka kuitenkin lienee varsin myöhäinen (tulisija?). Myös rannempana on vanhemmalta vaikuttava kiveys sekä selvästi resenttejä kivettyjä liesiä. Edelleen pitkänomaisesta painanteesta noin 20 m pohjoiseen on mahdollinen pyyntikuoppa ja sen edessä etelän puolella pienempi toinen kuoppa. Koepistoja tarkastuksessa ei tehty, eikä kuluneilla maanpinnan kohdin havaittu arkeologisia löytöjä. Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2014 ja alueelta dokumentoitiin neljä maakuoppaa sekä kivilatomus alueen itäreunassa. Alueen kaakkoisosassa lähellä jokirantaa on useita resenttejä nuotiokiveyksiä.

Honkasuvanto (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Pieniä mahdollisesti esihistoriallisia painanteita ja historiallisen ajan kuoppia ja mahdollinen vanhan ratsutien linjaus Tornionjoen Honkasuvannon kohdalla sijaitsevan kankaan törmän reunan vaiheilla, runsaan 200 m matkalla. Ratsutie on vuoden 2000 tarkastuksen perusteella 27 m törmän reunasta sisämaahan (itään). Mahdollisia kellarikuoppia (14 kpl), laajahkoja painanteita, on jokitörmässä noin 130 m pituudella. Pienet painanteet sijaitsevat kankaanreunan pohjoispäässä olevalla kolmionmuotoisella tasanteella. Painanteita on neljä, kooltaan noin 2 - 3 x 2 - 3 m. Ne ovat vallillisia ja matalia ja niissä erottuu mahdollinen kulkuaukon kohta. Mahdollisesti on kyse pienistä asumuksenpohjista. Painanteisiin tehdyissä koepistoissa erotettiin vahva maannos ja kaksoismaannosta merkkinä korkeasta iästä sekä myös palomaata.
Vuoden 2008 tarkastuksessa jyrkän jokitörmän kapealla terassimaisella hyllyllä havaittiin varsinaisesti yksi selkeä kuopanne. Muuten törmässä oli epämääräisiä kuopan jäännöksiä ja luontaisia sortumia (koordinaatit p=7435379; i=3361443), joista osa voi osoittaa sortuneiden kuoppien kohtia. Kankaanlaen pohjoisosan pienet kuopanteet sijoittuvat vierekkäin. Kahden selkeimmän kooksi mitattiin noin 2 x 2 m ja syvyydeksi 0,3 m, minkä lisäksi niiden vieressä havaittiin pari epämääräisempää pientä painanetta. Ne ovat tuoreen kangasmetsän kasvillisuuden peitossa. Tarkastuksen perusteella ne eivät vaikuttaneet asumuksenpohjilta.
Honkasuvanto on tarkastettu myös Metsähallituksen kulttuuriperintöinventoinnissa 2014, jossa uusia havaintoja kohteesta ei tehty.

Tuormusjärvi, Haltioharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haltioharjun pohjoispäässä Tuormusjärven etelärannalla, lähellä järvelle pistävän niemen tyveä, loivasti luoteeseen viettävällä törmällä. Paikalla on mökin rakennustyömaa, joka on ilmeisesti ollut jo pitkään kesken. Mökin perustusten kaivaminen ja muu rakennustoiminta on voinut tuhota esihistoriallista asuinpaikkaa jonkin verran. Todennäköisesti suurin osa paikasta on kuitenkin vielä ehjää. Lisäksi asuinpaikkaa on ainakin osittain peitetty muualta tuodulla soralla, mutta sorakerroksen alla vanha maanpinta ja sen alaiset kerrokset näyttäisivät olevan ehjiä.
Kohteella tulee suorittaa kaivaukset ennen kuin mökin rakennus voi jatkua.

Seipikonelo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luirojoen Seipikonelossa, Luironvaaran eteläpuolella melko pienialaisella etelään avautuvalla luontaisella tasanteella. Sen länsilaidalta kulkee Luiron rantaan polku, jonka päähän on laitettu jokeen laskevat rappuset. Välittömästi kohteen pohjoispuolella alkaa laaja, Luironvaaraan jatkuva hakkuualue. Paikalle johtaa Luironvaaran kautta hyväkuntoinen ajopolku. Asuinpaikka-alue vaikuttaa melko hyvin säilyneeltä – tosin tasanteen itälaidalla maaperää on ilmeisesti muokattu tai sinne on tuotu soraa muualta.

Välioja (1000013324) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Väliojan historiallisen ajan asuinpaikka sijoittuu Tenkkelilammesta laskevan Väliojan ja Luiro-joen väliseen maastoon 165 m ojan suusta etelälounaaseen. Paikalla on edelleen selvästi nähtävillä n. 4,5 m x 5 m maapenkki – tuvan perustus (mitattu maapenkin ulkoreunoista). Tupasijan luoteisnurkassa on n. 2 m x 2 m kivikasa jäänteenä tuvan piisistä. Kaakkoisnurkassa on puolestaan havaittavissa selvä painauma , joka kertoo kohdalla olleen mahdollisesti purnu- eli säilytyskuopan. Maapenkkiin kaivetussa koekuopassa ei voitu havaita minkäänlaisia puurakenteita, joten alinkin hirsikerta on jo täysin maatunut tai sitten hirret on aikoinaan siirretty muualle.

Roskala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kairalan kylässä Kitisen itäpuolella Ylivaaran Kitiseen viettävällä länsirinteellä joen ja Kairavuopion välisessä maastossa. Nykyään paikka on joen itäpuolella ainoita metsää kasvavia kohtia jokirannassa. Vaikka paikalla onkin ollut pienialaisia peltoja, on siellä koekuopista tehtyjen maannoshavaintojen perusteella kasvanut metsääkin jo hyvin pitkään (todennäköisesti aina). Paikalla on havaittavissa 5 m x 4 m kokoinen suorakaiteen muotoinen maavalli, jonka rajaaman alueen koillispäässä on kuoppa. Maavalli vaikuttaa selvästi jonkinlaisen rakennuksen jäännökseltä. Tästä jäännöksestä n. 10 m etelään on havaittavissa halkaisijaltaan 1,5 m kuoppa. Jäännösten luonteesta on tässä vaiheessa vaikea sanoa mitään tarkempaa. Rakennuksen pohjalta vaikuttava jäännös muistuttaa jonkin verran tupasijaa, mutta minkäänlaista selvää piisin rauniota ei ole havaittavissa.

Luiron kesähautapaikka (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luiron kylän alueella joen itäpuolella Karkon (Luiron) talosta n. 270 m. itäkoillseen soiden ympäröimällä kapealla ja matalalla kumpareella. Hautoja esiintyy kahdessa ryhmässä, joista pohjoisemmassa on vain kaksi hautaa. Eteläisemmässä ryhmässä on yhteensä kahdeksan kuoppaa / painannetta, joista neljää voitaneen pitää väliaikaisena hautana. Neljä muuta ovat hieman epämääräisempiä isoja ja syviä mahdollisesti maanotossa syntyneitä kuoppia, jotka tosin muistuttavat jonkin verran myös peuran pyynnissä käytettyjä kuoppia.

Tuormusojan myllynpaikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuormusojan myllynpaikka sijaitsee Kairalan kylän pohjoispuolella Kitiseen laskevan Tuormusojan alimman kosken kohdalla 650 m ojan suusta pohjoiskoilliseen. Paikalla on edelleen nähtävissä puurakenteita molemmin puolin ojaa. Ojan itärannalla rakenteita näkyy 40 m matkalla. Myllyn kohdalla on ojassa matala saarentapainen maa-alue, joka tosin ainakin tutkimushetkellä yhteydessä mantereeseen. On hyvin mahdollista, että ränni, johon myllynrattaan pyörittämiseksi tarvittu vesi on ohjattu, on sijainnut ojan pääuoman sivussa saarentapaisen kohdan ja varsinaisen törmän välissä.

Verkko-ojan myllynpaikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Verkko-ojan myllynpaikka sijaitsee Luiron kylän itäpuolella Luiroon laskevan Verkko-ojan varrella 350 m ojan suusta eteläkaakkoon. Mylly on aikoinaan rakennettu ojan mutkan kainaloon jäävään niemeen, ojan länsipuolelle. Niemen tyven poikki on kaivettu ränni, johon myllynrattaan pyörittämiseksi tarvittu vesi on johdettu. Tämä ränni on paikalla edelleen nähtävillä vaikka sitä kehystäneistä puurakennelmista ei enää ole jäljellä mitään ja se on alkanut täyttyä maa-aineksella. Ojan itärannalla, myllykosken niskan kohdilla, on edelleen nähtävissä jäänteitä myllypadosta – pitkälle törmään ulottuva nykyisellään kaksi hirsikertaa käsittävä rakennelma.

Verkko-ojan tammenpaikka (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Verkko-ojan tammi on sijainnut Luiron kylän itäpuolella Luiroon laskevassa Verkko-ojassa 490 m ojan suusta kaakkoon. Paikalla on edelleen nähtävillä rakenteita molemmin puolin ojaa. Ojan itäpuolella mm. maavallia sekä puurakenteita. Verkko-ojaa myöden on uitettu puita Matalaisen alueelta.

Murronoja (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luiron kylän itäpuolella, Luiro-jokeen laskevan pienen Murronojaksi kutsutun puron varrella itään viettävän rinteen juurella. Paikalla on havaittavissa selvien maavallien ympäröimä pienehkö painanne (3 m x 4 m). Vallissa on hahmotettavissa vajaan metrin levyinen, oviaukoksi tulkittavissa oleva kohta, jossa valli mataloituu tai lähes häviää huomaamattomaksi. Tämä kohta aukeaa koilliseen päin. Mahdollisesti kyse on jonkinlaisen rakennuksen, kenties pienen kodan jäännöksestä. Vaikka paikka onkin lähellä Luiron törmää, on se silti hyvin suojainen eikä siinä mahdollisesti ollutta rakennusta ole voinut havaita joelta päin.
Runsaat 100 m etelämpää tiedetään löytyneen entisestä pellosta Kansallismuseon kokoelmiin toimitetun kivitaltan, mutta paikalle sittemmin (Kairalan ja Luiron maisema-alueen arkeologisessa inventoinnissa 2008) tehdyissä useammissa koekuopissa ei merkkejä muinaisjäännöksestä havaittu.

Myllykangas (1000013331) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kairalan kylän pohjoispuolella Kitiseen laskevan Tuormusojan eteläpuolella korkean törmän päällä, ojan suusta 55 m itään. Paikalla on havaittavissa erittäin selvän vallin ympäröimä kuoppa (Ø = 3 m). Vallien rajaaman alueen sisäpuolella, kuopan pohjalla, on vielä lisäksi havaittavissa 80 cm x 40 cm suorakaiteen muotoinen kuoppa. Kuopan pohjalla ei ollut havaittavissa ainakaan selvää huuhtoutumiskerrosta, joten kuoppa tuskin on esihistoriallinen. Tosin maannos on ympäristössäkin melko heikko. Rakenteen käyttötarkoitusta on vaikea päätellä. Kenties kyseessä on rakennuksen jäännös. Mahdollisesti paikalla on ollut jonkinlainen säilytysrakenne.

Kokonvaara (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kairalan kylän eteläpuolella hiekkaisella harjulla Kokonvaarassa 900 m Kitisen ja Luiron yhtymäkohdasta pohjoiseen. Alueella on suoritettu puuston hakkausta, mutta ainakaan vielä maaperää ei ole muokattu, mutta tulevaisuudessa se on kuitenkin mahdollista. Paikalla on havaittavissa 3,5 m x 2 m suuruinen vallien ympäröimä kuoppa, joka nykyisellään on n. 60 cm syvä. Samuli Paulaharju kirjoittaa kirjassaan Sompio, että pyyntikuoppia eli viepperhautoja oli ”Kokonvaarassa Kairalan takana” (Paulaharju 1980: 190). Mahdollisesti Paulaharju tarkoittaa juuri tätä kuoppaa, sillä se hyvinkin muistuttaa pyyntikuoppaa. Inventoinnin yhteydessä kuopan keskelle kaivetusta koekuopasta paljastui kuitenkin, että maa sisältää runsaasti hiiltä, mikä tuntuu oudolta mikäli kuoppa olisi pyyntikuoppa. Lisäksi tämä tummanharmaa hiilinen maa jatkui ainoastaan n. 50 cm kuopan nykyistä pohjaa syvemmälle, jonka jälkeen alkoi vaalea koskemattomalta näyttävä pohjamaa. Tämä viittaisi siihen, ettei kuoppa ole vasta kaivettunakaan ollut kuin hieman yli metrin syvyinen, mikä tuntuu kovin matalalta pyyntikuopaksi.

Seipikonelo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Mahdolliset pyyntikuopat sijaitsevat Luirojoen Seipikonelossa, Luironvaaran eteläpuolella, joen ja suon välisellä melko kapealla kannaksella.. Paikalle johtaa Luironvaaran kautta hyväkuntoinen ajopolku. Kuopat sijoittuvat Seipikonelo 1:n esihistoriallisen asuinpaikan itäpuolelle. Paikalla on havaittavissa yhteensä viisi kuoppaa, joista ainakin yksi on selvästi luonnon muodostuma. Sen sijaan neljä muuta kuoppaa ovatkin jo vaikeammin tulkittavia. Kuopista kaksi (kuopat 1 ja 2) ovat muodoltaan soikeita 6 m x 3,5 m ja syvyydeltään noin metrin. Kaksi muuta kuoppaa ovat muodoltaan pyöreämpiä ja hieman pienempiä (kuoppa 3 = 5 m x 4 m, kuoppa 4 = 4,5 m x 4 m), mutta lähes yhtä syviä. Paikka on pitkään ollut niittynä.

Ala-Palamakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luirojoen itäpuolella hiekkaisella mäntykankaalla Luirojoessa sijaitsevan Palamakari –nimisen kohdan eteläpuolella aivan Pelkosenniemen ja Savukosken rajan tuntumassa. Kankaan länsilaidalla on havaittavissa selvä, joskin matalahko suohon laskeva törmä (mahdollisesti muinainen Luiron törmä), jonka päällä asuinpaikka on. Törmän päällä kulkee ajopolku, jolta poimittiin muutamia asuinpaikasta kertovia kvartsilöytöjä.
Ajopolku alkaa Luiron rantaan Palamakarin kohdalla tulevalta tieltä, joka puolestaan haarautuu Luiron itäpuolella kulkevalta Tanhuaan vievältä tieltä. Kohde on siis helposti saavutettavissa.
Inventointi 2014: Runsaiden sateiden jälkeen ajouralta muutaman metrin päässä rekisterissä olevista koordinaateista koilliseen, havaittiin yksi kvartsi-iskos jota ei otettu talteen.

Tulkkilanjänkä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Keminmaan Helkkusenvaaran eteläpuolella on Tulkkilanjängän suoalue, jonka länsipuolella on matala kumpare, jonka koillislaidalla on noin 30 x 50 m laajuinen rakkakivikko. Tässä on seitsemän rakkakuoppaa sekä rakkaan tehty asumuspainannetta muistuttava koordinaattien osoittama painanne tai asumusvalli. Tämä on noin 3,5 m halkaisijaltaan ja 20 cm syvä. Kivet sen keskeltä on raivattu matalaksi reunavalliksi. Painanne on keskellä rakkaa, suunnilleen sen korkeimmalla kohdalla. Muut rakkakuopat (A-G) ovat noin 1 - 1,3 m halkaisijaltaan ja 20-40 cm syviä. Kohde muistuttaa Penikoiden vaarajakson Jatulinlehdon kohdetta noin 14 km koilliseen, jossa myös on useita rakkakuoppia sekä asumusta muistuttava kivikehä kivirakassa. Mahdollisesti on kyse muinaisen hylkeenpyynnin tukikohdasta.
Kohde tarkastettiin Metsähallituksen vuoden 2012 kulttuuriperintöinventoinnissa sekä samana vuonna Simon tuulivoimaloihin liittyvässä inventoinnissa ja kaikki em. rakenteet löydettiin. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ketojärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Ketojärven kaakkoisrannalla Makkolahden kohdalla on noin 10 m rannasta vedessä seitakivi paikassa, joka vastaa Paulaharjun kuvausta (1932) Ketojärven luoteisnurkassa sijaitsevasta seidasta. Kivi on noin 1,3 m korkea, rannan puolelta ja itäsivultaan jyrkkä ja muilta puoliltaan loivempi. Seitalahdessa kerrotaan lisäksi olleen sittemmin lahonnut puuseita. Kohde tarkastettiin vuonna 2008.

Hietalahdenvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Enontekiön kaakkoisosassa sijaitsevan Ketojärven eteläpuoleisen Hietalahdenvaaran pohjoisrinteellä havaittu yksittäinen pyyntikuoppa, loivassa kuivassa kangasrinteessä Se on halkaisijaltaan noin 1,5 m ja 0,3 m syvä. Ketojärven seitakohde on Ketojärven etelärannassa.

Kuerlinkat itä (Taide)
Ajoittamaton; Äkäsjokeen laskevan Kuerjoen suusta runsas 500 m ylävirtaan joki puristuu kallioiden väliseksi rotkoksi ja vähintään parimetriseksi putoukseksi. Putouksen alapuolella joen itärannalla, noin 15-20 m vesirajasta, on pystyn kallioseinämän alaosassa noin 2,5 m korkeassa ja 2 m leveässä kolossa pystysuora tasainen alue. Tarkastuksessa vuonna 2008 havaittiin punajälkistä vaakakuviota kalliopinnassa, erityisesti sen vasemmassa reunassa, mutta myös kalliopinnan oikeassa puolessa. Vasemman puolen kuviojäänteet ovat noin 160 - 180 cm korkeudessa kallion juuresta, oikean osan noin 70 cm. Kallion tasainen pinta on monin paikoin rapautunut, eikä näissä kohdein punaväriä havaittu. Tarkastuksen arvio oli, että paikalla on voinut olla punamullalla maalattu kalliomaalaus, jonka kuviot ovat pitkälle tuhoutuneet kallion rapautumisen, kulumisen sekä kallioon myöhemmin tehtyjen piirrosten (uurrosten) seurauksena. Kuvioita ei ainakaan lyhyen tarkastuksen puitteissa pystytty tulkitsemaan, mutta on mahdollista, että joitakin kuvioita olisi selvitettävissä kuvamanipulaation ja tarkan dokumentoinnin avulla.
Kalliossa on rapautuminen lisäksi tulenpidon jälkiä. Kalliopiirroksista mainittakoon kaksi selkeämpää 1900-luvun alun nimikaiverrusta: 1907 Hjalmari Ahoni... sekä Arvid Heiniemi 1915. Muut ovat epäselviä ja pääosin myöhempiä töherryksiä. On ilmeistä, että maalauskohta on muinoin ollut lähempänä vesirajaa ja putouskynnyksen sekä jokiuoman kulumisen seurauksena vesiraja on etääntynyt kalliota alemmas ja kauemmas.

Salmivaara 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kilpisjärven ja Alajärven välisen suuren ja korkean Salmivaaran niemen eteläpään kohdalla Suomen ja Ruotsin välisen vesialueen salmi on kapeimmillaan vain 130 m. Tällä kohdalla on kahdessa pienessä ja ympäristöään vähäkivisemmässä niemessä kaksi pienialaista esihistoriallista asuinpaikkaa, Salmivaara 1 a ja 1 b. Näistä läntisempi (1a) on alaltaan noin 40 x 15 m ja järvestä nelisen metriä kohoava kumpare, jonka rantavedestä löytyi kaksi kvartsiittiesinettä sekä yhden katkelma. Pienissä koepistoissa ei merkkejä muinaisjäännöksestä havaittu, joten kyse lienee vain pienialaisesta leiripaikasta. Kohteen luonteen selvittämisen edellytyksenä ovat koekaivaukset.
Kohde 1b on edellisestä itään runsaat 150 m. Se on kapeampi niemeke, kooltaan 30 x 10 m ja samoin enimmillään noin 4 m järvenpinnasta kohoava. Sen kärjessä on noin 5 x 3 m kulunut alue, jonka tarkastuksessa havaittiin kvartsiitti-iskoksia neliömetrin alalla. Löytöjen vierellä on punaiseksi palanutta hiekkaa ja palaneita kiviä, joiden kuuluminen esihistorialliseen yhteyteen on epävarma. Tehdyissä koepistoissa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Vuonna 2011 kohteesta löytyi myös liuske-esine.
Kohteet on paikannettu Metsähallituksen Luontopalvelujen inventoinnissa 2008 ja tarkastettu vielä vuonna 2011.

Čáhkáljohka etelä 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kilpisjärven koillispuolella. Alue muodostuu Čáhkáljohkan eteläpuolella olevan pienemmän puron eteläisemmän haaran rantamaisemasta. Siihen kuuluu loivasti länttä kohti laskeva kivikkoinen rinne, mäki, kalliota ja puroa ympäröivää kosteikkoa. Kosteikon ja kivikon keskellä on matala hiekkainen noin 50 m pitkä ja 20 m leveä kumpare. Puusto on harvahkoa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus variksenmarjaa, puolukkaa ja poronjäkälää.
Muinaisjäännös muodostuu pesäkkeisistä löytökohdista, joista runsaslöytöisin on matalan kumpareen itäpäässä. Siellä löydöt ovat kvartsiittia, mutta länsipäässä myös kvartsia. Löytöjen joukossa on myös esineitä. Länsipäässä havaittiin myös tulen rapauttamia kiviä ja punertavaa hiekkaa. Itäpäässäkin oli punertavaksi värjäytynyttä maata.
Nils-Henrik ja Samuel Valkeapää olivat löytäneet 26.8.1998 paikalta kvartsiitti-iskoksia ja -esineen teelmän. Löytöpaikka sijaitsi kuitenkin inventoinnissa oppaana olleen Nils-Henrik Valkeapään mukaan kumpareen pohjoispuolella kivikkoisemmassa ja kosteammassa maastossa. Hän ei kuitenkaan enää tunnistanut paikkaa, koska siellä oli käännelty kiviä ja tasoitettu maata moottorikelkkareitin perustusta varten. Valkeapään mukaan inventoinnissa löytyneet kohteet olivat eri paikassa. Aiemmin löytynyt esine (KM 30908:1) oli poimittu vieressä olevan korkean mäen länsipuolelta. Paikalla ei kuitenkaan havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Vuoden 2008 inventoinnissa noin 50 m itäkaakkoon aiemmin annetuista koordinaateista todettiin aiempaa kuvausta vastaava paikka, jossa havaittiin kolme erillistä kvartsiitti-iskosten löytöaluetta. Näistä keskimmäinen on annetun pääkoordinaatin paikalla, toinen siitä 5 m koilliseen ja kolmas noin 10 m etelään. Polku-uralla havaittiin myös punaiseksi värjäytynyttä maata noin 70 x 30 cm alueella. Paikka on matalien kumpareiden aluetta matalassa laaksossa ja polku-uran sekä maastomönkijöiden vuoksi kulutukselle alttiina.
Vuoden 2010 inventoinnissa maaston kuluneen lisää polun kohdalla kohteen koillispäässä, jossa löydettiin kvartsiittinen keihäänkärki.
Kohde Čáhkáljohka etelä 2 on suorakaiteen muotoinen liesilatomus, joka on kohteesta 1 vajaat 100 m länteen, puron itäisen ja läntisen haaran välillä, noin 40 m läntisemmästä haarasta itään, tasaisella ja kivisellä alueella. Se lienee yksittäisen kotasijan paikka (ks. alakohteet).

Harinsaihojänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Savukosken Vintilänkairan vanhojen metsien suojelualueen itäpäässä Vittikkoselästgä itään on Harinsaihojänkä, jonka Martista Sappisvaaraan kulkeva metsäautotie katkaisee. Tiestä noin 900 m länteen on Harinsaihojängän eteläosan keskellä matalahko suon ympäröimä saareke, halkaisijaltaan noin 200 m. Sen länsiosassa on koilliseen pistävä korkeampi niemeke, jonka etelärinteessä on yksi pyyntikuoppa. Se on 4 m halkaisijaltaan ja 0.7 m syvä. Koepistossa havaittiin selvä huuhtoutumiskerros. Muita muinaisjäännöksiä ei löytynyt kuopan ympäristöstä.

Tuppilampi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Simojärven keskiosan itäpuolella sijaitsevan pienen Tuppilammen kaakkoisrannasta noin 50 m sijaitsee mahdollinen esihistoriallinen asumuspainanne. Painanne on laakea kuopanne, joka on kooltaan noin 3 x 4 m ja noin 30 cm syvyinen. Ympärillä ei ole valleja. Koepistojssa painanteessa havaittiin maaperän huuhtoutumiskerros, muttei löytöjä, jotka varmistaisivat ihmistominnan. Muutamissa koepistoissa painanteen ympäristöön asutusmerkkejä ei myöskään ollut. Topografian perusteella alueella oleva mahdollinen asuinpaikka voi ulottua painanteesta viitisenkymmentä metriä lounaaseen ja parikymmentä metriä pohjoiseen, mutta kohteen rajaus ja luonne ovat löytöjen puuttuessa epäselvät.

Yli-Soppananjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Simojärven keskiosan itäpuolella sijaitsevan Yli-Soppanajärven etelärannalla on parin metrin päässä vesirajasta havaittiin vuoden 2008 Natura-alueen inventoinnissa tulisija. Se on koottu noin 15 - 20 cm suuruisista kivistä, pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 90 cm. Kivien välissä havaittiin jonkin verran hiiltä ja nokea. Kuitenkaan ympäristön rantahiekasta tai koepistoista ei havaittu löytöjä. Tulisijan ikää ei voitu tarkemmin arvioida, mutta paikan todettiin olevan sovelias kivikautiselle asuinpaikalle.
2021: Paikalla on matala ja hiekkainen lahdenpohjukka, jonka aivan veden syömän rantatörmän reunalla on vanhalta vaikuttava tulisija. Tulisija saattaa hyvinkin olla esihistoriallinen, mutta sen ikää on vaikea arvioida varmuudella. Muutaman metrin päässä tulisijasta on retkeilijöiden nykyisin käytössä oleva tulisija.
Tarkastuksen yhteydessä rantahiekalta löydettiin yksi kvartsiydin ja kvartsi-iskos. Rantatörmälle ja tulisijan ympäristöön tehtiin koekuoppia, mutta niistä ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Tulisijan jäännös ja kvartsilöydöt tuskin liittyvät toisiinsa ajallisesti

Kenttäsaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Simojärven pohjoisosassa sijaitsevan Kenttäsaaren itä- ja pohjoisosassa on kuusi pyyntikuoppaa. Ne on tehty saaren keskellä sijaitsevan lammen ympärille, lammen ja Simojärven väliselle kannakselle. Eteläisimmät kaksi kuoppaa (A ja B) ovat vierekkäin, muut ovat Kenttäsaaren pohjoisosassa hajanaisessa jonossa, C ja D lähekkäin. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 1,6 - 4 m ja noin 40 - 80 cm syviä. Osaan tehdyissä koepistoissa oli maaperän huuhtoutumiskerrosta. Ne ovat suurimmaksi osaksi mäntykankaalla.

Kantoniemi (1000013497) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Simojärven itärannalla siajitsevassa Kantoniemessä on kuoppajäännös, mahdollinen pyyntikuoppa. Se on soikea ja kooltaan 2,2 x 2 m ja syvyydeltään 60 cm. Koepistossa kuopasta paljastui pieniä kiviä ja selvä huuhtoutumiskerros. Kuoppa sijaitsee aivan pitkähkön niemen kärjessä. Muita rakenteita ei havaittu kuopan löytämisen yhetydessä inventoinnissa 2008.

Kaarisalmi (Hautapaikat)
Historiallinen; Simojärven keskiosan länsirannalla on suuri Kaariniemi, jonka eteläpuolella Olangonniemen välisessä Kaarisalmessa on hyvin pieni saari, kooltaan noin 30 x 20 m. Korkeimmillaan saari on noin 2 m järvenpinnasta. Se keskellä on kaksi kuoppaa. Pitkänomainen kuoppa on kooltaan 2,1 x 0,7 m ja syvyydeltään 40 cm. Siitä noin kaksi metriä on likimain pyöreä kuoppa, halkaisijaltaan noin 1,7 m ja syvyydeltään 40 cm. Ainakin pitkänomainen kuoppa lienee kesähauta. Sen vieressä on muutama suurehko kivi.

Allioja itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Inari-Pokka-tien länsipuolella, noin 800 - 1000 m Ivalojoen ylittävästä sillasta etelään on 38 kuoppaa kolmessa - neljässä keskittymässä. Valtaosa niistä on määritelty pyyntikuopiksi, mutta osa lienee muuta tarkoitusta varten tahtyjä (kuoppa 4 keskittymässä 2 sekä keskittymän 4 kuoppa 36, joka muistuttaa asumuspainannetta). Ne on tehty soiden keskellä oleville kivennäismaan saarekkeille, joiden maaperä on hiekkaa tai hiekkamoreenia. Kuoppien halkaisija vaihtelee noin 2 - 4 m välillä ja syvyys 30 - 120 cm. Pohjoisosassa, tiestä noin 40 m sijaitsevan pienen hiekkakumpareen keskittymässä 1 on kaksi vierekkäistä kuoppaa. Keskittymä 2 on edellisestä luoteeseen, tieltä 90 - 120 m. Alueella on kuusi kuoppaa. Kuopparyhmän 3 pohjoispää on ryhmän 2 eteläpuolella noin 200 m. Se muodostuu pohjois-etelä-suuntaisesta kuoppajonosta, jossa on 25 pyyntikuoppaa. Keskittymä 4 on ryhmästä 3 noin 50 m kaakkoon, tieltä lähimmillään vain 10 m. Se koostuu viidestä pyyntikuopasta. Koko alueen pituus etelästä pohjoiseen on likimain ½ kilometriä.

Peurahaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa, joka sijaitsee Peuratunturin länsirinteen alaosassa, n. 200 m itään Tuntsajoen Peurahaarajoesta. Se on joesta itään kohoavalla hiekkarinteellä, aivan Tuntsan erämaa-alueen itäpuolella. Kuopasta noin 50 m länteen kulkee Tuntsan tie ja sen itäpuolella vanha puhelinpylväslinja. Alueen maasto on hienon hiekan muodostamaa kuolpunaa, joka on erityisen altista eroosiolle. Pyyntikuopan paikalla on ohut turvekerros. Pyyntikuopa on vallillinen, sisämitan halkaisija on 2,5 m. Valli on noin metrin levyinen. Syvyyttä kuopalla on noin 60 cm.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla havaittiin yksi pyyntikuoppa. Kuoppa on muodoltaan pyöreä ja laakea, mitoiltaan 3,6 m x 3,8 m x 0,6 m, ja sen ympärillä matala n. 1 m leveä valli.

Seitajärvi 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Seitajärven länsiosassa lähellä rantaa Arajärven talon vesialueella on veden pinnasta matalana nouseva kivi, seita. Kivi on mainittu kirjallisuudessa 1914 ja 1939. Vuoden 1973 inventoinnin mukaan se on järven länsipuolella olevan niemen pohjoisrannan läheisyydessä. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Seitajärvi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savukosken kirkosta noin 32 kilometriä pohjoisluoteeseen, Seitajärven kaakkoispäässä. Ollilan taloon vievän tien molemmilla puolilla. Petäjävaaran ja Seitajärven välisen kannaksen koivikkoterassilla on kolme pyyntikuoppaa jonossa noin 5 metrin päässä toisistaan. Myös Ollilan talosta 400-500 metriä itään ja Ulmaojasta etelään on notkelmassa yksi pyyntikuoppa.

Männikkö (1000013991) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka, todennäköinen asuinpaikka Pellojärven kaakkoisosan, Säynäjäjärven etelärannan niemekkeessä, Lompolojoen ja Kaakkurilahden välisessä Kaakkurimännikössä. Paikalta on tallessa Kölin punaliuskeesta valmistetun tikari teräosa (KM 16406), joka löytyi vuonna 1958 Männikön asuinrakennuksen ja pihan lounaispuoleisesta perunapellosta. Löytöpaikka lienee 40-50 m alueella sijaitsevasta (1984) kesämökistä kaakkoon. Kohta on noin 3 m järvenpintaa ylempänä. Maaperä on hiekkapohjaista peltomaata, jossa on havaittu hiiltä. Muistitiedon mukaan paikalta olisi löytynyt myös pitkähkö hioinkivi. Perunamaasta kerrotaan myös nousseen palaneita hirsiä. Samoin Pellojärven eteläpäästä löytynyt valinkivi (KM 6454:5), vuonna 1927 kadonneeksi ilmoitettu tasataltta "Pellojärven perältä" sekä joskus 1930-luvulla löytynyt kivikirves voivat olla peräisin paikalta. Inventoinnissa 1984 alue kasvoi heinää, eikä asuinpaikkamerkkejä voitu havaita. Paikan sijainti matalan ja ruohikkoisen järven rannalla jokisuussa on hyvin edullinen pyyntiä ja kivikautista asunpaikkaa ajatellen.

Olkkijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppam Muotkatunturin erämaassa, Olkkijoen länsipuolella noin 300 m, pienen pohjois-eteläsuuntaisen kumpareeen eteläpäässä. Kuoppa on suuri, halkaisijaltaan noin 4 m ja noin 1 m syvä. Ympäristö on tunturikoivikkoa ja maaperä hiekkamoreenia. Koordinaatti: p=7677982; i=3488539.

Hirvasoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Saariselällä Urho Kekkosen kansallispuiston koillisosassa Anterinjoen pohjoispuolella sijaitseva pyyntikuopparyhmä. Se sijiatsee noin 1,5 km Anterin rajavartioasemalta länteen. Kaikkiaan vuonna 2008 löytyi yhdeksän kuoppaa pohjois-etelä -suuntaisessa jonossa Hirvasojan ja Anterin yhtymäkohdan länsipuolella. Kuopat sijoittuvat noin 250 m matkalle itään laskevan rinteen suuntaisesti.

Kapsuoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lemmenjokeen luoteesta laskevan Kapsuojan varrella, noin kilometrin verran Morgamjärven lounaispäästä lounaaseen on noin 500 m Lemmenjoesta länteen ojan itäpuolella kaksi pyyntikuoppaa. Tarkastuksen rajallisuudesta johtuen on mahdollista, että alueella on enemmänkin pyyntikuoppia. Havaitut kaksi kuoppaa ovat halkaisijaltaan noin 3 m ja 60-80 cm syviä. Niiden ympäristö on kuivaa kangasta ja maaperä hiekkaa. Kuopat ovat kaakkoon laskevassa rinteessä polun luoteispuolella.

Morgamoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Morgamojan koillispuolella, noin puolentoista kilometrin matkalla Hirvikurun ja Kapsuojan välillä. Kohteen alue on pääosin kohtalaisen tasaista, paikoin loivahkosti kumpuilevaa, mutta lähellä Kapsuojaa selvästi kohti kaakkoa viettävää. Kohteen kaakkoisosassa maaperä on alueen muita osia kivisempää. Aluskasvillisuutta kohteen alueella hallitsevat mustikka, puolukka ja variksenmarja sekä kanerva, seinäsammal ja poronjäkälät. Lemmenjoen kultahaminan ja Morgamojan kultalan välinen runsaasti käytetty mönkijäura kulkee kohteen koillisosien halki.
Kohde on eräs Lemmenjoen kansallispuiston suurimmista pyyntikuoppajärjestelmistä. Järjestelmässä on yhteensä 99 pyyntikuoppaa, joista useimmat ovat hyvin suuria, noin metrin syvyisiä ja selvästi maastossa erottuvia, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja. Ne on kaivettu pitkiksi jonoiksi, ja jonossa vierekkäiset pyyntikuopat sijaitsevat lähes poikkeuksetta näköetäisyydellä toisistaan. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat tavallisimmin kolmen ja viiden metrin välillä, ja niitä reunustavat leveät maavallit. Vallin korkeus on yleensä noin kaksikymmentä tai kolmekymmentä senttimetriä, mutta joidenkin kuoppien luona jopa yli puoli metriä. Muutamat pienimmät kuopat saattavat olla jostakin syystä keskeneräisiksi jääneitä. Morgamojan pyyntikuoppajärjestelmän pääsuunta on luoteesta koilliseen, mutta kuoppajonosta erkaantuu myös muutamia lyhyempiä, pääsuuntaan nähden poikittaisia kuoppajonoja. Niistä yksi suuntautuu koilliseen, Morganmaraksen alarinteen juurelle ja toinen kohti lounasta, Morgamojan kurun partaalle. Kaksi pyyntikuoppajonon sivuhaaraa laskeutuu myös Kapsuojan kuruun, jonka varrelle Kapsuojan tulipaikan kohdalla pyyntikuoppajärjestelmän kaakkoispääkin kaartuu.

Kiertämäjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Luttojokeen laskevan Kiertämäjoen suusta noin 300 - 600 m kaakkoon sijaisteva kahdeksan pyyntikupopan järjestelmä. Ne ovat suunnilleen itä-länsi -suuntaisessa jonossa pienten kausikosteiden lampareiden vaiheilla polun suunnssa. Kuopat ovat noin 300 m matkalla. Kivikautinen asuinpaikka, Luttojoen suu, on läntisimmästä kuopasta noin 130 m pohjoiseen.

Ahvenkutujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaikkiaan 11 havaitun pyyntikuopan järjestelmä Inarin kaakkoisosassa, Ahvenkutujärven etelärantaa myötäilevällä mäkisellä ja hiekkaisella kankaalla. Kuopat ovat itä-länsisuuntaisessa muodostelmassa ja noin 1100 m matkalla. Yhtä lukuun ottamatta (kuoppa 10) ne ovat kangasta kulkevan metsätien pohjoispuolella. Järveä lähimmät kuopat ovat siitä noin 100 m päässä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 3 - 4 m ja 60 - 100 cm syviä.

Kyläjoenpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaikkiaan 15 pyyntikuopan järjestelmä kahdessa ryhmässä noin 800 m Ivalojoen itäpuolella, noin 1 km Kyläjoesta pohjoiseen ja puolisen kilometriä vanhasta Rovasen maantiestä länteen. Alue on Hammastunturin erämaata. Kuopat ovat luoteis-kaakkoissuuntaisessa jonossa lähellä suon reunaa. Luoteisimmat neljä kuoppaa ovat noin 150 m erillään kaakkoisemmasta ryhmästä. Kuopan 46 koordinaatti: p=7595922; i=3483936.

Ráhpesája (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muotkatunturin erämaan keskiosassa Ráhpesájan eli Rapsojan itäpuolella sijaitseva kivistä koottu purnu. Se sijaitsee tunturipaljakassa, Rátnoskáidin (Ráánuskáidin) rinteessä, Ráhpesájan uomasta noin 200 mitään. Purnun koordinaatit: p=7677455; i=3465682.

Bajit Roavvecopma kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa Muotkatutnturin erämaa-alueen tuntumassa Bajit Roavvecopman kaakkoispuolella kahden pienen peruskartalle nimettöminä merkityn järven välin kaakkoispuolella, eteläisemmästä järvestä noin 350 m itään. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 3,5 m ja noin 0,7 m syvä. Ympäristö on tunturikoivikkoa ja maaperä hiekkamoreenia. Muita kuoppia ei havaittu tarkastuksessa vuonna 2008. Koordinaatti: p=7681114; i=3491631.

Rávdujáávrás (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inarin koillisosassa Sevettijärventien ja Rávdujáávrás-järven koillispään välissä on viisi pyyntikuoppa lähes pohjois-etelä-suuntaisessa rivissä. Pohjoisin sijaitsee noin 110 m kaakkoon Sevettijärventien ja Nilijärven rantaan menevän tilustien risteyksestä. Pyyntikuopat ovat pienen kumpareen itäpuolella, järveen laskevan pienen puron länsipuolella.
Vuoden 2019 tarkastuksessa otettiin kaikista pyyntikuopsta koordinaatit ja tarkennettiin aluerajausta.

Tornea (Alatornio) (Taide)
Historiallinen; Alatornion kirkon kellotornissa sijaitseva Struven ketjun kolmiomittauspiste (Tornea) mitattiin vuonna 1842. Mittauksen aikaan tehtyjä kaiverruksia on edelleen nähtävissä vuonna 1797 rakennetun kirkon tornin kellohuoneen seinissä. Piste on nimetty osaksi UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Kellotornin huippu on noin 40 metriä merenpinnan yläpuolella ja luonnollinen paikka kolmiomittaukselle: tornista oli hyvät näköyhteydet seuraaville mittauspisteille. Kellotornia on Struven ajoista lähtien käytetty kolmiomittaukseen, ja se on edelleen osa Tornion kaupungin mittauspisteistöä.
1730-luvulla Tornionjokilaaksossa oli liikkunut myös maapallon muotoa mitannut Pierre Louis Moreau de Maupertuis retkikuntineen. Hän käytti mittauspisteenä Suensaarella sijaitsevan 1600-luvulla rakennetun kirkon tornia.
65°4948 pohjoista leveyttä ja 24°0926 itäistä pituutta

Koppelovaaranoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 1984 inventoinnin tiedoissa oleva, mutta tuolloin tarkastamaton kohde Koppelovaaraan menevän metsätien varrella. Koppelovaaranojan pohjoispuolella vaaran eteläpuoleisessa hiekkakankaassa kerrotaan todetun tien molemmin puolin hautamaisia painanteita, jotka inventoija on arvellut olevan pyyntikuoppia. Tarkastuksessa kesällä 2009 löytyi kuusi kuoppaa inventointitietojen perusteella kuopille arvioidusta paikasta. Ne ovat halkaisijaltaan pääosin 4 m luokkaa reunojen päältä mitaten. Kuopista yksi (5 ) on muita epämääräismpi. Alueen ohi johtavilta tieurillta ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Kuopat sijoittuvat noin 100 m matkalle etelästä pohjoiseen, kuivaan lounaaseen Koppelovaaranojaan ja suokapeikkoon pistävään kankaan niemekkeeseen.

Pikkutaivaankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikkutaivaankangas-nimisen vaaran itärinteessä. Paikalta on todettu 24 kivirauniota viljelys- ja metsämaassa. Perimätieto liittää rauniot hautauksiin, mutta 1984 tehtyjen kaivausten perusteella kysymys on historiallisen ajan viljelysröykkiöistä. Kohteen ympäristö on nykyisin asuntoalueena. Vuoden 1984 tutkimukset sijoittuivat tuolloin rakennettavalla alueella Sällintien molemmin puolin. Nykyisin tie on Muinaispellontie ja entinen Sepäntie on Petäjätie.
Vuoden 2009 tarkastuksessa latomuksia ei havaittu aiemmin korjattujen koordinaattien ja mm. Lapin seutukaavaliiton suojelukohdejulkaisussa ilmoitetulla paikalla. Aiemmin ilmoitetut kaivauksen karttaliitteeseen perustuvat koordinaatit lienevät oikeat tai tarkemmat, mutta tätä aluetta ei tarkastettu 2009.
Muinaispellontien molemmat puolet tarkastettiin vuonna 2020. Tuolloin paikannettiin 14 pyöreää ja 3 pitkulaista, aitamaista, viljelysröykkiötä. Kohteelle tehtiin aluerajaus GPS-paikannettujen rakenteiden pohjalta.

Hanhiriipi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pellojärven itäpuolella sijaitsevan Alisen Luppovaaran itärinteen alaosassa, kaakkoon soistunutta vaaranväliä ja pientä Hanhiriipin lampea kohti pistävässä niemimäisessä maastokohdassa sijaitsee kivikautinen ja osittain mahdollisesti myöhempi varhaismetallikautinen asuinpaikka. Muinaisjäännös paikallistettiin tarkastuksen yhteydessä kesällä 2009. Löytökohtiin, rakenteisiin ja topografiaan perustuva kohde sijoittuu noin 230 m matkalle luoteesta kaakkoon. Se muodostuu pienen hiekkakuopan yläpuoleisesta ja sen alapuoleisesta osasta. Molemmilla alueilla on 1-2 terassimaista muodostumaa. Hiekkakuopan yläpuolella aukkohakatussa rinteessä havaittiin kvartseja yksittäin tai pieninä keskittyminä, ylemmällä terassilla paikoin runsaastikin. Hiekkakuopan yläpuolella havaittiin myös pari pientä loivamuotoista painannetta, mahdollista kodanpohjaa. Rinnettä ylös vaaralle johtavalta tieuralta havaittiin pari kvartsilöytöä vielä korkeamman terassin juurelta noin 140 m korkeudesta. Hiekkakuopan alapuolella, muutama metri kuopan kaakkoisreunasta, on pieni kuopanne. Se on halkaisijaltaan noin 1.5 m ja lienee pohjaturpeen alla olevien kivien perusteella ns. keittokuoppa. Alapuolen suohon pistävässä niemekkeessä havaittiin kvartsilöytöjä sähkölinjan vaiheilla. Alueen ohi johtavan pienen maantien itä- koillispuolella äestetyssä ja aukkohakatussa rinteessä merkkejä asuinpaikasta ei havaittu.

Hietakaula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pellon keskustan ja Välikylän kaakkoispuolella, noin 400 m pienen Lupojärven eteläpuolella ja Lupovaarojen väliin johtavan tien kaakkoispuolella. Paikka on länteen laskevaa hiekkarinnettä, jota käytetään puutavaran varastointiin. Ainakin yksi selvempi terassi erottuu alueella. Tarkastuksessa havaittiin löytöinä kvartseja sekä myös värjäytynyttä kulttuurimaata. Havaintoja haittasi alueella oleva puujäte. Paikka on sopiva asuinpaikaksi, mutta kohteen laajuuden määrittely edellyttää koekaivausta. Paikan korkeuden ja sijainnin perusteella kyseessä lienee myöhäismesoliittinen asuinpaikka.

Sääskijärvi lounainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Sääskijärven lounaisrannan niemessä. Niemessä on inventointikertomuksen karttaliitteen mukaan havaittu kvartsilöytöjä niemeen johtavalla tieuralla, raivatulla lentopallokentällä sekä mökin rannnapuoleisella pihamaalla, jossa on myös todettu esihistoriallinen liesi.

Särkijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patolaitteen paikka Särkilompolon rannalla sijaitsevan kalanviljelylaitokselle johtavan tiesillan kohdalla. Vuoden 1989 inventoinnissa todettiin, että itse patolaitteet ovat tuhoutuneet tiesillan rakentamisessa. Patovallin itäpuolen siipi oli maatuneena edelleen olemassa (sillan eteläpuolella). Se muodostuu kahdesta yhdensuuntaisesta hirsiseinämästä, joiden väli on täytetty mudalla ja suurilla kivillä. Hirret on tuettu poikkihirsin, jotka kulkevat koverrettujen pitkittäishirsien läpi. Patovallin leveys on ollut noin 135 cm, poikkipuut 3-4 m välein. Kaksi hirsikertaa on ollut näkyvissä 1989.
Padolla on suljettu Särkijärvestä Särkilompoloon johtava Särkijoki. Maasto on kyseisellä kohdalla alavaa ja padon ylävirran puoleinen alue (entinen patoallas) on soistunut. Padon kohdalla ja sen alavirran puoleisella alueella on tiheä koivikko. Särkijoen länsirannalla - padon alapuolella - on kalanviljelylaitoksen nurmikenttä. Patovallin peitti 1989 tiheä koivupensaikko ja paksu turvekerros.
Vuoden 1995 inventoinnissa hirsisalvoksia ei enää erotettu, kylmämuurattua valli-rakennelmaa kylläkin sillan eteläpuolella. Sittemmin alueen lähialueelle on peruskartan mukaan rakennettu varastoja ym. teollisuusrakenteita (kalanviljelylaitos?).

Kotatieva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Ounasjärven pohjoisrannalla, Kotatievan leirintäalueella. Maasto on tasaista hiekkatörmää, jossa on jyrkkä ja korkea rantatörmä. Asuinpaikan löydöt ovat kolmena pienialaisena pesäkkeenä. Alueella on vuoden 1993 inventoinnissa havaittu rantatörmän reunan vaiheilla kolmessa kohdassa kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Vuoden 2009 tarkastuksessa 15 m rannan itäisimmän mökin itäpuolella havaittiin kulttuuurimaata. Lisäksi itäisimmästä mökistä 50-60 m itään rantatörmän ja itäpuolen alanteen yläpuolella havaittiin pienehköjä painanteita.

Taatsi ja Taatsinkirkko (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kittilän Pokan kylästä 11 km luoteeseen, Kitisen latvoilla, 500 m Taatsinjärven luoteispäästä ylävirtaan olevan Rotkojärven koillisrannalla. Palvoskivi on luontainen kymmenisen metriä korkea ja patsas, pykälittäin ylöspäin kapeneva. Ylimpänä patsaalla on ollut neljäntuulen lakkia muistuttava kivi, jonka "uskottomat" ovat sittemmin vierittäneet alas. Taatsinkirkko on pystysuora järvestä kohoava kalliopahta.
Vuonna 2008 seitakiven ympäristöä tutkittiin koepistoin, joista paljastui luulöytöjä (peuraa, lintua ja kalaa). Luulöytöjen ajoitukset vaihtelivat noin välillä 80 - 900 BP. Lähialueelta paikannettiin lisäksi kaksi pyyntikuoppaa. Löytöjä - mm. vanhempia kolikoita - on paikallisten asukkaiden mukaan kerätty ja poistettu 1960-luvulla.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001). Kohde on merkitty karttaan ja paikalla on opaste.

Huttisenrakka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huttiserakan pohjoisosan pohjoispäässä metsämaastossa. Paikalta on 1993 tarkastuksessa todettu latomus (halk. 2 m, kork. 0,2 m, koordinaatit 7286366/3394815). Vuoden 2009 inventoinnissa aikaisempien koordinaattitietojen kohdalta ei löydetty latomusta, mutta siitä noin 17 m koilliseen löytyi kivistä ladottu rajamerkki, joka lienee sama kuin aikaisemmin havaittu latomus. Kiveys sijaitsee Huttisenrakan poikki kulkevalla koillis-lounassuuntaisella rajalinjalla, jolle myös aikaisemmin havaittu latomus osuu.
Rajakiveys koostuu n. 3,5 m pitkästä kivirivistä, joka kulkee rajalinjan mukaisesti. Kiveyksen neljä kiveä on nostettu pystyyn ja yhden kiven ympärille on kasattu pienempiä kiviä. Tällä kohdin latomuksen levys on noin metrin. Kiveyksen korkeus on noin 0,2 m.

Maksniemi Lahdenoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karsikkoon vievän maantien luoteispuolella ja Lahdenojan suun itäpuolella sijaitsevassa heinittyneessä rinteessä. Alueen keskivaiheilla on ilmeisesti 1960-luvulla puretun rakennuksen jäännökset, mutta kaakkoisosassa on myös mahdollisesti vanhemman rakennuksen kivijalkaa. Heinittyneellä ja pusikoituneella alueella on tiettävästi useampiakin rakennustenpohjia, mutta runsaan kasvillisuuden vuoksi niitä ei voitu vuoden 2009 inventoinnissa havaita. Sen sijaan paikan poikki kulkevan tielinjan leikkauksessa näkyi runsaasti vanhempia tiilenpaloja ja paikalle pystytetyn sähkötolpan vieressä punasavikeramiikanpala.
Kyseinen paikka on todennäköisesti kuvattuna Maksniemeä esittävään karttaan vuodelta 1736 (KA I19 3/1-2). Kartassa on pieni erillinen kuva, joka näyttäisi kuvaavan Lahdeojan aluetta.

Kirnuvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirnuvaaran rakkakivikolle vievän tien pohjoispuolella. Paikalla on kolme kiviröykkiötä, seitsemän rakkakuoppaa sekä kolme pientä kivikekoa ja yksi mahdollinen latomus, jotka sijaitsevat rakan korkeimman alueen pohjois- ja itäreunoilla.
Ensimmäiset tiedot kohteesta ovat jo 1800-luvun loppupuolelta, mutta paikallisten mukaan aluetta on käytetty myös maailmansodan aikana saksalaisten kenttävartiopaikkana. Rakkakivikosta ja -kuopista on löytynyt 1950-luvulla ilmeisesti useita kiväärinpanoksia.

Varriovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Viisi pyyntikuoppaa Varrion Varriovaaran kaakkoispuolella, vanhan soranottokuopan kakakoispuolella. Kuopista neljä on kooltaan nouin 2-2,5 x 1,2 - 2 m ja 40-50 cm syviä. Viiden on suurempi, kooltaan noin 6 x 5 m ja 1 m syvä. ja siinä on selkeä valli. Todennäköisesti osa aluperäisestä pyyntikuoppajärjestelmästä on hiekanoton tuhoama. Alueen pohjoispuoli on myös metsäaurattu lähes läpikulkemattomaksi.
Vuonna 2020 kohde oli ennallaan. Kohde rajattiin ja kuoppien sijainti mitattiin.

Ylimmäinenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi mahdollista pyyntikuoppaa Sortoselän ja Kostamonpalon välissä olevan ylimpänä sijaitsevan Ylimmäisenlammen itäisimmän lahden rannan läheisyydessä. Kuopat ovat noin 2 metriä halkaisijaltaan ja vain 20 cm syviä maatuneita painanteita. Niiden välissä on matala notkelma. Kuoppien väli on noin 30 metriä. Rinne on laajalta alalta aurattu taimien istustusta varten ja raskaalla metsäkoneella ajeltua aluetta.

Boaresbáiki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Boaresbáikin (Vanha paikka) kenttä sijaitsee Utsjoen länsirannalla, päätien ja joen välissä, Utsjoen keskustaajamassa, noin 300 m kunnantalosta etelälounaaseen. Perimätiedon mukaan kenttä on Utsjoen kirkonkylän vanhin asuinpaikka. Kentässä on vanha asuinrakennus, pari ulkorakennusta ja ylempänä rinteessä uudempi asuinrakennus.
Perimätiedon mukaan kentässä on sijannut kodansijoja, jotka olisi raivattu 1950-luvun alussa heinäpeltoa kynnettäessä. Samassa yhteydessä olisi myös löytynyt kiviesineitä, jotka ovat joutuneet hukkaan. Vuoden 1988 inventoinnissa kentästä ei havaittu kodansijoja.
Vuonna 2020 kenttä inventoitiin kesäkuun puolessa välissä, jolloin sieltä kartoitettiin kahdelta eri terassikorkeudelta seitsemän kodansijaa.
Paikka on Lapin ELYn perinnemaiseman hoitokohde Boaresbáiki (vrt. hoitorekisterin Utsjoki, Kirkonkylä).

Alatornion kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Tornio itsenäistyi seurakunnaksi 1340-luvun alussa. Ensimmäinen puukirkko rakennettiin ehkä jo 1310-luvulla luultavimmin nykyisen kirkon paikalle Pirkkiön saarella. Kivikirkko on luultavasti rakennettu muutamana kesäsesongina vuosien 1496 ja 1513 välillä. Kivikirkon keskiaikainen muoto on kadonnut myöhemmin laajennustöiden myötä.
Kirkon alla sijainneet haudat on poistettu ja täytetty jo 1737. Kirkoin tornissa on Struven ketjun mittauspiste, joka on osa UNESCOn maailmaperintöluetteloa (muinaisjäännösrekisterin numero 1000014147, Tornea (Alatornio)). Kirkon ympäristön muinaisjäännösaluetta ei ole rajattu.
Vuonna kirkon läheisen junaradan sähköistystyöhön liittyneiden kaivutöiden valvonnassa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Keminmaan kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Keminmaa muodostettiin Salon eli Saloisten kanssa Pedersören kappeliksi 1300-luvun alkupuolella. Kirkkopitäjä on mahdollisesti perustettu 1400-luvun alussa.
Kivikirkko on rakennettu vaiheissa 1520-luvulta 1550-luvulle. Nykyinen asehuone rakennettiin vuonna 1660.
Nykyistä kivikirkkoa edelsi kaksi puukirkkoa, joista ainakin vanhempi sijaitsi lähempänä jokisuuta Valmarinniemessä.
Kirkon lattian alta tiedetään ainakin 59 hautausta. Todennäköisesti hautausten määrä on huomattavasti suurempi, koska osa on mm. maan peitossa. Kirjallisten lähteiden perusteella vainajia olisi haudattu lattian alle ainakin 90. Osa arkuista on tyhjiä, sillä jotkut vainajista ovat maatuneet täysin. Osa vainajista on muumioituneita. Kuuluisin kirkon vainajista on kirkkoherra Nikolaus Rungius, jonka muumioitunut ruumis on kirkossa nähtävissä. Ruumis on kuvannettu tietokonetomografian (TT) keinoin vuonna 2011. Kirkkohautojen vainajat ajoittuvat todennäköisesti 1500-luvulta 1870-luvulle saakka. Kirkossa on sekä hautakammioita että multahautauksia. Haudoissa on säilynyt vainajien jäännnösten lisäksi myös mm. tekstiilijäännöksiä. Kirkkoa ympäröivä hautausmaa on jäänyt käytöstä 1890.

Jomppalanjärvi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Utsjokilaaksossa, Jomppalanjärven länsirantaa myötäilevällä harjanteella, noin 50 m järvenrannasta ja 15-20 m sen pintaa korkeammalla. Löytöjä on havaittu tarkastuksessa 1997 harjannetta pitkin kulkevalla ajouralla. Ns. Jomppalan kämpän tienhaarasta noin 350 m etelään alkaen ajouralla on havaittu kvartsi-iskoksia, kvartsiittia ja palaneita luunpaloja noin 150 m matkalla. Kvartsiitti ja luunpalat on havaittu alueen pohjoispäästä. Paikoin erottuu myös palanutta hiekkaa ja kivien seassa myös tulisijan jäännöksiä. Lännessä asuinpaikan alue rajautunee purolaaksolaakso, idässä harjanteen reuna noin 50 m järven rannasta. Alueen eteläpäässä maasto on tasaisempaa, joten löytöalue saattaa ulottua ajouran ulkopuolelle. Muinaisjäännöksen alueen rajaaminen edellyttää tarkempia tutkimuksia. Alue on alttiina ajouran kuluttavalle vaikutukselle. Löytöjen joukossa on viistoteräinen kvartsinen nuolenkärki (KM 30508:7), joka ajoittaa asuinpaikan mesoliittiseksi. Asuinpaikka kuulunee Utsjoen vanhimpiin ja sen laajuus on arvioitu noin 7500 neliömetriksi. Asuinpaikka löytyi vuonna 1997. Paikka tarkastettiin uudelleen inventoinnissa 2009, jolloin sen todettiin olevan ennallaan. Löytöinä todettiin kvartsia, kvartsiittia ja palanutta luuta. Asuinpaikalta otettu hiilinäyte ajoittuu n. 7200 BP.

Saitavaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Seitakivi sijaitsee valtatie 21:n ja Muonionjoen välissä, Saijanjärvistä n. 3 km länteen, jyrkkäpiirteinen louhikkovaara. Paulaharju käyttää nimeä Saijanvaara. Hänen mukaansa vaaran laella on pystyssä iso kivi ja sen ympärillä pienempiä kiviä. Palvospaikka lienee joko vaaran huipulla tai laen eteläosassa, missä on havaittu Paulaharjun kuvailua jonkin verran muistuttava kivilaaka. Vuoden 2009 tarkastuksessa kivi paikallistettiin ja koordinaatit korjattiin. Sitä tukevat ympäröivät pienemmät kivet, mikä vastaa myös Paulaharjun kuvausta. Seidan läheisyydessä on kaksi vuosilukumäntyä, joiden vanhimmat merkinnät ovat 1800-luvulta. Yhdessä kelossa on myös 1800-luvun kaiverruksia. Lisäksi kahdessa kelossa on 1900-luvun loppupuolen tekstejä. Puut ovat eri suuntiin seidasta noin 10-25 m etäisyydellä.

Angelinjänkkä (Päiviön seita) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukainen "Päiviön seita" Peltovuoman kylän luoteispuolella, linnuntietä noin 1,5 km Nunnasen tienristeyksestä luoteeseen. On mahdollista, että kivi on Äyräpään (1931) ja Itkosen (1946) mainitsema Seitajärven seita. Kivi on noin 2,5 m pitkä ja runsaan metrin levyinen ja vajaan metrin korkea hieman laattamainen kivenjärkäle, joka osin sijaitsee pienempien kivien päällä. Kivessä on viitisen kiilanreikää, joista ainakin yhdessä on rautapultti. Tarinan mukaan kirkollinen halkoja, etelästä tullut pappi, yritti tuhota seidan (1700- (?) luvulla). Itäosa kivestä on haljennut. Kivi on edelleen Päiviön suvun käytössä uhraustarkoituksessa ja sen päällä oli muutaman vuoden takaisen porouhrin jäännöksiä. Kivi on etelään viettävässä rinteessä, jonka juurelta alkaa Ainuvarppasen lammen pohjoispuoleinen suoranta. Ainuvarppasen avovesirantaan on noin 300 m etelään. On epäselvää, onko Ainuvarppasen toisintonimi Seitajärvi. Enontekiön maantielle on matkaa noin 600 m koilliseen. Suoraan suon ylitse länteen noin 400- m sijaitsee Angelinvainion vanha asuinpaikka.

Sauna-aho (1000014960) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pikatarkastuksessa vuonna 2009 havaittu yksittäinen pienikokoinen kuoppa, mahdollinen pyyntikuoppa. Alueelle ei tehty koekuoppia, eikä läheisen maantien hiekkaisessa leikkauksessa havaittu muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä. Kuoppa on noin 20 m Saariharjulta Kelankylään vievän maantien itäpuolella. Se sijaitsee hiekka- ja soraperäisellä, etelästä pohjoiseen suuntautuvalla harjanteella, kahden kosteikon ja kauempana sijaitsevan suon, Karsikkosuon ja Impiönlamminsuon välissä. Harjanne madaltuu vähitellen myös kohti pohjoista. Siuruanjoen meanderit ja vesijätöt ovat Karsikkosuon pohjoisreunassa, noin 700-900 m etäisyydellä luoteessa.
Kohde tarkastettiin 2021. MJ-pisteen kohdilla havaittiin matala soikeahko pyyntikuoppa, jonka koko on n. 3x2 m. Kuopassa ei ole selkeää silminnähden havaittavaa vallia, mutta kairanäytteen perusteella oletetun vallin kohdalla on kaksoismaannos. Syvyyttä kuopalla on n. 20-30 cm.
Lisäksi kohteelta löydettiin toinen pyyntikuoppa (ks. alakohde). Tämä on maastossa selkeämmin havaittavissa kuin edellinen. Se on muodoltaan pyöreä ja suppilomainen ilman silminnähden selkeästi havaittavaa vallia. Oletetun vallin kohdalla on kuitenkin kaksoismaannos ja itse kuopassa huuhtoutumiskerros. Leveyttä kuopalla on n. 2 m ja syvyyttä n. 40 cm.

Niemi/Mäkelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemen tilan päärakennuksesta runsas 100 m itään/itäkoilliseen olevalla peltotörmällä. Erä-Eskon kartan (1956) perusteella kivikautisia asuinpaikkalöytöjä (kvartseja) havaittu peltoäestyksessä etelään viettävän rinteen kohdalla/törmällä vajaan 100 m matkalla.

Harrimukanjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suomujoen itärannalla, Pahajoen suusta noin kilometrin koilliseen. Neljän kuopan jono on sadan metrin matkalla hiekkaisella joentörmällä, mäntyä kasvavassa maastossa, aivan retkeilyreitin varrella. Suomun vastarannan puolella lännessä sijaitsevalle Harrimukanjärvelle on noin ½ km. Maasto nousee kaakkoon loivasti ja laskee luoteeseen kohti jokea. Vuonna 2008 paikannettiin kolme kuoppaa (ks. erilliskohteet).

Kokkoseljät pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Kiertämäojan länsirannalla, n. 500 m Kiertämäojan suusta ylävirtaan. Kiertämäojan suuntaisessa jonossa on neljä kuoppaa itään päin kääntyneen joen mäntyä kasvavalla hiekkaisella pohjoisrannalla tiiviimmin noin 100 m matkalla. Kohteen perustiedot ovat peräisin kartoituksesta 1980-luvulta (Lehtinen). 2000-luvulla on vielä paikannettu kaksi pyyntikuoppaa matalamman maastokohdan länsipuolella, edellisistä 70- m lounaaseen. Kuoppa-alueen pituus on kaikkiaan noin 300 m (ks. erilliskohteet)

Sallijoenkuolpuna 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen kansallispuistossa, Sallijoenkuolpunan alueella, noin 350 m Repojoesta pohjoiseen. Paikalla on lähekkäin kaksi pyyntikuoppaa. Kuoppien koordinaatit ovat: p=7596903; i=3455996 sekä p=7596903; i=3455972. Näistä 200-450 m länteen on kolme pyyntikuoppaa (Sallijoenkuolpuna 2).

Suomun-Ville 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suomujoen itärannalla, Suomun-Villen kohdalla olevan järvileventymän itärannalla, itä-länsi -suuntaisena jonona. Kuoppia on neljä ja ne sijaitsevat mäntykankaalla, Köngäsvaaran ja Suomujoen välissä, retkeilyreitin varrella sen molemmin puolin. Vuonna 2008 kuoppien sijainti mitattu gps-koordinaatein.

Ávžegášoaivi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muotkatunturin erämaa-alueella Ávžegášoaivi-tunturin eteläisessä alarinteessä havaittiin vuonna 2008 yksittäinen purnu. Se on lähes puuttoman kivikkoisen purolaakson pohjalla, puron itäpuolella. Noin 600 m etelämpänä on itä-länsisuuntainen Stuorrávžin valuma-alueeseen kuuluva järviketju. Purnu on pyöreähkö kivistä koottu vallimainen rakenne.

Herajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienen Herajärven koillisrannalla olevan huvilan saunarakennuksen seinustalla on suorakaiteinen vallimuodostelma. Sen sisäosa on noin 3 x 7,4 m laajuinen. Keskellä on suorakaiteinen, noin 2,5 x x1,4 m laaja maakumpu, jossa ei todettu kiviä tai palanutta hiekkaa. Vallin leveys on noin 1,0 - 1,5 m. Kyseessä voi olla vanha rakennuksen paikka, tupasija.

Peräoja Suomunsilmä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomutunturin koillispuolella Peräojan padotun juoksun luoteisimman lammen pohjoisreunassa on kesämökin pihalla matala maavalli ja keskellä kumpare, jossa ei ole havaittu lieteen viittaavaa. Kyse on mahdollisesti historiallisen ajan rakennuksenpohjasta. Valli on sisäpuolelta mitaten noin 5,3 x 3 m laajuinen. Vallin leveys on noin metrin ja se on noin 20 cm korkea. Tämän länsipuolella on soikeahko 5,2 x 3,4 m laajuinen vallimainen (?) alue, jossa joen suunnassa on ovimainen kohta. Kyse on mahdollisesta kotasijasta.

Vikaköngäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raudanjoen etelärannalla sijaitseva kivikautinen asuinpaikka, josta Napapiirin retkeilyalueen muinaisjäännösinventoinnissa vuonna 2008 todettiin kaksi kvartsiesinettä sekä kvartsi-iskos asuinpaikan merkkeinä. Asuinpaikka on Raudanjoen tulvan kuluttama ja ilmeisesti pääosin sen tuhoama. Paikka sijaitsee Vikajärven kylässä, Kemijärventien Raudanjoen ylättävästä sillasta noin kilometrin alajuoksulle päin. Heti asuinpaikan itäpuolella joen ylittää retkeilyalueen kävelysilta. Löytöpaikka on hiekkainen ja paljas, noin 15 x 20 m laajuinen alue. Alueelta ja sen lähistöltä ei löytynyt mitään muita asutukseen viittaavia rakenteita ym.
Löytöpaikasta etelään maa kohoaa jyrkkänä törmänä, jonka päällä on tasanne. Sen kulunut maa on osin sillanrakennuksen soran peittämä, eikä tässä havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Jokivarsi ylä- ja lavirran suuntaan on hyvin kivikkoista ja rehevän kasvillisuuden peittämää, eikä merkkejä muinaisjäännöksistä ollut täällä havaittavissa.
Vuoden 2021 inventoinnissa ei löydetty kvartsi-iskoksia tai muuta kivikautiseen asuinpaikkaan viittaa-vaa.

Kalliovaara 1 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Hannu Kotivuoren vuoden 2000 inventointiraportin mukaan, kohteessa sijaitsee kvartsia juonina ja iskok-sina noin 20 m päässä suon reunasta vaaran rinteen alaosassa. Kohde on tulkittu kvartsilouhokseksi. Tarkastusajankohtana kohteen paikantaminen oli haasteellista johtuen vajavaisista paikkatiedoista ja ympäristön muutoksesta vuoteen 2000 verrattuna, jolloin Kotivuoren luonnostelemista kohdepiirroksista oli verrattain vähän apua sen paikantamisessa. Pienen etsimisen jälkeen rinteeltä paikannettiin siirtolohkare, joissa havaittiin kvartsijuonteita ja mahdollisia louhimisen jälkiä. Nämä tulkittiin Kotivuoren merkitsemiksi havaintokohdiksi. Kotivuoren mainitsemia iskoksia ei havaittu, mutta niitä ei aktiivisesti etsitty.

Kalliovaara 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Pyyntikuoppa sijaitsee hiekkaisessa mäntyvoittoisessa kangasmaastossa, joka on hakattu ja äestetty joitakin vuosia sitten.
Kohde löytyi vuonna 2000. Kyseessä on loiva pyöreä kuopanne, jonka ympärillä on havaittavissa jkv. vallia. Kairaamalla kuopassa todettiin maannos ja vallissa kaksoismaannos. Kyseessä lienee vuoden 2000 tulkinnan mukaisesti pyyntikuoppa.
Vaillinaisista paikkatiedoista johtuen se on ollut sijoitettuna väärään paikkaan muinaisjäännösrekisterissä, minkä vuoksi se lienee joutunut metsänkäytön jkv. vahingoittamaksi. Äestysurat ovat hajottaneet jonkin verran kuopan vallia. Kuopasta otettiin GPS-piste ja sen sijainti on korjattu muinaisjäännösrekisteriin.

Kalliovaara 8 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalliovaaran pohjoispuolella mäntyvoittoisella hiekkakankaalla, joka vuoden 2020 tarkastuksen aikana oli vastikään hakattu. Alueen läpi kulkee hiekkatie. Vuoden 2000 inventoinnissa paikalta löydettiin palanutta luutta, palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia, mutta kohdetta ei rajattu.
Vuoden 2020 tarkastuksessa alueen läpi kulkevien tieurien risteyksestä – paikalta, jossa maan hiekkapinta oli paljastunut, löydettiin palaneiden kivien keskittymä, joka voisi viitata lieteen. Kohteelle on tehty rajaus palaneiden kivien levinnän perusteella. On mahdollista, että muinaisjäännös jatkuu pohjoiseen hiekkakankaalle ja / tai että osa kohteesta on jäänyt tieurien alle.

Poojärvi 3 (Taide)
Historiallinen; Pilkkapuut keskittyvät kahdelle alueelle Poojärven molempiin päihin. Niiden joukossa on useita osittain alkuaan, osittain myöhemmin ihmishahmoisiksi tehtyjä pilkkoja. Jotkut on myöhemmin merkitty naissukupuolisiksi. Erilliskohteina on esitetty ne pilkat, jotka sisältävät selviä hahmoja.

Airosvaara 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ylikylän Tapionniemen Airosvaaran koillisrinteellä on korkealla törmällä lapinraunion tapainen kivilatomus. Raunion merkitys ei ole selvä. Sitä on pidetty 1600-luvun puolivälissä alueella eläneen Paavali Pelkosen tuvansijana. Kivet eivät kuitenkaan vaikuta palaneilta eikä raunio muistuta selvästi tunnettuja kiuasraunioita. Kyseessä voisi olla myös viljelykseen liittyvä röykkiö, mutta selvää peltokerrosta ei sen luota löytynyt.

Koskikaltiojoen suu länsi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Nitsijärven koillispäässä on Sortolahti, johon Koskikaltiojoki laskee pohjoisesta. Jokisuun länsirannalla on törmän päällä vesaikossa vierekkäin kaksi rosoista kivenlohkaretta, joiden väliin muodostuu luolamainen syvennys.
Paikalliset kutsuvat seitaa Nitsijärven seidaksi. Se muodostuu liuskemaisesta kivestä ja sijaitsee aivan joen rannassa. Sevettijärventien vanhasta sillasta on kiville matkaa 40 m alavirtaan.
Paikalla tehtiin keokaivausta kesällä 2009. Löydöt koostuivat moderneista metallirahoista sekä luuaineistosta. Luut määritettiin poron- tai peuranluiksi sekä metsonluiksi. Yhdeksän ajoitetun luun perusteella seita on ollut käytössä 1400-1600-luvuilla. Vuoden 2019 tarkastuksen perusteella seidan kivenkoloihin on tuotu 2010-luvulla useita kolikoita.

Latvajärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Ainakin yksi pyyntikuoppa Latvajärven pohjoisrannalla, metsästysmajalle vievän polun varressa, Haudanjoen länsipuolella. Alueella on inventoinnin (1989) mukaan useampia kuoppia ja kuopanteita, josita yksi tulkittiin todennäköisesti pyyntikuopaksi. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia kvartsi-iskoksia löytyi metsäautotien ja Haudanjoen välisistä hiekkapaljastumista. Vuoden 2011 tarkastuksessa löydettiin Latvajärveen pistävän nemen kärjestä kaksi kvartsi-iskosta ja ydin.
V. 2021 inventointi: Pyyntikuoppa sijaitsee noin 5 m metsästysmajalle johtavan polun pohjoispuolella. Kuoppa on kooltaan noin 2 x 1,7 x 0,6 m ja kuntan peitossa.
Muutos 2021. Koordinaatteja korjattu. Kohde muutettu Latvajärvi 1 -nimelle ja asuinpaikka erotettu omaksi kohteekseen Latvajärvi 2 v. 2021 inventoinnin perusteella.

Rakkulaisniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kallunkijärven koillisrannalla. Niemen kärjestä on todettu kivikautinen asuinpaikka. Onkamojoen suun itäpuolisen männikköniemen kärjessä. Löydöt kvartsia. Niemessä on todettu myös historiallisen ajan rakennelmia (Rakkulaisniemi 2). Perimätiedon mukaan Rakkulaisniemessä on ollut lappalaisten asuinpaikka, kodansijoja ja uhripaikka peuransarvikasoineen.

Rakkulaisniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallunkijärven pohjoisrannalla, Rakkulaisniemessä. Niemen länsiosasta on kartoitettu kaksi aitamaista kivirakennelmaa, joista toinen on selvästi nelisivuinen (10 x 11 x 0,5 m). Toinen epämääräisempi (16 x 9 x 0,3-0,5 m), mutta on voinut myös olla suorakaiteinen. Niiden välissä kulkevalla tiellä on todettu kaksi matalaa ja pientä kiveystä, jotka mahdollisesti liittyvät kodanpohjiin. Jäännöksistä noin 50 m itään, lähellä järven rantaa on todettu suuri ja syvä kuoppa, jonka pohjalla on suuria kiviä. Löytöjä ei ole tavattu. Perimätiedon mukaan Rakkulaisniemessä on ollut lappalaisten asuinpaikka, kodansijoja ja uhripaikka peuransarvikasoineen.

Törmälä 1 (1000015968) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saijan kyläalueella. Törmälän harjanteella on tietojen mukaan ollut vielä 1960-luvulla kuusi pyyntikuoppia, mutta inventoinnissa 1990 niitä todettiin neljä. Kuopat oli tarkastuksen aikaan peitetty, eikä niitä voitu kartoittaa tarkemmin.
Vuoden 2023 tarkastuksessa muinaisjäännöspisteen tietämillä todettiin pari pyyntikuoppamaista laakeaa painannetta, jotka oli peitetty puutarhajätteellä. Alue oli pihamaata, joten sitä ei tutkittu tarkemmin.

Karhujärvi Kotasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhujärven Kotasaaressa. Paikalla on perimätiedon mukaan lappalaisasutusta ja hautoja. Toisen tiedon mukaan saaressa on ollut kesähautoja.

Sillankorva (742010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitse Kuoskussa, Tenniöjoen koillispuolella, Pyhäjoen länsirannalla, joen suusta 250 m pohjoiseen. Löydöt ovat Sillankorvan tilan viljelysmaalta ja metsän reunasta. Tilalta on pellonraivauksessa 1961 löydetty kaksi käyräselkäistä rautatikaria noin 15 metrin päässä toisistaan. Alueelta kuoritusta maasta tai koekuopista ei ole 1962 tehdyissä kaivauksissa todettu mitään muinaisjäännökseen viittavaa. Kyseessä on ilmeisesti kätkö. Löytöpaikan kohdalla on ollut mylly (paikannimi Vanha Myllykoski). Tikarien löytöpaikalta 80-100 metriä pohjoiseen, joen tulvarajan yläpuolelta on todettu kivi- tai varhaismetallikautisen asuinpaikka, löytöinä vuorikristallikaavin ja -iskoksia, kvartsia ja piitä sekä palanutta luuta. Tikarien ja asuinpaikan välistä yhteyttä ei ole voitu varmistaa.
Vuoden 2020 tarkastushetkellä pelto oli juuri äestetty ja sateen jälkeinen havainto-olosuhde oli erinomainen. Peltoaluetta tarkasteltiin laajalti, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa merkkiä ei havaittu. Maa-aines on kivetöntä hiekkaa.

Varevaara 3 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Varevaaran itäosassa Puuttomanrakalla on Vaaranlammesta 850 m koilliseen kallioisen mäen laella voimajohtolinjan eteläpuolella 17 rakkakuoppaa alueella, joka on noin 220 x 50 m.

Varevaara 4 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Varevaaran eteläosassa Kurvilan ampumaradan luoteispuolella on yksittäinen rakkakuoppa noin 630 m itään Vaaranlammesta.

Varevaara 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Varevaaran luoteishuipulla kallioisen mäenlaen pohjoisreunalla on viisi rakkakuoppaa noin 150 m matkalla. Kuopista kolme on alueen keskellä, yksittäiset kuopat ovat näistä noin 50-60 m länteen ja itään.

Esihistoriallinen; Varevaaran lounaisosassa on inventoinnissa 2010 paikannettu yksi rakkakuoppa.

Esihistoriallinen; Varevaaran lounaisosan laella sijaitsee kaksi rakkakuoppaa muutaman metrin etäisyydellä toisistaan.

Alajoki (148010725) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ilmeisen pienialainen asuinpaikka Alajoen ja valtatien välisessä maastossa, Törmäsen koulusta n. 550 m länsilounaaseen. Paikka on Alajokeen laskevalla rinneterassilla. Löytöjä ja tulenpidon merkkejä on terassin reunaa noudattavalla polulla ja lähistön tuulenkaadoissa. Vuoden 2010 tarkastuksessa aiempi löytöpaikka paikannettiin Alajoen yläpuoliselle alimmalle terassille. Muuten kivettömällä alueella havaittiin koepistoissa palaneita kiviä. Pohjoisempana on mahdollisesti viime sodan aikaiseen toimintaan liittyvä pieni nelikulmainen kuopanne.

Savilampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulankajoen Savilammen suvannon luoteisrannan muinaiosessa niemekkeessä sijaitseva kivikautinen asuinpaikka Karhunkierros-polun varrella, polun ja rannan välialueella. Vuoden 2008 inventoinnissa paikalta tavattiin löytöinä kvartseja ja palanutta luuta. Alue on melko kivistä moreenia. Asuinpaikka rajautuu topografian perusteella melko selvästi. Paikka on koskematon.

Savilampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen ja mahdollisesti muinoin luontaisesti osin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka Oulankajoen suvannon, Savilammen koillisreunalla, Karhunkierroksen polulla, jyrkän, noin 15-metrisen järvenrantatörmän reunalla. Oulangan kansallispuiston inventoinnissa 21008 löytöinä tavattiin kvartsi-iskoksia.

Savilampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Oulankajoen suvannon Savilammen jyrkän koillisrannan törmän reunalla Karhunkierros-polun vaiheilla sijaitseva todennäköisesti varhaisen kivikauden asuinpaikka. Kohde paikannettiin Oulangan kansallispuiston inventoinnissa 2008, jolloin polulta sekä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia.

Mukkala (742010007) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmisto Luirojoen pohjoisrannalla, Mukkalan tilan pihapiirissä, hienoa hiekkaa olevalla viljelysmaalla. Jorma Leppä-aho tutki paikalla kahdeksan hautaa vuonna 1934. Löydöt sisältävät muun muassa pronssi-/kuparirenkaita, ketjuja, sormuksia, rautaisia hautaristejä ja rahoja. Ajoitettu rahalöytöjen perusteella 1600-luvun ensimmäiselle puoliskolle. Tutkitun kohdan koillispuolisesta peltosarasta on lisäksi löydetty ihmisen luita noin sadan metrin matkalta etelään päin. Alueella on ilmeisesti myös maan päälle tehtyjä hautauksia (v. 1931 hauta, ks. alakohde) ja niitä saattaa olla muinaisjäännösrajausta laajemmalla alueella. Vaikuttaa siltä, että paikalla olisi ollut vanhastaan ei-kristillinen hautapaikka, joka on sittemmin muuttunut kristilliseksi. (Carpelan 1964, ks. rekisterilinkit inventointikertomus).
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin Leppäahon kaivaman alueen pohjoispuolelta metsän ja aukion rajalta viiden hautapainanteen rykelmä. Painanteista neljä sijaitsi rinnakkain noin metrin-kahden välein ja viides eri rivissä, näistä noin metrin pohjoiseen. Rinnakkain sijaitsevien hautapainanteiden leveys vaihtelee 60-80 sentin ja pituus 1,7 - 2,2 metrin välillä ja ne ovat noin metrin etäisyydellä toisistaan. Poikkeuksena itäisin hautapainanne, jonka leveys on 1,9 metriä ja pituus 3,1 metriä. Se sijaitsee noin 2,2 metriä edellisestä hautapainanteesta itään. Painanteiden syvyys on noin 0,3 metriä ja ne ovat varvikon peitossa, mutta erottuvat kuitenkin selvästi. Aivan painanteiden pohjoispuolella on aukio, jonka maaperää on selvästi tasattu. Siinä erottui epämääräisempiä mahdollisia hautojen hahmoja, jotka sijaitsevat aivan em. ryhmän yhteydessä.
Lisäksi vuoden 2020 tarkastuksessa pellon pinnalla havaittiin viisi palaneen luun ja yksi palamattoman luun palanen noin 10 x 10 metrin alalla. Löytöalue sijaitsee vuoden 1931 hautalöydön tuntumassa (joka on metsän puolella). Ks. lisäksi alakohteet kvartsia ja palaneita kiviä.

Marikkovaara (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Nivankylästä luoteeseen, Korkalon Viiksjärven koillispuolella kohoavan Marikkovaaran laella, tilarajalta noin 25 metriä etelään etelä pohjoiseen kulkevan polun länsipuolella. Koivurannan talon lapset löysivät 1897 lehmiä etsiessään kivikkoisesta maasta miekan, kaksi keihäänkärkeä ja kirveen (KM 3631:1-4). Tarkastuksessa 1898 ei todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kätkön esineet on ajoitettu 1200-luvulle ja niille tunnetaan vastineita Varsinais-Suomen, Hämeen, Karjalan ja Baltian löydöistä. Miekan säilässä on keskieurooppalaiseen pajaan viittaava kirjoitus GICELIN ME FECIT (suom. Gicelin teki minut) ja toisella puolella IN NOMINE DOMINI (suom. Herran nimessä). Gicelin-miekat ovat erittäin harvinaisia, Suomesta on löydetty vain kaksi, toinen Halikon Rikalanmäestä. Miekat ajoitetaan vuosiin 1150-1250.
Vaikka löytöpaikan tarkastuksessa 1800-luvun lopulla ei todettu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja Marikkovaaran laki on selkeästi kiinteä muinaisjäännös. Tätä osoittavat metallietsijöiden alueelta vuonna 2017 keräämät runsaat rauta- sekä pronssiesineiden katkelmat, mm. veitset, nuolenkärjet sekä tarve-esineiden katkelmat (KM 42133). Aluetta lienee myös aiemmin kaiveltu ilmeisen tietoisesti löytöjä etsittäessä.
Kohteen kätköluonne on viimeistään näiden löytöjen perusteella kyseenalainen.
Marikkovaara tarkastettiin kesäkuussa 2020. Kohteen luonteen selvittäminen vaatii arkeologisen kaivauksen, mutta olemassa olevan todistusaineiston perusteella Marikkovaara voitaneen luokitella hautapaikaksi. Kohteelle on määritetty muinaisjäännösrajaus perustuen vuoden 2020 tarkastushavaintoihin, metalliesinelöytöjen levintään sekä Appelgrenin 1800-luvun lopun kertomukseen.

Niskala/Kangaspelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskanperän Niskan talosta pohjoiseen olevan muinaisen poukaman vastakkaisella puolella, Pauli Pahtajan asuinrakennuksen hiekkaperäisellä kaakkoispuolen pellolla sijaitsee kivikautinen asuinpaikka (207b) ja vähäisempi asuinpaikka talosta luoteeseen (207a). Kohde tunnetaan myös nimellä Niskanperä 7.

Kussuolinkivaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 80 kilometriä koilliseen Lokan tekojärven pohjoispuolella. Mutenian kummun korkeimmalta kohdalta 4,6 kilometriä itäkoilliseen olevan Kussuolinkivaaran laessa on perimätiedon mukaan ollut vanha lappalaisten seitapaikka. G. A. Andersson (1914, Tietoja Sodankylän ja Kittilän pitäjien aikasemmista ja myöhemmistä vaiheista, s. 40) on 1886 tekemässä Sompiojärven vierailun yhteydessä kirjoittanut kuulemastaan: "Lappalaisten seitoja mainitaan olleen muun muassa Natastunturilla ja Kussuolingin vaaralla. Sanotulla vaaralla oli ollut kivelle asetettuna puusta tehty veneen muotoinen seita, jota lappalaiset olivat palvelleet ja sille uhranneet". Myöhemmin Samuli Paulaharju (2.p. 1979, Sompio, s. 24, 27 - 28, 200) on kirjoittanut vaaran palvosmenoista vastaavia kohdetietoja ja laittanut kuuluun Sompio-kirjaan (1.p. 1939) valokuvan puupatsaasta, joka siellä vieläkin seisoo.
Tuulten tuivertama seitavanhus on irrallinen. Se on tuettu irtokivilohkoilla harjavan kallioniskan liki korkeimmalle kohdalle. Paikka on sama, jossa se vanhoissa kuvissakin sijaitsee. Epäilemättä puu on ollut sijoillaan ainakin 1800-luvun lopusta saakka, ilmeisesti kauemminkin. Seitapuun korkeus on 1,5 metriä ja halkaisija 10 - 15 senttimetriä. Seidan nuppi on aikanaan kaulattu viisteiseksi, mutta puun pinnat ovat kuluneet siten, ettei siinä mitään yksityiskohtia enää erota. Vaaran laelle on syntynyt maiseman ja seidan katsojien talloma kulku-ura.

Rautujärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Äkäsjoen eteläpuolella sijaitsevasta pienestä Rautujärvestä noin 375 m itäkaakkoon on suon reunassa rinteen juurella kaksi kiviröykkiötä 15 m etäisyydellä toisistaan. Ne ovat 2 m halkaisijaltaan ja 1 m korkeita ja sammalpeitteisiä. Kivet ovat päänkokoisia ja sitä pienempiä. Rakenteet tulkittiin inventoinnissa vuonna 2008 kiukaiksi tai uuneiksi ja iältään yli 100 vuoden ikäisiksi.

Kullelampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijärven puolella Naarmankairaa eli Rovajärven ampuma-alueen itäosassa sijaitsevan Kullelammen pohjoisrannan rannalla paikallisen tiedon perusteella porqlappalaisen Anna Riimin (1777 - n. 1840-l.) asuinkenttä. Paikan tarkastuksessa 2010 paikalla havaittiin turvettunut pyöröhirsikerta, kooltaan noin 3,5 x 3,5 m. Selkeää uunikiveystä ei ollut havaittavissa, joten asumuksesta ei välttämättä ole kyse. Sisäosan maannos oli muodostunut ja koskematon ja sisäosassa kasvoi muutamia vankkoja mäntyjä, joten kyseessä on iäkäs jäännös. Enikönkään kivikautinen asuinpaikka ja kalakenttä on puoilsen kilometriä itään.

Mattila (683010003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siuruanjärven koillisrannalla Mattilan tilan vanhan peltotörmän sekä sen luoteispuolella sijaitsevan jyrkästi rantaan laskevan mäntykankaan päällä. Entinen pelto on nykyisin nurmena ja sen keskivaiheilla on Mattilan vanhojen rakennusten jäännöksiä. Paikalle on rakennettu uusi terassitasanne ja järven rantaan on tehty sauna. Lisäksi alueelle on suunnitteilla uusi vapaa-ajan asunto, aitta ja lentopallokenttä. Maaperältään alue on hiekkaa.
Mattilasta ja Siuruanjärven rannalta on löytynyt jo 1900-luvun alkupuolella ensimmäiset kivikauteen ajoittuvat löydöt. Löytötiedot ovat epätarkkoja, mutta mm. kahden tasataltan ja tuuran teelmän on ilmoitettu löytyneen Mattilan päärakennuksesta noin 65 m länteen.
Vuonna 2009 tehdyn tarkastuksen yhteydessä paikalla todettiin vanhan päärakennuksen länsipuolella kulttuurikerrosta sekä asuinpaikkalöytöjä kaivetun vesijohto-ojan profiilissa sekä sen länsipuolen jo kaivetulla ja peitetyllä alueella. Vuoden 2010 koekaivauksissa löydöt näyttivät keskittyvän Mattilan tilan puolella vesijohto-ojan läheisyyteen. Lisäksi muinaisjäännösalueen todettiin jatkuvan tilan ulkopuoliselle mäntykankaalle, jossa näkyi halkaisijaltaan noin 3,5 m kokoinen matala ja pyöreä asumuspainanne. Kuopanteeseen tehdystä koekuopasta paljastui liesikiveys 40-45 cm:n syvyydessä. Mäntykankaalla todettiin myös toisessa koekuopassa likamaata. Tästä ei havaittu merkkejä vanhalla peltoalueella. Pellon kyntäminen on todennäköisesti tuhonnut osan kulttuurikerroksista.
Muinaisjäännösalueen luoteisosassa todettiin olevan myös viisi pyyntikuoppaa rantaan laskevan rinteen yläreunassa.

Lapaliojärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on soiden ympäröimä erämaajärvi. Sen kahdesta saaresta eteläisempi on yhä käytössä oleva kalakenttä, Kenttäsaari (kartassa Kämppäsaari). Perimätiedon mukaan paikalla on ollut n. 70 kalapatsasta. Saarella ollut kämppä on poltettu. Sen jäännösten länsipuolelle on tehty lautarakenteinen maja. Saaren keskiosassa on useita eri-ikäisiä ja -kokoisia kuoppia, joista osa on täyetty jätteillä. Paikalla ei ole havaittu merkkejä aiemmista mahdollisista rakennuksista tai kiukaista.

Autio ja Uutela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven koillisrannalla, Uutelan ja Aution tiloilla. Tilojen pelloilta on tarkastuksessa 1957 saatu talteen muutamia kvartseja ja tuluspii. Löytöjä on Aution ja Uutelan talojen puolivälistä sekä Uutelan talon ympäristöstä ja ilmeisesti myös tien pohjoispuolelta. Inventoinnissa 2002 peltoja ei voitu tarkastaa. Löydöt ovat vähäisiä, mutta maaston ja sijainnin perusteella kyseessä saattaa olla asuinpaikka.

Siuruankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kelankylään vievästä Syötteentiestä noin 20 m lounaaseen. Paikalla on mäntykangasta ja noin 200 metriä lounaaseen on Siuruanjärven ranta. Alueen eteläpuolella on myös pieni niittyalue. Mäntykankaan poikki kulkee metsätie sekä pienempiä metsäpolkuja.
Paikalla on kaksi painannetta, joista kaakkoisempi on selkeä nelikulmainen maavallin ympäröimä pyyntikuoppa. Painanne on valleineen 6,5-6,6 m leveä ja sen sisämitat ovat 3,4-3,5 m. Pyyntikuoppa on suppilomainen ja sen syvyys on 1,3-1,4 m. Kuopan kaakkoisosassa näkyy romahtaneen sammaleen alla hieman puurakennetta. Pyyntikuoppa on sammaleen, mustikan ja puolukan peittämä. Kohde on merkitty peruskarttaan.
Luoteisempi painanne sijaitsee metsätien ja polun väliin jäävällä sammalta, puolukkaa ja variksenmarjaa kasvalla alueella. Rakenne erottuu matalana kuopanteena, jonka päälle on kasattu risuja. Painanne on pyöreähkö ja sen halkaisija on 2,3-2,6 m. Kuopanteen ympärillä ei ole maavalleja. Kyseessä saattaa olla pyyntikuoppa, joka on täyttynyt myöhemmin lähes kokonaan, mutta kyseessä voi olla myös joku muu rakenne. Kuopanne on kartoitettu vuoden 1990 inventoinnissa.

Tynnyrilaki (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut maastoon merkitsemätön. Struve käytti pisteestä nimeä Kakama-vaara. Tynnyrilaki sijaitsee Kaakamavaaran Tynnyrilaella. Kohteessa oli myös yksi Maupertuis’n retkikunnan 1736 mittauspisteistä. Tynnyrilaen mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa: Mustaviiri Loviisan saaristossa, Porlammin piste Lapinjärvellä, Oravivuori Korpilahdella, Alatornion kirkko Torniossa, Aavasaksan mittauspiste Ylitorniolla ja Stuorrahanoaivi Enontekiöllä.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Olostunturi (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kaksi ristiä kivissä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Ollostunturi, nykyiseltä maastonimeltään piste on Olostunturi. Olostunturin mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa: Mustaviiri Loviisan saaristossa, Porlammin piste Lapinjärvellä, Oravivuori Korpilahdella, Alatornion kirkko Torniossa, Aavasaksan mittauspiste Ylitorniolla ja Stuorrahanoaivi Enontekiöllä.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Olosvaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kaksi ristiä kivissä. Inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa, mutta vuoden 2014 inventoinnissa kohteesta ei tavattu mitään havaittavaa merkkiä. Muinaisjäännösrekisterin pistekohta tutkittiin tarkoin, eikä sammalien altakaan havaittu mitään merkkiä. Struve käytti pisteestä nimeä Ollos-vaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Olosvaara. Olosvaaran mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa: Mustaviiri Loviisan saaristossa, Porlammin piste Lapinjärvellä, Oravivuori Korpilahdella, Alatornion kirkko Torniossa, Aavasaksan mittauspiste Ylitorniolla ja Stuorrahanoaivi Enontekiöllä.
Ketjun muut pisteet on suojeltu kansallisin toimin. Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Kiuaskero (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kaksi ristiä kivissä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Kuivaskero, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kiuaskero. Kiuaskeron mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.

Huitaperi (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste Huitaperin vaaran laella, jonka maastomerkinnästä ei ole varmaa tietoa. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa. Kohteessa oli myös yksi Maupertuisn retkikunnan 1736 mittauspiste. Huitaperin mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.

Iso-Horila (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, jonka maastomerkinnästä ei ole varmaa tietoa. Inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa. Kohteessa oli myös yksi Maupertuis’n retkikunnan 1736 mittauspisteistä. Iso-Horilan mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta Jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816 - 1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.

Ylinenvaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, jonka maastomerkinnästä ei ole ollut varmaa tietoa ennen vuotta 2005. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa. Ylinenvaaran mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
9.7.2020 kohteelle tehdyssä tarkastuksessa todettiin paikalla olevan reilut kymmenen kiveä, jotka muodostivat pääilmansuuntien mukaisen suorakaiteen muotoisen alueen (noin 2,7 m x 1,5 m). Näiden keskellä on tasapintainen kivi (noin 50 cm x 40 cm), jonka pintaan on kaiverrettu risti. Ristin sakarat on suunnattu pääilmansuuntien mukaisesti (pituudet 8 ja 10 cm). Ympärillä olevista kivistä yhdessä on mahdollisesti jälkiä hakkauksista kiven sivulla. Kohde sijaitsee Ylinenvaaran metsittyneellä lakialueella, josta avautuu maisema lounaaseen.

Niemivaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on 2002-2009 inventoinnissa todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa. Kohteessa oli myös yksi Maupertuis’n retkikunnan 1736 mittauspisteistä. Struve käytti pisteestä nimeä Ylinen-vaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Niemivaara. Niemivaaran mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.

Ala-Penikka (1000016410) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on merkintä kahdessa kalliossa . Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan kunnossa. Struve käytti pisteestä nimeä Kivalo, nykyiseltä maastonimeltään piste on Ala-Penikka. Ala-Penikan mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.

Jierstivaara (Taide)
Historiallinen; Jierstivaara on Struven ketjun piste, joka ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta. Struve käytti pisteestä nimeä Kersti-vaara. Nykyiseltä maastonimeltään piste on Jierstivaara. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa. Ketjun muut peruspisteet on suojeltu kansallisin toimin.
Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Kittisvaara (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on 2002-2009 inventoinnissa todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa. Kohteessa oli myös yksi Maupertuis’n retkikunnan 1736 mittauspisteistä. Struve käytti pisteestä nimeä Kersti-vaara, nykyiseltä maastonimeltään piste on Kittisvaara. Kittisvaaran mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.

Outtakka (Taide)
Historiallinen; Outtakka on Struven ketjun piste, joka ei ole osa UNESCOn maailmanperintökohdetta. Struve käytti pisteestä nimeä Ounas-tunturi. Nykyiseltä maastonimeltään piste on Outtakka, joka on Ounastunturin eteläisin laki. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu olevan sijaintipaikaltaan kunnossa.
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa. Ketjun muut peruspisteet on suojeltu kansallisin toimin.
Suomessa on kaikkiaan 83 ketjun peruspistettä, mikä on lähes kolmannes kaikista. Pisteet on yleensä merkitty kiviin tai kallioon yhdellä tai kahdella poranreiällä. Torniosta pohjoiseen merkkinä on käytetty ristiä. Muutamalle pisteelle ei ole tehty pysyvää merkintää. Suuri osa Suomen alueella olevista pisteistä ja niiden ympäristöstä on säilynyt astemittauksen päivistä.

Vipuaapa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautinen asuin- tai leiripaikka, johon viittaavia löytöjä havaittiin laajan äestetyn metsän avohakkuualueen tarkastuksessa kesällä 2009. Loivasti etelään kohti Vipuaapaa viettävällä hiekkamaalla havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia sekä palaneita kiviä. Löytöjen vähäisyydestä päätellen kyse lienee lyhytaikaisesta leiripaikasta. Yksittäinen palanut putkiluu, jonka kivikautisuus on epäselvä, löytyi noin 250 m itäkoilliseen (koordinaatit: p=7331525; i=3405870). Saman Anttilankummun kankaan länsipäässä on kaksi kivikautista asuinpaikkaa (Laitala ja Vuolukanaho) sekä Anttilankummun pohjoisrinteellä vuonna 2015 paikannettu kivikautinen asuinpaikka (Anttilankumpu) useampine asumuspainanteineen.

Lintumaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka aivan Tervolan ja Keminmaan kunnan rajalla, noin 350m koilliseen Akkunusjärven pohjoisrannasta. Löytöpaikan kohdalla Korkia-aholle johtava metsätie kääntyy pohjoisesta kaakkoon, josta kunnanrajan suuntaisesti kohti järveä johtavan polun kulumasta noin 20 m tienmutkasta löytyi muutamia kvartseja. Paikalla on kivikautinen leiri- tai asuinpaikka, joka voi ulottua luoteen suunnassa Keminmaan puolelle. Koekuoppia ei tehty, joten kohteen luonne ja laajuus ovat epäselvät. Löytöpaikan alapuolella on muinainen rantamuodostuma runsaan 50 m korkeudessa merenpinnasta.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei tehty uusia havaintoja.

Stuorrahanoaivi (Stuor-oivi) (Taide)
Historiallinen; Enontekiöllä Stuorrahanoaivin huipulla sijaitsee yksi Suomen kuudesta Unescon maailmanperintökohteena suojellusta Struven ketjun pisteestä. Struve käytti pisteestä nimeä Stuor-oivi. Ensimmäinen piste mitattiin vuonna 1850 ja toinen 1852. Molemmat pisteet on merkitty kiveen kaiverretuilla risteillä. Norja otti Stuorrahanoaivin pisteen osaksi kolmiomittausverkkoaan vuonna 1895 ja korvasi alkuperäisen, kiveen kaiverretun pisteen näkyvämmällä keskuspultilla.
Mittauspisteen ympäristö on edelleen yhtä avoin ja havainnointiin soveltuva kuin Struvenkin aikoina. Struven ketjun mittauksista lähtien Stuorrahanoaivin piste on ollut yksi Suomen geodeettisista peruspisteistä. Ensimmäisen luokan kolmiopiste mitattiin lähes samalle paikalle vuonna 1970. Se on 7,6 metriä pohjoiseen Struven pisteestä. Sijainti:+ 68° 40 57.00", +22° 44 45.00"
Nykyisin ketjun 265 kolmiopistettä sijaitsevat kymmenen maan alueella: Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjä, Viro, Latvia, Liettua, Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina. Näiden maiden esityksestä ketju hyväksyttiin UNESCON maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Kussakin maassa on muutama parhaiten säilynyt piste valittu edustamaan ketjua. Yhteensä maailmanperintölistalla on 34 pistettä, ja niistä kuusi on Suomessa. Ketjun muut peruspisteet on suojeltu kansallisin toimin.

Aavasaksa (Avasaksa) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun Aavasaksan piste (Avasaksa) mitattiin vuonna 1845. Kohteessa oli myös yksi Maupertuis’n retkikunnan 1736 mittauspisteistä. Struven pisteen merkiksi kallioon kaiverretut rastit sijaitsevat nyt vuonna 1969 rakennetun näköalatornin alla. Rastit on sijoitettu vaaran korkeimmalle kohdalle. Mittauspiste on osa UNESCOn maailmanperintökohdetta.
Mittaajat laativat töistään tarkat selostukset: Aavasaksan piste merkittiin kolmella ristillä, joista yksi oli varsinainen keskusmerkki. Toinen piste mitattiin 2,4 silloista ranskalaista jalkaa (0,77 metriä) keskusmerkistä länteen ja kolmas merkki 3,2 ranskalaista jalkaa (1,04 metriä) keskusmerkistä itään.
66°2352 pohjoista leveyttä ja 23°4331 itäistä pituutta

Sirkonnokka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ossauskoskelta Mutkaan ja Reutuaapaan vievän paikallistien lounaispuolella sijaitsee lounaaseen pistävä Sirkonnokka-niminen mäennyppylä, jonka lounaispään metsänhakkuun osittain jo kasvullisissa äestysurissa havaittiin tarkastuksessa vuonna 2009 kvartsi-iskoksia. Löytöjä oli pienehköllä (noin 15 x 25 m) alueella mäen alaosassa, lähellä suonreunan muinaista rantalinjaa. Osa havaituista kvartseista oli rapautuneita. Toinen kvartsilöytöalue paikannettiin noin 5-6 m korkeammalta mäen lakialueelta, hakkaamattoman metsänreunan läheisyydestä, kivisemmältä alueelta (koordinaatit p=7338042; i=3421707). Kvartsit vaikuttivat kuitenkin pääosin luontaisesti rapautuneilta, eikä muita merkkejä mahdollisesta asuinpaikasta täältä havaittu. Ilmeisesti Sirkonnokassa on kyse lyhytaikaisesta leiripaikasta.
Myös Sirkonnokan pohjoisosaa, Ossauskoski-Vähäjoki -tien lounaisreunaa, on tarkastettu jo vuonna 1986, jolloin tien reunaan rajautuvan suon leikkauskohdan vaiheilla oli laajahkoa metsäaurausaluetta. Suon reunaa kiertävällä hienohiekkaisella ja loivasti koilliseen, tien suuntaan kohoavalla alueella todettiin ojanteissa paikoin aurautuneita liesikohtia palaneine kivineen sekä hieman kvartsi-iskoksia, palanutta ja heikosti likaantunutta hiekkaa.
Löytöjen määrän ja topografian perusteella myös tällä alueella on noin 100 m matkalla vähäisiä kivikautisen asuinpaikan merkkejä. Tämä alue on noin 460 m Sirkonnokan kärjen alaosan löytöpaikasta, joten kohteita on tämänhetkisen tietämyksen perusteella pidettävä erillisinä kohteina (ks. kohde Sirkonnokka pohjoinen).

Luponperä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kolme lähekkäistä pyyntikuoppaa Muotkajärven lounaispään, Luponperän, länsipuolella, pienen lammen itäpuoleisella tasantella, korkeampien harjanteiden välissä. Ne ovat pieniä, noin 2-2,5 m halkaisijaltaan ja syvyydeltään alle ½-metrisiä (ks. alakohteet). Lounaisin kuopista on muita matalampi ja huomaamattomampi. Luponperän alueelta paikannettiin tarkastuksessa kesäkuussa 2010 tämän kuoppakohteen lisäksi kolme muuta pientä pyyntikuopparyhmää (Luponperä 2-4).
Peruskartalle myös Luponperän lahden itäpuolelle on merkitty pyyntikuoppia, joita ei tarkastettu tässä yhteydessä.

Luosujoki etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta noin 10 m Hannukaisesta Ylläsjärvelle johtavalta maantieltä 9404 pohjoiseen Luosujokea kohti laskevan alarinteen tasanteella. Se on halkaisijaltaan noin 6 m ja 1,5 m syvä. Haudan halssi sijaitsee lännessä. Rinnealueella tien pohjoispuolella on muutamia kelohuviloita, mutta ne eivät sijaitse tervahaudan välittömässä läheisyydessä.

Luponperä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Muotkajärven lounaispään lahden, Luponperän länsirannalla sijaitseva kolmen lähekkäisen pyyntikuopan ryhmä loivahkossa rinteessä, etelä-pohjoissuuntaisen harjanteen itäpuolen reunassa. Ne ovat noin 50-70 m koillisenpuoleisista lomarakennuksista lounaaseen ja järvenrannasta saman verran länteen. Kuopat ovat noin 2,5-3 m halkaisijaltaan ja noin likimain ½ metrin syvyisiä. Ne ovat noin 250 m etelään Luponperä 1 -kuopista ja niitä hieman suurempia.
Peruskartalle myös Luponperän lahden itäpuolelle on merkitty pyyntikuoppia, joita ei tarkastettu tässä yhteydessä.

Luponperä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Muotkajärven Luponperän lahden länsirannalla, pienen lammen eteläkaakkoispuolella paikannettiin kaksi suurehkoa pyyntikuoppaa noin 10 m etäisyydellä toisistaan. Ne ovat halkaisijaltaan 3 - 4 m ja niiden havaittava syvyys on runsas ½ m. Kuopat sijoittuvat alavalle alueelle, noin 35 - 40 m järvenrannasta länteen ja likimain yhtä kaukana lammesta. Sekä pohjoiseen että etelään näistä todettiin samassa tarkastuksessa kolme muuta pyyntikuoppa- ym. kohdetta (Luponperä 1-2 sekä 4).

Ajoittamaton; Muotkajärven Luponperän lahden länsirannalla, pienen lammen koillispuolella, on runsaat 5 m järvestä kohoava harjanne, jonka laella tarkastuksessa 2010 todettiin pyöreähkö kuoppa, halkaisijaltaan noin 2,5 m. Se tulkittiin pyyntikuopaksi. Sen luoteispuolella laella on pyöreähkö painanne melko runsaan pohjakasvillisuuden peitossa. Se lienee myöhäinen kaivanto ja tulkittiin mahdolliseksi Lapin sodan aikaiseksi pesäkkeeksi. Pyyntikuopasta länteen sisämaan suuntaan on noin 8-metrinen ojakaivanto, joka muodostaa kaksi kulmaa, yhden ojan länsipäässä, toisen ojan keskivaiheilla. Keskiosa on itä-länsisuuntainen, päät suuntautuvat kohti etelää. Arvion mukaan kyse on juoksuhaudasta. Sen länsipuolella alempana rinteessä on lisäksi mahdollisesti samanaikainen kuoppa. Toinen samantapainen ojamainen kaivanto on pyyntikuopan eteläpuolella. Se on muodoltaan leveän v-kirjaimen muotoinen, kulma kohti pohjoista. Tämän pituus on noin 5 m. Ojan muodostaman kulman sisäpuolella etelässä on suuri (iäkäs) mänty, jonka hauta kiertää.
Kaikki nämä rakenteet (alakohteet 1-4) sijoittuvat mäennyppylän laelle. Runsas 200 m näistä etelälounaaseen on pienen lammen eteläpuolella kaksi isoa peurakuoppaa(Luponperä 3) ja edelleen etelään kaksi muuta pyyntikuoppakohdetta (Luponperä 1-2).

Dierpmesvárri (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kilpisjärvestä kaakkoon, Dierpmesjávrin eteläpuolella sijaitsee Dierpmesvárrin tunturi, jonka lounaisrinteellä runsas 2 kilometriä tunturin läntisestä huipusta on kahden pienen joen välissä seitakivi. Kivi on neljä metriä korkea, valkea- ja suippopäinen kivipatsas. Kiveä ovat kuvanneet seidaksi Paulaharju (1922, 1932) ja T.I. Itkonen (1946). Seitakivi on merkitty peruskartalle.
Dierpmesvárrin seitakiven ympärillä tehtiin vuonna 2010 koekaivaus (4 koealuetta/-ruutua) skeä siitä kaiúemmas pieniä koepistoja. Löydöt koostuivat moderneista kolikoista ja retkeilyyn liittyvistä jätteistä sekä muutamasta poron tai peuransarven luunpalasta. Kaikki analysoidut luut olivat tuoreita, eikä merkkejä etniseen uskomukseen liittyvään uhraukseen todettu myöskään pienissä koepistoissa kauempana kivestä. Ilmeisesti tähän kirjallisissa lähteissä mainittuun ja perinteeseen liittyvään seitaan ei ole kuulunut jälkiä jättävää uhraustoiomintaa.

Neitilä 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen, joka on pahoin Kemijoen säännöstelyn tuhoama. Kyseessä on erittäin runsaslöytöinen asuinpaikka, jossa on todettu noin 1,5 m vahva punaruskea tulvaliete- ja löytökerrostuma. Löydöt ovat peräisin noin 7000 vuoden ajalta. Paikalta on 1962-1964 tehdyissä kaivauksissa saatu talteen muun muassa keramiikkaa (Sär 1, Kjelmøy- ja L-ker.) rautaesineitä, kuparipaloja, valinmuotti, meripihkaa, runsaasti liuske-esineitä ja katkelmia, piiesineitä, kvartsia, liusketta, hohkakiveä, rautakuonaa, asbestia ym. Alueelta on todettu myös raudanvalmistuspaikka, joka on ajoitettu ajanlaskun vaihteen tienoille. Asuinpaikkaa ei ehditty tutkia kokonaan ennen säännöstelyä. Tutkimaton osa on lähes täysin säännöstelyn tuhoama ja siitä on vain rippeitä jäljelä. Tulvalietteestä on paljastunut säännöstelyn jälkeen löytöjä ja rakenteita, muun muassa mahdollisen toisen raudanvalmistusuunin jäännökset.

Neitilä 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen, joka on pahoin Kemijoen säännöstelyn tuhoama. Neitilä 5 sijaitsee kohteesta Neitilä 4 noin 70 m etelään olevan kivikkoisen niemen kärjessä. Paikalle on tehty 1962 ennen säännöstelyä muutamia koekuoppia, mutta tutkimuksia ei ehditty sen enempää suorittaa. Paikka on pääosan vuodesta veden alla ja siitä on rippeet jäljellä. Rantavyöhykkeen tulvalietteestä paljastuu rakenteita ja runsaasti löytöjä, joita on kerätty varsinkin 1990- ja 2000-luvuilla. Paikalta on saatu talteen erittäin paljon kvartsia, uurrepäinen painokivi, taltta, SÄR1-keramiikkaa, varhaismetallikautista keramiikkaa sekä kappaleita kahdesta saviastiasta, jotka on tulkittu varhaismetallikautisiksi rasvalampuiksi.

Kivikautinen; Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen, joka on pahoin Kemijoen säännöstelyn tuhoama. Se sijaitsee noin 100 metriä etelään kohteesta Neitilä 5. Asuinpaikalla on tehty koekaivauksia 1964. Asuinpaikka on suurimman aikaa vuodesta veden alla. Rantavyöhykkeen tulvalietteestä on matalan veden aikana kerätty 1990- ja 2000-luvuilla runsaasti löytöjä ja osa kulttuurikerroksesta saattaa olla säilynyt. Paikalta on löytynyt muun muassa kampakeramiikkaa, asbestikeramiikkaa, taltan katkelma ja rautakuonaa ja mahdollisia uunin kappaleita.

Kallioniemi (1000016037) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijokivarressa, Savukosken keskustasta luoteeseen, jokeen pistävässä kallioniemekkessä. Samuli Paulaharjun (1939, 1940) mukaan Kallioniemen kalliolle ovat tehneet palvelustaan kaikki kalamiehet ja matkamiehet. Kyseessä on ollut "paha ja pyhä rantakallio, ruma ja repelöity kivi. Sen ohitse soudettaessa piti aina heittää kengät veneestä ja avojaloin rantaa myöten kiertää kivi - vasta sitten sai matkata eteenpäin."

Kyläjoki (742010047) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oluff L. Tresk on merkinnyt vuoden 1642 karttaansa (Kemi Lappmark) Kemikylää osoittavan symbolin Kemijoen itäpuolelle, Martista arviolta 8 km verran lounaaseen. Alueella on useampia Kylä-alkuisia paikannimiä: Kyläselkä, -suvanto,- jänkä ja –oja. Tarkastuksessa (ei raporttia) 1988-89 Kyläselän rinteessä todettiin neljä piisillistä tupasijaa ja alempaa jängän reunasta rivissä kuusi suorakaiteen muotoista liesilatomusta. Paikka on merkitty Itä-Lapin kiinteät muinaisjäännökset julkaisuun (1993, myös peruskarttaan sen mukaisena). Päivitetyssä luettelossa (2004) kohde on merkitty n. 750 m enemmän itäkoilliseen. Kummallakaan paikalla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä tarkastuksessa vuonna 2004.
1980-luvun merkintöjen ja muistitiedon mukaiselta paikalta vuoden 2010 tarkastuksessa Kyläselän rinnettä myötäilevästä polusta luoteeseen todettiin kekomainen kivirakenne, todennäköinen tupasijan piisi ja sen läheisyydestä kuoppa. Lisäksi havaittiin nelisivuinen, palaneista kivistä muodostuva kiveys, sekä kaksi kiuasmaista kiveystä, todennäköisiä tuvan liesikiveyksiä. Parhaiten säilynein rakenteista on suorakaiteisen varatun ja salvotun hirsirakennuksen jäännös (5x5,5 m), jossa enimmillään oli 9 hirsikertaa jäljellä. Osa hirsistä on katkaistu sahalla, osa kirveellä. Myös tämän nurkassa on parimetrinen piisikiveys. Vuoden 2020 tarkastuksen yhteydessä havaittiin myös ennestään tuntematon tupasijan jäännös tulisijoineen ja yksi kuoppajäännös (rakenteet 6 ja 7) samalla kaikkien havaittujen rakenteiden paikkatiedot tarkkuusmitattiin korjaustiedolla tarkennetulla GNSS-satelliittipaikantimella (mittatarkkuus +-2 metriä).
Rakenteet osoittavat tupasijoja ja kuopparakenteita. Tupasijat ovat samoja, jotka todennäköisesti havaittiin myös 1980-luvulla. Ne ajoittunevat 1800-luvulle, aikaisintaan 1700-luvulle ja sahattujen hirsien perusteella osin ehkä vasta 1900-luvun puolellekin. Rakenteet sijoittuvat kahteen ryhmään, kaikkiaan 100 x 60 m alueelle. Vuonna 2020 kohde tarkastettiin tietoon tulleen luvattoman metallinpaljastinkaivuun takia. Alueen rakenteista ja niiden ympäristöstä oli nostettu toistasataa metalliesinettä, jotka alustavan arvion mukaan ajoittuvat vanhimmillaan noin 1600-1700 –luvuille ja edustavat samantyyppistä esinevalikoimaa kuin esimerkiksi Nukkumajoen ja Juikentän asuinpaikoilla.
Vuosien 2010 ja 2020 tarkastuksessa ei etsinnästä huolimatta havaittu 80-luvulla todettuja suorakaiteisia liesikiveyksiä lähialueelta, jängän reunan suunnasta.

Kyeppirjävri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaamasessa, valtatien itäpuolella sijaitseva pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on ainakin 11 pääosin suurta pyyntikuoppaa. Ne sijaitsevat Kyeppirjävrin (Kyöpperijärven) ja Alajoen välisellä hiekkakankaalla, kahden korkeamman maastokohdan välisellä kannaksella ja rinteillä. Alue on noin 400 m kaakosta luoteeseen. Kuopat ovat pyöreitä ja halkaisijaltaan pääsin noin 3-4 m.

Länkimaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kittilänjärven kylästä noin 2,5 km pohjoiseen, Länkimaa-nimisen harjanteella, joka on osin hiekkaa, osin karkeampaa maalajia. Harjanne on kuivaa mäntykangasta, jonka rinteet laskevat jyrkästi. Alueella on eri vaiheissa havaittu vaihtelevasti kuoppia.
Vuoden 1989 inventoinnissa alueen luoteispäässä todettiin 2 pienehköä ja matalahkoa soikeaa pyyntikuoppaa runsaat 30 m toisistaan tien eteläpuolella. Näiden kohdin on peruskartalla muinaisjäännösmerkki. Vuoden 1990 inventoinnin mukaan harjanteella on ainakin 10 kooltaan vaihtelevaa kuoppaa, jotka eivät muodosta selkeää jonoa.
Vuonna 2013 paikan tarkastuksessa löydettiin 5 kuoppaa, jotka kaikki löytyivät peruskarttamerkin osoittamasta 170-270 m kaakkoon, kohteen keskikoordinaatista alken kaakkoon. Kuopista neljä havaittiin tien lounaispuolelta, pohjoisin kuoppa tien koillispuolelta. Viimeksi mainittu oli osin peittyneenä, toiseksi kaakkoisin vaikutti melko myöhäiseltä rakenteelta. Koepistoja ei tehty.
Vuonna 2019 kohdetta vahingoittanut kiinteistöllä tehdyt hakkuut. Kohteella 2021 tehdyssä tarkastuksessa havaittu maastossa yhteensä 8 pyyntikuoppaa, joista 3 vahingoittunut metsäkoneen yliajamana (kuopat 1, 3 ja 6).

Länkimaa 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Lautiosaaren Länkimaa-nimisen männikköharjanteen koillisreunassa. Paikalla erottuu kuusi matalaa röykkiötä, halkaisijaltaan 1-3 m. Röykkiöt ovat toisistaan 10-50 m:n päässä. Yhtä röykkiöistä on kaivettu keskeltä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa paikallistettiin kolme röykkiötä 20 m korkeuskäyrän luoteispäädystä. Saman korkeuskäyrän kaakkoinen puolisko koillislaidaltaan painunut metsäkoneen ajossa. Osa röykkiöistä todennäköisesti tuhoutunut.

Matinniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Muonionjoen rannassa, Kolarinsaaren länsireunassa. Paikka sijaitsee kankaan lounaisreunan niemekkeessä, jossa on pienehkö hiekanottokuoppa. Sen alueella kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikka lienee suurimmaksi osaksi säilynyt. Paikka on muinaisen jokiuoman mutkan niemessä. Hiekkakuopassa ja muun kaivetun alan alueella havaittiin vuonna 2010 inventoinnissa kivikautista asuinpaikkaa osoittavia löytöjä (palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia ja -esineitä). Asuinpaikka ulottuu myös tien länsipuolelle. Kivikautinen asuinpaikka on vielä ilmeisesti suurimmilta osin ehjä. Muutama kvartsi havaittiin myös alemmalla ja matalammalla törmällä tien länsipuolella (N 7474435 E 360051)

Sienisokka (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Arajärveen laskevan Siyliönjoen suussa, joen kaakkoisrannalla, jokirantaan johtavalta kärrytieltä 50 m etelälounaaseen. Kiveen liittyy perimätietoa ja se on mainittu muun muassa Samuli Paulaharjun teoksissa. Kivi on matala maakivi, 1,5 m leveä, 2,5 m pitkä ja noin metrin korkuinen. Jokirantaan johtavalta kärrytieltä on saatu talteen kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartsilöytöjä. Paikan koillispuolella on vanha Arajärven kenttä (nro 742 010 041) ja tervahauta.

Lakijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vaadinselän Lakilampien ranta-asemakaavan alueelta paikannettiin tarkastuksessa 2010 kaksi pyyntikuoppaa Lakijärven ja Lakilampien väliseltä kannakselta. Kuopat ovat etelä-pohjoissuunnassa noin 30 m etäisyydellä toisistaan (kuoppa 1 pohjoisempi kuoppa). Näistä noin 230 m länteen tunnetaan yksittäinen pyyntikuoppakohde, Lakilammet.
Lakijärven itärannalla (koordinaatit 7425670/3577570) on myöhäisen historiallisen ajan todennäköisesti savottaan kuuluneet jäännökset, rakennuksenpohja ja kellari. Myös Lakilampien länsirannalla on toinen vastaava rakennusjäännös (koordinaatit 7426230/3577100).

Illinkumpu 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 3,5 km itään, Illinkummun koilliseen laskevassa rinteessä, kummun korkeimman kohdan itäpuolella. Illinkumpu on luode-kaakko- suuntainen, 2 km pitkä ja 0,8 km leveä moreeniharjanne, jonka koillis- ja pohjoisrinteissä on hiekka-alueita.
Itään pistävällä moreeniterassilla on 7 keittokuoppaa, joiden halkaisija on noin 1,5 m ja syvyys 0,4 m. Kuopista kaakkoon, hiekkaisella metsäautotiellä, on kvartsi-iskoksia noin 100 m matkalla.
Alue tarkastettiin lähialueelle suunnitellun maa-ainesten ottoalueen takia uudelleen vuonna 2010. Tällöin tien länsipuoleisessa metsämaastossa paikannettiin kaikkiaan kuusi keittokuoppaa. Yksittäinen resentti kuoppa todettiin lisäksi tien itä-/alareunassa. Vain pari kvartsilöytökohtaa havaittiin tieuralla (ks. alakohteet).
Kohteesta noin 175 m etelään on Illinkumpu 1 -niminen asuinpaikka (kohde 106).
Vuoden 2017 sähkölinjainventoinnissa ytarkastettiin vain kohteen eteläosa. On mahdollista, että kohde Illinkumpu 1 kuuluu samaan asuinpaikkakohteeseen.

Saunaniemi (1000016938) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Saanan pohjoisosan juurella, Kilpisjärveen pistävän pienen Saunaniemen eteläkärjessä. Paikka on Saunaniemen kärjen länsireunan vähäkivinen tasanne noin 3 m järvenpinnan yläpuolella. Asuinpaikkaan viittaavat havainnot tehtiin inventoinnissa kesällä 2010 koekuopasta noin 10 m päässä niemen kärjestä. Löytöinä oli toistakymmentä kvartsiitti-iskosta. Enempiä koekuoppia ei kaivettu. Asuinpaikan ydinalue kattaa pienen tasanteen, mutta koko niemen kärki lienee asuinpaikka-aluetta Tarkempi alueen määrittäminen edellyttää kuitenkin koekuopitusta. Saunaniemeä voi myös pitää osana Kilpisjärven koillisnurkkaan sijoittuvaa esihistoriallisten asuinpaikkojen keskittyvää, joista lähin on Ahkioniemessä, noin 300 m pohjoisluoteeseen.

Ahkioniemi (1000016939) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saanan pohjoisosan kohdalla, Kilpisjärveen pistävän pienen Kilpisjärveen pistävän Ahkioniemen pohjoisosassa, niemen kärjestä noin 30 m eteläkaakkoon, on pienialainen tasanne, jonka länsireuna laskee jyrkästi rantaan. Rantatörmän reunalla, noin 4 m harjanteella olevasta antennista luoteeseen, tavattiin koepistossa kvartsiitti-iskoksia hiekkaperäisessä moreenissa. Enempiä koekuoppia ei tehty kohteen löytämisen yhteydessä vuoden 2010 inventoinnissa. Tasanne lienee asuinpaikan ydinaluetta, mutta maastonmuotojen perusteella pesäkkeistä asuinpaikka-aluetta lienee koko Ahkioniemen laki. Tarkempi aluerajaus edellyttää koekuopitusta. Niemellä on myös lukuisia Lapin sodan aikaisia kaivantoja.
Ahkioniemen todetun asuinpaikka-alueen löytökohdasta noin 300 m etelään on Saunaniemen kärjessä lähin tunnettu kivi-/varhaismetallikautinen asuinpaikka. Yhdessä ne muodostavat osan Kilpisjärven itärannan esihistoriallista asuinpaikka-aluetta, joka todettiin inventoinnissa 2010.

Retkamarasto länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Enontekiön Suukisjoen (Cuvgesjohka) itäpuolella Retkamaraston (Reatkamaras) kohdalla jokivarressa on kolme lampea. Niistä 3-4 m järvenpintaa ylemmäs kohoava hiekka- ja kiviperäinen kumpare, jonne on Tshuukisautsin kämpältä matkaa noin 4,5 km eteläkaakkoon. Kumpareella on pohjois-etelä-suuntaisessa rivissä neljä pyyntikuoppaa.
Eteläisin kuopista on suurin ja sen eteläreunalla on paltetta. Kuopan halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys puolisen metriä. Siitä neljä metriä pohjoiseen on 2,5 metrin läpimittainen ja 0,3 metrin syvyinen kuoppa. Kolmas kuoppa sijaitsee tästä 10 metriä pohjoiseen. Sen läpimitta on kaksi metriä ja syvyys 0,3 metriä. Siitä 9 metriä pohjoiseen on kolmen metrin läpimittainen ja 0,4 metrin syvyinen kuoppa.

Seita-laassa (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Iijärven koillispäässä, noin 700 m Myeisinjargasta (Moisaniemestä?), sijaitseva pieni saari, joka peruskartassa Seitasaari. Tiedon mukaan saari olisi noin 4 x 10 m laajuinen. Vuoden 2010 tarkastuksen mukaan Seita-laassa lienee peruskartalle merkitty Seitasaari, joka on kooltaan noin 10 x 20 m ja 2 - 2,5 m korkea. Sen luoteisreuna on jyrkkä, mutta kaakkoisosa matala. Korkeanveden aikaan vain sen huippuosa lienee veden yläpuolella.

Markkinapaikka (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Sodankylän historialliseen markkinapaikkaan ja mahdolliseen talvikylän paikkaan Kitisen ja Jeesiöjoen välisellä niemellä on useita kirjallisia viitteitä. Todennäköisimmin se sijaitsee kirkon eteläpuolella, Kitisen rannassa, molemmin puolin tietä. Paikalla on (sijainnut) noin 400 vuotias piiskausmänty. Paikkaa ei ole toistaiseksi todettu arkeologisesti ja paikantaminen edellyttää tarkempia arkeologisia tutkimuksia. Sodankylän hautausmaan pohjoisosan kohdalla jokitörmän päällä kulkevalla polulta löytyi Kitisen inventoinnin yhteydessä 1987 kvartsi-iskos, mutta koekaivauksessa 1989 alueen pienimuotoisessa koekuopituksessa ei havaittu muinaisjäännökseen viittaavaa (sijaintikohta 7480730/3482920).

Jomppalan kämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utsjoen laajentuman, Jomppalanjärven länrannalla on jyrkkärantainen ja kosteikon erottama erillinen moreenikumpare Jiesnnalvárrin itärinteen ja järven välillä. Jomppalan kämppä sijaitsee moreenikumpareen pohjoisosassa. Tämän itärinteessä on lautarakenteinen rakennus ja pohjoisempana pienempi hirsikämppä. Näiden pihapiiriin johtaa kaksi ajoväylää, uudempi pääkämpän länsipuolelta ja vanhempi pohjoisesta hirsikämpän ohitse. Vanhempi ajoura on kulunut. Ajoväylän alueelta ja ympäristöstä kämppien väliltä noin 50 m matkalta on löydetty erittäin runsaasti kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, ennen kaikkea kvartsi-iskoksia, mutta myös muuta kiviaineistoa. Mitään rakenteita ei ole havaittu maanpinnalla alueella, joka on osittain myös varvikon peitossa. Kumpareen laki on noin 15 m järvenpintaa ylempänä. Vuoden 2009 inventoinnissa arvioitiin pintaeroosion hieman lisääntyneen asuinpaikan löytymisajoista 1980-luvun lopulta. Löytöinä tavattiin nyt mm. serttiä, kvartsia ja simpukankuorta, joka lienee Jäämeren rannikolta peräisin. Uusi eteläisempi ajotie suuntautuu alavammalle kohdin ja hidastanee alueen kulumista.

Outovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kangaslamminvaaran ja Outovaaran välisessä kurussa on ollut runsaasti pyyntikuoppia. Kapea järvien välinen moreenikangas on nimeltään "Kankaanlammintaipale". Metsätiet ja soranotto ovat tuhonneet osan kohteesta. Todennäköisesti pyyntikuoppia on alun perin ollut yli 30. Vuonna 2010 paikan tarkastuksen yhteydessä havaittiin 22 kooltaan ja syvyydeltään vaihtelevaa kuoppaa, osa niistä varsin maatuneita. Kuopista 5 sijaitsee kurun pohjoisosassa, hiekkakuoppien luoteispuolella ja tien länsipuolella. Pääosa (16 kuoppaa) on hiekkakuoppien eteläpuoleisella alueella ja yksittäinen kuoppa on erillään läntisessä laaksossa, hylätyn poroerotuspaikan pohjoispuolella.
Appelgren (1881) mainitsee Outovaaran isonvihan aikaiset pakopirtit, joita ei ole paikallistettu, mutta viime aikaisen tiedon mukaan vaaran eteläsivulta (?) laskevan purouoman läheisyydessä olisi havaintoja asumuksen sijasta.

Kummunvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen mahdollinen pyyntikuoppa Kummunvaaran kohdalla, hienohiekkaisella töyräällä, noin 10 m metsäautotielinjan pohjoispuolella, tienparannukseen käytetyn hiekkakuopan vieressä. Se on kooltaan 2,5 - 1,8 m ja noin 90 cm syvä.

Hebe (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Hebenmatalan lähellä, Ajoksen sisääntuloväylän länsipuolella.
Höyrylaiva Heben hylky. Hylkyä on purettu pelastusyhtiön toimesta haaksirikkoutumisen jälkeen. Aluksesta on jäljellä hajanaisia irrallisia osia merenpohjalle levinneenä.
Vaasalainen ss Hebe ajoi karille ja upposi 8.10.1901 ns. länsifräkillä Kemin edustalla. Miehistö pelastui. Alus oli tulossa Lyypekistä Tornion kautta Kemiin lastinaan kappaletavaraa, perunoita, jauhoja, ryynejä ym. Pelastusyhtiö Neptun purki hylkyä haaksirikon jälkeen. Haaksirikon takia matalikkoa alettiin kutsua Hebenmatalaksi.
Sukeltajat ovat nostaneet hylystä esineistöä ennen muinaismuistolain rauhoituksen voimaantuloa (mm. posliinilautasia ja -kuppeja, lasiset kynttilänjalat, tiiliä ja huuliharppu). Kemin Urheilusukeltajat ry dokumentoi kuvaamalla löytöpaikkaa kesällä 2002, ja sen jälkeen aiheesta pidettiin näyttely Kemin kulttuurikeskuksessa.
Hebe oli valmistunut 1885 Saksassa. Teräsrunkoisen laivan pituus oli 51 metriä ja leveys 8 metriä. Omistaja oli Waasan Höyrylaiva Oy.

Salem (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kemin Ajoksen sataman eteläpuolella, Inakarin ja syväsataman välillä alle 10 metrin syvyydessä.
Puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 44 metriä ja leveys 10 - 11 metriä. Aluksesta on jäljellä pohjaosa ja kylkien alaosat. Kansirakenteita ei ole jäljellä. Keula ja perä ovat niin pahoin vaurioituneet, että on vaikea päätellä kumpi pää on keula ja kumpi perä. Hylyssä ei ole havaittavissa jälkiä moottorista. Kölipuussa on havaittu kolmen mastonkengän paikat. Hylystä noin 250 metriä öljysatamaan päin on noin 5 x 4 metrin kokoinen puuhylyn kappale, joka on mahdollisesti peräisin samasta kokonaisuudesta. Kappale muodostuu kaarista sekä sisä- ja ulkolaudoituksesta.
Hylky havaittiin 2009, kun Ajoksen vesialueella tehtiin monikeilainluotausta Ajoksen sataman laajennushankkeen takia. Kartoituksen teki Meritaito Oy. Kemin Urheilusukeltajat ry kuvasi ja havainnoi hylkyä kesän 2010 aikana. Museovirasto (Minna Leino ja Pekka Paanasalo) teki tarkistussukelluksen kohteelle 2011.
Laiva on Ruotsissa Luulajassa 1876 rakennettu parkki, jonka ensimmäinen nimi oli Hilma. Laivanrakennusmestari oli nimeltään Mårtensson. Alus oli 54 metriä pitkä ja 10,85 metriä leveä. Alus myytiin Norjaan Kristianiaan 1889 ja se sai nimen Mimi. Vuonna 1897 alus sai nimen Salem, kun kotipaikaksi tuli Tvedestrand. Alus myytiin uudestaan Ruotsiin 1902 ja kotipaikaksi tuli Simrishamn. Alus ostettiin Uuteenkaupunkiin keväällä 1902 (tietolähde: Statens Maritima Museer, Tukholma). Se haaksirikkoutui myrskyssä Inakarin lähellä 30.6.1906. Alusta oltiin lastaamassa Inakarin edustalla. Lastina oli tynnyrin kimpiä. Vaikka aluksen neljä ankkuria oli laskettu, alus ajautui perä edellä karille ja sai vuodon. Alus täyttyi vedellä, kallistui ja jäi karille. Alus myytiin hylkynä ruotsalaiselle taholle, ja siitä ilmeisesti purettiin kaikki ylärakenteet.

Selkäsarvi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Selkä-Sarven kaakkoiskärjen itärannalla olevassa lahdessa noin 1,5 metrin syvyydessä.
Paikalla on puualuksen hylyn jäänteitä. Havaittavissa on tiiliä ja joitakin lautoja.
Hylyn jäänteet paikannettiin Metsähallituksen (biologi E.Keskinen) ja paikallisten sukeltajien (Tornionlaakson sukellusseura ry) yhteistyönä kesällä 2010. Sijaintitietoja tarkennettiin vuonna 2018 Metsähallituksen ja Kemin Urheilusukeltajien Dive Perämeri-tapahtumassa.
Kyseessä saattaa olla kuunari Julian, jonka havaittiin ajelehtivan Kemin edustalla heinäkuussä 1890. Alus kuljetettiin Sarveen, jossa se upposi. Alus oli Wätöstä kotoisin ja sen kantavuus oli 106 rekisteritonnia. Kapteeni C.P.Mattsson ilmoitti myöhemmin, että haaksirikon syynä oli ollut sumu (Hedman, Ossi: Kemin sataman varhaisvuosia. Scripta historica 2).
(Saman arkistotiedon on oletettu liittyvän myös Selkä-Sarven eteläpuolella olevaan hylkyvihjeeseen (ks. id 1000017255).)

Jokilamminkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jokilammen pohjoisrannalla olevan korkeatörmäisen moreenikankaan reunassa ajotien ja huviloiden vaiheilla ja lähellä rantaviivaa on todettu kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, kvartsia, liusketta ja palanutta luuta.

Jokilamminkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jokilammen pohjoispuolella olevan männikkökankaan itäosassa havaittui suhteellisen tasaisella alueella kaksi löytöaluetta ajoteiden kohdalta. Kohta 1 on noin 20 m laajalla alalla muokkaamattomien ajoteien risteyksessä. Tässä on todettu kvartsi-iskoksia, liusketta, hioimen kappaleita sekä liesikohtia palaneine kivineen hienossa hiekkamaasssa.
Toinen löytöalue (2) on niin ikään noin 20 m laajuinen ja matalalla töyräskohdalla, jossa on havaittu palanutta luuta sekä kvartsi- ja liuskeiskoksia.
On mahdollista, että asuinpaikka on muinaiseen Ancylus-rantaan liittynyt varhaismesoliittinen asuinpaikka tai vasta myöhempi.

Ylläsjärvi Hyötylä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylläsjärven luoteisrannalla. Ylläsjärven tilan päärakennuksen
ja Ylläs-Jussin majan välisellä pihalla kerrotaan olleen sittemmin peitettyjä kesähautakuopanteita. Päärakennuksen eteläpuoliselta rantatörmältä on vuonna 1958 löytynyt kvartsi-iskoksia. Löytökohdat ovat osittain tuhoutuneet tiheän rakennustoiminnan takia.

Iso-Huituri (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Perämeren kansallispuiston pohjoisosassa, Iso-Huiturin eteläosassa on kaksi rakennuksenpohjaa ja verkkotarha. Tornion puolella saaren pohjoisosassa on myös kivirakenteita sekä Piispankiveksi kutsuttu rajapyykki (kohde Tornio 117, muinaisjäännösrekisterin nro 851 010 117.

Buollángoadesavu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventoinnissa 2003 havaittiin Tenon rantatörmällä, noin 5 m törmän reunasta, rannansuuntainen soikea asumuspainanne molemmissa päissä sijaitsevine kulkuaukkoineen. Painanteen kooksi mitattiin noin 7 m x 4 m. Painanteessa ja sen ympäristössä kasvaa matalaa katajikkoa ja variksenmarjaturvetta. Painanteesta länteen törmän päällä oli useassa kohdin kvartsi- ja kvartsiitti – iskoksia merkkeinä kivikautisesta asuinpaikasta. Tasainen Rantatörmän päällinen on varsin tasaista ja maaperältään hienoa hiekkaa. Useassa kohdin kalastajien polut ovat kuluttaneet kasvillisuuden mineraalimaahan saakka.
Myöhemmässä (2010) tarkastuksessa arvioitiin, että mainittu painanne voi olla myöhempi kodanpohja. Asuinpaikan arvioitiin voineen olla käytössä paitsi kivikaudella, myöhemmin esihistoriallisena tai historiallisena aikana. Painanteesta noin 25 m itään, aivan törmän reunassa, todettiin pieni suppilomainen kuoppa(alakohde kuopanne). Kvartseja havaittiin lännempää törmän reunaa myötäilevällä polulla (alakohde löytökohta). Asuinpaikan pituudeksi rannan suunnassa arvioitiin noin 90 m ja leveydeksi rantatörmästä sisämaan suuntaan tuskin 20 m enempää. On ilmeistä, että rannanpuoleinen osa asuinpaikkaa on joen muinoin syömää, vaikka nykyinen varsinainen jokiranta on melko kaukana törmästä. Vuoden 1999 (?) Tenon tulvan kerrottiin ulottuneen melkein asuinpaikkatörmän reunan korkeudelle. Samassa yhteydessä asuinpaikan itäpuolella sijaitseva asuinrakennus vaurioitui asumuskelvottomaksi aiheuttaen uudisrakentamistarpeen.

Ganesvárri 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ainakin 13 pyyntikuopan järjestelmä Ganesvárrin (Kenesvaaran) kaakkoispuoleisessa laaksossa sijaitsevan pienen lammen kaakkoispuolella, Kenestuvalta runsas 3 km koilliseen. Kuopat ovat rinteen vastaisesti osin ketjumaisesti noin 150 m matkalla alueen pohjoisosassa ja noin 350 m matkalla enemmän hajallaan ja rinteen suuntaisesti etelästä pohjoiseen. Kuoppien koko vaihtelee yleensä halkaisijaltaan noin 2.5 metrisestä aina 4-metriseen. Muutama kuopista on pienempiä. Syvyyttä kuopilla on enimmillään toista metriä. Ne sijoittuvat pääosin laakson suuntaisen voimalinjan länsipuolelle. Pohjoisessa pari kuoppaa on linjan alla ja itäisin kuopista sijoittuu sähkölinjan itäpuolelle. Pyyntikuopat ovat pääasiassa harvaa tunturikoivikkoa ja variksenmarjavarvikkoa kasvavassa maastossa, osin vain jäkälää kasvavalla alueella. Ilmoituksen mukaan alueella on ainakin pari tarkastuksessa havaitsematonta kuoppaa.
Noin 400 m etelään kuopista alempana laaksossa on ainakin kaksi pyyntikuoppaa (kohde Ganesvárri 2), josta edelleen noin 600 m lounaaseen sijaitsee yksittäin havaittu mahdollinen pyyntikuoppa.

Ganesvárri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ainakin kahden pyyntikuopan kohde Ganesvárrin (Kenesvaara) kaakkoispuolella kurun tai laakson suulla. Alue on suhteellisen reheväkasvuista ruohoa, vaivaiskoivua ja katajaa kasvavaa aluetta kivisemmän tunturirinteen alapuolella. Maasto laskee paikalta edelleen etelään. Kuopista suurempi on noin 4 m halkaisijaltaan ja noin 1 m syvyydeltään. Kuopassa on selkeä valli. Pohjoisempi kuopista on pienempi ja se on tiheässä katajikossa. Kuopista noin 150 m itään kulkee voimalinja etelästä pohjoiseen. Runsas 400 m pohjoiseen on suurempi joukko pyyntikuoppia (Ganesvárri 1), lounaaseen 600 m edelleen yksittäisenä havaittu kuoppa alemmalla aihkialueella.

Ganesvárri 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen pieni maakuoppa suuria aihkipetäjiä kasvavalla Ganesvárrin (Kenesvaaran) etelärinteellä, noin 250 m Ganesjohkan purosta pohjoiseen. Kuoppa sijaitsee loivassa rinteessä ison petäjän koillispuolella. Se on pyöreähkö ja kooltaan noin 2.5 m sekä matala. Lähialueelta ei tarkastuksessa havaittu muita rakenteita. Mahdollisesti kyse on yksittäisestä pyyntikuopasta. Tästä noin 600 m ja runsas 900 m koilliseen on pyyntikuoppia ainakin kahdessa ryhmässä (Ganesvárri 1 ja 2).

Tuurujävri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Viiden pyyntikuopan sulku Kaamasen pohjoispuolella, Kaamasen-Utsjoen maantien E75 itäpuolella noin 1 km. Kuopat sijoittuvat kahden järven, isomman Tuurujärven (Tuurujävri) ja sen luoteispuoleisen pienemmän järvi- tai lampialtaan (nimetön peruskartalla) väliselle kannakselle hiekkaharjulle. Kuopat sijoittuvat harjun laelta sen luoteispuolen juurelle runsaan 20 m matkalle. Ne ovat harjuun nähden poikittain sulkien osittain kannaksen. Muutaman metrin korkuisen harjun kaakkoispuoli on jyrkempi. Kuoppien koko vaihtelee noin vajaan kahden metrin suuruisesta aina halkaisijaltaan noin 3-metriseen saakka.
Muualla näiden järvien välisellä harjulla tai paikalle ja edelleen parille loma-asunnolle johtavan tien vaiheilla ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Toukola (1000009353) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla. Toukolan tilan tienoilla on ainakin neljä halkaisijaltaan 10-20 m laajuista hiilenpolttopaikkaa. Niistä kaksi on Väylänvarrentien lounaispuolella Toukolan talosta etelään 40 m etäisyydellä toisistaan ja kaksi talosta vajaat 100 m koilliseen metsätien eteläpuolella. Paikat erottuvat ympäristöään hiukan korkeamman keskuksen ja sitä ympäröivien kuoppien muodossa. Kohde liittyy 1600-luvulla perustetun Köngäsen ruukin toimintaan.
Vuoden 1997 inventoinnin mukaan alueella on 32 miilunpohjaa, jotka sijaitsevat: 1. Väylänvarrentien lounaispuolella, Toukolan talosta 100 m kaakkoon, 2. Toukolan talosta 60 m kaakkoon, osin tien ja hiekanoton tuhoamana, 3. Toukolasta lähtevän metsätien eteläpuolella, noin 100 m tilalta sekä 4. Noin 80 m metsätietä ja siltä 30 m eteläkaakkoon.
Vuoden 2010 inventoinnissa alueella havaittiin kolme isohkoa (halk n. 15 m) hiilimiilun pohjaa: pyöreitä tasalakisia ja matalia maakumpuja, joita reunustaa ojat, josta maata miiluun. Yksi aivan tien varressa, sen eteläpuolella, kaksi tiestä n. 125 m ja 160 etäisyydellä koilliseen. Miilunpohjat ovat ehjiä. Neljättä miilua ei havaittu, se lienee tien varressa talon itäpuolella jossa pusikkoista ja heinää kasvavaa maastoa.
Inventointi 2014: Tarkastuksessa huomioitiin ainoastaan valtion maalla olevat kohteet (kaksi miilua). Hiilimiilualue jatkuu ilmeisesti koilliseen tien toiselle puolelle yksityisomistuksessa olevalle maalle. Köngäksen ruukin toimintaan liittyviä hiilimiilujen jäännöksiä.
Aluerajaus on tarkistettava.
Miilujen koordinaatit:
N E x y p i

Kolarinsaari Saaripudas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on n. 10 m halk, ehjä tervahauta matalan muinaisrantatörmän
reunalla.

Kolarinsaari Saaripudas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta muinaisen ratatörmän reunamilla. Halkaisija n. 12 m.

Matinsuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta, korkean rantatörmän reunalla. Tästä 70 m pohjoiseen
on rakennuksen perusta.

Kolarinsari SW 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla ehjä tervahauta.

Kolarinsaari S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä ja komea tervahauta luontopolun varrella, vanhan rantatörmän reunalla. Paikka on hoidettu ja hauta hyvin esillä. Paikalla on haudasta
kertova opastaulu.

Kolarinsaari SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta rantatörmän reunalla. Halk n. 12 m.

Säippäkangas 1-2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Petäjäjärven eteläpään länsirannasta noin 300 m länteen on mäntymetsäisellä Säippäkankaalla havaittu kaikkiaan kolme asumuksenpohjaa. Näistä kaksi pienempää sijaitsee vierekkäin kankaan lounaisreunalla (Säippäkangas 1). Niistä eteläisempi on kooltaan noin 2 x 3 m ja sen seinälinjat erottuvat 60 cm leveinä turpeen peittäminä hiekkavalleina. Kaakkoisseinän ulkopuolella on 50 cm syvä seinän pituinen oja. Asumuksen pohja on 20 cm ympäristöään korkeammalla. Lännen puoleinen seinävalli on matalampi ja kulkuaukko on ilmeisesti sijainnut tällä sivulla. Asumuksesta 2 m pohjoiseen on epämääräisempi, 3 x 3 m laajuinen neliömäinen vallimuodostelma, joka lienee myös asumuksen pohja. Painanteiden länsipuolella on ajoura sekä sähkölinja.
Rakenteista noin 30-40 m koilliseen kankaan luoteisreunalla on noin 5 x 3 m laajuinen asumuksen hiekkapenkki, jonka ympärillä on 30 cm leveä ja 50 cm syvä oja (Säippäkangas 2). Asumuksen luoteispään yli kulkee ajoura, jonka kuluttamassa kohdassa asumuksenpohjan sisällä erottuu kiviä. Asumuksen pohja on noin 20 cm ympäristöään ylempänä.
Hiekkapenkillisten asumuspohjien ajoitus on epäselvä ja ne voivat olla peräisin joko historialliselta tai esihistorialliselta ajalta.

Sammakko-oja S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni tervahauta, jokitöyrään äärellä.

Keskinen Jauhokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tasaisella mäntykankaalla ehjä hiilimiilun pohja, halk. n
13 m.

Annanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tasaisella mäntykankaalla on ehjä tervahauta. Halk. n. 12 m.

Alainenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on pieni tervahauta, halk. n 7 m.

Jänkkäniitynsuvanto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on korkean rantatörmän äärellä ehjä tervahauta.

Jänkkäniitynsuvanto 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on korkean rantatörmän äärellä ehjä tervahauta.

Jauhoniva S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä tervahauta.

Esihistoriallinen; Varevaaran luoteisosassa, Vaaranlammesta 850 m pohjois-luoteeseen, on kallioisen mäenharjanteen laen pohjoisreunalla neljä rakkakuoppaa länsi-itä-suuntaisessa rivissä noin 40 m matkalla.

Honkajärvenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Elijärven louhoksesta noin 5 kilometriä eteläkaakkoon, Honkajärvenkankaan keskiosassa, loivasti itään laskevassa rinteessä. Alueella on 12 keittokuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 0,3 metriä.
Keittokuoppien länsipuolella, kankaan harjanteen päällä on kaksi kuoppajäännettä, joiden halkaisija on 3,0 ja 2,5 metriä ja syvyys 1,2 metriä. Toisen kuopan pohjalla on terävähkö, pysty kivi. Molemmissa kuopissa on huuhtoutumiskerros. Nämä kuopat on tulkittu pyyntikuopiksi.

Juokuanvaara 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Juokuanvaaran pohjoisrinteen hiekkaperäisessä maastossa sijaitsee ainakin kahdeksan lähekkäistä maakuoppaa Juokuanvaaran radiomastolle vievän pistotien itäpuolella, pienen vanhan hiekkakuopan luoteispuolella, kuopan ja tien välissä kuusimetsässä kiilamaisessa muodostelmassa. Kuopat ovat reunoilta/valleilta mitaten halkaisijaltaan noin 2,5 - 4 m. Koepistoja kuoppiin tai niiden reunavalleille ei tehty ja kuoppien tarkoitus on epäselvä. Osa niistä muistuttaa pyyntikuoppia, mutta mahdollisesti kyse on muuhun toimintaan liittyvistä kuopista esihistorialliselta tai vasta historialliselta ajalta. Korkeussijaintinsa ja kuoppien lähekkäisyyden perusteella on mahdollista, että kyse on varhaismetallikauteen ajoittuvista keittokuopista, jollaiset Keminmaalla sijoittuvat korkeuksien 30 - 40 m vaiheille merenpinnasta.

Juokuanvaara luode (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Akkunusjoen Juokuanmutkan eteläpuolella sijaitsevasta Juokuanvaaran radiomastosta 200 - 300 metriä lounaaseen olevasta kivikkorinteestä tavattiin tarkastuksessa 1995 kvartsia/kvartsiittia noin 150 x 150 metrin kokoiselta alalta.
Vuonna 2009 alueelle suunnitellun kallioaineksen ottosuunnitelman takia tehdyssä tarkastuksessa alueella ei paikoin runsaan luontaisesti rapautuneen kvartsiittin lisäksi todettu kuitenkaan merkkejä muinaisjäännöksestä. Aiempi kvartsiittilöytöjen koordinaattipiste osoitti 50-100 m etelämmäs, tasaiselle, peitteiselle ja kostealle alueelle, joka ei myöskään vaikuttanut soveliaalta kivikautiseksi asuinpaikaksi. Tämä alue jää kuitenkin ottoalueen ulkopuolelle.
Mastosta noin 200 metriä länteen on 1990-luvulla havaittu myös kaksi pienehköä kivilatomusta. Alueelle suunnitellun malminetsinnän takia alue tarkastettiin syksyllä 2014. Koordinaattien osoittamassa kohdassa todettiin mahdollinen kivilatomus pääosin sammaloituneella ja nuorta lehtipuuta kasvavalla loivalla rinteellä. Sen kooksi arvioitiin noin 4 x 3 m, vaikka rakenteen rajojen arviointi ilman pintakasvillisuuden poistoa ei ole yksiselitteistä. Sen sijaan mahdollisen toisen tai useamman röykkiön paikantaminen tässä tarkastuksessa jäi epäselväksi. Alueella on runsaasti kivikkoa ja -rakkaa, ja rakenteiden erottaminen tässä on varsin tulkinnanvaraista. Varsin epämääräinen, noin 3-metrinen mahdollinen kivilatomus havaittiin edellisestä noin 30 m eteläkaakkoon (alakohde).
Edelleen todettiin mahdollisesti maa-aineksen otossa syntyneitä ilmeisen myöhäisiä kivirakenteita latomuksesta noin 150-180 m koilliseen, mäelle pohjoisesta tulevan tielinjan länsipuoleisessa vitikossa.
Juokuanvaaran mastolle pohjoisesta johtavan pistotien itäpuolella vaaran pohjoisrinteessä, noin 500 m pohjoiseen etelärinteen kvartsiittialueesta, todettiin 2009 tarkastuksessa kahdeksan maakuoppaa (Juokuanvaara 4).

Deamadanvárri (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Korkealla Deamavárrin koillispuoleisessa avoimessa tunturipaljakassa sijaitseva kvartsiitti-iskosten löytöpaikka kohdassa, jossa Kalottireitti ylittää puron. Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiin polulla noin viiden metrin matkalla parikymmentä kvartsiitti-iskosta. Slevin iskoskeskittymä oli polun kaakkoispuoleisen muita suuremman kiven tasalla. Iskokset ovat erittäin hienojakoista tummaa, osin myös läpikuultavaa piimäistä kvartsiittia. Todennäköisesti kyse on lyhytaikaisesta leiripaikasta tai kiviaineksen hankinta- ja työstöpaikasta.

Golggotvuopmi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ala-Kilpisjärven itärannan pienen lahdensuun etelärannalla sijaitseva kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Pienen moreeniharjanteen länsipään noin 20-metrisellä tasalakisella kumparella todettiin inventoinnissa 2010 koepistossa palaneita kiviä sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä palanut luunpala syvemmällä likamaassa. Koepistoa laajennettaessa löydettiin lisää palanutta luuta ja kvartsiittilöytöjä. Iskoslöydöistää yksi on lähes mustaa, vaaleiden läpikuultavien juovien raidoittamaa kvartsiittia. Palaneet kivet osoittanevat kivettyä tulisijaa. Muita kuoppia ei kaivettu mutta asuinpaikka lienee topografian perusteella järvenrannassa sijaitsevan harjanteen kumpareen laajuinen. Kulttuurikerooksesta päätellen asuinpaikka lienee suhteellisen pitkäikäinen. Se on alueelle tyypillisessä tuulille altiissa paikassa rantatörmän päällä. Se näyttää myös olevan osa useampien asuinpaikkojen keskittymää Ala-Kilpisjärven rannalla.

Juovvagielas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Neoliittisen kivikauden alkuun ajoittuva asuinpaikka Ala-Kilpisjärven eteläosan itärannalla, jyrkästi rantaan laskevan hiekkaharjanteen reunalla. Inventoinnissa 2010 alueella todettiin kaksi löytöaluetta.
Löytöalueista pohjoisempi on noin 15 m järvenrannasta, noin 8 m korkeammalla laajuudeltaan noin 6 x 4 m tasanteella. Lapionpistossa paikalta löytyi kvartsia ja raidallista tummaa kvartsiittia ja palanutta kiveä. Koepistossa oli myös värjäytynyttä likamaata ja palanutta luuta. Ajoittavan löydön tai ajoitusnäytteen saamiseksi koepisto laajennettiin ½ m2 koekuopaksi. Tästä löydettiin palaneiden luunpalojen lisäksi liuskeiskos sekä kymmenkunta pientä saviastianpalaa, joista yhdessä oli kuoppakoristeita. Kulttuurikerros vaikutti varsin paksulta.
Toinen löytöalue on edellisestä noin 25 m lounaaseen, tuulensuojaisessa kahden loivan kummun välisen notkelman tasanteella. Myös tämä löytökohta paljastui vasta koepistossa, josta löytyi kvartsiitti-iskos sekä palaneita kiviä.
Asuinpaikan tarkka laajuuden arviointi ei ole mahdollinen ilman varsinaista koekuopitusta. Kuitenkin keskeiset aktiviteettialueet sijoittuvat mainituille kahdelle tasanteelle. Mahdollisesti asuinpaikka kattaa pesäkkeisesti koko harjanteen rannanpuoleisen reunan noin 50 m matkalta. Ala-Kilpisjärven rannalla vuonna 2010 todetuista useista pyyntiasuinpaikoista Juovvagielas 1 vaikuttaa kaikkein merkittävimmältä.
Vuonna 2011 paikalla tehtiin kaivaus, jossa löytyi kivikautista asuinpaikka-aineistoa ja myös keramiikkaa, joka määritettiin Sär-1 -keramiikaksi. Saadut hiiliajoitukset keramiikan karstasta ajoitettiin 4725-4595 calBC (Hela-2810, 5810±47, BP karstasta saviastian sisäpinnalta, KM 38940:112). Kyse on arkeologian tutkimuksen sekä Luoteis-Lapin asutuksen kannalta merkittävästä kohteesta sekä löydöstä. Se osoittaa Kilpisjärven alueen olleen pysyvää asutusaluetta viimeistään heti mesoliittisen kivikauden jälkeen.
Tutkimuksia kohteessa jatkettiin vuonna 2012.

Juovvagielas 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Ala-Kilpisjärven itärannalla, halkaisijaltaan noin 20 m laajuisen ja 4 m korkean, jyrkän moreenikumpareen laella. Inventoinnissa 2010 paikalle tehdystä koepistosta löytyi punertavaa likamaata, palaneita kiviä, palanutta luuta sekä kookas tumma raidallinen kvartsiitti-iskos. Koepisto lienee osunut kivettyyn tulisijaan. Asuinpaikka-alue rajoittuu topografian perusteella kumpareen lakialueelle, mikä on vuonna 2010 paikannettujen pyyntiasuinpaikkojen tyypillinen sijainti Kilpisjärven rannalla.

Juovvagielas 3 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Ala-Kilpisjärven itärannalla olevalla rannansuuntaisella moreeniharjanteella, jyrkästi rantaan laskevan reunan partaalla. Asuinpaikka sijoittuu noin 10 m järvenpintaa ylemmäs pienialaiselle tasanteelle. Tasanne on lähialueella poikkeava tasaisuudessaan sekä vähäkivisyydessään. Siihen inventoinnissa 2010 tehdyssä koepistossa todettiin kymmenkunta kvartsi-iskosta sekä muutamia vaaleanharmaita kvartsiitti-iskoksia sekä palaneita kiviä, muttei selkeää likamaata. Tasanteen reunassa oli kuitenkin suurehkoja kiviä. Tasanteelta noin 40 m eteläkaakkoon todettiin kvartsi-iskoksia poropolun sorruttaman harjanteen länsireunassa. Tämän kohdan, mahdollisesti vain kvartsien työstöpaikan (löytökohta 2) etäisyys rantaan on noin 7 m. Tämän eteläpuolella harjanne katkeaa noin 30 m matkalta, mutta jatkuu uudelleen alueelle, jossa on toinen asuinpaikka (Juovvagielas 2). Maastonmuotojen sekä löytöjen perusteella asuinpaikan keskeinen osa on moreeniharjanteen laen tasanteella. Siihen kuulunee kuitenkin pesäkkeisenä alue harjanteen eteläpäästä jatkuen aina parikymmentä metriä tasanteen pohjoispuolelle. Juovvagielas 3 on osa laajempaa asuinpaikkojen keskittymää noin 1,5 km matkalla Ala-Kilpisjärven itärannalla. Löytöaineiston samankaltaisuuden perusteella on mahdollista, että ne ovat ainakin osin pitkälle samanaikaisia ajoittuen ainakin varhaismetallikauteen.

Kukkulajoki 1 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Mahdollisesti rautakautinen asuinpaikka Kilpisjärven kylän itäpuolella, Tsahkaljärven eteläpuolella, Ailakkavaaran luoteispäästä alkunsa saavan Kukkulajoen luoteispuolella tunturikoivikossa. Paikka on tasaista tuulensuojaista kenttää, jota kolmelta suunnalta suojaavat moreeniharjanteet. Kohteen vieressä on poroaita ja paikalta komea näkymä Saanalle pohjoisessa.
Inventoinnissa 2010 paikalla todettiin viisi suorakaiteen muotoista liesilatomusta, kooltaan noin 2 x 1 m. Näistä läntisimmät ovat noin 30 m matkalla noin 10 m välein, viides on edelleen noin 30 m itäkoilliseen. Osassa on ympärillä kiviä kaaressa osoittamassa kotalouteen painoja. Jokirantaan on vajaa sata metriä. Alue on porojen voimakkaasti kuluttamaa (ks. alakohteet 1-5).
Vuonna 2011 kohde tarkastettiin uudelleen, jolloin löytyi kuudes liesilatomus. Sen koko on 1 x 0,6 m, ja se on vain reunaosiltaan kivetty. Muiden latomuksien suuntautumisesta poiketen koillis-lounais-suuntainen.

Cáhkáljávri lounas 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Kilpisjärven kylän itäpuolella, Tsahkaljärven eteläpuoleisen pienen lammen kaakkoisrannan tuntumassa vaivaiskoivua ja variksenmarjaa kasvavalla kivikkoisella kankaalla. Paikalla on toista metriä lammesta kohoava halkaisijaltaan parikymmentä metriä laaja kumpare, jonka päällä sekä eteläpuoleisella mönkijäuralla havaittiin inventoinnissa 2010 runsaasti kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä kvartsikaavin.
Kyseessä lienee sesonkiluonteinen kesäasuinpaikka, joka kuitenkin löytöjen perusteella vaikuttaa pitkään käytössä olleelta paikalta.

Laassajoki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautinen ja varhaismetallikautinen asuinpaikka Ala-Kilpisjärveen pitävällä niemekkeellä Laassajoen suun lounaispuolella. Paikalla on noin 5 m järvestä kohoava moreeniharjanne, jolla todettiin 2010 aluetta inventoitaessa suorakaiteen muotoinen liesilatomus sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Nämä sijoittuivat niemekkeen kärjestä noin 30 m säteellä olevalle alueelle.
Liesilatomus on noin 15 m niemekkeen kärjestä ja järveä noin 2,5 m ylempänä. Se on kooltaan noin 0,85 x 0,75 m ja sen kivet ulottuvat muutaman cm maanpinnan yläpuolelle. Latomuksen lähelle tehdyssä koepistossa oli tumma raidallinen kvartsiitti-iskos ja palaneita kiviä. Myös harjanteen kaakkoisreunalla oli löytöjä maanpinnalla sekä koepistossa. Lisäksi niemekkeen kärjestä noin 30 m koilliseen harjanteen laen lounaispuoleiselle tasanteelle tehdyssä koepistossa oli useita palaneita kiviä sekä kvartsi-iskos.
Löytöjen ja alueen topografian perusteella paikalla on pitkäaikainen asuinpaikka, jonka alue ulottuu niemenkärjestä noin 50 m etäisyydelle. Paikka kuuluu useiden asuinpaikkojen noin 1,5 km pituista keskittymää Ala-Kilpisjärven rannassa.

Bearajávri länsi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Suorakaiteen muotoinen liesilatomus Mukkavaaran kaakoisrinteellä, Peerajärven länsipuolella, Peeran lomakylän (retkeilykeskuksen) länsipuolella. Latomuksen kokonaispituus on noin 2,1 m ja se on poikkeuksellisesti kaksiosainen. Sen keskellä kivirivi jakaa latomuksen kahdeksi kivikehäksi. kehistä pohjoisempi on enemmän umpeen kasvanut. Latomuksen etelä- ja länsipuolilla npoin 1 - 1,5 m päässä on isohkojen kivien muodostama kaarimainen harva rakennelma, joka lienee paikalla olleen kodan louteiden reunan painokivien jäännös. Paikalla on opastaulu, joka kertoo alueen ja tämän kohteen saamelaisasutuksen vaiheista ja erityisesti Rasmussen-suvusta. On mahdollista, että latomus ja kodansija liittyvät tähän Ruotsin puoleiseen Jukkasjärvellä vaikuttavaan saamelaissukuun.

Muotkkáluokta 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kahden suorakaiteen muotoisen liesilatomuksen osoittama mahdollisesti rautakaudelta periytyvä ja myöhempi asuinpaikka Kilpisjärven Muotkatakanlahden pohjukan kaakkoispuolella, tunturikoivikkoa kasvavalla rinteellä. Latomuksen sijaitsevat vajaa 100 m etäisyydellä toisistaan ja noin 100 m lahden rannasta. Itäisempi (latomus 1) niistä on suojaisessa notkelmassa, lahteen laskevasta purosta noin 20 kaakkoon. Latomus on noin 1,5 x 0,7 m ja kauttaaltaan kivetty. Se on viettävällä rinteellä, eikä vaikuta kovin sopivalta kodansijaksi. Mahdollisesti liesi on asumuksen ulkopuolella sijainnut tulisijan jäännös. Läntinen latomus (2) on harjanteen luoteispäässä, jyrkästi rantaan laskevan rinteen partaalla olevalla tasanteella. Tämä latomus on noin 1,0 x 0,7 m ja vain reunoiltaan kivetty. Tämän ympärillä on halkaisijaltaan noin 3-metrinen kiveämätön tasainen ala, jonka luoteispuolella on kehämäisesti muutamia kiviä, ilmeisesti kotalouteen painokiviä.

Tsahkaljoen luusua (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kvartsiittikeskittymä sijaitsee valtatiestä 21 noin 1 km koilliseen, Tsahkaljärven lounaispäässä, järvestä lounaaseen, Kilpisjärveen virtaavan Tsahkaljoen suun eteläpuolella. Paikalla on hieman muita alueen kiviä suurempi kivilohkare, jonka korkeus on 1,5 m. Sen koillispuolelta on löytynyt hyvälaatuista kvartsiittia noin 1,2 kg verran. Kvartsiitti (KM 25175:1-17) oli 30 x 40 cm kokoisella alueella, maanpinnasta 0-20 cm syvyydessä. Kyseessä lienee jonkinlainen raaka-ainevarasto. Lähistöllä ei ole havaittu työskentelypaikkaa tms.
Vuoden 2008 inventoinnissa paikkaa ei löydetty aiemmin ilmoitetulta alueelta. Myöskään vuoden 2010 selvityksessä ei löydetty lainkaan iskoksia löytöpaikalla, joka aiemman valokuvan perusteella voitiin tunnistaa. Mikäli kyse on raaka-ainevarastosta, voidaan arvioida, että kaikki sen kvartsiitti on viety kokoelmiin, eikä muinaisjäännöstä näin ole jäljellä. On kuitenkin mahdollista, että maaperässä on edelleen havaitsemattomia löytöjä, jolloin kyse olisi raaka-aineen louhintapaikasta tai muusta muinaisjäännöksestä.

Kuonjarvarri (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kilpisjärveltä 15 km koilliseen. Kuonjarvarrin laelta 1,8 km luoteeseen Kivikkoisella vedenjakajalla kulkevan Kalottipolun kaakkoispuolella on kookkaita kvartsiitti-/serttilohkareita, joista on isketty ytimiä ja iskoksia.
Inventoinnissa 2010 paikalla havaittiin moreenin seasta esiin työntyvä kookas maidonvalkea kvartsilohkare, jonka ympärillä oli runsaasti iskoksia. Tästä noin yhdeksän metriä koilliseen oli pienempi keskittymä kvartsiitti-iskoksia. Raaka-ainekappaleita todettiin alueen ympäristössä aina noin 100 m päässä. Lisäksi alueella on runsaasti työstämättömiä kvartsiittikappaleita.
Inventoinnissa 2012 havaittiin, että kaikkien löytöpesäkkeiden perusteelliseen kartoittamiseen kuluisi useita päiviä, joten tarkastuskäynnillä pyrittiin ainoastaan kirjaamaan keskeisimpien löytöalueiden sijainti. Kussakin kirjatussa pesäkkeessä löytöjä on paljon useiden metrien säteellä ilmoitetusta koordinaattipisteestä, harvakseltaan laajemmallakin alalla. Tarkimmin havainnoitiin Kalottireitin lähialuetta muutamien kymmenien metrien etäisyydelle polusta.
Paikalta lienee eri aikoina sekä lohkottu mukaan otettavia raaka-ainekappaleita että työstetty teelmiä iskoskeskittymistä päätellen.

Šilisjávri länsi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Esihistoriallinen tai historiallisen ajan asuinpaikka Kilpisjärven pohjoispuoleisen Siilasjärven luoteispään länsirannalla. Merkkinä asuinpaikasta todettiin inventoinnissa 2010 kaksi kivettyä tulisijaa, jotka sijaitsevat noin 60 m päässä Siilasjärven rannasta ja noin 35 m etäisyydellä toisistaan. Niistä eteläisempi on suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Se on kooltaan noin 1.3 x 0,85 m. Latomus on umpeen kasvanut, mutta useimmat kivet erottuvat. Toinen tulisijoista on kehämäinen pyöreä rakenne, halkaisijaltaan noin 80 cm. Se on vain reunaosiltaan kivetty. Sen keskelle tehdyssä koepistossa oli hiiltä ja tulen rapauttamia kiviä.
Kohteen arvioitiin rajautuvat kahdeksi pesäkkeeksi tulisijojen ympärille. Yhtenäistä asuinkenttää ne eivät vaikuttaneet muodostavan. Tulisijojen ajoitus on epäselvä, mutta suorakaiteen muotoinen latomus voi ajoittua rautakaudelle, pyöreä liesi voi olla huomattavasti nuorempi.

Golddaluokta pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suorakaiteen muotoisen liesilatomuksen osoittama asuinpaikka Kilpisjärven läntisimmän lahden Koltalahden (Golddaluokta) pohjukan pohjoisrannan tuntumassa. Se on noin 100 m järvenrannasta ja noin viisi metriä sitä ylempänä, loivapiirteisen hiekkaharjanteen laella. Kooltaan latomus on noin 0,8 x 0,7 m. Vain sen reunat ovat kivetyt. Sen keskellä todettiin koepistossa nokimaata, muttei artefakteja ym. Lieden ajoitus on epäselvä, mutta inventoijan arvion mukaan todennäköisesti kyse on 1600-1800 -lukujen välille ajoittuvasta kotasijasta.

Cáhkáljávri koillinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kilpisjärven itäpuolella ja Saanasta kaakkoon sijaitsevan Tsahkaljärven koillisrannan tuntumassa sijaitseva suorakaiteen muotoinen liesilatomus paikannettiin kulttuuriperintökohteiden inventoinnissa 2010. Se on vajaa 100 m rannasta ja noin 200 m luoteeseen järveen laskevan Maseljohkan suusta.
Paikalla oleva latomus on kooltaan noin 0,9 x 1,0 m. Sen jatkona on itäkaakkoon suuntautuvat kivirivit, pituudeltaan noin 140 cm. Liedessä oli hiiltyneitä puunkappaleita ja myös naulattuja laudan kappaleita ym. Liesilatomus on esinejäännösten perusteella varsin myöhäinen. Ilmeisesti suorakaiteen muotoiset liesilatomukset ovat olleet Kilpisjärven seudulla käytössä rautakaudelta aina 1900-luvun puolelle saakka. Tämä latomus osoittanee kotasijaa 1800-luvulta tai 1900-luvun alusta ja luokiteltava muinaisjäännökseksi.

Cáhkáljávri lounas 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Tsahkaljärven ja tämän lounaispuolella sijaitsevan lammen välisellä moreeniharjanteella, suojaisen notkelman kaakkoislaidalla, on loivassa rinteessä suorakaiteen muotoinen liesilatomus 1. Koillispuolella on pieni lampare, joka peruskartassa on vesikuoppa. Latomuksen reunakivet ovat pitkänomaisia, ja se on kooltaan noin 140 x 95 cm.
Aiemmin tunnetusta latomuksesta noin 35 m lounaaseen, loivasti itään viettävällä moreeniharjanteen rinteellä, havaittiin vuonna 2011 kahden toisiaan sivuavan kivikehän muodostama pitkänomainen, noin 220 cm mittainen, itä-länsisuuntainen liesilatomus. Läntisempi kivikehä on pyöreä, halkaisijaltaan noin 70 cm. Itäisempi kehä on soikea, kooltaan noin 150 x 110 cm. Kivien koko vaihtelee välillä 15–30 cm. Kivikehien yhtymäkohdassa ja latomuksen itäpäässä ovat muita kookkaammat, halkaisijaltaan noin 40 cm kokoiset kivet.
Kohteesta tavatut liesilatomukset ovat keskenään erityyppisiä, ja ne voivat hyvinkin olla peräisin eri aikakausilta. Ilmeisesti paikkaa on hyödynnetty lyhytaikaisena asuinpaikkana useita kertoja, kenties pitkänkin ajanjakson aikana.

Golggotjávri koillinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ala-Kilpisjärveen laskevan Golggotjávrin kaakkoispään koillisrannalla on vuoden 2010 inventoinnissa paikannettu kolmen liesilatomuksen paikat. Niistä itäisin (tulisija 1) on tyypillinen suorakaiteen muotoinen latomus. Se on aivan järven kaakkoispäässä. Muut kaksi liettä (2 ja 3) ovat epämääräisempiä ja mahdollisesti myös nuorempia ja sijaitsevat edellisestä runsaat 200 m luoteeseen järven koillisrannalla.
Suorakaiteinen tulisija 1 on järven rannasta noin 40 m ja rannansuuntaisen matalan harjanteen koillispuoleisella kivettömällä pienellä tasanteella. Se on kooltaan noin 100 x 60 cm ja vain reunoiltaan kivetty. Osa reunojen kivistä on pitkänomaisia. Latomus erottuu selkeästi aluskasvillisuuden ollessa alueella niukkaa.
Tulisijat 2 ja 3 (ks. alakohteet) ovat järven rannasta kohoavan moreeniharjanteen päällä noin 5 m levyisellä vähäkivisellä ja tasaisella alueella vierekkäin.. Rantaan on kymmenkunta metriä. Tulisijat ovat pitkänomaisia ja vain reunoiltaan kivettyjä. Näistä pohjoisempi on kooltaan noin 1,0 x 0,65 m. Toinen muodostuu kahdesta rinnakkaisesta kivirivistä, pituudeltaan noin 0,5 m.
Kohde rajautuu kahdeksi pienialaiseksi pesäkkeeksi aivan tulisijojen lähiympäristöön. Arvion mukaan suorakaiteen muotoinen liesilatomus osoittaa kotasijan paikkaa, joka ajoittunee vähintään 100 vuoden ikäiseksi. Kahden vierekkäisen lieden ajoitus on vaikea ratkaista ilman tarkempia tutkimuksia, mutta ne ovat joka tapauksessa historialliselta ajalta. Liesien ja leiripaikkojen ajoitusta vaikeuttaa mahdollisuus kohteiden uusiokäytöstä.

Cáhkáljávri etelä (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Yksittäinen suorakulmainen liesilatomus Tsahkaljärven eteläpuolella, Ailakkavaaran pohjoisrinteen alla. Porojen kuluttamalla alueella poroaidan lähellä havaittiin inventoinnissa 2010 liesilatomus, ilmeisen lyhytaikaisen asutuksen jäännös. Se on kooltaan noin 150 x 75 cm, laatikkomainen ja vain reunaosiltaan kivetty. Käytetyt kivet ovat pitkänomaisia.
Ajoittuu todennäköisimmin rautakauden lopulle tai historialliseen aikaan. Muistuttaa Kukkulajoen liesilatomuksia ja kohteen Cáhkáljávri lounas 2 yksittäistä latomusta.

Báhtejorbmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neliömäinen liesilatomus Peeran länsipuolella, Báhtejorbmin (Patajorman) järven koillisrannan tuntumassa, rannasta noin 60 m. Se on tasanteella, jonka itälaidassa on noin kaksimetrinen siirtolohkare, josta latomus on noin 2,5 m länteen. Se on kasvillisuuden peitossa ja näkyvissä on vain kaksi kiveä. Latomuksen muoto selvisi inventoinnissa 2010 kivien ympäristöä lapiolla tunnustelemalla. Latomuksen sivut ovat noin 70 cm ja myös sen keskusta on kivetty. Asuinpaikan alueen voi arvioida rajautuvan latomuksen välittömään läheisyyteen, noin 100 neliömetrin alalle. Mitä ilmeisimmin kyse on vanhan kotasijan jäännöksestä paikassa, joka on mitä sopivin alueella, joka muuten on huonosti asuinpaikaksi sopivaa. Arvioitu ajoitus olisi 1700-1800–luku.

Siilaskoski 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautinen ja /tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Kilpisjärven pohjoispäässä, järveen pohjoisesta laskevan Siilaskosken suun itäpuolella olevan kapean niemen kärkiosassa. Paikalla havaittiin inventoinnissa 2010 kaksi pesäkkeistä kvartsi- ja kvartsiitti-iskosten löytöaluetta. Ne ovat niemen keskiharjanteen länsireunalla, noin 20 m niemen kapeimmasta ja matalimmasta kohdasta etelään, niemen kärjen suuntaan.
Porojen ja ihmisten liikkumisen kuluttamalla pohjoisemmalla löytöalueella niemen länsilaidalla havaittiin kvartsiittikaavin sekä lukuisia kvartsiitti- ja kvartsi-iskoksia noin kolmen metrin matkalla. Koepistossa oli runsaasti löytöjä heti pintaturpeen alla. Kvartsiitti dominoi löytömateriaalia. Sen joukossa on sekä vaaleanharmaita että lähes mustia ja myös osin raidallisia kappaleita. Toinen löytökeskittymä etelämpänä niemen länsirannalla on ilmeisesti II maailmansodan aikainen halkaisijaltaan noin nelimetrinen kaivanto. Tämän yhteydessä tavattiin erittäin runsaasti enimmäkseen mustia ja osin raidallisia kvartsiitti-iskoksia sekä muutamia esineiden rikkoutuneita teelmiä. Tällä alueella ei pintalöydöissä ollut lainkaan kvartsia. Tätä aluetta kokeellisesti seulottaessa kertyi ämpärillisestä maata noin 200 iskosta.
Runsaiden löytöjen perusteella paikalla on ollut laajamittaista työkalujen valmistusta kivi- ja varhaismetallikaudella. Löytöpesäkkeet osoittanevat eri käyttöaikoja. Kohteen rajaaminen on vaikeaa, sillä koko alue Siilaskosken niskalta kosken eteläpuoleiseen niemeen on täynnä merkkejä ihmisen toiminnasta.

Áillahasspátnju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinkenttä ja porokaarteet sijaitsevat Áillahasjohkaan pohjoisesta Áillahasvárrin suunnalta yhtyvän puron varren heinikkoisella jokea kohti laskevalla rinteellä. Alueella on todettu lukuisia erilaisia kivettyjen tulisijojen jäännöksiä, jotka osoittanevat paikan pitkäkestoista käyttöä. Useimmat liedet ovat asuinkentän pohjoislaidalla alueen halki virtaavan puron länsipuolella. Tulisijojen lisäksi alueella ei todettu muita rakenteita.
Paikalla sijaitsee myös risukaarteiden jäännöksiä, eli paikalla on asuttu ja porot ovat olleet samaan aikaan risukaarteessa. Viimeisimmät risukaarteet ovat olleet käytössä 1940-50-luvuilla.
Kohteen voi arvioida jakautuvan lähinnä kahteen alueeseen, joista pohjoisemmassa on kuusi tulisijaa. Eteläinen alue muodostuu yhden havaitun lieden ympärille. Mahdollisesti alueella on asuttu jo rautakaudelta lähtien aina 1900-luvulle saakka.

Nilpan kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nilpan kenttä sijaitsee Saanan pohjoispuolella, Skirhasjohkan latvoilla, hiekkaperäisellä avoimella tunturinummella. Nilpan kenttä on historiallisesti tunnettu asuinkenttä, joka on nimetty käyttäjänsä Nils Tornensiksen mukaan. Se sijaitsee Kilpisjärven retkeilykeskukselta johtavan luontopolun varrella. kentän laidalla on sen historiaa esittelevä opastuskyltti. Alueella on muutamien umpeenkasvaneiden liesikiveysten jäännöksiä. Nämä sijoittuvat lähinnä opastuskyltin vaiheille, lähelle kentän eteläpuolen halkovaa puroa. Kentän halkaisija on noin 50 m etelästä pohjoiseen, idästä länteen noin 100 m. Kyse on ilmeisen pitkäkestoisesta asuinpaikasta, jonka käytön voi arvioida alkaneen useampia satoja vuosia sitten. Alue on rajattu peruskartan ja inventoijan kuvauksen perusteella.

Golggotjávri lounas (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kaksiosainen asuinkenttä Ala-Kilpisjärven itäpuolella, pienen Golggotjávrin lounaispuolella, terassimaisella vähäkivisellä tasanteella. Paikka on noin neljä metriä järvenpintaa ylempänä ja noin 40 m rannasta. Kenttä erottuu kahtena soikeahkona rannansuuntaisena alueena. Läntinen osa on noin 30 x 15 m. Sen keskivaiheilla on pyöreä umpeen kasvanut tulisija. Noin 15 m koilliseen on erillinen noin 10 x 4 m lähes kivetön alue, jonka länsiosassa on suorakaiteen muotoinen liesilatomus.
Asuinkenttä on pitkään ja useaan otteeseen käytetty asuinpaikka, johon viittaavat alueen ympäristöstä poikkeava kasvillisuus ja erilaiset tulisijat. Varhaisin käyttöjakso arvioidaan ulottuvan rautakaudelle, viimeisin aina 1900-luvulle.

Skoarrajávri koillinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi Käsivarrentien itäpuolella tunturikoivua kasvavassa rakkakivikossa sijaitsevaa pyöreää kuoppaa. Mahdollisesti kyse on purnuista tai II maailmansodan aikaisista poteroista. Isomman kuopan halkaisija on reunalta mitaten noin 1,3 m ja noin 0,6 m pohjalta mitaten. Sen syvyys on noin 0,6 m. Vieressä oleva pienempi kuoppa on noin 45 cm halkaisijaltaan ja noin 20 cm syvä.

Silisvuopmi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Seitsemän pyyntikuopan järjestelmä Skoarrajávrin eteläpuolella sijaitseva järven rannalla, Kilpisjärven pohjoisimmasta rannasta noin 4,5 km pohjoiseen ja noin ½ km Käsivarrentieltä länteen. Peruskartalla nimeämättömän järven itärannalla on jyrkän koillis-lounaissuuntaisen moreeniharju päällä rivissä seitsemän pyyntikuoppaa melko kivisessä moreenimaassa. Ne ovat suppilomaisia ja vallil niiden ympärillä on loiva tai heikosti erottuva. Kuoppien halkaisija vaihtelee noin 2,5 - 5 m välillä ja niiden syvyys noin 0,5 - 1,4 m välillä.

Šilisvuopmi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laaja pyyntikuoppa-alue, joka koostuu 25:stä kuopasta noin 1,2 km pitkällä alueella kapealla harjulla, joka sijaitsee Kilpisjärven pohjoispuolella, Käsivarrentieltä länteen ja Siilasjärveltä koilliseen. Kuopat ovat hiekkaisessa harjussa joko aivan harjun laella tai alempana harjun rinteillä. Kuoppien halkaisija vaihtelee noin 2 ja 4,5 m välillä ja niiden syvyys 0,6 ja 1,4 m välillä. Kuoppa-alueen itäpuolella on laajoja hiekanottoalueita.

Guohkkemašjávri (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Suomen käsivarren äärimmäisellä läntisellä alueella Kuohkimajärven pohjoisrannan niemessä sijaitsee mahdollisesti esihistoriallinen tulisijan jäännös osoittamassa asuinpaikkaa. Se on maantasainen ja pyöreä, halkaisijaltaan noin 0,6 m,. Pääosa kivistä on maanpinnan alla. Kohde on arvioitu laajuudeltaan noin 20 x 10 m suuruiseksi ja kattaa niemekkeen kärjen ranta-aluetta.

Kenesjärvi S niemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suurehko pyyntikuoppa Kenesjärven eteläpään länsirannalla olevalla kapealla niemellä. Kenestuvasta n. 500 m pohjoiseen niemen kärjessä. Liittyy läheisesti kohteeseen Utsjoki 86.

Jomppalanjärvi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utsjoen leventymän, Jomppalanjärven, länsirannalla sijaitseva pienialainen, kivikautiseen asuinpaikkaan viittaava löytökeskittymä ajouralla. Löytöpaikka on noin 1,3 km Patonivan sillasta etelään ja noin 15 m etelään Löpösen kämpälle vievän pistotien haarasta, törmän päällä. Inventoinnissa 2009 löytyi ajouralta läpimitaltaan parimetrinen keskittymä palanutta luuta. Paikka on noin 110 m järvenrannasta länteen ja noin 17,5 m sitä ylempänä. Keskittymässä ei havaittu kiviesineitä, mutta likimain samalla korkeudella Jomppalanjärven länsirannalla on useita mesoliittisia asuinpaikkoja (Jomppalanjärvi länsi noin 100 m etelään sekä kohde Löpösen kämppä 70 m itään).

Jomppalanjärvi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen kivikautista asuinpaikkaa osoittava löytöalue Jomppalanjärven länsirannalla, noin 1,7 km Patonivan sillasta etelään, rantamökille vievällä ajouralla, törmän reunalla. Vuoden 2009 inventoinnissa havaittiin parin metrin alueella ajouralla muutamia epämääräisiä kvartseja sekä yksi retusoitu kvartsiittiesine, jotka talletettiin. Paikka on järvenrantaa kohti koilliseen laskevan rantatörmän päällä.

Jomppalanjärvi Löpösen kämppä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaava löytöpaikka Jomppalanjärven länsirannalla, Patonivan sillasta noin 1,2 km etelään. Järven länsirannalla pienellä moreenikumpareella sijaitsevan hirsirakenteisen loma-asunnon lounais- ja eteläpuolelta löytyi inventoinnissa 2009 kuluneelta piha-alueelta melko runsaasti kvartsia. Rakentaminen lienee tuhonnut osan asuinpaikasta.

Kevonsuun polku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kevojärven länsirannalta noin 150 m länteen, Patonivasta Kevonsuuhun vievän ajouran varrella, noin 2,6 km Patonivan sillasta etelään ja 260 m Kevonsuun talosta pohjoiseen. Maapohja on kivistä moreenia ja heti kohteen eteläpuolella on hyvin heikosti erottuva vanha rantatörmä, jonka alapuolella maasto on soinen. Inventoinnissa 2009 todettiin ajouralla noin 2-3 m laajuinen kvartsikeskittymä. Noin 7 m etelään tästä oli vanha veräjä ja aidanpylväsrivi ajouraan nähden poikittain; mahdollinen Kevonsuun talon vanha raja. Hieman kohteesta pohjoiseen erkanee ajourasta itään Kevojärven rantaan johtava polku.
Asuinpaikka ajoittunee mesoliittiseen kivikauteen.

Staalolampi (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kevojärven länsipuolella, Staalolammen eteläpäästä noin 160 m länteen todettiin inventoinnissa 2009 Patonivasta Kevonsuuhun johtavan ajouran varrelta pienehkö kiveys. Paikka on noin 2,4 km Patonivan sillasta etelään ja noin 515 m Kevonsuun talosta pohjoiseen. Kiveys näytti jäävän osittain varvikon ja männynkannon peittoon. Näkyvän osan koko oli n. 70 x 100 cm ja siihen kuului 5-6 halkaisijaltaan noin 20 cm suuruista kiveä. Maapohja alueella on hiekkaa. Latomus lienee kärsinyt yli ajamisesta. Mahdollisesti kyse on esihistorialliselle ajalle ajoittuvasta rakenteesta.

Tiurasenkrunni (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perämerellä Simon edustan ulkosaaristossa sijaitsevan Tiurasenkrunnin saaressa on historialliselle ajalle ajoittuvia rakennuksenpohjia sekä hylkeenpyyntiin ja kalastukseen liittyviä jäännöksiä ja kalkkiuuni. Saari on noussut merestä 1500-luvulla ja vanhimmat jäännökset - hylkeenpyyntiin liittyvät majarakenteet - voivat olla jo 1600-luvulta. Muut jäännökset ovat nuorempia. Saaressa on tehty yleispiirteinen kartoitus 1997.
Toukokuussa 2013 saarelle tehtiin tarkastus (MH ja MV) tietoon tulleiden mahdollisen kajoamisen aiheuttamien vaurioiden takia. Tarkastuksessa ei kuitenkaan todettu aiheutuneen suurempia vaurioita saarella oleviin rakenteisiin.

Salmijärvi länsi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vähä-Ruonaojan ja kuivatun Salmijärven välisessä maastossa voimjalinjan johtokäytävän aukon lounaispuolella polun varressa metsämaastossa. Paikalla erottuu kolme matalaa, osin aluskasvillisuuden peittämää röykkiötä, kooltaan 4x2, 1,5x1 ja 2x2 m.

Ylisennivansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pessalompolon ja Miekojärven välisen salmen itärannalla hiekkapohjaisella metsä- ja viljelysmaalla. Alueelta on löydetty kirveitä sekä tuuria, mutta ne lienee kerätty laajemmalta alueelta, joten asuinpaikan sijainti tällä kohdin on epävarma. Löydöt KM 2354:8-9, 2357:2-7, 8326:32-34.
Vuoden 2020 inventoinnissa ja koekuopituksessa ei löydetty mitään merkkejä muinaisjäännöksestä. Pisteessä P 7379258, I 385101 havaittiin kaksi keinotekoiselta vaikuttavaa terassirakennelmaa, jotka mahdollisesti voivat olla ihmisen esihistoriallisen toiminnan jälkiä.

Jolanginniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ison Vietosen järven luoteisosaan pistävän Jolanginniemen kärjestä on niemen itärannalta löydetty taltta ja kivimateriaalikappale. Alueelta tiedossa olevat aiemmatkin löydöt lienevät niemen itärannalta. Jolanginniemi on osittain viljelty ja asuttu kapea niemi, jossa on myös kesäasuntoja. Löytöjen sekä löytöpaikan sijainnin perusteella niemeä on syytä pitää kivikautisena asuinpaikkana. Löydöt KM 14033:2-3, 36856:1-2 (kivitalttoja, kivikirves, materiaalikappale)

Ruikanmutka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruikanmutkassa Ivalojoen länsirannalla on säilynyt kultakämpän ja huuhtomon jäännökset. Alue liittyy Lapin kullankaivuun historian keskeisimpään alueseen. Ivalojoen kultakausi alkoi 1860-luvun lopussa. Ruikanmutkassa on havaittu jäänteitä mm. ränniputkista, juoksutusojasta sekä rakennuksista. Itään päin lähtevän puron varressa on lisäksi noin 400 m päässä palankkusahan ja laavun jäännökset.

Sotajoen suupankki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ivalojoen ja Sotajoen yhtymäkohdan itäpuolella sijaitsevassa Sotajoen suupankilla sijaitsee ainutlaatuinen, 1800-luvun lopulta peräisin oleva suurisuuntainen ja suunnitelmallinen kultahuuhtomo. Sotajoen suupankilla on useita erityyppisiä kullankaivuuseen ja huuhdontaan liittyviä kivikkoon kaivettuja jälkiä. Kullanhuuhdontaan liittyvät muinaisjäännökset ovat merkittävä osa Ivalojoen kulttuuriympäristöä.
Kohde sijaitsee Ivalojoen törmällä Sotajoen ja Ivalojoen yhtymäkohdassa kivikkoisella tasanteella, Hammastunturin erämaa-alueen eteläosassa. Kivikosta on kullankaivun yhteydessä poistettu turve ja erimuotoiset kullankaivuuseen liittyvät kaivannot on tehty kivikkoon. Paikalla sijaitsee mm. kämppien jäännöksiä. Kullanhuuhdonta-alueelle vettä johtaneet kaivetut, 1-2 m leveät kanavat ovat näkyvissä useiden satojen metrien matkalla Sotajoen itäpuolella.
Erittäin karun kivikon päällä kasvaa vain siellä täällä nuorehkoja männyn taimia, mutta kivikon reuna-alueet alkavat kuitenkin vähitellen peittyä turpeen alle. Sekä kivikon reunalla että sen pohjoispuolella sijaitsevan huuhdontarännin välille on kasvanut tiheähkö männikkö. Myös huuhdontaränni on alkanut vähitellen peittyä puuvartisen kasvillisuuden alle. Mäntyjen seassa kasvaa muutamia nuorehkoja koivuja.
Aluetta on entistetty Kultamuseon ja Metsähallituksen yhteistyönä. Kohde on vaurioitunut vuonna 2016, ks. tarkemmin seurantatiedot.

Ritakosken kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ritakosken kenttä on vanhan kaivoskylän pihakenttä ja siksi valtakunnallisesti merkittävä kulttuurihistoriallinen ympäristö. Perinnemaisemien inventoinnin yhteydessä Ritakosken kenttä on arvioitu paikallisesti arvokkaaksi perinnemaisemaksi. Paikka on suosittu retkeilijöiden ja melojien pysähdyspaikka.
Rakennusmestari Heikki Kivekäs perusti Ritakoskelle kullanetsintätukikohdan v. 1914. Paikka muistutti pientä maanviljelystilaa ja oli lähes omavarainen. Osa pihakentästä oli laitumena ja osa mm. perunapeltona ainakin 1920- ja 1930- luvuilla. Kaivoskylässä työskenteli parhaimmillaan satakunta miestä ja muutama nainen. Asuin- ja talousrakennuksia oli useita, myös mm. saha ja höyläämö. Puunkäyttö oli huomattavaa kullankaivuualueilla, koska puuta tarvittiin rakennuksiin, ränneihin ja polttopuuksi. Tästä johtuen Ivalojoen rannat olivat kulta-alueilla paljaat 1900-luvun alkupuolella.
Muistona kaivostoiminnasta ja vanhoista rakennelmista alueella on jäljellä rakennusten jäänteitä, sekä tutkimuskaivantoja ympäröivässä maastossa.

Ritakosken sahalaitos (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ivalojoen pohjoisrannalle, Ritakosken länsipuolelle perustettiin 1900-luvun alussa höylä- ja sahalaitos. Voimanlähteenä toimi paikalle tuotu höyrykone (lokobomiiili). Sahatavara käytettiin kullanhuuhdontaan liittyvien rakennusten ja laitteiden rakentamiseen. Paikalla on yhä nähtävissä useiden rakennusten jäänteitä ja höyrykone. Kultamuseo ja Metsähallitus ovat nostattaneet osin maahan uponneen hyrykoneen ylös ja sille on rakennettu alkuperäisen mallin mukainen suoja.
Alue liittyy Lapin kullankaivuun historian keskeisimpään alueseen. Ivalojoen kultakausi alkoi 1860-luvun lopussa.

Kalliojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Erämaajärven pohjoisrannalla. Kyseessä on inventoinnissa 1990 löytynyt vähälöytöinen kivikautinen asuinpaikka. Inventoinnissa 2010 paikalta löytyi kvartsi-iskoksia, palanutta luuta, palaneita kiviä ja niiden seassa palanutta maata. Löytöjä tavattiin noin 4 x 4 metrin alueelta. Kumpuilevan soramaaston törmällä on myös pyyntikuopaksi tulkittava painauma.
Inventointi 2014: Paikalla todettiin on pyöreä ja maljamainen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 3 m. Kohde sijaitsee Kemijärven lounaisosassa Kalliojärven pohjoisrannalla pienen rantaan johtavan ajouran länsipuolella. Kalliojärven esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee järven rannassa pyyntikuopan eteläpuolella. Maasto on varsin tasaista, ja aluskasvillisuus on vähäistä. Puusto on lähinnä mäntyä. Rannassa asuinpaikan alueella on kalastajien käyttämä leiripaikka.

Kattavan poroaita (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kattavalammesta 200-250 metriä etelään metsätien itäpuolella. Asuinpaikkalöytöjä on poroaidan johteiden länsipäässä veräjän suulla ja kaarteen länsipuolella. Kvartsia havaittiin myös Maaselänharjun yli menevän metsäautouran
risteyksessä. Asuinpaikasta 150-200 m itään on vuoden 1993 inventoinnissa todettu kvartsilouhos, jota ei kuitenkaan havaittu vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä. Löydöt kvartsia, kvartsiittipala (KM 30008:1-6).

Iso Kettulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Ison Kettulammen luoteiskärjen ja Posiolle menevän tien välisessä kapeikossa. Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 3 metriä ja sen syvyys on 70cm. Kuoppa on pyöreä ja valliton.

Aikinlampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Akanlahden kylän eteläpuoleisella metsäalueella sijaitsevien kahden lammen, Siltingin ja Aikinlammen, välisellä kapealla ja jyrkällä, nuorta kasvatusmetsää kasvvalla (2010) hiekkaharjulla on pyyntikuoppia.
2021: Muinaisjäännökseksi rajatulla alueella tien länsireunalla oli avonaista ilmeisesti tien kunnostuksessa tasoitettua maanpintaa n. 1 x 15 m laajalla alueella, mistä ei havaittu merkkejä esihistoriasta. Tien itäpuolelta aiemmin havaittujen kuoppien lisäksi niiden vierestä ja välistä havaittiin ainakin 3 pintakasvillisuuden peittämää epämääräistä n. 2-3 m halkaisijaltaan olevaa n. 30-40 cm syvää kuoppaa, joissa kahdessa on havaittavissa vallia. Kohteen jäännökset ovat osin epämääräisiä – pohdittiin mahdollisuutta, että paikalla voisi olla/on voinut olla myös muita kuoppia kuin pyyntikuoppia, esimerkiksi hiilimiiluja, jotka ovat tuhoutuneet osin tai kokonaan, tien reunamilla on myös maanottokuoppia. Tien länsipuolella oleva kuoppa oli korkean varpukasvillisuuden peitossa ja huomaamaton.

Hietaharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Posion länsiosassa sijaitsevan Hietajärven kaakkoispäähän rajautuvan Hietaharjun laella on kolme ilmeisen vanhaa pyyntikuoppaa. Harju kohoaa terävänä järven ja suon pinnasta noin 10 m. Alueella kasvaa vanha metsä.
Pyyntikuoppa 1 on pyöreä ja valliton. Kuopan halkaisija on 2 m ja syvyys 70 cm.
Pyyntikuoppa 2 on pyöreä ja sen sisämitan halkaisija on 2 m. Kuopassa
on vallit, joiden leveys on 1,5 m. Kuopan syvyys on 40 cm.
Pyyntikuopan 3 pituus on 4 m, leveys 3 m ja syvyys 70 cm. Kuoppa on
suorakaiteen muotoinen ja valliton

Hoikkalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Posion länsiosassa sijaitsevien Laukkujärven ja Hietajärven Hoikkalahden välisellä kannaksella on pyyntikuoppajono nuoressa kasvatusmetsässä (2010) hiekkaharjulla, jossa aluskasvillisuutena on seinäsammal,
kanerva, jäkälä ja puolukka.
Kohteessa on 8 kpl ilmeisen vanhaa pyyntikuoppia, jotka kulkevat suorassa linjassa itä länsi suuntaisesti.
Pyyntikuoppa 1 x 3522784 y 7325845 Koko 1 x 3 m, syvyys 50 cm. Kuoppa on soikea ja valliton.
Pyyntikuoppa 2 x 3522751 y 7325838, koko 1,5 x 1,5 m, syvyys 60 cm. Kuoppa on pyöreä ja valliton.
Pyyntikuoppa 3 x 3522722 y 7325842, koko 2 x 3 m, syvyys 70 cm. Kuoppa on soikea ja valliton. Kuoppa
on pohjois- - etelä -suuntainen ja siten poikkisuunnassa kuopparivin suunnan kanssa.
Pyyntikuoppa 4 x 3522693 y 7325848, koko 3 x 2 m, syvyys 50 cm. Kuoppa on soikea ja valliton ja
pohjois- etelä suuntainen. Kuopan länsipuolella 5 m etäisyydellä kulkee ajoura.
Pyyntikuoppa 5 x 3522631 y 7325847, koko halkaisija 2,5 m syvyys 50 cm. Kuoppa on valliton.
Pyyntikuoppa 6 x 3522593 y 7325835, koko halkaisija 2,5 m, syvyys 50 cm. Kuopassa on 10 cm korkuiset
vallit.
Pyyntikuoppa 7 x 3522557 y 7325838, koko halkaisija 2,5 m. syvyys 50 cm. Kuoppa on valliton.
Pyyntikuoppa 8 x 3522536 y 7325829, koko 3,5 x 3 m, syvyys 60 cm, kuopassa 0,5 m leveät, matalat

Joutsenlampi 2 (1000018774) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Posio-Ranua tieltä runsas 300 m etelään sijaitsevan pienen Joutsenlammen koillisrannan hiekkakankaalla, jonka mäntypuusto on pääosin hakattu (2010) on lammen rantaan tulevan ajouran ja lammen rannan välillä kivikautinen asuinpaikka. Löytöinä tavattiin kvartsikaavin ja iskoksia, sekä runsaasti palanutta luuta. Alueella on myös palaneita kiviä ja kulttuurikerrosta, jotka ovat tulleet esiin ajouralta ja järvenrannan leiripaikalta. Löytöjä on noin 50 metrin matkalta järven itärannalta noin 30 m levyiseltä vyöhykkeeltä järven ja ajouran välistä. Paikalta kerätyistä palaneista suurten nisäkkäiden luista saatiin radiohiiliajoitus 8610-8430 CalBP (Ua-41328).
Asuinpaikka sijaitsee järven itärannassa, rannansuuntaisen hiekkadyynin päällä, joka kohoaa järvestä
Aluetta käytetään leirintään ja paikalla on tuoreita tulisijoja ja rannassa on laituri.
Vuoden 2020 tarkastuksen aikana laituri oli purettu ja rantaan oli pystytetty kevytrakenteinen varastokota.

Ojennusjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 12,5 kilometriä länsilounaaseen Ranualle johtavan tien eteläpuolella. Konttijärven pohjoispuolisen Ojennusjärven ja sen länsipuolella olevan pienen lammen välisellä kannaksella on yksittäinen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 2,5 - 3 metri ja syvyys 70 cm. Se on pyöreä ja valliton. Alueen maasto on soista rämettä.

Koljatinkenttä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi pyyntikuoppaa Perä-Posion kylän luoteispuolella, Väätimöjoen ja Koljatinpääkankaan välissä. Maasto on tasainen kenttä, Koljatinkenttä,
joka on hiekkaa ja siinä kasvaa nuori mäntymetsä.
Kuopat ovat runsaan 200 m päässä toisistaan. Pyyntikuoppa 1 on valliton. Sen halkaisija on 4 metriä ja syvyys 60 cm. Pyyntikuoppa 2 on myös valliton ja halkaisijaltaan 4,5 metriä sekä 70 cm syvä.

Kotilampi ja Laukku 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inventoinnissa vuonna 2010 löytynyt kivikautinen järvenranta-asuinpaikka Posion länsiosassa, Laukkujärven länsirannan hiekkaterassilla, sekä pyyntikuopparyhmä Laukkujärven ja Kotilammen välisellä hiekkaharjulla. Alue on nuorta mäntymetsää (2010), jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa, mustikkaa ja jäkälää. Kuoppasysteemin alueelta kulkee hiekkatie Laukkujärven rantaan asuinpaikalle, joka on paikoin kuluttanut maaperää.
Järven rannan syövyttämässä hiekkarinteessä on havaittavissa musta likamaakerros 10 cm syvyydessä. Likakerroksesta poimittiin kvartsi-iskoksia
ja palanutta luuta. Järven rannasta 12 m todettiin ajouran ja leirinnän kuluttaman tasaisen terassialueen keskellä 1 x 1 m kokoinen liesi, joka on 15 cm koholla ympäröivästä kentästä. Lieden koepistossa tavattiin runsaasti palaneen luun silppua, palaneita kiviä ja nokea. Järven ja hiekkaharjun väliselle
terassille jää todennäköistä asuinpaikka-aluetta noin 50 x 30 metrin laajuinen alue. Laukkujärven korkeus on 212,2 mpy, josta asuinpaikan korkeus kohoaa noin 2 m. Aluetta käytetään leirintään. Paikalta löydetyistä palaneista nisäkkään luista saatiin radiohiiliajoitus 9140-8770 CalBP (Ua-41327).
Asuinpaikan vieressä on kuusi pyyntikuoppaa, jotka ovat matalia, soikeita ja vallittomia. Pyyntikuoppa 1 on kooltaan 4 x 2,5 m ja syvyydeltään 70 cm. Se on soikea ja valliton ja koillis-lounas - suuntainen. Pyyntikuoppa 2 on pyöreä ja valliton, halkaisijaltaan 5 m ja 50 cm syvä. Kuopan keskelle on tehty ulkohuone, jonka alle on kaivettu kuoppa. Pyyntikuoppa 3 on halkaisijaltaan 3,5 m, sen syvyys on 50 cm. Kuoppa on pyöreä ja valliton. Pyyntikuoppa 4 ,on pyöreä, valliton ja 2 m halkaisijaltaan ja 30 cm syvä. Pyyntikuoppa 5 on halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 60 cm, pyöreä ja valliton. Pyyntikuoppa 6 on noin 2 x 2,5 m, 60 cm syvä, soikea ja valliton. Kuoppien peittyneisyydestä päätellen pyyntikuopparivi on ilmeisen vanha.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Kurpunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen pyyntikuoppa, joka löytyi inventoinnissa 2010. Se sijaitsee Kurpunkankaan hiekkakankaalla, Kattavanlammen länsipuolella nuoressa kasvatusmetsikössä, jonka aluskasvillisuutena on jäkälää ja puolukkaa. Kuopan eteläpuolelta kulkee ajoura.
Pyyntikuoppa on pyöreä ja vallillinen ja halkaisijaltaan 3 metriä sekä syvyydeltään 0,8 metriä. Kuopan valli ovat kuluneet ja niiden kohdalla on mineraalimaa näkyvissä. Se sijaitsee yksityismaalla.

Leilisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Inventoinnissa vuonna 2010 paikannettu pyyntikuoppa sijaitsee Leilisuolta kohti Korvajärveä suuntautuvan kapean hiekkaharjun eteläpäässä, noin 30 metriä alueen halkovasta hiekkatiestä pohjoiseen. Pyyntikuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan 2 metriä ja sen syvyys on 50 cm. Kuopan reunoilla ei ole valleja.

Likokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa Ranuan pohjoisosassa sijaitsevan Likolammen ja Vaaranlammen välisellä Likokankaalla. Maasto on tasaista hiekkakangasta, jossa kasvaa varttunut kasvatus männikkö. Kohteen länsipuolella 113 metrin
etäisyydellä kulkee hiekkatie pohjoiseen.
Kohteessa on pyöreä pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 50 cm. Kuoppa on valliton. Kuoppa löytyi inventoinnissa 2010.

Porolampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen pyyntikuoppa Posion länsiosassa, Laukkujärven länsipuolella sijaitsevan Porolammen itäpuoleisella nuorta mäntymetsää kasvavalla hiekkakankaalla. Kuoppa on Porolammesta lähtevän Poro-ojan etelärannalla, 15 m ojasta. Kuopan eteläpuolitse kulkee ajoura metrin päässä kuopasta.
Pyyntikuoppa on pyöreä ja vallillinen. Sen halkaisija on 3,5 m ja sitä reunustaa noin 1,5 m leveä valli. Kuopan syvyys on 1 m.

Pyörreselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen pyyntikuoppa, joka sijaitsee Livojärven itäpään, Pyörreselän, itäpuolella, sen ja Siltingin järven välisellä kannaksella, Siltinkijoen pohjoisrannalla olevan suon reunassa,hiekkaharjun eteläreunassa. Kohteen länsipuolella kulkee tukinsiirtolaitteen kanava. Alueella kasvaa mäntytaimikko ja maaperä on hienoa
hiekkaa.
Kohteessa on valliton pyyntikuoppa, jonka pituus on 4 m, leveys 3,5 m, syvyys 70 cm. Kuopan eteläreuna on tien tuhoama. Alueella on todennäköisesti ollut muitakin pyyntikuoppia, jotka ovat jääneet uittorakenteiden valmistusvaiheessa tien alle.

Rimpilamminsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi samaan järjestelmään kuuluvaa pyyntikuoppaa Posion eteläosassa, Rimpilamminsuon keskellä sijaitsevalla moreenikummulla. Kuopat sijoittuvat kummun etelä- ja pohjoispäähän. Kummulla kasvaa varttunutta kasvatusmetsää, jonka puulajeina ovat kuusi ja mänty. Suon eteläreunalla virtaa Haapaoja.
Eteläinen pyyntikuoppa 1 sijaitsee kummun eteläkärjessä. Se on pyöreä ja valliton ja halkaisijaltaan 5 metriä ja syvyydeltään 1,2 metriä.
Pyyntikuoppa 2 sijaitsee kummun pohjoiskärjessä. Kuoppa on pyöreä ja sen
halkaisija on 4 metriä, syvyys 60 senttimetriä. Kuopan itäreunassa on pieni kolo, joka ilmeisesti liittyy kuopan alkuperäiseen rakenteeseen.

Rimpilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi pyyntikuoppaa Livojärven pohjoispuoleisella Suottaniemellä, noin 300 m pienen Rimpilammen pohjoispuolella, kuivalla eroosioalttiilla hiekkakankaalla. Pyyntikuopat ovat 7 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuopan 1 yli kulkee poroaita. Se on kooltaan 3 x 2 m, syvyys on 70 cm. Kuopan toisella reunalla on 1 m levyinen valli.
Pyyntikuoppa 2 on kooltaan 2 x 2,5 m, syvyys on 70 cm. Se on valliton ja kuopan pitkien päätyjen kolmessa nurkassa on 10 cm x 20 cm - kokoiset kuopat, jotka ovat
syvyydeltään 10 cm.

Saarilampi (614010060) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inventoinnissa 1993 paikannettu pyyntikuoppa sijaitsee Saarilampeen lännestä pistävän hiekkaisen niemen korkeimmalla kohdalla. Pyyntikuopasta noin 50 metriä länteen on luoteesta kaakkoon lukeva hiekkatie. Inventoinnissa vuonna 2010 alue oli mäntytaimikkona.
Pyyntikuoppa on pyöreä, valliton ja halkaisijaltaan 3 m ja sen syvyys on 70
cm. Kuopan eteläpuolella on kahden metrin etäisyydellä halkaisijaltaan noin 1,5 m kokoinen ja syvyyeltään 30 cm kuoppa. Myös pyyntikuopasta 4 m länteen on 1,5 x 1 m kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 70 cm. Arvioita näiden läheisten kuoppien tarkoituksesta ei ole esitetty.

Sänkisaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yli-Suolijärven Ruokamonniemen kärjen luoteispuolisista Sänkisaarista läntisimmällä on inventoinnissa 1994 havaittu kolme pyyntikuopiksi määriteltyä kuoppaa, joista kaksi saaren laella ja kolmas koillisrannalla.
Inventoinnissa 2010 havaittiin vain yksi kulmikas kuoppa, jonka koko on 3 x 4 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Kuopassa on paikoin metrin paksuiset vallit. Kuoppa arvioitiin pyyntikuopaksi ja sen kulmikkaan muodon johtuvan turpeen kasvusta kuopan sisällä. Saaren maapohjaa peittää paksu kuntta ja nuori männikkö.
.

Tervakangas (1000018795) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, joka sijaitsee kapeana 2 - 5 metrin vyöhykkeenä Livojoen pohjoisrannalla. Paikka on löytynyt inventoinnissa vuonna 2010. Ranta on kivistä moreenikumpua, jossa kasvaa varttunut mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on mustikkaa ja puolukkaa. Kohteen itäpuolella joen yläjuoksulla Livojoen ranta on suota.
Asuinpaikan merkkinä todettiin kalastajien polun paljastamasta hiekkamaasta noin 20 metrin matkalta 19 kvartsi-iskosta. Kivisessä maassa ei tavattu muita asumisen
merkkejä.
Asuinpaikan arvioitiin rajautuvan kvartsien löytöpaikalle noin 20 m matkalle.

Valkeisenkangas (1000008537) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kulojärvestä itään olevan Tuomijärven pohjoisrannalla, Valkeisenkankaan etelärinteessä, jyrkässä moreeni- ja hiekkakankaassa. Kuoppa sijaitsee Hietajoen rantaan johtavan mökkitien alusta 250 m länsilounaaseen.
Pyyntikuoppa, joka on pyöreä ja valliton. Kuopan halkaisija on 2 metriä ja syvyys 70 cm.

Tuomijärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kulojärven länsipuolisen Tuomijärven pohjoispään itärannan keskiosassa olevalla harjanteella on vuoden 1995 inventoinnissa paikannettu tervahaudan eteläpuolella neljä kuoppaa ja ainakin yksi mahdollinen asumuspainanne. Alueen maaperä on hiekkaa.
Paikka tarkastettiin uudelleen vuoden 2010 inventoinnissa, jolloin aimmin todettujen kuoppien havaittiin liittyvän tervahautaan. Niistä on otettu maata tervahaudan rakenteisiin. Lisäksi arvioitiin, että aiemmin mainitulla painanteella tarkoitettiin tervahautaa. Mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa ei nyt havaittu.

Hautausmaa (1000018944) (Hautapaikat)
Historiallinen; Tervolan kirkonkylän itäpuolella sijaitseva käytöstä poistettu hautausmaa. Kiviaidan ympäröimän hautausmaan tiedetään olleen Tervolan seurakunnan käytössä vain noin 10 vuotta 1800-luvun loppupuolella. Hautausmaa on kauttaaltaan ympäröitu kiviaidalla. Nykyisin metsittynyt hautausmaa-alue on suuri, noin 180 x 90 m laajuinen suorakaide, jossa hautausten määrä on epäselvä. Hautausmaan lounaisnurkassa kivipyykin vieressä on ulkoilupolun varrelle pystytetty seurakunnan infotaulu.

Karhakkamaanjänkä ampumarata (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka noin 4 km Kemijoen pohjoispuolella, Peurasta pohjoiseen vievän metsätien länsipuolella sijaitsevan ampumaradan vaiheilla. Asuinpaikkaan viittaavia kvartsi-iskoksia todettiin monin paikoin noin 250 m matkalla metsästysmajan ja ampumaradan ohittavalta tieuralta. Löytöalue sijoittuu pohjoiseen laskevaan rinteeseen arvioilta kolmen metrin korkeusvaihtelun alueelta. Löytöjä ei kuitenkaan havaittu ampuradan vähäisissä hiekkamaan leikkauksissa tai sen länsipuoleisella taimettuvalla äestysalueella tai tienpään muodostamassa lenkissä. Koekuoppia ei tehty.
Asuinpaikkahavainnot ovat länteen avautuvan, suojaisan muinaislahtea etelässä rajaavan jyrkemmän reunaman juurella. Asuinpaikan laajuus on arvioitu todettujen löytökohtien perusteella (ks. alakohteet), mutta on mahdollista, että asuinpaikka ulottuu enemmän pohjoiseen. Ampumaradan rakentamisessa maastoa on muokattu ja on mahdollista, että asuinpaikkaa on sen kohdilla keskemmällä muinaislahtea ja löytöjä on myös voinut kulkeutua tieuralle. Metsästysmaja, jonka läheisyydestä tieltä ovat itäisimmät havaitut löydöt, sijaitsee muinaisella rantaterassilla, myös muinaisjäännöksen kannalta suotuisalla paikalla, vaikka majan kohdalta löytöjä ei havaittu. Asuinpaikan tarkempi laajuuden määrittäminen edellyttää koekuopitusta.
Pari kvartsi-iskosta todettiin myös mainitun muinaislahden pohjoisreunalta, noin 450 m pohjoiseen (Karhakkamaanjänkä koillinen, mahdollinen muinaisjäännös).

Vidátjávri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yksittäisen kodan tai paremminkin turvekammin pohja Vuoknjoljávrrit -järviketjun Vidátjávrin ja Njealjátjávrin välisellä kannaksella, linnuntietä runsaat 10 km Tenon varren Välimaan tilalta etelään. Rakenne erottuu soikeana, turveseinämien erottamana painanteena. Rakenteen halkaisija on noin 3 m. Selkeää tulisijaa ei erotettu, eikä alueelle tehty koepistoja. Ylempien rakenteiden puuttuessa arviona oli, että kyse on vähintään 100 vuoden ikäisestä rakenteesta, joka kuitenkin ajoittuu historialliseen aikaan. Paikasta noin 700 m etelään on kaksi kotasijapaikkaa/suorakaiteen muotoista tulisijaa (Njealjátjávri 1-2).

Njealjátjávri 1-2 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kaksi Njealjátjávrin kaakkoisrannan rinteeseen raivattua kotasijapaikkaa noin 30 m päässä toisistaan. Lounaisemmassa todettiin kaksi peräkkäistä suorakaiteen muotoista tulisijaa. Molemmat ovat vain kehänsä osalta kivetyt ja kooltaan noin 2 x 1 m. Rínteeeseen muodostetusssa noin 10-metrisessä tasanteessa lienee ollut kaksi kodanpaikkaa. Koillisempi saman tyyppinen raivio oli vailla tulisijarakenteita. Todennäköisesti kyse on historialliseen aikaan ajoittuvista kodansijoista.

Kallio-oja (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven eteläisimmässä kärjessä, Kaitajärven ja Kalliojärven välisen Kallio-ojan itärannalla noin 10 metriä rannasta. Maasto on ojaan laskevaa hiekkarinnettä, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteen viereen on tehty ajoura, joka ei kuitenkaan ole käytössä. Kohteessa on metrin korkea puunkanto, jossa on pilkka Kallio-ojalle päin. Pilkassa on merkintä ANNO 1838. Vuosiluvun alla on epäselviä merkkejä. Taisto Karjalaisen mukaan kyseessä on mahdollisesti vienankarjalaisten helmenkalastusseita, mutta todennäköisemmin kyseessä ovat paikallisten helmenkalastukseen liittyvät veistokset. Tarkastuksessa 2019 kohde oli ennallaan. Raakun kuoria havaittiin noin kymmenen metrin säteellä kannosta ajouran kohdalla ja sen reunoilla. Lisäksi kohteesta noin 230 metriä pohjoiseen havaittiin muutamia raakunkuoria ojan yli kulkevan metsätien länsipuolisessa leikkauksessa.
Kohteelle tehtiin tarkastus vuonna 2022 kansalaisilmoituksen johdosta. Kohteelta paikannettiin 6 aiemmin havaitsematonta keripäätä tai sellaisen jäännöstä.

Luntanginkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Muonionjoen ja Aareakankaantien välimaastossa metsämaastossa, joka löytymisaikanaan 2010 oli äestettynä. Tieltä kohteeseen on noin 140 m ja Muonionjokeen etelässä 120 metriä. Muonion raja on noin 150 metrin päässä luoteessa. Löytöalueet sijaitsevat 160 ja 165 metrin korkeuskäyrien välimaastossa paikassa, josta rantapenger alkaa loivasti laskeutua kohti Muonionjokea. Asuinpaikka on noin 11 m joenpintaa korkeammalla.
Löytöalueet sijaitsevat avohakkuuaukean länsipäässä. Metsätyökone oli kantojen
raivauksessa paljastanut löytöalueen hiekkaisella, lounaaseen avautuvalla rantatörmällä. Löydöt, jaspista, palanutta viherkiveä, kvartsiittia, kvartsia ja palaneet luunpalat, olivat esillä löytökohteissa metsätyökoneen paljastamalla hiekkamaan pinnalla. Luntanginkankaalla on paikannettu kolme erillistä kivikautista asuinpaikkaa, joista 1 ja 2 luoteisosassa lähekkäin, kolmas kankaan kaakkoisosassa. Kaikki Luntanginkankaan asuinpaikkakohteet lienevät varhaisimmalta kivikaudelta.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014. Koordinaattipisteessä X=3352511, Y=7490269 KKJ havaittiin noin kymmenen rapautuneen kiven rykelmä, jonka yhteydessä oli näkyvissä palanutta luuta. Lähialueen metsälaikuista havaittiin myös palaneita kalan ruotoja ja luita, jotka saattavat olla myös myöhäisempiä. Löydöt jätettiin paikoilleen.

Luntanginkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Muonionjoen ja Aareakankaantien välimaastossa, tieltä noin 50 m Muonionjoesta 150 m. Muonion raja on 35 metrin päässä luoteessa
Luntanginkangas 2 löytöalueista kaksi sijaitsee 165 metrin korkeuskäyrän tuntumassa ja kolme löytöaluetta korkeuskäyrän yläpuolella paikassa, josta rantapenger alkaa silminnähden laskeutua kohti Muonionjokea.
Luntanginkangas 2 on luoteisin alueen asuinpaikoista. Se on noin 140 m luoteeseen kohteesta Luntanginkangas 1, joka on samalla korkeudella kuin Luntanginkangas 2. Asuinpaikkoja rajaa 10 – 20 metriä leveä ja 2 - 3 metriä ympäristöä matalampi loivareunainen notkelma. Asuinpaikan 2/5 löytöalue on läntisin löytöpaikka ja noin 50 metrin etäisyydellä männikön takana löytöalueista 2/1, 2/2, 2/3 ja 2/4 Kolari – Muonio raja-aukealla. Asuinpaikka on luulöydöistään ja kvartsiiskoksistaan erityisen rikas ja laaja alue. Maaperä on havaintojen mukaan hienompaa ainesta kuin Luntanginkangas 1:n maaperä.
Löytöalueet sijaitsevat avohakkuuaukean länsipäässä ja jatkuvat mäntymetsikköön Muonion rajalinjalle. Hakkuuaukea on noin 3,0 h, jossa maakerrokset ovat säilyneet melko sekoittumattomina metsäkoneen töistä huolimatta. Kantojen raivauskohdat erottuvat laikukkaina noin 2 – 6 m alueina. Hakkuualueen ympäristöä hallitsevat mäntymetsiköt ja matala aluskasvillisuus, jota leimaa runsaat puolukkavarvikot. Löytöalue sijaitsee hiekkaisella etelä-lounaaseen avautuvalla rantatörmällä. Löydöt koostuvat kvartseista ja palaneesta luusta. Löytöalueen 2/1 yhtenäiskoordinaatit KKJ: p 7490345 i 3352422,
löytöalueen 2/2 yhtenäiskoodinaatit KKJ: p 7490335 i 3352418,
löytöalueen 2/3 yhtenäiskoordinaatit KKJ: p 7490330 i 3352418,
löytöalueen 2/4 yhtenäiskoordinaatit KKJ: p 7490333 i 3352413,
löytöalueen 2/5 yhtenäiskoordinaatit KKJ: p 7490355 i 3352366.
Muonion puolelta, kohteesta noin 100 m lounaaseen, on 1995 inventoinnissa todettu (kohde 53 SIEKKIJOEN SUU) pienen, mahdollisesti historiallisen ajan turvekammin pohja ja sen ympärillä muutama kuopanne (yhtenäiskoordinaatit x=7490 299, y=3352 273, z=160). Osa kuopanteista liittynee tervanpolttoon. Osa kuopanteista on sittemmin (2006) arvioitu mahdollisesti luontaisiksi.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014 ja sen todettiin olevan Muinaisjäännösrekisterin kohdekuvausta vastaavassa kunnossa. Alueen poikki kulkevalla hiekkatiellä havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia.

Luntanginkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Muonionjoen ja Aareakankaantien välimaastossa, tieltä n. 40 metriä ja Muonionjoesta130 metriä. Muonion rajalle luoteessa on 690 metriä.
Löytöalueet ovat yleiskartan 165 metrin korkeuskäyrän tuntumassa korkeuskäyrän yläpuolella, josta maasto laskee loivasti kohti Muonionjokea ja jyrkkenee lähestyttäessä jokea. Paikka on noin 11 metriä joenpintaa korkeammalla.
Kvartsi-iskokset löytyivät itä – kaakko suuntaan kapenevan noin 11 hehtaarin laajuisen avohakkuualueen itä – kaakkoispäästä Aareakankaantien eteläpuolelta tien ja Muonionjoen välimaastosta.
Luntanginkangas 1 on noin 600 metriä länsiluoteeseen ja Luntanginkangas 2 noin 725 metriä länsluoteeseen. Kaikki Luntanginkankaan asuinpaikkakohteet lienevät varhaisimmalta kivikaudelta.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014 ja sen todettiin olevan muinaisjäännösrekisterin kohdekuvausta vastaavassa kunnossa. Laikutusalueet ovat pääosin umpeenkasvaneita ja tuulenkaadoista ei havaittu löytöjä. Yksittäinen kvartsikaavin löytyi läheltä törmän reunaa. Koordinaattipisteessä X=3353088 Y=7490066 KKJ havaittiin paljaalla maanpinnalla useita kvartsi-iskoksia ja palaneen luun katkelmia. Aluerajausta laajennettiin löytökohdan mukaan vanhan aluerajauksen eteläpuolelle alarinteeseen.

Hautavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudassa kasvaa varttunutta metsää ja ympärillä taimikkoa. Ympäristö on äestetty ja viljelty männyn siemenillä vuonna 2009. Maaperä on kivinen savimaa.Tervahaudan halkaisija on 12 m, syvyys 1,4 m ja halssin pituus 15 m. Halssi laskee etelään, suuntaan 180 astetta. Hauta on etelään, suohon laskevassa rinteessä. Haudan valli on 3 m ja sen ympärillä on matala oja ja 1 m halkaisijaltaan olevia kuoppia. Kohde rajautuu pistemäisesti haudan keskeltä mitattuun gps pisteeseen.

Putaankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Yksittäinen mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Kolarinsaren pohjoiskärjen
luoteisrannalla, Muonionjokeen laskevan jyrkän ja korkean rantatörmän laen reunalla. Kuoppa on pyöreä, suppilomainen ja noin 3 m halkaisijaltaan. Kuopassa ei todettu hiiltä, mutta podsolimaannosta.

Saaripudas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Maantien 19720 eteläpuolella sijaitsevalta hiekkaiselta, rannan suuntaiselta harjanteelta, muinaisen rantatörmän päältä, löytyi kahdesta erillisestä koekuopasta
kvartsiydin ja -kaavin. Paikalle tehdyissä muissa koekuopissa havaittiin joissakin
palaneita kiviä, mutta ei artefakteja. Paikalla lienee mahdollisesti muinoin jokeen sortuneen kivikautisen asuinpaikan rippeet tai vähälöytöinen asuinpaikka. Paikka on maastoltaan ehjä ja topografialtaan tyypillinen pyyntikulttuurin asuinpaikan sija.

Järvienväliköngäs 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimänä kivisellä kankaalla, jossa kasvaa varttunut männikkö.
Aluskasvillisuutena on puolukkaa.Kohteessa on suorakaiteenmuotoinen rakennus, jonka pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Rakennuksen koko on 6 x 5 metriä. Rakennuksen pohjoiskulmassa on laakakivistä tehty kiuasraunio. Raunio on kooltaan 2 x 3 metriä, korkeus on 0,8 metriä. Rakennuksen seinänpaikat näkyvät heikosti
erottuvina turvevalleina. Rakennuksen pohja on länsireunaltaan muuta maastoa alempana. Rakennuksen kaakkoispuolella on metrin halkaisijaltaan oleva kuoppa, joka on 70 senttimetriä syvä. Rakennus on todennäköisesti perustettu maapenkille. Rakennuksesta 10 m itään on kohde Järvienväliköngäs 2. Vanhaan asutukseen liittyvä rakennuksen jäännös.
Todennäköisesti jäännökset ovat peräisin 1800-luvun loppupuolen savotasta.

Järvienväliköngäs 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimänä kivisellä kankaalla, jossa kasvaa varttunutta männikköä. Kohteessa on suorakaiteenmuotoinen rakennuksen jäännös, jonka koko on 7 x 6 metriä. Rakennus on samansuuntainen kuin kohteen 1 rakennus. Rakennuksen koilliskulmassa on 2 x 2 metrin kokoinen suurista laakakivistä tehty uuninraunio, joka on metrin korkuinen. Rakennuksen seinät näkyvät metrinpaksuisina kunttamättäinä, jotka ovat paikoin metrin korkeat. Lattia-ala on ympäröivää maata alempana. Rakennuksen seinän ulkopuolella on metrin pituisia ja 50 senttimetriä syviä kuoppia. Vanan asuinpaikan rakennus, joka kuuluu samaan kompleksiin rakennuksen 1 kanssa. Luultavasti toinen on asuinrakennus ja toinen navetta. Kohde näyttää ulkoiselta olemukseltaan yhtä vanhalta kuin Karjalaisen asuinpaikka Ruokamojärven rannalla, joka on 1680 -luvulta. Kohde rajautuu pistemäisesti rakennelman keskeltä mitattuun gps pisteeseen.

Kolarinsaari Saaripudas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muoniojoen Saariputaan uoman länsirannasta, paikalla olevan laavun kohdalta noin 85 m länteen on korkeahko selkeä muinaisrantatörmä, jonka päällä kulkee metsätie. Tien molemmin puolin tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia, samoin tien pinnasta n. 30 m matkalla. Maaperä on hiekkainen moreeni. Asuinpaikka on suureksi osaksi ehjä, varsinaisesti perustamattoman tieuran alla ja sen molemmin puolin. Paikan rajaus on löytöhavaintojen perusteella tehty hyvä arvio.

Saaripudas etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saariputaan jokiuoman itärannalla, Nivan talosta 150 m etelä-kaakkoonon, on luode-kaakkosuuntainen matala harjanne, jonka joen puoleisessa
kärjessä on kivikautinen asuinpaikka, Harjanne on hiekkaperäistä mäntyvaltaista
metsää. Löydöt ovat muinaisen loivan rantatörmän reunamilta harjanteen päähän
tehdystä muutamasta koekuopasta. Harjanteen länsipään eteläreunalla on
kaksi pientä tervahautaa (N 7475478 E 363372 ja N 7475490 E 363365), jotka sijoittuvat ilmeisesti kivikautisen asuinpaikan reunamille. Paikka on ehjä ja sen rajaus on topografiaan perustuva arvio.

Kolarinsaari Saaripudas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saariputaan jokiuoman länsipuolella sijaitsee hieman kauemmaksi jokirannasta erkaneva, etelään kaartuva muinaisrantatörmä. Sen päällä, laikutetussa metsämaassa, havaittiin n. 10 m matkalla runsaasti pieniä palaneen luun murusia. Harvakseltaan laikutetussa maastossa ei havaittu muita löytöjä. Koekuoppia ei tehty. Paikan rajaus on täysin arvio

Kolarinsaari Saaripudas 4-5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kolarinsaaren itäosassa Saariputaan länsipuolella sijaitsevan taaimmaisen muinaisen rantatörmän reunalla inventoinnissa 2010 havaittu liesikiveys. Kyseessä on tasainen laakea karu hiekkakangas, jossa on muinaisen virtauksen pöyristämiä kiviä. Laen reunalla havaittiin metsänhoitolaikun pohjalla palaneita kiviä, joiden kohdalta paljastui maan alainen liesikiveys. Mitään löytöjä ei laikuissa havaittu kohdalla eikä lähialueella. Lieden ajoitus on epäselvä, mutta on mahdollista, että kyseessä on esihistoriallinen liesikiveys. Sijainti kauempana nykyisestä uomasta voi viitata varhaisuuteen. Samanlainen liesi tavattiin tästä 134 m etelään, niin ikään törmän reunan päällä (alakohde Saaripudas 5). Myöskään tästä ei havaittu artefakteja.

Kolarinmännikkö etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisessa jokisuistossa, tasaisen ja karun mäntykankaan matalalla kumpareella sijaitseva varhaimimman kivikauden asuinpaikka. Kankaalla on kaksi muinaista uomaa, joista läntisempi on syvempi ja leveämpi (n. 20-30 m leveä). Tämän uoman eteläsuun itäpuolella on laakea matala asuinpaikkakumpare.
Kumpareen eteläranta lienee muinaista Ancylusjärven rantaa. Paikalle tehdyssä parissa koekuopassa havaittiin inventoinnissa 2010 runsaasti palanutta luuta, parissa muussa kuopassa myös löydötöntä likamaata. Kauemmaksi tehdyt kuopat olivat vailla asuinpaikkamerkkejä. Paikka on sijainniltaan ja ajoitukseltaan mielenkiintoinen ja täysin ehjä. Paikan rajaus on arvio, joka perustuu paljolti topografiaan.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2014 ja sen todettiin olevan kohdekuvausta vastaavassa kunnossa. Maanpintaa ei ollut paljaana, paitsi ympäristöä kuivemman kannaksen läpi kulkevan ajouran pinnassa. Löytöjä alueella ei havaittu.

Jauho-Oja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muonionjokeen laskevan Jauho-Ojan suun luoteispuolella on hiekkamaaperäinen, korkeahko jokeen laskeva törmä, jonka päällä tasanne. Tasanteen takana on toinen törmä. Tasanne muodostaa muinaisen niemekkeen Muonionjoen ja Jauho-ojan uoman suuhun. Paikalle tehdystä kahdesta n. 10 m etäisyydelle toisistaan tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskokset ja parissa lähelle tehdyssä kuopassa havaittiin palaneita kiviä. Löydöt ovat vähäisiä, mikä voi johtua sattumasta tai siitä, että paikka lienee erodoitunut osin jokeen ja jäljellä on enää asuinpaikan rippeet. Paikka on muutoin ehjä. Kohde tarkastettiin elokuussa 2014 ja sen todettiin olevan rekisterin kohdekuvausta vastaavassa kunnossa. Maanpinta oli ehjää eikä kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ollut näkyvissä.

Jänkkäniitynsuvanto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Väylänpäässä, Tornionjoen Jänkkäsuvannon kohdalla sijaitsevalla korkean rantatörmän reunassa havaittiin sähkölinjalla avoimessa ja kuluneessa
törmässä runsaasti palanutta luuta muutaman metrin matkalla. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, joka sähkölinjan pulväspaikkoja lukuun ottamatta on muutoin ehjä. Koekuoppia ei tehty ja paikan rajaus on täysin arvio.

Karhulampi (1000018974) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on tehty Karhulammesta 160 metriä kaakkoon sijaitsevan suon reunaan. Haudan halssi laskee suolle. Haudan ympärillä kasvaa taimikkoa ja varttunutta kasvatusmetsää. Haudassa kasvaa pieniä kuusia ja koivuja. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunalta mitattuna on 17,5 metriä. Vallin takana on osittain näkyvissä oja. Halssin pituus on 7 metriä ja sen suunta on etelään. Haudan syvyys on 1,5 metriä. Rakennelman yli kulkee kolme äestysuraa. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Karjalainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokamojärven pohjoispäässä, järveen laskevan moreenirinteen yläosassa. Alueella kasvaa varttunut kuusimetsä. Kohteen pohjoispuolinen alue on äestetty ja siinä kasvaa nuorta männyn taimikkoa. Osa asuinpaikka-alueesta on luultavasti jäänyt äestyksen alle. Kohteessa on 4 x 3 metrin kokoinen kiviraunio 1 jonka korkeus on metri. Raunion kivet ovat pyöreitä ja osin halkeilleita luonnonkiviä. Kivirauniosta länteen on 3 x 1 metrin kokoinen kuoppa, joka on 0,7 metriä syvä ja kohteesta länteen 10 metriä on 1 x 1 metrin kokoinen kiviraunio, joka on 0,3 metriä korkea. Raunio 2 sijaitsee edellä kuvatusta rauniosta 22 metriä länteen ja Karjalainen - muistomerkistä 12 metriä luoteeseen. Raunio on kooltaan 4 x 5 metriä ja korkeudeltaan 1 metri. Raunion päällä näkyy 50 senttiä halkaisijaltaan olevia laakakiviä. Rakennelman länsipuolella on 2 metrin pituista kuoppaa.
Karjalaisen suvun sukuseuran mukaan alueelle perusti maatilan Heikki Karjalainen 1680 -luvulla. Tästä suvusta polveutuvat Posion Karjalaiset, Ruokamot ja Jumiskot. Alueelle on vuonna 2000 pystytetty sukujen mukaan ristitty KARUJU -muistomerkki. Merkki on luonnonkivistä betonille muurattu 2 metriä korkea rakennelma, jonka kyljessä on muistolaatta.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohteen todettiin olevan yllä kuvatun kaltainen ja säilyneen ennallaan.

Korkeakangas (1000018976) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokamojärven itäpäähän laskevassa niemessä. Alueella kasvaa varttunut mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on jäkälää, mustikkaa ja suopursuja. 26 kuoppaa, jotka ovat luultavasti hautoja. Kohteessa on kahdessa ryhmässä kuoppia, joiden koko on 0,5 x 0,5 metriä tai 1,5 x 0,5 metriä. Syvyys vaihtelee 0,5–0,7 metrin välillä. Osa kuopista on soikeita pohjois-etelä-suunnassa, ja osa itä-länsisuunnassa. Osa kuopista näyttää sijaitsevan riveissä. Itäisemmässä ryhmässä on ainakin 11 hautaa, läntisemmässä ainakin 15. Ryhmien etäisyys on noin 15 metriä. Hautoja saattaa olla enemmänkin, niiden hahmottaminen on vaikeaa, koska alueella kasvaa paksu turve. Paksussa turpeessa on luontaisia mättäitä ja kuoppia. Hautauopat voivat liittyä läheiseen Karjalaisen asuinpaikkaan 1680 -luvulta.

Korvakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Väliojan pohjoispuolinen hiekkakangas, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteesta 40 metriä kaakkoon on Väliojan vuokrakämpän risteys. Haudassa kasvaa katajaa. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on 11 m vallin päältä mitattuna. Vallit ovat metrin levyiset ja noin puoli metriä korkeat. Halssi laskee lounaaseen ja on 6 metriä pitkä ja 1 metriä leveä. Haudan keskikuopan syvyys on noin 1.5 metriä. Valli on selvästi erottuva ja sen päällä on mineraalimaata havaittavissa, josta voi päätellä, että hauta ei ole kovin vanha.

Kuusiniemi (1000018978) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kasvaa varttunut mäntymetsä hiekkamaalla, haudan kohdalla on koivutaimikko. Aluskasvillisuutena on puolukkaa.Tervahauta, jonka halkaisija on 11 metriä ja syvyys 1,50 cm vallin päältä mitattuna. Halssin pituus on 14 metriä. Haudan reunaa on pengottu halssin kehän päästä ja näkyvillä on hiiliä. Vallin paksuus on 4 metriä. Vallin ulkopuolella on kuoppia, joista maata on otettu valliin.

Likokangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Likokankaan itäreunalla, joka laskee Vaaralammin länsipuolen suohon. Maasto on tasaista hiekkakangasta, jossa kasvaa varttunut kasvatusmetsä, joka on mäntyä.
Kohteessa on 4 x 4 metrin -kokoinen neliön muotoinen rakennuksen jäännös, jonka sivut kulkevat pääilmansuuntiin. Seinien paikat näkyvät 70 cm vahvuisina turvevalleina. Rakennuksen koillisnurkassa on 2 x 2 metrin -kokoinen kiviraunio, jonka korkeus on 2 metriä. Turpeesta on näkyvillä muutaman kiven nokka ja kivien halkaisija on 30 cm. turpeen alla on nyrkin kokoisia palaneita kiviä, joissa on nokea.
Raunio peittää suurimman osan lattiapinta-alasta, jonka näkyvä osuus on 70 cm maan pintaa alempana. Raunion päällä kasvaa katajia. Rakennelman länsipuolella metrin etäisyydellä on 2 x 3 m metrin - kokoinen kuoppa, joka on 70 cm syvä.

Ojennusvaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde on vanha honka, jonka kyljessä on pilkka, jossa on merkkejä.
Merkeistä alimpana on yläviistoon kulkeva kirveenisku, jonka päällä on viisi poikkiviivaa. Viivojen päällä on epämääräinen (hakaristi?) kuvio ja sen vieressä on vinoristi, jonka yläsakaroissa on 45 asteen kulmassa alaspäin kulkevat viivat. Kuviokenttä on vaakasuorassa 10 cm ja pystysuorassa 12 cm kokoinen. Pilkan koko on vaakaan 30 cm ja pystyyn 90 cm. Puun ympärysmitta merkin kohdalta on 1,85 m. Merkki on maasta noin 1 m korkeudella. Merkki on puun eteläsivulla. Tulkinnan mukaan kyseessä on vienalaisten helmenkalastusseita.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Tuolloin havaittiin, että hongasta on katkennut runsaasti oksia, jotka tarkastushetkellä makasivat kelon ympärillä. Tuhot synnytti mahdollisesti vuoden 2020 alkukesän voimakas kesämyrsky.

Palonenäke 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemi-Posio-tiestä 50 metrin etäisyydellä. Alue on kivistä moreenikangasta, jossa kasvaa nuori männikkö. Kohteessa on viisi hiilimiilua.
Miilu 1: Miilun sisämitan halkaisija: 7 m, jossa on 2-3 m leveä ympärysvalli, jonka korkeus on 0,7 m. Kehävallin rajaama alue on tasainen. Kehästä ei lähde laskuojaa eli halssia.
Miilu 2: Rakenne on sama kuin miilussa 1. Rakennelma sijaitsee 7 m koilliseen miilusta 1.
Miilu 3: Miilu sijaitsee 3 m päässä koilliseen miilusta 2. Vallit 12 m, sisähalkaisija 6 m. Kolme ensimäistä miilua sijaitsee rivissä ja miilut 4 ja 5 niiden länsipuolella.
Miilu 4: Miilu sijaitsee 40 m länteen miilusta 3. Valli 2-3 m, keskustan halkaisija 6 m.
Miilu 5: Miilu sijaitsee 2 m etelään edellisestä miilusta. Miilussa 5 on kaksi kehävallia, joista ulompi valli yhtyy miilun 4 valliin. Ulompi valli on 2 m ja sisempi noin metrin levyinen. Vallien välissä noin 0,5 m oja. Sisemmän kehävalli rajaama halkaisija on 5 m.
Miilujen länsi-luoteispuolella kulkee Kero-oja n. 50 m päässä. Kuoppien välisessä maastossa on useita sorakuoppia joista on mahdollisesti otettu maata tienrakennukseen. Miilun 1 valliin tehtiin koepisto, jossa havaittiin runsaasti hiiliä heti turpeesta lähtien, huuhtoutumiskerrosta ei ollut havaittavissa. Miiluissa ja niiden ympäristössä kasvaa koivua, kuusta ja haapaa, joiden ikä on noin 70 vuotta.

Palonenäke 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohde sijaitsee Rovaniemi-Posio-tien itäpuolella 30 metrin etäisyydellä tiestä. Alue on kivistä moreenikangasta, jossa kasvaa nuorta metsää. Miiluissa ja niiden ympäristössä kasvaa koivua, kuusta ja haapaa, joiden ikä on noin 70 vuotta.
Miilu 1: 3517062. Rakennelma sijaitsee 60 m Posio - Rovaniemi -tiestä etelään. Miilussa on kaksoisvalli. Sisämitan halkaisija on 5 m. Valli on 1 m levyinen ja sen korkeus on 0,7 m. Vallin itä- ja länsipuolella on metrin levyisen ojan takana toinen metrin levyinen valli.
Miilu 2: 3517046 7349153. Miilu sijaitsee kohteesta 1 metrin lounaaseen. Miilusta 1 kulkee kohteeseen 2 ulompi kehävalli. Miilussa on 50 cm ojan jälkeen sisempi kehävalli, joka on metrin levyinen.
Sisäosan halkaisija on 8 m.
Miilu 3: 3517035, 7349151. Miilu sijaitsee lounaaseen 3 metrin päässä miilusta 2. Miilussa on metrin leveä ja metrin korkuinen valli. Sisähalkaisija on 5 m. Miilun keskellä on 1,5 m halkaisijaltaan oleva
kumpu, jonka korkeus on 0,5 m.
Miilu 4: 3517040, 7349125. Edellisestä kohteesta 8metriä etelään sijaitsee miilu 4. Miilussa on metrin levyinen, 70 senttiä syvä oja, jonka sisäpuolella on 2 metrin valli. Valli on 50–70 cm korkea. Sisäosan
halkaisija on 7 m. Sisällä on 4 metrin halkaisijaltaan olevaa kumpua, joiden korkeus on 50-70cm.

Poro-oja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohde sijaitsee Laukkujärven länsirannan lahdessa, jonka pohjukkaan laskee Poro-oja. Hiekkakankaalla kasvaa nuori mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on paksu turve, puolukka ja suopursu ja variksenmarja.
Kohteesta on Laukkujärven rantaan 7 m. Kohde on pieni tervahauta, jonka halssi laskee Laukkujärveen. Haudan halkaisija vallin päältä on 3 m. Vallin paksuus on 1 m. Vallin ulkopuolella on kolme noin 1 m x 50 cm -kokoista kuoppaa. Halssin leveys on 1,5 m ja halssin oja laskee järveen saakka. Hautaan tehtiin koepistoja eri puolille, joissa havaittiin jonkin verran hiiltä. Alueella oli kuitenkin routa, joka vaikeutti havaintoja. Pieni tervahauta, joka on ilmeisesti tehty kotitarvepolttoon.

Puntarikero (Kivirakenteet)
Historiallinen; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohde sijaitsee Pikku-Palotunturin laella, laen koillisimmassa kulmassa. Alue on avokalliota, jossa on siellä täällä rakkakivikkoa. Kalliolla kasvaa alle 7 m mäntyjä. Aluskasvillisuutena on kanervaa ja variksenmarjaa.
Kohteessa on pyramidinmuotoinen kivilatomus, jonka alimmat kivet ovat halkaisijaltaan 70 cm, ylimmät 20 cm. Latomuksen korkeus on 123 cm ja halkaisija 175 cm. Kivet on ladottu suoraan kallion päälle. Röykkiön luoteispuoli on osittain sortunut. Noin 15 kiveä on vierinyt siitä alas.
---
Rajamerkki on yhdistetty kirjallisissa lähteissä ja kartoissa esiintyvään Puntarikeroon, joka on muun muassa 1687 käräjillä mainittu perinteisenä Kemin Lapin rajapaikkana.

Putikka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Putikka-ahon metsäalueen ja Maaselkä -nimisen tilan välisessä maastossa. Kohteen länsipuolelta kulkee sähkölinja ja pohjoispuolelta ajoura. Alueella kasvaa nuori kasvatusmetsä, joka on mäntyä. Aluskasvillisuutena on mustikkaa.
Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija valleineen on 22 metriä. Vallien paksuus 4 metriä ja kuopan syvyys on 1,6 metriä. Halssi on suuntaan 200 astetta. eli etelään ja sen pituus on 14,5 metriä. Vallin ulkopuolella on säännöllisin välein 2 metriä halkaisijaltaan olevia kuoppia. Haudassa kasvaa runsas puusto koivuja, kuusia ja mäntyjä, joista männyt ovat halkaisijaltaan 20 cm. Maaselän tilan isäntä Ronkainen kertoi lapsuudessaan nähneensä paikalla neulaspuut ja kovan savipohjan.

Siltinginjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Alue on hiekkaharjua, jossa kasvaa nuori kasvatusmännikkö. Aluskasvillisuutena on suopursua, mustikkaa, puolukkaa ja kunttaa.
Rakennelma on 10 metriä halkaisijaltaan oleva hiilimiilu, jonka ympärillä on 1 m levyinen ja 80 cm syvä oja. Miilusta etelään on 1,5 m leveä ja 2 m pitkä painanne ojan jatkeena. Toisin kuin tervahaudassa rakennelman pinta on tasainen. Päällä kasvaa paksu turve ja suopursumatto.

Suottaniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Suottaniemen hiekkaperäisellä mäntykankaalla. Aluskasvillisuutena on puolukka, sammal ja variksenmarja.
Pyöreä tervahauta, jonka halkaisija vallien päältä on 14 m. Halssin pituus on 9 m. Halssin reunoilla on vielä jäljellä pyöröpuisia halkaisijaltaan 10 cm paalurakenteita. Hauta on 1,2 m syvä ja valli on 2 m leveä.
Haudassa kasvaa 7 kpl mäntyjä. Halssi laskee itään ja sen edessä 30 m päässä on pieni suo. Halssin valleissa on vielä näkyvissä puurakenteita, jotka ilmeisesti liittyvät tervahautaan.

Takkulahti (Hautapaikat)
Kohde sijaitsee nimettömässä Hietajärven saaressa. Paikalla kasvaa varttunut mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on mustikka, puolukka ja paksu turve. Kohteessa on 11 kuoppaa, joista osa muistuttaa hautoja, jotka sijaitsevat kahdessa rivissä saaren pituussuuntaisesti. Osa kuopista on suurempia kuin hauta. Kuopat ovat ilmeisesti kesähautoja, joita on tehty saariin. Hautaamisesta ei ole paikallisilla tietoa, eikä
saarella ole mitään hautauksiin liittyvää nimeä.
Kuoppa 1 3521903 7325808 (YKJ). 4 x 1,2 m, syvyys 40 cm. Kuopassa on muoviroskaa ja vieressä on
nuotiopaikka ja kivistä ladottu resentti uuni.

Tervalampi (1000018990) (Työ- ja valmistuspaikat)
Alue on Kiurulammen läntistä, kivistä rinnettä, jossa kasvaa nuori mäntymetsä.
Tervahauta, jonka halkaisija on 9 metriä ja syvyys 70 cm. Vallit ovat korkeimmalta kohdalta 1metriä. Halssi laskee Kiurulammelle, etelään ja sen pituus on 3, 6 metriä ja leveys 2 metriä.

Väätimö 4 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Väätimön länsirannalla sijaitsevan lahden pohjukassa. Alueella on 50 x 50 kokoinen niitty, joka on kämpän pihamaa.
Niityn eteläreunalla on kivillä vuorattu kellari ja 7 x 4 metrin kokoisen rakennuksen raunio, sekä epämääräinen kiveys. Rakennuksen raunioissa on näkyvillä 3 x 3 metrin maavalli ja lahonnutta hirttä.
Kellari on 5 x 5 metrin kokoinen kivivalli, jonka keskellä on neliön muotoinen 2 metriä syvä kuoppa. Kellarista kulkuaukko on itään järvelle. Kellarin länsipuolella on soikea kiviraunio, joka on ilmeisesti peltoraunio, jonka kivet on kerätty niityltä.
Muutos 2020: Kuvauksen perusteella muutettu kiinteäksi muinaisjäännökseksi.
Hylätyn maatilan tai kämpän rauniot. Pihapiiri ja kasvillisuus viittaavat alueella tapahtuneen asumisen jatkuneen kauan.

Väätimönkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen on yhdistetty aiemmat kohteet Väätimönkenttä 2 ja 4 (kohteet 2 ja 3), jotka nyt merkitty alakohteiksi (2020).
Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohde sijaitsee Väätimöjoen länsirannalla, Pirttikosken yläjuoksulla. Joen ja lännessä sijaitseva hiekkaharjun väliin jää hiekka- ja kivimaaperäinen kenttä. Kentän läpi lännestä laskee puro Väätimöjokeen. Puro kulkee hiekkaharjun läpi kaivetussa kanavassa. Alueella kasvaa varttunut kuusi- ja mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on mustikkaa ja jäkälää.
Asumuksen pituus on 5 metriä ja leveys 5,70 metriä. Lyhyt seinä on kaakko-luode - suuntainen. Kämppä näkyy maatuneiden hirsien vallina, jonka korkeus on 50 cm ja leveys 1,1 metriä. Asumuksen lattia on ympäristöä syvemmällä n 30 cm. Pohjoisnurkassa on kiviuunin raunio, joka on neliön muotoinen ja kylmämuurattu. Uunin pituus on 2,70 metriä, leveys 2,20 metriä ja korkeus 90 cm. Länsipääsyssä on pyöreiden kivien raunio, jonka halkaisija on 2,20 metriä.
Asumuksen vieressä on kivestä tehty pöytä, jonka kansi voi olla jauhinkivi
Raunio on ilmeisesti noin 1600 - 1700 luvuilta peräisin olevan asumuksen raunio, joka ympäröivien rakennelmien kanssa muodostaan niin kutsutun lapinkentän, johon alueen nimikin viittaa. Paikan sijainti joen ja suojaavan hiekkaharjun välissä on tyypillinen kenttien sijaintimaasto. Kentille tyypillisesti, lähistöllä on suurempi vesistö, johon on kulkureitti.
Kohde 2 on kohteen 1 länsipuolella n. 40 m päässä:
Alueella on havaittavissa useita epämääräisiä kivi- ja maavalleja ja suuri kiuasraunio, jonka laakakiviä on ilmeisesti myöhemmin koottu raunioon, jonka koko on 5 x 5,5 metriä ja korkeus 1,7 metriä. Kiviraunioneteläreunalla on 3 x 1 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 0,5 metriä. Raunion ympärillä on kivistä ladottuja penkkejä. Raunion ympärillä kivirivit muodostavat 7,5 x 6 metrin kokoisen neliön, jonka itäkulmassa kasvaa kuusi.
Kohde 3 on kohteesta 1 n. 100 m luoteeseen:
Rakennelma on neliön muotoinen painanne, jonka pituus on 4,2 metriä, leveys 3,90 metriä ja syvyys 70 cm. Painanteessa on osittain 1 metrin leveät vallit, jotka ovat 20 cm korkeat. Neliön seinät ovat väliilmansuuntiin. Vallien sisäreunat ovat osittain jyrkät, mikä viittaisi painanteen olevan suhteellisen nuori. Painanne liittyy ilmeisesti alueen tukkilaisaikaan, jolloin läheinen hevosten räkkäsuoja on rakennettu. Tähän viittaisi painanteen vallien sisäreunojen jyrkkyys ja vielä näkyvissä oleva mineraalimaa. Painanteen neliönmuoto taas viittaisi asumuspainanteeseen. On mahdollista myös, että alkuperäistä painannetta on pengottu metsätyövaiheessa.

Auttijärvenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Latomus sijaitsee Yhteismetsän maalla. Kivilatomus sijaitsee etelään laskevalla kivisellä moreenikankaalla. Kohteen eteläpuolelta kulkee ajoura. Alueella kasvaa nuori kasvatusmetsä, joka on mäntyä.
Kohteessa on pyöreä, 1,5 halkaisijaltaan oleva kivilatomus, jonka korkeus on metri. Latomuksen alimmat kivet ovat suuria, jopa metrin pituisia. Kivien päällä kasvaa jäkälä. Latomuksen päällä on 30 senttiä halkaisijaltaan oleva kolo, ikään kuin siitä puuttuisi kivi. Kuopan pohjalla näkyy puuta, joka on rakenteiden seassa ja ilmeisesti sinne joutunut jo rakennusvaiheessa. Latomuksen ja talvitien välissä on pieniä kuoppia, joista kivet ovat mahdollisesti peräisin. Vastaavia latomuksia on Murtotunturissa ja Pääkankaassa.

Iso Aimojärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Sijaitsee LP:n alueella Korouomassa. Iso Aimojärven pohjoispuolella olevalla kivisellä harjulla. Kohde näkyy luontopalveluiden reitille. Alueella kasvaa varttunut mäntymetsä.
Kohteessa on kivilatomus, jonka korkeus on 180 senttiä, pohja halkaisijaltaan n. 3 m. Latomuksen ympäristössä näkyy maassa kuoppia, joista kivet on kerätty röykkiöön. Röykkiön alemmat kivikerrat ovat jäkälöityneet, ylemmät kivikerrat ovat ilmeisesti hiljattain turistien keräämiä. Suurimmat kivet halkaisijaltaan n 70 senttiä, pienemmät noin nyrkin kokoisia.
Turistien keräämä kiviröykkiö, jonka pohjalla voi olla alun pitäen muuhun tarkoitukseen tehty kivilatomus.

Karipaljakka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ranuan pohjoisosassa, Karipaljakan laella.
Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohteen maasto on kivirakkaa, jossa kasvaa sammalta ja jäkälää. Kohteessa sijaitsee suorakaiteenmuotoinen kivilatomus, joka on rajamerkki. Latomus on 1,2 metriä leveä ja metrin pituinen, korkeutta on noin 2 metriä, josta viimeinen puoli metriä on röykkiön päälle nostettu kartionmuotoinen kivi. Metrin tasolla röykkiö on tasasivuinen, josta lähtien röykkiötä on alettu kaventaa noin 20 asteen kulmassa huippukiveen saakka. Latomus on huolellisesti tehty kylmämuuraamalla luonnon kivistä. Rajamerkki, jonka sanotaan olevan Lapin ja Lannan rajamerkki.

Laukku 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kohde sijaitsee Laukkujärven länsirannalla, 20 metrin etäisyydellä rannasta. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Aluskasvillisuutena on puolukka, jäkälä ja variksenmarja. Kohteessa on neliönmuotoinen painanne, jonka pitkät sivut kulkevat järven rannan suuntaisesti. Painanteen koko on 6 x 4 m, syvyys 70 cm. Painanteen ympärillä on metrin vahvuiset vallit pitkillä sivuilla. Valliin tehdyssä koepistossa paljastui toinen huuhtoutumiskerros 20 cm syvyydellä ja kuopan pohjalla oli nokea 30 cm syvyydellä. Sekä vallissa, että pohjalla oli rikkoutumaton huuhtoutumiskerros. Vallin päällä kasvaa ainakin 300 vuotta vanha mänty. Painanteen tulkinta jäi epäselväksi. Painanne voi olla kivikautinen asuinpainanne, mutta mitään löytöjä siihen ei liittynyt.

Petäjälampi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Karipaljakan etelärinteen kivirovakossa, jossa ei kasva puita. Alueella ei myöskään ole turvetta tai aluskasvillisuutta, vain pirunpeltoa.
Kohteessa on kolme rakasta nostettua suorakaiteenmuotoista kiveä, jotka on tuettu pystyyn muilla kivillä.
Eteläisin kivi (kivi 1), x 3513759, y 7336372 (YKJ) on n 70 cm korkea ja 20 cm leveä. Kiven pituus on 30 cm.
Kiven sivut ovat tasaiset ja kivi on suorakaiteen muotoinen.
Kivi 2, x 3513761, y 7336390 sijaitsee kivestä 1 noin 40 metrin päässä suuntaan 330 astetta. Kivi 2:n
korkeus on 70 cm, leveys 20 cm ja pituus 50 cm.
Kivi 3, x 3513765, y 7336415 sijaitsee kivestä 2 noin 50 metrin päässä suuntaan 0 astetta. Kivi on noin 1,2
m. korkea, 40 cm leveä ja 25 cm paksu. Kivi on tuettu kivirakkaan 7 kivellä.
Kivirivi voi olla Karipaljakan rajamerkin viisarikivimuodostelma. Kivet voivat olla myös rakkaan tehtyjä seitakiviä.

Rapalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Torasjärven rannalla, Kielisen pohjoispuolella. Paikalla on halkaisijaltaan 7 m oleva tervahauta, jossa on selkeästi näkyvät vallit sekä halssi. Halssi avautuu länteen kohti viereistä suota.

Laitavuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahaudassa on selvästi näkyvät vallit. Halkaisija 11 m. Halssi sijaitsee haudan eteläreunassa. Tervahauta on merkitty peruskartalle.

Juualahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Olosjärven etelärannalla, Juuanlahteen pistävän pienehkön niemen kärjessä. Tervahaudassa on selvästi näkyvät vallit ja sen halkaisija 11 m. Halssi avautuu itään.

Hietaranta 2 (1000019017) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jerisjärven länsirannalla Ulkuvaaran itäpuolella. Kohteen pohjoispuolella, järven toisella puolella on Keimiöniemi. Tervahaudan halkaisija on 11 metriä. Halssi avautuu kaakkoon. Alue on mäntymetsää, jossa aluskasvillisuutena on erilaisia varpukasveja.

Kalasatama (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jerisjärven länsirannalla, Ulkuvaaran kaakkois-puolella sijaitsevassa kalasatamassa. Tervahauta on aivan kalasataman kylmärakennuksen takana rinteessä. Tervahaudassa on selkeästi näkyvät vallit ja halssi. Tervahaudan halkaisija 10 m. Halssi avautuu itään kohti järveä ja siinä on nähtävissä vielä puurakenteita.

Ranta-Ruonajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ranta-Ruonajärven lounaisrannalla. Ranta-Ruonajärvi on pieni järvi Äkäsjärven eteläosan länsipuolella. Kohde on rakennuksen pohja, joka nyt erottuu maastossa nelisivuisena vallina, jonka koko on 4x4 m. Rakenteet ovat täysin sammaleen ja varpujen peittämät. Vallin yhtä sivua kairattiin ja sieltä tuli pehmennyttä puujäännettä. Yhdessä kulmassa voi olla piisi, sillä kaira osui täällä kiviin. Rakennus on sijainnut rannasta noin 20 metrin päässä. Nykyisin Ranta-Ruonajärven nämä osat ovat hyvin rehevän kasvillisuuden peittämää sekametsää.

Ranta-Ruonajärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ranta-Ruonajärven lounaisrannalla. Ranta-Ruonajärvi on pieni järvi Äkäsjärven eteläosan länsipuolella. Paikalla on kaksiosainen hirsirakennus, josta on säilynyt kaksi tai kolme alinta hirsikertaa. Rakennuksen koko on kaikkiaan 6 x 6-7 metriä. Järvelle avautuva isompi osa on kooltaan 6 x 4 metriä ja tämän takana olleen pienemmän tilan koko on 2-3 x 6 metriä. Näiden kahden erillisen tilan välissä on ollut hirsiseinä. Rakennuksen, eli pienemmän ”huoneen”, peräseinän paikalla oli noin puoli metriä leveä kivirivi, joka liittynee rakennuksen perustuksiin. Muualta rakennuksesta tällaista kiviperustusta ei kuitenkaan havaittu. Rakennus sijaitsee noin 20 metrin päässä rannasta loivassa rinteessä. Ovi on ollut järvelle näyttävällä seinällä. Ympäristö paikalla on rehevää ja kosteaa sekametsää

Pahtajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Toras-Siepin eteläpuolella, alueella, jossa järvi muuttuu puroksi ja soistuneeksi kuruksi. Kurun molemmin puolin rinteet nousevat jyrkästi. Itäpuolisella rinteellä, Pahtajärvestä laskevan puron pohjoispuolella, sijaitsee rakennuksen pohja, jonka koko on 4x4 metriä. Rakennuksen yhdessä kulmassa on romahtanut piisi. Seinät erottuvat vallimaisena muodostelmana, joka nyt on täysin sammaleen peittämä. Kairattaessa vallista tuli osin maatunutta ja märkää puuta. Ympäristön on suhteellisen avointa mäntyvaltaista metsää, aluskasvillisuutena on sammalta ja varvikkoa. Rakennus voi olla jonkinlainen metsäkämppä, jolloin on mahdollista, ettei kohde iän puolesta täytä muinaisjäännöksen kriteerejä.

Nivunkijärvi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pienen Nivunkijärven länsirannalla. Alue on havupuuvaltaista metsää, jossa aluskasvillisuus on sammalta ja varvikkoa. Kohde sijaitsee järvensuuntaisesti kulkevalla mo-reeniharjanteella. Kyseessä on muodoltaan soikea ja halkaisijaltaan 3 m oleva kuoppa, jonka keskeltä tavattiin kairatessa kiviä ja noin 5 sentin paksuudelta hiiltä. Kuopan ympärillä on valli, joka yhdeltä sivulta on selkeästi matalampi. Kuopan funktio ja ajoitus epäselviä. Kohteesta noin 30 metriä kaakkoon on kohde Nivunkijärvi NW.

Isomaa (1000019025) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Särkijärven lounaispuolella, Isomaa nimisen vaaran länsirinteellä. Kyseessä on kooltaan 3x2 m oleva melko jyrkkäseinämäinen kuoppa, jonka keskeltä tavattiin kairatessa sekoittunutta maata ja osin kaksoismaannos. Kuopan syvyys noin 0,5 m. Alue on harvapuustoista mäntykannasta, jonka maaperä on hiekkaa. Kuopan funktio ja ajoitus epäselviä, eikä sen läheisyydestä havaittu muita vastaavanlaisia rakenteita.

Hirvasjänkkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisen pohjoispuolella, Hirvasjänkkän ja Kivivuopionojan välissä kulkevalla kapealla kannaksella. Paikka on hiekkamaata, jossa kasvaa mäntyjä ja kuusia, lähempänä Kivivuopionojaa kasvillisuus muuttuu rehevämmäksi.
Paikalla on rakennuksen pohja, jonka koko on 4x4 metriä. Rakenne erottuu maastossa kuopanteena, jonka ympärillä on vajaan puolen metrin korkuiset vallit. Rakennuksen kaakkoiskulmassa on mahdollisesti tulisija, joka on hyvin matala ja josta lähtee mahdollisesti hormi, joka näkyy 40x40 cm aukkona. Tulisijan vastapäisellä seinällä on oviaukko. Lattiataso on ilmeisesti maahan kaivettu. Vallit koostuvat hiekasta ja niiden sisäpuolella on puujäänteitä ilmeisesti seinärakenteista. Lattia-aluetta kairattaessa tavattiin myös puujäänteitä sekä likamaata. Havaitun rakennuksenpohjan itäpuolella on 3x4m kokoinen kuopanne, josta kairattaessa tuli likamaata. Kuopanne liittyy ilmeisesti rakennuksenpohjaan.
Kohde muistuttaa Timo Jussilan kuvailemaa rakennetta, josta hän käyttää termiä pirtinpohja, jollaisia tunnettiin kolme muuta Kolarista.

Kivivuopionoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisen pohjoispuolella olevan Pakarovanjänkkän itäpuolella. Kohteen itäpuolella virtaa Kivivuopionoja.
Paikalla on tervahauta ja tervapirtti. Tervahaudan halkaisija on 15 m ja halssi avautuu itään kohti Kivivuopionojaa. Tervahaudasta 15 m koilliseen on tervapirtti, joka erottuu maastossa 5x5 m kohoumana, joka on keskiosaltaan kuopalla. Rakenteen pohjois- ja eteläsivuilla on vajaan metrin levyiset ojat. Lisäksi länsiseinustalla on romahtanut tulisija. Yhdessä tämä ja viereinen tervahauta muodostavat alueen taloushistoriasta kertovan kokonaisuuden.

Rautuoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisen lounaispuolella, Äkäsjokeen laskevan Rautuojan länsirannalla. Alue on harvaa mäntymetsää, jossa aluskasvillisuutena on erilaisia sammalia ja varpukasveja. Rautuojan rannassa kasvillisuus on rehevämpää, mm. juolukkaa ja suopursua sekä nuorta koivua. Paikalla sijaitsee rakennuksen pohja, jonka seinälinjat erottuvat vallimaisina kohoumina. Kohde sijaitsee tasanteella, jonka takaa rinne nousee välillä melko jyrkästikin. Rakenteen ympärillä on erilaisia kuoppia ja ojamaisia rakenteita.
Rakenne on erittäin huonosti säilynyt ja vaikea hahmottaa maastossa. Kyseessä voi kuitenkin olla kaksiosainen, 6x6 m kokoisen rakennuksen jäännös, jossa toinen osa on kooltaan 4x6 m ja toinen 2x6 m. Isompi tila on ilmeisesti osin maahan kaivettu ja sen yhdessä kulmassa on kiuasmainen rakennelma, joka koostuu isoista kivistä, joiden seassa on hiekkaa. Tämän isomman tilan kaakkoispuolella on kapeampi, 2x6 m oleva tila. On kuitenkin mahdollista, että rakennus koostuu vain mainitusta isommasta tilasta, jolloin havaittu kapeampi tila olisi jonkin muu rakenne tai kuuluisi isompaan tilaan. Seinälinjoista havaittiin kairattaessa puujäänteitä. Isompaan tilaan tehtiin kaksi koepistoa, joista toinen kiuasrakenteen viereen. Tästä havaittiin hiekkaa noin 15 cm paksuudelta, jonka alta tuli paksu musta likakerros. Toisessa pistossa havaittiin kolmoismaannos. Alkuperäisen maanpinnan päällä oli noin 5 cm likakerros, jonka päällä hiekkaa ja uudet maannokset.

Likokangas 1 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Likokankaan itäreunalla, joka laskee Vaaralammin länsipuolen suohon. Maasto on tasaista hiekkakangasta, jossa kasvaa varttunut kasvatusmetsä, joka on mäntyä.
Kohteessa on kaksi kivilatomusta ja kaksi kuoppaa. Koordinaatit on mitattu suuremmasta latomuksesta 1.
Latomus 1 on kooltaan 1,5 x 2 metriä ja sen korkeus on 70 cm. Pitkä sivu on kaakko-lounas - suuntainen ja latomuksen kivet ovat 50 cm halkaisijaltaan tai sitä pienempiä. Latomuksen lounaispuolella aivan latomuksen reunaan rajautuen on 2 x 1,5 metrin -kokoinen kuoppa, joka on 70 cm syvä. Kuopan eteläpuolella on 1 x 2 metrin kokoinen maavalli, jonka korkeus on 30 cm. Kuopan maat on ilmeisesti kaivettu valliin. Latomuksesta 1 lounaaseen 7 metriä sijaitsee latomus 2, joka on 1 x 1 metrin kokoinen ja 30 cm korkea. Latomuksen kivet ovat 20 cm halkaisijaltaan. Latomuksen 2 eteläpuolella 3 metrin etäisyydellä on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 60 cm. Kuoppa muistuttaa pyyntikuoppaa, mutta sen reunakulma on terävä. Kohteen eteläpuolella on 100 m päässä vanhan poroaidan jäännöksiä ja rakenteet voivat liittyä niihin. Rakennelma voi olla myös samanlaisen asumuksen jäänne kuin vieressä sijaitseva Likokangas 2 kohde.

Kolarinsaari SW 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolarinsaaren länsirannalla todettiin vuoden 2010 inventoinnissa kaksi tervahautaa n. 94 m (43 m?) etäisyydellä toisistaan. Niiden halkaisijat ovat n. 10-11 m. Toinen tervahauta (eteläisempi): N: 7473900 E: 360938.
Edellisistä noin 180 m pohjoiseen ja noin 60 m rantatörmällä olevasta loma-asunnosta länsiluoteeseen on kolmas tervahauta (alakohde 3). Se on Muonionjoen ja sen muinaisen jokiuoman kohtauspaikassa itäreunassa. Tervahauta on hyväkuntoinen, halkaisijaltaan noin 8 m ja noin 60 cm syvä (ks. alakohde Tervahauta 3, N:7474025 E:360751).

Hyöteikönaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on tervahauta, joka on tuhoutunut äestyksessä. Haudan yli kulkee 5 auran vakoa. Haudan reunalla kasvaa haapa.Alue on äestetty männyn taimikkoa kasvava Hyöteikönahon luoteisrinne, jossa maaperä on kivistä savimaata. Haudan halkaisija on 11 metriä, syvyys 1,3 metriä. Halssin pituus on 6 metriä ja sen suunta on pohjoiseen. Vallit ovat 2 metriä leveät. Vallien ulkopuolella kulkee oja ja ojan takana on muutama kuoppa. Haudan hiiliä on tullut äestyksessä esille. Kohde rajautuu pistemäisesti haudan keskeltä mitattuun gps pisteeseen.

Selkä-Sarvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemin edustalla Perämeren kansallispuistossa, Selkä-Sarvi -nimisen saaren pohjoiskärjen suojasataman kalastustukikohdasta noin 300 m etelään.
Selkäsaaren kaakkoisella harjanteella on laaja entinen kalastajakylä runsaine jäännöksineen. Harjanteella erottuu useita erikaisten rakennusten pohjia, kalliohakkauksia, piippukäräjäkivet, viisi pookia, aurinkokello ja edelleen käytössä kaivo. Vanhinta aluetta ilmeisesti ns. Ailinpietin kämpän ja Kaakamolaissaunan sekä siitä 50 m luoteeseen oleva alue. Kalliohakkauksia ei ole dokumentoitu.
Saaren keskiosassa on useita erilaisia kivirakennelmia: rakennustenpohjia, venevalkamia, pookeja ja kiveen hakattu aurinkokello, jonka vierellä on vuosiluku 1798. Aikaisempien tietojen mukaan aurinkokellon lähellä on vaikeasti erottuva ja kasvillisuuden peittämä jatulintarha. Metsähallituksen 1993 tekemän inventoinnin mukaan saarella ei ole mitään jatulintarhaksi luokiteltavaa jäännöstä.
Saarelle on 2010-luvun puolivälin tienoilla vedetty uusi polkulinjaus entistä lännemmäksi. Polussa on käytetty saaren luonnonhoitotöissä poistettua katajaa, josta on tehty haketta. Polku erottuu selkeästi maastosta. Polun läheisyydessä sijaitsevat kulttuuriperintökohteet inventoitiin 2015 (Nygård). Tarkempi luettelo kohteen rakenteista löytyy vuoden 2015 inventoinnista, jonka pohjalta tiedot on viety myös Metsähallituksen tietokantaan.

Siirtola (845010094) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kauvonkankaan pohjoissivustalla on kilometrin mittainen asumuspainannealue. Alueella on neljä laajempaa ryhmää, joissa on yhteensä ainakin 225 asumuspainannetta sekä lisäksi muita pienempiä kuopanteita. Vuoden 1998 kaivauksissa löydettiin vallin kohdalta Pöljäntyypin keramiikkaa.

Rajakari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakari on pieni saari, joka sijaitsee Tornion, Kemin ja Keminmaan rajakohdassa. Kyseessä on 1500-luvun lopulta lähtien tunnettu Kemin ja Tornion pitäjien rajapaikka ja merirajan lähtöpiste, joka tunnetaan lähteissä nimellä Östgrundet tai Rajakari. Saaressa on maakivi, johon on 1786 rajankäynnissä merkitty kiven eri sivuille vuosiluvut 1596, 1686 ja 1786 (rajankäynnin pyykki 1). Kiveen on jo tätä ennen merkitty kruunu ja rajaviiva.
Maakiven ympärille on rajankäynnissä 1768 koottu rajalinjaa merelle ja mantereelle osoittavat viisarikivet. Irtonaisia pienempiä viisarikiviä ei rajakiven välittömässä läheisyydessä ole jäljellä. Rajakivestä nykyistä Tornion ja Keminmaan rajaa mantereelle päin osoittamassa on kahteen maakiveen poratut reiät, jollainen löytyy myös itse rajakivestä.

Kaisavaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaisavaaran laella sijaitsee Kemin ja Tornion vanha rajapaikka. Rajapaikka on mainittu rajankäynnissä 1768 (pyykki nro 8), mutta tunnettu rajapaikkana jo tätä aikaisemmin, mahdollisesti jo 1600-luvun lopulla.

Iso Kerovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Iso Kerovaaralla sijaitsee Kemin ja Tornion vanha rajapyykki, joka on mainittu rajankäynnissä 1786 nimellä Typpyrävaara (pyykki 10). Paikalta 2,5 kilometriä luoteeseen, Nuasjärven Sitomaniemestä tunnetaan myös rajapyykki, joka Kyösti Julkun tutkimusten (1991) mukaan saattaa olla Typpyrävaaran rajapyykkiä vanhempi pitäjänraja.

Siepinkuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Särkijärven ja Toras-Sieppi -järveä yhdistävän Siepinkurun lounaispuolella kulkevalla harjulla yli 800 m matkalla. Pohjoisosiltaan kohde ulottuu lähes harjun laelle, eteläosiltaan harjun lounaisrinteille. Eteläkaakko-pohjoisluode -suuntaisen pyyntikuoppaketjun leikkaa Pallakselle johtava maantie n:o 957 n. 1,15 km etelälounaaseen Toras-Siepin kylälle kääntyvän tien risteyksestä. Harjun maaperä on hiekkamoreenia ja siinä esiintyy paikoin kivisempiä alueita. Pyyntikuopat on kaivettu harjun vähäkivisiin osiin. Kasvillisuudeltaan harju on kuivaa mäntykangasta. Eteläosassa aluskasvillisuus on jäkälää, keski- ja pohjoisosissa puolukkavaltaista varvikkoa.
N:o 957 maantien kaakkoispuolella sijaitsevalle harjulle on rakennettu äskettäin (2004) uusia loma-asuntoja ja kauempana tiestä on toiminnassa oleva soranottoalue. Sorakuopalle ja sen poikki kulkee pieni metsäautotie, joka osin leikkaa pyyntikuoppajärjestelmää. Maantien luoteispuolella maasto on koskemattomampaa.
Paikalla on yhteensä 29 pyyntikuopan jonosta muodostuva reilun 800 m mittainen pyyntijärjestelmä. Kohde tarkastettiin 1989 sekä 2004 inventoinneissa. Vuoden 1989 inventoinnissa kohde sijoitettiin n. 300-400 m liikaa pohjoiseen; sijaintitietoja päivitettiin 2004 GPS-mittauksin. Pyyntikuoppien sijaintitiedot löytyvät muinaisjäännösrekisterin Erilliskohteet -välilehdeltä.
Suuri osa kuopista on matalahkon vallin ympäröimiä soikeahkoja, n. 4 x 3 m laajoja ja n. 60-80 cm syviä kuopanteita. Muutamat kuopat ovat suhteellisen epämääräisiä, mm. Pyyntikuopat 5 ja 12. Osassa kuoppia ei ole havaittavissa lainkaan vallia. Monet kuopista ovat lähes pyöreitä. Soikeiden kuoppien pituusakseli on yleensä harjun suunnan vastainen eli pituusakseli osoittaa ylärinteeseen kohti koillista.
Arposen havaitsema viidenneksi eteläisin kuoppa (Pyyntikuoppien 4. ja 5. välissä) oli 2004 tuhoutunut soranoton yhteydessä. Maantien n:o 957 pohjoispuolelta löytyi samassa inventoinnissa uusi pyyntikuoppa. Modernin kaivelun jälkiä erottui ainakin Pyyntikuopissa 17, 19, 24 ja 25. Mahdollisesti vanhaan pyyntikuoppaan sijoitettu hirsirakennus oli asetettu kiviperustuksille. Paikalla oli vielä muutama hirsikerta. Rakennuksen keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin selkeästi sekoittunutta maata.
2004 inventoinnissa tien eteläpuolella sijaitsevaan muutamaan pyyntikuoppaan tehtiin koepistot ja osaa kuopista tutkittiin kairalla. Suurimmassa osaa kuoppia havaittiin ehjä, suhteellisen paksu huuhtoutumiskerros, joten pyyntikuoppajärjestelmällä on ikää vähintään useita satoja vuosia. Myös kuoppien loivapiirteisyys sekä suurehkot puut ja paksut kannonjäännökset tukevat tätä ajoitusta. Kohde on erittäin näyttävä esimerkki peuranpyynnistä.
Vuoden 2011 tarkastuksessa havaittiin kaksi aiemmin dokumentoimatonta kuoppaa. Näistä ensimmäinen sijaitsee kuoppien 11 ja 12 välissä, toinen pyyntikuoppaketjun pohjoispäässä, 20 metriä pyyntikuopan 29 pohjoispuolella.

Särkilompolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkakumpareella Särkijärven kylän lounaispuolella olevan Särkilompolon eteläpäässä. Halkaisijaltaan n. 100 m laajan kumpareen tasainen laki nousee n. 3-4 m Särkilompolon pintaa korkeammalle. Maaperä alueella on karkeahkoa hiekkaa ja kasvillisuus kuivaa mäntykangasta. Paikalla on tehty harvennushakkuita viimeisen kymmenen vuoden aikana. Aluskasvillisuus koostuu sammalesta, jäkälästä ja puolukkavaltaisesta varvikosta.
Kohde sijaitsee kumpareella kahdessa ryhmässä. Alue 1 sijaitsee kumpareen länsireunalla n. 80 m etäisyydellä Särkilompolon rannasta. Alue 2 sijaitsee kumpareen itäkaakkoisreunalla n. 100 m Särkilompolon rannasta. Alueiden välinen etäisyys on n. 80 m.
Kohde löytyi 1995 inventoinnissa ja se tarkastettiin 2004. Paikalla on kahdessa ryhmässä oleva pyyntikuoppajärjestelmä, joka koostuu yhteensä seitsemästä pyyntikuopasta. Kuopat ovat pääosin selkeitä, suppilomaisia ja loivapiirteisiä. Kuoppia on tutkittu maaperäkairalla ja koepistoin. Kaikissa on havaittu paksu huuhtoutumiskerros. Alueella 1 on kaksi pyyntikuoppaa ja alueella 2 yhteensä viisi pyyntikuoppaa.
Vuoden 2011 inventoinnissa kohde tarkastettiin, jossa yhteydessä alueelta kaksi paikannettiin kaksi aiemmin tuntematonta kuoppaa. Löytyneet kuopat ovat selvästi matalampia kuin alueen neljä hyvin erottuvaa kuopaa ja voi olla, että ne ovat luonnonmuodostumia.
Tiedot kuopista on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Untamovaara (Kulkuväylät)
Historiallinen; Untamovaaran laen kautta kulkee Soppelan ja Joutsijärven välinen vanha polkutie, jota myöhemmin toisen maailmansodan aikana käytettiin saksalaisten joukkojen huoltotienä. Tie tai polku on merkittynä karttaan Kemijärven pitäjästä Oulun läänissä vuodelta 1900 (lehti VIIII:12). Kartan laati maanmittari Wäinö Calamnius. Polkutien linjaus on sama, kuin nykyisinkin maastokartassa näkyvä. Se on ollut käytössä ainakin 1800-luvulta lähtien. Sitä lienee levennetty toisen maailmansodan aikana saksalaisten huoltotieksi. Nykyisin tie erottuu selvänä, 3-4 m leveänä aukkona, pääosin kuusta kasvavan lakialueen ikimetsässä. Sen varrella on männyissä, kuusissa ja koivuissa eri-ikäisiä pilkkamerkkejä, joilla polkua viitoitettiin. Muita raivauksen merkkejä ei laella ole ja polku mukautuu kauniisti koskemattomaan luontoon. Vaaran rinteet sen sijaan on pääosin hakattu ja käsitelty.
Tietä on lakialueen osalta pidettävä muinaisjäännöksenä.
Untamovaaran laen koillispäässä, muutamia kymmeniä metrejä polkutien kaakkoispuolella, sijaitsee yhä kasvullinen merkkipetäjä, jonka yhteen kylkipilkkaan on veistetty kirjainmerkkejä, vuosiluku 1882 sekä todennäköisimmin taloa tai omistajaa tarkoittava ortodoksiristiä muistuttava puumerkki. Merkkejä käytettiin erityisesti 1800-luvulla osoittamaan esineiden tai alueiden omistusta. Merkeissä tavataan ristiä kuvaavia yläosia. Untamovaaralla ei ole merkkejä hautauksesta, vaikka on mahdollista, että merkkipuu liittyy ns. karsikkoperinteeseen, polkutietä kulkeneen saattueen merkintänä sopivalla levähdyspaikalla. Todennäköisemmin kuitenkin kyse maallisemmasta tarkoituksesta alueen omistukseen tai hallintaan liittyvään rajankäyntiin, kuten metsästysalueiden rajaan liittyen. Kyse on kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Alue tarkastettiin Untamovaaran tuulipuistohankkeen yhteydessä 2011, kun mm. Kummunvaaran laelle suunniteltiin voimalayksiköitä tarvittavine huoltoteineen, joilla voi olla vaikutuksia muinaisjäännöksiin.

Kaaranes 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaaranes 3 -nimellä tunnettu muinaisjäännöskokonaisuus sijaitsee Kaaraneskosken eteläpuolisella kangasharjanteella, kohteiden Kaaranes 1 ja Kaaranes 4 välimaastossa. Kankaalle rakennetun Kallijärven talon ympäristöstä tunnetaan useita jäännöksiä ja löytöpaikkoja. Talon koillispuolella, liiterin takana on ollut röykkiö (pohjan halk. 5-6 m, kork. 1,5 m), joka on hajotettu paikalle suunnitellun navetan takia 1960-luvulla. Röykkiöstä on tuolloin löytynyt tasataltta (KM 25696) sekä toinenkin kiviesine (ei kokoelmissa?). On mahdollista, että kyseessä on 1957 mainittu ja ilmeisesti tuolloin osittain avattu röykkiö (kuvauksen mukaan ”Kaaraneskoksen vanhan pohjan vieressä lapinhauta, pieni n. 3 m halkaisijaltaan).
Kallijärven asuinrakennuksesta noin 15 metriä luoteeseen sijaitsee vallien (lev. 80 cm, kork. 10–20 cm) reunustama rakennuksenpohja (5-7 m), jonka luoteiskulmassa on isoista kivistä (halk. 40–50 cm) koottu uunikiveys (2 x 2 x 1 m). Rakennelmasta on löytynyt ruodollinen, rautainen keihäänkärki (25–30 cm). Esine (karhukeihäs?) on ilmeisesti hävinnyt. Rakennuksenpohjan länsipuolella on syvennys (3 x 4 x 0,6 m), joka on tulkittu kellarikuopaksi. Rakennusten alkuperä ei ole tiedossa, mutta niitä on arveltu Kaaraneksen masuunin (muinaisjäännöstunnus 1000011796) aikaisiksi (1805–1807).
Kallijärven talosta 45 m länsiluoteen, tieleikkauksesta harjanteen päältä, on löydetty kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, kvartsi-iskoksia, palanut luunpala sekä nokisia kiviä. Talosta noin 100 m kaakkoon, tieleikkauksessa sijaitsee toinen kivikautinen löytöpaikka sekä liesikiveys, jotka liittyvät tien kaakkoispuolella sijaitsevaan laajaan kohteeseen Kaaranes 4 Lohilahti (muinaisjääännöstunnus 854010025). Kaaraneskosken etelärannalla on laaja pesäkkeinen muinaisjäännösalue (Kaaranes 1-4), jonka eri kohteiden välisiä rajoja on vaikea määritellä.
Vuonna 2016 Kaaraneskosken munaisjäännösalueella tehtiin arkeologisia tutkimuksia sähkönsiirron kaapelointihankkeen sekä sähköaseman rakentamisen takia: elokuussa 2016 kaapelointilinjojen koekuopitusta noin 500 m matkalla, jonka havaintojen perusteella lokakuussa kaapelointityön valvontaa n. 155 m2 alalta sekä pienehköjä ja pieniä aluekaivauksia, yht. 40,25 m2 ala. Tutkimukset kattoivat Kaaranes 1-2, 3 sekä 4 Lohilahti alueita.

Kuissuvanto 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Luiro-joen länsirannalla Kuissuvannon ja Nivan talojen välisellä metsäalueella. Paikalla on kolme joen suuntaista terassimaista tasannetta, joita erottaa jyrkästi nousevat törmät. Kohde sijoittuu alimman kahden tasanteen alueelle. Näistä ylemmän tasanteen reunalla kulkee metsätie. Kasvillisuus on tien länsipuolella ylemmällä tasanteella mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, josta puolet on vastahakattua. Alatasanteella joenrannassa kasvillisuus on koivuvaltaista lehtomaista kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää. Ylemmällä tasanteella maaperä on hiekkaista, ala- ja ylätasanteen välinen törmä ja alempi tasanne on kivistä. Tie ja sen länsipuolinen alue on yksityismaata ja tien itäpuolinen ranta-alue valtionmaata.
Kohteesta löydettiin metsäautotieltä x m pituiselta matkalta n. 20 kvartsi-iskosta ja saman verran palaneen luun kappaleita. Lähes kaikki löydöt jätettiin paikalleen. Tien itä- ja länsipuolille metsään tehtiin viisi 30 cm x 30 cm kokoista koepistoa. Rantatasanteelle tehdystä koepistosta (nro: 1) löydettiin kvartsi-iskos n. 5 cm syvyydeltä. Muut koepistot olivat löydöttömiä. Metsätie on tehty nostamalla tienpientareilta pintamaata tielle, joten osa pintalöydöistä on peräisin todennäköisesti tien vierestä.
Koordinaatit:
Kohteen rajaus
Kohde rajautuu metsätien kohdalla pintalöytöjen perusteella 85 m pituiselle etelä-pohjoissuuntaiselle alueelle. Lisäksi topografian ja koekuopasta tulleen löydön perusteella kohde rajautuu itäpuolella jokeen ja länsipuolella jyrkästi kohoavaan ylempään törmään. Alue on leveimmillään 150 m.
Tulkinta
Kohde on esihistoriallinen asuinpaikka.

Koskeloniva 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Koskelokankaan länsilaidalla, Luirosta n. 120 m itään. Alueella on joen suuntainen kumpuileva terassimainen muodostuma, joka laskee jyrkästi länteen joenrantatasanteelle. Maaperä on hiekkaa. Alueen läpi terassin päällä kulkee pohjois-eteläsuuntainen päällystämätön metsätie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta. Osa alueesta on varttunutta, osa nuorta kasvatusmetsikköä. Alueen itäpuolella on pieni suoalue.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Metsätieltä löydettiin palaneen luun fragmentti ja sen eteläpuolelta n. 275 m pituiselta matkalta viisi kvartsi-iskosta. Tien länsi- ja itäpuolelle tehtiin kaksitoista 30 cm x 30 cm kokoista koepistoa, jotka kaikki olivat löydöttömiä.
Koordinaatit:
Kohteen rajaus
Kohde rajattiin löytöjen ja topografian perusteella. Alue rajautuu pohjois-eteläsuuntaisesti tieltä havaittujen iskosten ja palaneen luun mukaan. Länsipuolella alue rajattiin terassin reunaan.
Tulkinta
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Joki on mahdollisesti kulkenut nykyistä uomaansa idempänä, jolloin asuinpaikka olisi sijainnut jokiterassilla. Asuinpaikan tarkkaa sijaintia ja laajuutta ei pystytty riittävän tarkasti selvittämään.

Vaikosojansuu 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; mpäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Luiroon laskevan Vaikosojan suulla, ojan eteläpuolella. Luirossa on tällä kohdalla niva. Paikalla on kolme joen suuntaista terassimaista tasannetta, joita erottaa hiukan jyrkemmin nousevat törmät. Kohde sijoittuu kahden alimman terassin alueelle. Maaperä on hieman kivistä, mutta pääosin hiekkaa. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Rantatasanne on uudistuskypsää metsää, ylätasanteen pohjoisosa nuorta avointa taimikkoa ja eteläosa nuorta kasvatusmetsää. Ylätasanteen pohjoisosa on laikutettu.
Kohteessa on esihistoriallinen asuinpaikka. Ylemmän terassin pohjoisosasta laikuista ja metsäkoneen ajourilta löydettiin kolmisenkymmentä kvartsi-iskoksta, joista suurin osa jätettiin paikalleen. Laikutetun alueen reunalta jatkuu etelään lähes täysin turpeen peittämä metsäkoneen ajoura. Ajouralta paljaista kohdista ja sen vieressä olevan kaatuneen männyn juurakosta löydettiin muutamia kvartsi-iskoksia. Yksi männynjuurakosta löydetty iskos on vaaleanharmaata savukvartsia. Tasanteelle ja sen alapuolelle rantatasanteelle tehtiin kahdeksan 30 cm x 30 cm kokoista koepistoa, jotka olivat löydöttömiä.
Talteen otetut iskokset:
Alue 3 (kaatunut mänty): X 7471800, Y 3528718
Koepistot:
Kohde rajattiin löytöjen ja topografian perusteella. Itäpuolelta alue rajautuu jokeen ja länsipuolelta ylemmän terassin reunaan. Alueen etelä- ja pohjoispäädyn rajaus tehtiin löytöjen perusteella.
Tulkinta
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös.

Ylimmäinen Angelvaara 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Ylimmäisen Angelvaaran lounaispuolella Angeljoen itärannalla. Joen yläjuoksun puolella 350 m kohteesta luoteeseen Angeljokeen laskee Pessipistioja. Kohde sijoittuu jyrkkärinteisen jokiterassin päälle. Maaperä on hiekkaista, lähiympäristössä seassa on paikoitellen pyöristyneitä kiviä. Itäpuolella kulkee poroaita, ja kohde jää sen sisäpuolelle. Terassilla näkyy muutaman metrin levyinen puuton linja. Linjan kohdalla kulkee kapea polku. Kasvillisuus terassilla on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Itäpuolella oleva loivan rinteen alueella maa on muokattu ja alueella on taimikkoa. Terassin alapuolella oleva joen ranta on rämettä.
Kohteessa on esihistoriallinen asuinpaikka. Jokiterassilla kulkevan rannan suuntaisen polun kohdalta turvekerros on kulunut pois huuhtoutumiskerrokseen asti, ja polulta havaittiin kvartsi-iskoksia 6 m pituiselta matkalta. Kaksi iskosta otettiin talteen, ja suurin osa jätettiin paikalle. Ympäristöön melko pienelle alueelle tehtiin seitsemän 30 cm x 30 cm kokoista koepistoa. Kahdesta polulle tehdystä koepistosta löydettiin kvartsi-iskoksia. Koepisto 4:sta löydettiin yksi iskos 3 cm syvyydeltä ja runsaasti iskoksia 10 cm syvyydeltä, jolloin koepiston kaivaminen lopetettiin ja 17 kappaletta näistä otettiin talteen. Koepisto 2:sta löydettiin neljä iskosta 3 cm syvyydeltä. Polun ympärille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Koepistoissa näkyi normaali podsolimaannos.
Löydöt rajoittuvat 6 m pituiselle alueelle polun kohdalle, eikä kohdetta pystytty koepistojen avulla rajaamaan tarkemmin. Topografian perusteella se rajautuu mahdollisesti 30 m leveän jokiterassin alueelle.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös.

Arajärvi Hietalahti 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Arajärven länsirannalla olevan Hietalahden hiekkarannalla. Hiekkaranta on n. 5 m leveä, ja sen länsipuolella on nevaa. Kohteen pohjoispuolella Arajärveen laskee Hietaoja. Alue on luokiteltu joutomaaksi.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Kohteessa on n. 5 m leveä hiekkaranta, josta löytyi kymmenisen kvartsi-iskoksia 300 m pituiselta matkalta. Iskoksista kolme otettiin talteen. Iskokset ovat jään ja hiekan pyöristämiä. Alueelle ei tehty koepistoja.
Kohde rajattiin löytöjen perusteella hiekkarannan alueelle, mutta se voi ulottua länsipuolelle suoalueelle. Asuinpaikan tarkka sijainti on epävarma, koska iskokset ovat liikkuneet.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös.

Kiurujärvi 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Kiurujärven lounaisrannalla etelä-pohjoissuuntaisen harjun pohjoispäässä ja sen itäpuolella järven rannassa. Kasvillisuus on kuusivaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on mahdollinen kesähautapaikka. Paikalta löydettiin kaksi selkeää kuoppaa. Erityisesti ranta-alueella on lisäksi muutamia muita epäselviä pienempiä kuoppia. Harjun rinteistä on maanotossa syntyneitä umpeenkasvaneita suuria kuoppia.
Kuoppa 1 sijaitsee harjun itäpuolella rantatasanteella. Se on soikea ja melko jyrkkäreunainen, kooltaan 3 m x 1,6 m x 70 cm. Kuopan ympärillä on 1,2 m leveä valli. Kuoppa on etelä-pohjoissuuntainen.
Kuoppa 2 sijaitsee harjun päällä sen pohjoispään lähellä. Se on soikea ja jyrkkäreunainen, mitoiltaan 3 m x 1,5 m ja syvimmillään 1 m. Kuopan ympärillä on leveimmillään 2 m kokoinen valli. Kuoppa on etelä-pohjoissuuntainen. Aivan harjun pohjoiskärjessä on myös pienempi hyvin jyrkkäreunainen kuoppa.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden ja topografian perusteella.
Kohteessa on mahdollisesti historialliselle ajalle ajoittuva kesähautapaikka.
Lisätietoja
440 m etäisyydellä etelässä harjun päällä yksityismaan puolella on lisäksi kaksi samantyyppistä kuoppaa, jotka voivat myös olla hautarakenteita. Kuopat ovat soikeita ja melko jyrkkäreunaisia. Ne ovat molemmat itä-länsisuuntaisia ja sijoittuvat rinnakkain 1 m etäisyydelle toisistaan. Etelänpuoleinen kuoppa 3 on mitoiltaan 3 m x 1,2 m x 0,5 m, ja pohjoisenpuoleinen kuoppa 4 on mitoiltaan 3 m x 1,5 m x 0,6 m. Kuoppien ympärillä on 1-1,5 m leveät vallit.

Arajärvi Haudanniemi 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Arajärven länsirannalla olevan Haudanniemen kärjessä. Maasto niemessä on enimmäkseen suota, kohteen ympäristössä kasvillisuus on mäntyvaltaista rämettä. Rannassa kasvaa enimmäkseen koivua. Järven rannassa on jäiden puskema rantavalli, jossa maa-aines on hiekkaa ja kiveä. Alue on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on kesähautapaikan jäännös. Niemen kärjestä löydettiin neljä muodoltaan soikeaa ja jyrkkäreunaista kuoppaa, joista kuopat 1, 2 ja 3 on kaivettu rantavalliin järven vastaiselle puolelle, ja kuoppa 4 tasaiseen maastoon 4 m etäisyydelle rantavallista. Kuopat 1 ja 2 sijoittuvat alueen eteläosaan 2 m etäisyydelle toisistaan. Kuopat ovat molemmat kaakko-luodesuuntaisia. Koillispuoleinen kuoppa 1 on mitoiltaan 2,2 m x 1 m x 0,5 m ja lounaanpuoleinen kuoppa 2 on 1,5 m x 1 x 0,5 kokoinen. Kuoppa 3 on näistä 5 m etäisyydellä pohjoisessa. Se on mitoiltaan 1,8 m x 1,3 m x 0,4 m ja kaakko-luodesuuntainen. Kuoppien syvyys on mitattu matalimmasta kohdasta, koska rantavallin takia niiden syvyys vaihtelee. Kuoppien ympärillä on vallit. Alueen pohjoisosassa oleva kuoppa 4 on koillis-lounaissuuntainen, mitoiltaan 1,8 m x 1,1 m x 0,8 m, ja sen ympärillä on selkeä 1 m leveä valli.
Kaikki rakenteista eivät ole välttämättä maanpinnalle havaittavissa, joten alue rajattiin niemen kärkeen niin, maanpinnalle näkyvien rakenteiden lisäksi alueeseen kuuluu muutaman metrin verran aluetta niiden ympäriltä.
Kohteessa on kesähautapaikka. Kohde ajoittuu luultavasti historialliselle ajalle.
Lisätietoja
Kohteesta 150 m etäisyydellä luoteessa on myös yksi erillinen mahdollinen hautakuoppa, joka merkittiin erilliseksi kohteeksi (Arajärvi Haudanniemi 2) koska niiden väliseltä alueelta ei havaittu rakenteita.

Arajärvi Haudanniemi 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Arajärven länsirannalla olevan Haudanniemen pohjoisosassa mökkitontista 60 m kaakkoon. Maasto niemessä on enimmäkseen rämettä, mutta kohteen ympäristössä on kuivempi alue. Kasvillisuus on koivuvaltaista sekapuustoista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Järven rannassa on jäiden puskema rantavalli, jossa maa-aines on hiekkaa ja kiveä.
Kohteessa on kuoppajäännös, joka on mahdollisesti kesähauta. Kuoppa on jyrkkäreunainen ja muodoltaan soikea. Se on kaivettu rantavalliin järven vastaiselle puolelle. Kuoppa on mitoiltaan 2 m x 1 m x 1 m kokoinen ja itä-länsisuuntainen. Kuoppa on vallin vastaisen länsipäädyn kohdalta auki, muuten sen ympärillä on valli.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella. Kuopan lisäksi muita rakenteita ei ympäristöstä havaittu.
Kohde on mahdollisesti kesähautapaikka. Kuoppa on rakenteeltaan samantyyppinen kuin Haudanniemen päässä olevat kuopat (Arajärvi Haudanniemi 1). Kohde ajoittunee historialliselle ajalle.

Sulamaharju 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Sulamaharjun itäpuolella olevan matalan harjanteen loivalla ja itään päin laskevalla ylärinteellä. Maasto on kuiva ja moreenipohjainen ja alueella kasvaa nuorta mäntymetsää. Kohteesta itään ja etelään maasto muuttuu suoksi.
Inventoinnissa vuonna 2011 paikalla havaittiin kaksi kivilatomusta, jotka todennäköisesti ovat kotien keskiliesiä ja ajoittuvat rautakauteen tai keskiaikaan. Latomusta 1 kairattiin ja kivikerroksen alta havaittiin selkeä hiilikerros. Latomuksen 2 lähiympäristöön tehtiin yhteensä kuusi koepistoa, mutta mitään ihmistoimintaan viittaavia merkkejä ei niistä havaittu. Kohde rajautuu aluemaisesti latomuksien päältä mitattuihin gps-pisteisiin sekä niiden välittömään lähiympäristöön. Muinaisjäännösalueen rajauksen itäpääty ylittää muutamilla metreillä valtion maaomistusrajan. Tiedot latomuksista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Illisoja (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan harjualueen kaakkoisosassa ja keskittyy pienen harjun laelle ja sen kaakkoisrinteeseen. Asuinpaikan eteläpuolella sijaitsee Maltiojoki ja itäpuolella Illisoja, joiden liittymäkohta sijaitsee asuinpaikasta noin 50 metriä kaakkoon. Asuinpaikka-alueen koillisosassa sijaitsee hiekanottopaikka. Harjun alarinteessä ja Maltiojoen rannan tuntumassa on joen mukaisesti kulkeva metsäautotie, josta haaraantuu pohjoiseen kulkeva ajoura, joka johtaa hiekanottopaikkaan. Asuinpaikka-alueella maaperä koostuu hiekasta ja alueella kasvaa nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Asuinpaikasta länteen päin maaperä muuttuu kivisemmäksi ja isompiakin kivilohkareita alkaa esiintyä. Itään Illisojan ranta-alueelle päin maasto tasantuu ja muuttuu kosteammaksi ja maaperä kivisemmäksi.
Harjun laella ja kaakkoisrinteessä sijaitsevan hiekanottokuopan lounaisreunassa havaittiin inventoinnin aikana noin 30 kpl kvartsi-iskoksia noin 20 metrin matkalla. Niistä 17 kpl otettiin talteen. Noin metrin päässä hiekkakuopan reunasta tehtiin noin 0,2 x 0,2 metrin kokoinen koepisto (x 3575206 y 7459840), josta löytyi yksi kvartsi-iskos noin 5 cm syvyydestä. Pistossa ei havaittu kulttuurikerrokseen viittaavia värjäytymiä. Harjun alarinteessä metsäautotien leikkauksessa löytyi kvartsikaavin (x 3575215 y 7459824) ja kvartsiydin (x 3575204 y 7459820). Asuinpaikan lähiympäristöön tehtiin 12 muuta koepistoa, mutta ne olivat kaikki löydöttömiä. Metsäautotie on tuhonnut ainakin osan asuinpaikan eteläosasta ja asuinpaikan koillisosa on laajalti tuhoutunut hiekanottotoiminnan takia.
Kohde rajautuu aluemaisesti löytöjen ja topografian perusteella noin 70 x 70 metriä laajalle alueelle. Idässä rajaus noudattaa harjun muotoa ja rajautuu siihen alueeseen, missä maasto tasantuu ja muuttuu kosteammaksi. Etelässä rajaus noudattaa Maltiojoen pohjoisrantaa ja lännessä rajaus perustuu kyseiselle alueelle tehtyjen koepistojen löydöttömyyteen sekä siihen, että maasto muuttuu kivikkoisemmaksi. Pohjoisessa rajaus on epävarmempi ja perustuu lähinnä siihen, ettei hiekkakuopan reunoissa enää havaittu asuinpaikkalöytöjä ja että kyseiselle alueelle tehdyt koepistot olivat löydöttömiä.

Rautakurunselkä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hyvin loivasti länteen ja lounaaseen päin laskevan moreenipohjaisen rinteen alaosassa. Rinne laskee Pyhäjoelle päin, joka sijaitsee 10 - 20 metriä kohteesta länteen. Pyhäjoen rannat ovat soiset. Alueella kasvaa nuorta sekametsää ja aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Alueen halki kulkee lounais-koillissuuntainen polku.
Asuinpaikka-alueen halki kulkevalta polulta löytyi kvartsi-iskoksia kahdesta kohdasta noin 30 metrin etäisyydellä toisistaan. Eteläisimpänä olevasta löytökohteesta (x 3577255 y 7471097) otettiin noin 3 metrin säteellä talteen 2 kvartsi-iskosta. Pohjoisimpana olevasta löytökohteesta (x 3577279 y 7471114) otettiin noin 1 metrin säteellä talteen 2 kvartsi-iskosta. Polun lähiympäristöön tehtiin yhteensä 15 noin 0,2 x 0,2 metrin kokoista koepistoa, mutta ainoastaan yksi oli löydöllinen. Noin 5 - 10 cm syvyydestä löytyi melkein kivettömästä hiekasta yhteensä 15 kvartsi-iskosta, mutta mitään kulttuurikerrokseen viittaavia värjäytymiä ei havaittu. Noin 10 - 15 cm syvyydellä maa muuttui erittäin kiviseksi. Löydöllinen koepisto sijaitsee polun itäpuolella olevalla pienellä tasanteella (x 3577241 y 7471091) rajatun asuinpaikka-alueen lounaisosassa.
Kohde rajautuu löytöjen ja topografian perusteella noin 60 x 30 metriä laajalle alueelle. Etelässä ja lännessä rajaus noudattaa Pyhäjoen soisen ranta-alueen rajaa. Pohjoinen ja itäinen rajaus on epävarmempi ja perustuu lähinnä tehtyjen koepistojen löydöttömyyteen.

Pyhäjärvi (1000019696) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven luoteisrannalla. Ranta-alue on tasainen, osittain matala ja kosteahko. Maaperä koostuu kivisestä moreenista. Asuinpaikka-alueen keskiosassa sijaitsee pieni Pyhäjärveen valuva puro, jonka rannat ovat soisia. Alueella kasvaa koivumetsää, joka on kehitysluokaltaan uudistuskypsää. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Asuinpaikka-alueen lounaisosan niemekettä käytetään soutuveneiden säilytyspaikkana ja pari kymmentä metriä lounaaseen sijaitsee vuonna 1994 rakennettu kota ja liiteri.
Asuinpaikka-alueen eteläosassa sijaitsevan niemekkeen keskelle tehtiin inventoinnin aikana 0,2 x 0,2 metrin kokoinen koepisto noin 15 metriä vedenrajasta (x 3576551 y 7474092). Heti turpeen alla olevasta noin 3 - 5 cm paksusta hiekkakerroksesta löytyi yhteensä 11 kpl kvartsi-iskosta. Tämän ohuen hiekkakerroksen alta maa muuttui hyvin kiviseksi. Niemekkeen lähiympäristöön tehtiin viisi muuta koepistoa, mutta ne olivat kaikki löydöttömiä.
Niemekkeen koillispuolella sijaitsevan puron pohjoispuolella on kuivempi rantaosuus, joka rajautuu pohjoisessa kosteikko-alueeseen. Rantaosuudelle tehtiin yhteensä neljä 0,2 x 0,2 metrin kokoista koepistoa, joista yksi oli löydöllinen. Löydöllinen koepisto sijaitsee kuivan rantaosuuden keskellä noin 10 metriä vedenrajasta (x 3576617 y 7474211). Turpeen alla olevasta noin 5 cm paksusta hiekkakerroksesta löytyi 2 kpl kvartsi-iskosta, jonka jälkeen maa muuttui hyvin kiviseksi.
Pyhäjärven rannat ovat suurimmilta osin hyvin ehjät ja kasvillisuuden peittämät. Niistä ei inventoinnin aikana pystytty havaitsemaan mahdollisia irtolöytöjä.
Kohde rajautuu löydöllisten koepistojen ja topografian mukaisesti. Asuinpaikkaa jakaa sen keskellä oleva puro suorantoineen. Pohjoisessa asuinpaikka rajautuu kosteikkoon. Luoteis- ja lounaisrajaukset ovat epävarmempia, ja perustuvat lähinnä topografiaan ja koepistojen löydöttömyyteen kyseisillä alueilla. Topografisesti katsottuna on hyvinkin mahdollista, että asuinpaikka jatkuu etelässä olevalle alueelle, minne on rakennettu kota ja liiteri, mutta ne kolme koepistoa, jotka tälle alueelle tehtiin, olivat kaikki löydöttömiä.

Siessokanharjut (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjoen lounaisrannan rantatörmän päällä. Osittain jyrkän rantatörmän päällä on terassimainen ja noin 20 metriä leveä tasanne, jonka jälkeen maasto alkaa taas nousemaan kaakkoon päin. Maasto on hiekkapohjainen ja kuivahko mäntykangas, missä kasvaa taimikkoa ja yksittäisiä mäntyjä. Turvekerros on ohut ja aluskasvillisuus koostuu varpukasveista ja jäkälästä. Rantatörmän alapuolella maasto muuttuu kosteammaksi ja puusto koivuvaltaiseksi.
Paikalla on porojen käyttämä polku, joka seuraa rantatörmän reunaa. Maapinta on polulla kulunut ja paljastuneesta hiekasta löytyi noin 80 metrin matkalla kvartsi-iskoksia ja yksi kvartsi-esine. Löytökohtia oli neljä:
Löytökohta 1 (x 3570091 y 7465099) Kymmenkunta kvartsi-iskosta, joista otettiin talteen 6 kpl.
Löytökohta 2 (x 3570098 y 7465115 ) Kaksi hyvin pientä kvarts-iskosta, jotka otettiin molemmat talteen.
Löytökohta 3 (x 3570118 y 7465149) Yksi kvartsi kaavin, joka otettiin talteen.
Löytökohta 4 (x 3570130 y 7465163) Yksi kvartsi-iskos. Ei otettu talteen.
Rantatörmän alapuolelle tehtiin kaksi 0,2 x 0,2 metrin kokoista koepistoa, mutta ne olivat molemmat löydöttömiä.
Kohde rajautuu pintalöytöjen ja topografian perusteella 50 x 130 metriä laajalle alueelle

Mukkala Ukonlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mukkalan kylän luoteislaidalla on Ukonlammen kannaksella Salpa-linjaan kuuluva panssarieste, jonka halki päätie kulkee. Kivilohkareista kaakkoon Ukonlammen ja tien välissä on säilynyt kaksi selvästi erottuvaa pyyntikuoppaa, jotka molemmat ovat kooltaan runsaat 2 x 3 m ja ½ m syviä (alakohteet a). Jonkin matkaa kuopista eteläkaakkoon on sivutien leikkauksessa havaittu kvartsi-iskoksia ja palanutta hiekkaa. Paikalla on mahdollisesti kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka (alakohteet b). Kankaalla olevien erilaisten sota-aikaisten poteroiden, korsujen ym. rakennejäännösten lisäksi noin 250-300 m mainitusta panssariesteestä kaakkoon on tien koillispuolella yksi pyyntikuopaksi arvioitu painauma (halkaisija 2,4 m, syvyys 0,4 m, alakohteet c). Tien lounaispuolella on myös runsaasti sota-aikaisia kaivanteita, mutta korkeimmalla törmällä, pellon luoteisreunassa, on myös kaksi pyyntikuoppaa (alakohteet d). Näistä isompi on noin 3 metrinen ja 0,9 m syvä. Toinen selkeä pyyntikuoppa on 2,6 x 2,1 m ja 0,3 m syvä. Paikalla on myös kolmas, pienempi kuopanne. Myös päätien reunan lähellä on kaksi mahdollista pyyntikuoppaa.
Vuonna 2015 paikalta löytyi metallinetsimellä pronssinen ketjunkantaja KM 40830:1.

Coalbmejávrrit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Leppäjärven (Leaibejávri) kylän lounaisosassa sijaitsee Hetta-Koutokeino -välisen maantien länsipuolella Vuollejávri, jonka länsipuolella on kaksi pientä järveä nimeltä Coalbmejávrrit. Eteläisemmän, pohjois-eteläsuuntaisen järven lounais-länsipuolella on samansuuntainen hiekkaharjanne, jonka eteläpäässä, noin 5 m paikalle kulkevasta mönkijäurasta länteen, sijaitsee pyyntikuoppa. Pyyntikuopan halkaisija on noin 4 m ja syvyys 0,8 m.

Vuollejávri 1 (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Leppäjärven (Leaibejávri) kylän lounaisosassa sijaitsee Hetta-Koutokeino -välisen maantien länsipuolella Vuollejávri, jonka länsipuolella on kaksi pientä järveä nimeltä Coalbmejávrrit.
Vuollejávrin eteläpään, eteläisemmän Coalbmejávrin ja Vuollejávriin laskevan pienen puron välisellä, matalalla hiekkakannaksella sijaitsee kaksi liesilatomusta.
Kannaksen eteläosa on soistunut.
Latomuksen 1 pituus on pohjois-eteläsuunnassa 1,8 m ja leveys 1 m. Korkeus on noin 10 cm. Sen päätyihin on ladottu kaksi suurempaa kiveä. Latomuksen 2 pituus on pohjois-eteläsuunnassa 1,4 m ja leveys 0,9 m. Se erottuu maastossa noin 15 cm korkeana, osin hiekan peittämänä kumpuna. Sen eteläpäädyssä on kivi, joka kohoaa noin 4 cm maan pinnan yläpuolelle.

Vuollejávri 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Leppäjärven (Leaibejávri) kylän lounaisosassa sijaitsee Hetta-Koutokeino -välisen maantien länsipuolella Vuollejávri, jonka länsipuolella on kaksi pientä järveä nimeltä Coalbmejávrrit. Vuollejávrin pohjoispään luoteistörmällä, noin 75 m etäisyydellä järven rannasta, kulkee metsäautotieura vedenpuhdistamolle. Välittömästi tien itäpuolella hiekkatörmä laskee noin 5 m soistuneelle, metsäiselle ranta-alueelle.
Hiekkadyynillä kulkevalta, kuluneelta tieuralta poimittiin vuoden 2011 inventoinnissa kvartsi-iskoksia ja runsaasti palanutta luuta noin 80 metriä pitkältä matkalta. Paikoitellen tiellä oli punaiseksi palaneita hiekkaläikkiä ja tummia likamaaläikkiä.

Palolommol (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Leppäjärven (Leaibejávri) ja Palojärven (Bálojávri) kylän puolivälissä sijaitsee Hetta-Koutokeino -välisen maantien itäpuolella Palolommol, Palojoen lompolo, jonka rannat on melko soistuneet. Lompolon lounaisosan niskan pohjoisranta on sen sijaan kuivaa moreeniharjannetta.
Harjanteen päällä kulkee poroaita, jonka itäpuolella sijaitsee kaksi ja alla yksi pyyntikuoppa. Kuopat sijaitsevat noin 215 m poroaidan länsi/pohjoispuolella sijaitsevasta suolampareesta koilliseen, noin 65 m etäisyydellä rannasta.

Kivalonkangas Ahvenlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen eteläpuoleisen Namalikkovaaran ítäpuolella sijaitsevien kahden pienen Ahvenlammin välialueella, kapealla metsäisellä moreenikankaalla on ainakin kolme pyyntikuoppaa. Kuopat ovat hakaisijaltaan 2,5-3 m ja syvyydeltään 0,4-0,5 m. Kaksi kuopista on sorakuopan läheisellä rinteen ulokkeella, yksi alavalla alueella. Alueelle johtavan tien läheisyydessä on myös sepän hiilimiilun jäännökset.

Raahelinlantto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Raahelinlantto sijaitsee välittömästi Hetasta Koutokeinoon kulkevan Ruijantien länsipuolella, noin 100 m Bálojohkan ylittävästä sillasta pohjoiseen.
Raahelinlanton ja Palojoen välissä on alavaa hiekkamaata, jossa paikoin kasvaa tiheää koivikkoa ja paikoitellen soista varvikkoa. Kivikautisen asuinpaikan jäännöksiä havaittiin kyseisellä kannaksella noin 2 m korkealla jokitörmällä, 80 m Ruijantiestä länteen ja 25 m etäisyydellä Bálojohkan rannasta.
Paikalta löytyi rikkipalaneita kiviä ja runsaasti kvartsi-iskoksia. Noin 1,5 m löydöksistä itään sijaitsee uusi nuotiopaikka.

Kalkkinulkki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tunnetaan myös nimellä Kivalonotta.
Kalkkinulkki on teräväpiirteinen, itäreunaltaan lähes pystysuora ja kapealakinen kallio noin 500 m Kemijoen eteläpuolella. Voimalinja kulkee Kalkkinulkin pohjoispuolitse idästä länteen noin 150 m päässä pohjoisen puolella. Mäen itätörmän alle on koottu kalkkiperäisiä kiviä noin 3x1,5 m kasoiksi. Niiden vieressä on suurista kivilaaoista kylmämuurauksella koottu uunirakenne, jonka ulkomitat ovat noi 7x6 m ja sisäosan syvyys enimmillään noin 2,5 m. Rakenne on rinteessä kellarimaisesti. Suorakaiteisen pohja-alan rajaama kiveys on avoin itäpuolelta. Kuusikko ja muu kasvillisuus peittävät rakenteet. Paikallisen tiedon mukaan kalkkia tiedetään tehdyn alueella viimeksi 1920-luvulla.

Tytärkuseri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Bálojohkan Tytärkuseri-niminen koski sijaitsee Palolommol-lompolon koillispäästä noin 1,6 km koilliseen, Bálojohkaa ylävirtaan. Kosken alajoksulla joen pohjoispuolella, noin 35 m etäisyydellä joen rannasta, sijaitsee hiekkakumpareen päällä mökki. Alueen maaperä on hienoa dyynihiekkaa.
Neljäntoista pyyntikuoppaa sijaitsee kaakko-luodesuuntaisessa, 215 m pitkässä rivissä. Ensimmäinen pyyntikuoppa sijaitsee noin 35 m edellä mainitusta mökistä koilliseen ja viimeisin noin 60 m jokitörmällä kulkevasta poroaidasta luoteeseen.

Höpöttäjävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen eteläpulella noin 800-900 m ja Kalkkinulkin jyrkästä kalkkikalliosta 300-400 m etelään on Höpöttäjänvaaran länsipuoleisella, loivasti länteen laskevalla hiekkarinteellä metsätien molemmin puolin todettu kolme pyyntikuoppaa. Tien eteläpuolela kuoppia on yksi ja pohjoispuolella kaksi, kaikki vanhan purouoman pohjoispuolella, tuoreesta sorakuopasta itään. Kuopat ovat noin 4 m halkaisijaltaan ja runsaat ½ m syviä. Ne ovat olleet tiedossa paikkakunnalla. Vaara on saanut nimensä kaikuefektistään.

Pikku-Juotasvaara länsi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen etelöäpuolella sijaitsevan melko suuren Juotasjärven eteläpään koillisrannalta löytyi vuonna 2011 rautainen ns. skandinaavinen partakirves viikinkiajan lopulta tai ristiretkiajalta. Löytöpaikkaa ja -aluetta tarkastettaessa se paikantui Juotasjärven rannasta noin 50 m päähän Pikku Juotasvaaran alareunaan, vanhan niittyraivion viereen. Paikalla on rakennuksenpohja, tupasija, jonka uuni on ennen rikkoutumistaan ollut noin 140 cm laaja, nelikulmainen ja ainakin 20 cm korkea. Kivet ovat osin pahioin palaneet ja maapohja punertavaksi palanut. Löytöjä tai hiiltä ei havaittu. Uuni on ollut tupasijan lounaisnurkassa ja itse tupasija erottuu noin 4 x 3,5 m laajana, matalana tasona. Kirveenterä lienee löytynyt uunin länsipuolelta. Läheisen löytöyhteyden vuoksi tupasija ja kirveenterä voivat liittyä toisiinsa, jolloin rakenne olisi mahdollisesti jo rautakauden lopulta.
Noin 15 m tupasijasta on rinteessä suuri kylmämuurattu suorakaiteinen ja kellarimainen rakennuksen perustus. Sisäosa on metrin syvyinen ja 3,5x21,5 m laajuinen. Sivut ovat noin 5,5 m pituiset. Tulkinnan mukaan kellarimainen perustus ja tupasija eivät ole samanikäisiä tai liity toisiinsa.
Järven rannassa lienee vanha asuin- tai kalakenttä, josta paikalle osoittava tienviitta viestii.

Perunkavaara Raakenevaara lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Perunkajärven länsipuolella sijaitsevien Kalliojärven ja Raakinavaaran välissä sijaitsevan Raakenevaaran luoteispään juurella sijaitsealla soiden reunaustamalla, noin 300 m pitkällä ja 100 m leveällä niemekkeellä on todettu kaikkiaan kuuden pyyntikuopan järjestelmä runsaan 200 m matkalla. Kuopista neljä on varsinaisella niemekkeellä, kaksi vaaran jyrkemmän sivustan juuressa. Kuopat ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia ja kooltaan vajaasta kahdesta runsaaseen kolmeen metriin sekä syvyydeltään runsaat ½ m. Kalliojärven rannassa sijaitsevalle Kallion kämpälle johtaa ajoura kuoppaketjun lomitse kaakosta.
Niemeke on kivistä moreenia ja vaaran etelärinne paikoin silokalliota. Raakenevaaran ja kaakkoisen Pulkkavaaran hiekkaisesta satulasta ei todettu pyyntikuoppia.

Guhkesjávri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Guhkesjávri sijaitsee noin 720 m Näkkälään kulkevan maantien eteläpuolella. Järven itäpuolella sijaitsee Pitkänjärvenharjut, ja sen eteläpuolella on myös moreeniharjumuodostelmia.
Guhkesjávrin etelärannalla, pohjoisimpaan pistävällä niemellä on pyyntikuoppa ja kivikautinen asuinpaikka. Niemen maanpinta on rikkoutunut, sillä siinä on leiriydytty ja siinä on autojen kääntöpaikka. Noin 4 m pyyntikuopasta luoteeseen havaittiin tieuralla palaneita kiviä ja liuskeiskoksia. Tieuralta löytyi niemeltä monin paikoin palaneita kiviä ja kvartsiitti- ja liuskeiskoksia.

Guhkesjávrrebuolžžat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Guhkesjávrrebuolžžat eli Pitkänjärvenharjut sijaitsevat Palojärveltä Näkkälään kulkevan maantien eteläpuolella, Guhkesjávrin eli Pitkänjärven itä- ja eteläpuolella.
Guhkesjávrin ja Kotajärven välisen laakson maaperä on hiekkaa, ja siellä sijaitsee laakea pyyntikuoppa, joka on kaivettu kahden suppakuopan väliin. Sen halkaisija on 5 m ja syvyys 1 m.

Harrijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harrijärvi sijaitsee noin 1,8 km Palojärvi-Näkkälä-välisen maantien eteläpuolella ja Gieddevuopmin laajan suoalueen pohjoispuolella. Järveen laskee lounaasta Liedasjohka ja Harrijärven vedet laskevat edelleen sen koillispäästä Snárttaljohkaan.
Snárttaljohkan ja Harrijärven välisellä kuivalla hiekkaniemellä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Harrijärven rantaan kulkevalta mökkitieltä löytyi kivilaji- ja kvartsiitti-iskoksia ja palaneita kiviä.

Rastajoenmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rastajoenmaa sijaitsee Bálojávrin pohjoispään luoteisrannalla, Hetta-Koutokeino -välisen kantatien 93 ja järven välissä. Maan eteläpuolitse laskee Bálojávriin Rautulanjoki. Rastajoenmaan läpi Bálojávrin rantaan kulkee mönkijäura.
Rastajoenmaan pohjoisosassa, mönkijäuran pohjoispuolella on tiheää koivikkoa kasvavalla hiekkakumpareella ja Lommolin ja kumpareen välissä kaikkiaan 11 pyyntikuoppaa. Lisäksi Rastajoenmaan läpi Bálojávrin rantaan kulkevan mönkijäuran eteläpuolella on kaksi pyyntikuoppaa (Rastajoenmaa 2).

Rastajoenmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rastajoenmaa sijaitsee Bálojávrin pohjoispään luoteisrannalla, Hetta-Koutokeino -välisen Ruijantien ja järven välissä. Maan eteläpuolitse laskee Bálojávriin Rautulanjoki. Rastajoenmaan läpi Bálojávrin rantaan kulkee mönkijäura.
Rastajoenmaan keskiosassa, mönkijäuran eteläpuolella sijaitsee 2 pyyntikuoppaa noin 70 m etäisyydellä järven rannasta. Lisäksi Rastajoenmaan läpi Bálojávrin rantaan kulkevan mönkijäuran pohjoispuolella on 11 pyyntikuoppaa (Rastajoenmaa 1).

Ahopäät (Taide)
Historiallinen; Laajat Ahopäät sijaitsevat E4-tien itäpuolella ja Hangasojantien kaakkoispuolella. Hangasoja saa alkunsa Ahopäiden Latvakurusta.
Ahopään läntisimmän laen luoteisrinteellä sijaitsee vanha honka, jonka runkoon on tehty kaiverruksia 4.3.1866. Hongan kaakkoispuolella sijaitsee toinen mänty, johon on tehty kaiverruksia vuonna 1999.

Näätämöjoki etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 770 m lounaaseen, laajan, tulva-aikaan paisuvan Pirijäu´rrin koillisrannalla. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kangasta, joka kasvaa harvaa koivikkoa ja mäntymetsää. Paikalla on neljä pyyntikuoppaa.

Näätämöjoki etelä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 800 m lounaaseen, laajan, tulva-aikaan paisuvan Pirijäu´rrin koillisrannalla. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kangasta, joka kasvaa harvaa koivikkoa ja mäntymetsää.
Paikalla erottuu kuusikulmainen kotasija, jonka keskellä on liesikiveys. Vallillisen kotasijan ulkohalkaisija on 5 m. Oviaukko on ilmeisesti kohti rantaa, etelään. Noin 2 m kotasijasta itäkoilliseen erottuu 1 x 0, 5 m kokoinen liesikiveys, joka on samankokoinen kuin kotasijan liesikiveys.

Näätämöjoki pohjoinen 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 1,5 km länsilounaaseen ja Pirilompolon länsirannasta noin 140 m länteen. Sen halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,5 m.

Näätämöjoki pohjoinen 5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 1,5 km lounaaseen ja Pirilompolon itärannalle laskevan Suopumajoen suulta noin 80 m lounaaseen.
Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt vuonna 1999 liesi sekä iskoksia (KM 31950:1-2). Vuonna 2011 nimekkeelle kulkevalta polulta löytyi myös kvartsi-iskoksia. Noin 130 m iskosten löytöpaikasta lounaaseen sijaitsee asumuspainanne.

Näätämöjoki pohjoinen 6 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tupasija sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Kallojoen suusta noin 1,7 km länsilounaaseen, Suohppunjohkan sortuvan törmän itärannalla. Tupasijan koko on noin 6,5 x 4 m, ja sen koilliskulmassa on tulisijan jäännös, jonka koko on noin 1,5 x 1,5 m ja korkeus 0,3 m. Tupasijan länsireunalla on kiviä, jotka saattavat olla tuvan peruskiveystä. Hirsiä ei ole enää jäljellä.

Kerkelän kaivos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Henry Kerkelän perustama kultakaivos sijaitsee noin 1,2 km E4-tien länsipuolella, Ison Hangasselän kaakkoisrinteessä ja sen alaosassa. Kaakossa sitä rajaa Hangasoja ja itäpuolella Kerkelänoja.
Kerkelä perusti kaivoksen vuonna 1902 ja alueelta löytyy yhdeksän syvää kaivoskuilua. Kuilujen lisäksi vuonna 2011 kartoitettiin alueelta myös kaivettu oja, stanssi sekä padon että rakennuksen jäännös.

Látnjoaijohka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Látnjoaivin ja Jeageloaivin välissä virtaa Látnjoaijohka. Noin 150 m Látnjoaijohkan ja siihen etelästä, Pehkosenkurun suunnasta yhtyvän joen risteyskohdasta itäkoilliseen sijaitsee tulisija tasaisella kankaalla. Tulisijan koko on noin 1,5 m x 1 m, ja sitä on kuntan alla vielä 2-3 kivikerrosta.

Morgâmjävri (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Leammin Morgâmjävrissa on koillis-lounaissuuntainen saari, jossa on kaksi soikeahkoa, halkaisijaltaan noin 3x3,5 m kokoista pyyntikuoppaa. Lisäksi saaren koillispäässä on selkeästi maahan kaivettu tasanne. Se liittynee 1940-luvun kullanhuuhdontaan.

Suohppunjohka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suohppunjohka (Suopumaoja) laskee Näätämöjoen pohjoispuolella sijaitsevasta Suopumajärvestä Näätämöjoen Pirilompolon länsirannalle. Meanderoivan joen pohjois/itäpuolella, noin 15 m sortuneesta jokitörmästä pohjoiseen on pyyntikuoppa. Lisäksi noin 38 m pyyntikuopasta luoteeseen on hiekkatörmän poropolulla viiden kiven röykkiö, joka saattaa liittyä pyyntikuoppaan.

Pirijäu´rr 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pirijäu´rr eli Pirijärvi on Näätämöjoen lähes umpeen kuroutunut lahti joen etelälaidalla, noin 970 Kallojoen suusta lounaaseen. Järveen laskee eteläkaakosta pieni puro, jonka suusta noin 120 m koilliseen sijaitsee laakea pyyntikuoppa. Sen halkaisija on 4 m ja syvyys 0,5 m.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 0,8 km lounaaseen, Pirijärveen etelästä laskevan puron itäpuolella. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kangasta, joka kasvaa harvaa koivikkoa ja mäntymetsää.
Vuonna 1999 purouoman varressa havaittiin pari laakeaa, suorakulmaiselta vaikuttavaa alaa, mahdollisia asumuksen pohjia. Selkeämpi näistä on 5 x 4 m kokoinen ja 0,3 m syvä. Purouoman ylittävän mönkijätien pinnasta, purosta noin 20 m itään olevalta törmältä on humuksen alta löytynyt sertti- ja kvartsilöytöjä (KM 31955:1-7).
Vuonna 2011 puronuomasta havaittiin myös suorakulmaisia laakeita tasanteita, mutta ne sijaitsivat noin 110 m vuoden 1999 havainnoista (P: 7733912 I:575434) luoteeseen. Tasanteet ovat mahdollsia asumuspainanteita, sillä niidin tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Sertti-iskoksia ja palanutta luuta löytyi yhä mönkijäuralta.

Pirijäu´rr 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 970 m lounaaseen, Pirijärveen etelästä laskevan puron itäpuolella, poroaidan eteläpuolisella korkealla törmällä. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kuivaa kangasta.
Noin 3 jyrkän törmän reunasta etelään sijaitsee liesilatomus, jonka koko on 1,2 x 0,8 m ja korkeus 15 cm.

Pirijäu´rr 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 1 km lounaaseen, Pirijärveen etelästä laskevan puron länsipuolella. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kuivaa kangasta.
Pirijärven eteläpuolella kulkevalta mönkijäuralta, puron länsipuolelella sijaitsevalta hiekkatöyräältä löytyi sertti- ja kvartsi-iskoksia.

Pirijäu´rr 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 0,9 km lounaaseen, Pirijärveen etelästä laskevan puron länsipuolella ja Pirijärven eteläpuolella. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kuivaa kangasta.
Kaksi pitkälle maatunutta pyyntikuoppaa sijaitsee Pirijärven eteläpuolella kulkevan mönkijäuran ja järven välisellä hiekkatörmällä.

Näätämöjoki etelä 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Outerinnivan ja Pirisuvannon puolessa välissä Näätämöjoen etelätörmällä, noin 200 m etäisyydellä Näätämöjoen rannasta.
Näätämöjoen rantaan kulkee yksityistonteille mönijäura, joka haarautuu pääkeinosta kohti luodetta. Yksi pyyntikuoppa sijaitsee noin 65 m mönkijäurien risteyksestä länsiluoteeseen, urien pohjoispuolella. Pyyntikuopan halkaisija noin 3 m ja syvyys 0,8 m.

Kotaoja (Näätämöjoki etelä 8) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Näätämöjokeen Taimenjärviltä laskevan Kotaojan pohjoispuolella, noin 90 m Kotajoen suulta itäkaakkoon sijaitsee kolme pyyntikuoppaa. Kaikki pyyntikuopat sijaitsevat Näätämöjoen etelärannalla kulkevan mönkijäuran eteläpuolella, noin 25 m ojasta pohjoiseen.

Näätämöjoki etelä 12 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Näätämöjoen Ounterinnivan eteläpuolella, joen eteläpuolella kulkevan mökijäuran pohjoispuolella, noin 210 m koskesta eteläkaakkoon sijaitsee yksi pyyntikuoppa. Pyyntikuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys 0,7 m.

Pirijäu´rr 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Kallojoen suusta noin 0,9 km lounaaseen, Pirijärveen etelästä laskevan puron itäpuolella, poroaidan luona, hiekkatörmän terassilla. Maasto on pääasiassa hienohiekkaista, ohuen humusmaton peittämää kuivaa kangasta.
Poroaidan luona porot ovat rikkoneet maanpinnan ohuen turvekerroksen. Paikalta poimittiin kvartsi-iskoksia monin paikoin, minkä perusteella terassille tehtiin asuinpaikan aluerajaus.

Kuosnijoki vuokrakämppä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Näätämöjoen etelärannalla, Keinojärvestä Näätämöjokeen laskevan nimettömän puron etelärannalla sijaitsee Kuosnijoen vuokrakämppä. Kolme pyyntikuoppaa sijaitsee ojan pohjoisrannalla, etelään pistävällä niemellä, noin 180 m kämpästä itäkaakkoon.

Kuosnijoki 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen ja Kuosnijoen yhteymäkohdan eteläpuolella, pohjoiseen pistävällä tasanteella. Muinaisjäännösryhmä koostuu kymmenestä pyyntikuopasta ja kahdesta kodanpohjasta.
Myös Näätämöjoen eteläpuolella kulkevalta mönkijäuralta löytyi merkkejä esihistoriallisista asuinpaikoista kolmesta eri paikasta. Kvartsi-iskokskeskittymiä havaittiin noin 12 m kodanpohjasta 2 itäkoilliseen (Kvartsi-iskoksia 1) sekä sillan luota rantatörmältä (Kvartsi-iskoksia 2). Lisäksi kvartsiitti-iskoksia löytyi noin 4 m pyyntikuopan 10 lounaispuolelta Kuosnijoen tasaiselta hiekkatörmältä (Kvartsiitti-iskoksia).

Kuosnijoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuosnijoen ja Näätämöjoen yhtymäkohdan eteläpuolisella niemellä on kivikautinen asuinpaikka. Luoteeseen pistävällä niemellä on kaksi uutta nuotiokiveystä noin 1 m etäisyydellä toisistaan. Nuotiopaikoista noin 1,5 m kaakkoon löytyi kvartsi-iskoksia. Lisäksi löytöalueelle tehdystä koepistosta löytyi rikkipalaneita kiviä noin 15 cn syvyydeltä hiekasta.

Kuosnijoki 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 215 m Näätämöjoen ja Kuosnijoen yhtymäkohdasta etelälounaaseen sijaitsee mökki Näätämöjoen etelärannalla. Mökistä noin 40 m lounaaseen löytyi jokitörmällä kulkevalta polulta kivilaji- ja kvartsi-iskoksia.

Kuosnijoki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjokeen laskevan Kuosnijoen ja Näätämjoen yhtymäkohdasta noin 730 m etelälounaaseen. Paikalla on 24 pyyntikuoppaa. Suurin osa pyyntikuopista sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla kulkevan mönkijäuran eteläpuolella, ja vain kolme sen pohjoispuolella.

Kuosnijoki vuokrakämppä 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Näätämöjokeen laskee kaakosta Kuosnijoki. Jokien yhtymäkohdan pohjoispuolella Keinojärvestä laskee Näätämöjokeen pieni puro, jonka suun eteläpuolella sijaitsee Kuosnijoen vuokrakämppä.
Vuokrakämpästä noin 280 m koilliseen havaittiin Näätämöjoen tasaisella hiekkaterassilla, noin 65 m jokitörmästä kaksi laakeaa mahdollista asuinpainannetta.

Niloskoski etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen Niloskosken eteläjuoksulta noin 300 m etelään, Näätämöjoen etelärannan hiekkaterassilla. Terassilla on maahan kaivettu kodanpohja, jonka koko on noin 5 x 3,5 m ja syvyys noin 30-40 cm.
Lisäksi kodanpohjasta noin 60 m länsilounaaseen löytyi terassin reunalta, noin 10 m rantatörmän eteläpuolella kulkevalta polulta kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia oin 20-30 m matkalla.

Saunakoski laavu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla, pääosin joen eteläpuolella kulkevan mönkijäuran itäpuolella. Vain kaksi läntisintä pyyntikuoppa on mönkijäuran länsipuolella.
Paikalla on 19 pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat 1-3 sijaitsevat noin 100 m pyyntikuoppaketjusta koilliseen.

Löfgrenin kämppä Sotajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös sijaitsee Sotajoen ja sen itärannalla sijaitsevan kaivetun kivirakan välissä. Koirankaulasalvoksisen hirsikämpän jäännöksestä on säilynyt eteläseinällä parhaimmillaan 13 hirsikertaa. Sen luoteisnurkassa on sijainnut piisikiveys. Oviaukko on ollut pohjoisseinällä ja ikkunat etelä- ja itäseinällä. Toisen rakennelman, mahdollisen saunan jäännös sijaitsee kivirakan ja sen itäpuolisen rinteen välissä. Siitä on jäljellä enää alimmat hirsikerrat ja tulisijan jäännös lounaisnurkassa.
Kultamuseolta saatujen Oulun arkkitehtioppilaiden rakennuspiirroskopioiden perusteella ko. kämpän jäännös on nimetty Löfgrenin kämpäksi.

Pirijäurr 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolisen suvannon, Pirijärven itärannalla, paikalla, jossa kaakosta järveen laskee pieni puro. Pirijärven ranta on tällä kohdalla hienoa hiekkaa, ja pohjoisessa rannan syöpymistä suojaa kallio.
Rannalta löytyi vajaan parin sadan metrin matkalta kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä rantahiekalta ja vesirajasta. Osa asuinpaikasta on jäänyt jo veden alle, sillä löytöjä näkyi myös järven pohjassa.

Saunakoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla, noin 100 m joen rantatörmästä etelään ja 120 m Selkäojan (Seäl´ggvuäjj) suusta kaakkoon. Rantatörmällä kulkevalta mönkijäuralta löytyi esihistorialliseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä, palanutta luuta sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia oin 100 m matkalta.

Saunakoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla, Saunakosken vuokrakämpän etelä- ja itäpuolella noin 300 m matkalla. Polkujen ja mönkijäurien risteyskohdassa on 4 pyyntikuoppaa.

Saunakoski 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla, Saunakosken kohdalla, noin 250 m Saunakosken huoltokämpästä koilliseen. Rantaterassilla sijaitsee hieman epämääräinen kivilatomus. Latomuksesta otettiin maakairalla näyte, jossa oli runsaasti hiiltä ja palanutta hiekkaa. Sen koko on noin 1 x 1,2 m ja korkeus 20 cm. Noin 5 m alempana, latomuksesta pohjoiseen, sijaitsee useita uusia nuotiokiveyksiä.

Taimenjärvet 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella pienten järvien alueella, joka on nimetty Taimenjärviksi. Kodanpohjat sijaitsevat näistä pienistä järvistä luoteisimman järven pohjoisrannalla, ja järven luoteispäästä laskee oja Näätämöjokeen Saarikosken ja Harrisuvannon väliin.
Kolme kodanpohjaa sijaitsee rivissä pohjoisrannalla ja yksi lähes järven luoteispäässä, noin 50 m laskuojasta itään. Vallillisten kodanpohjien koko on noin 5 x 5 m. Lisäksi alueella on kaksi selvästi maahan kaivettua kuoppaa.

Taimenjärvet 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Taimenjärvet-nimisellä alueella, jossa sijaitsee useita pieniä järviä. Hevosenkengän muotoisen pikkujärven lounaiskulmassa sijaitsee hiekkatörmän päällä leisilatomus. Sen koko on noin 1,1 x 0,8 m ja korkeus 15-20 cm.

Kirakkaköngäs (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Rahajärven ja Ukonjärven välisellä kannaksella ja 500 - 600 m Kirakkajoen voimalasta lounaaseen. Vaadinselän kaakkoisrinteessä, tieuran tuntumassa. Maasto on kivikkoista ja moreenipohjaista männikköä. Tieuran korkeimmalla kohdalla erottuu maassa tulenpidon jälkiä ja asuinpaikkalöytöjä. Samoin kahdessa muussa kohdalla n. 80 m:n matkalla pohjoiseen. Tästä n. 70 m pohjoiseen on tien itäpuolella kaksi pyyntikuoppaa.

Keinojärvi 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näätämöjoen ja Luolajärven välissä, Keinojärven koillispäässä sijaitsevan hiekkaharjun loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä. Noin 270 m koilliseen Keinojärven koillispäästä sijaitsee kodanpohja. Sen pohjoispuolella risteää kolme polkua. Kodanpohjan koko on noin 5 x 5 m ja sen keskellä on 1,3 x 0,8 m kokoinen liesikiveys. Pääilmansuunnissa olevan kodanpohjan etelävallissa erottuu kiviä, ja länsivalli on hyvin matala. Kodanpohjan ulkopuolella, sen koillis- ja lounaisnurkissa sekä länsivallin keskellä on matalat, kaivetut kuopat.

Keinojärvi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen ja Luolajärven välissä, Keinojärven koillispäässä sijaitsevan hiekkaharjun keskellä. Noin 315 m Keinojärven koillispäästä pohjoiseen sijaitsee liesilatomus. Sen pohjoispuolella on polku, joka kulkee Luolajärven rannasta erotusaidalle.
Liesilatomuksen koko on noin 1,1 x 0,7 m ja sen korkaus on 15 cm. Sen vierestä kulkee porojen polku, joka on rikkonut maanpintaa.

Harrikuolpuna erotusaita 1 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen ja Luolajärven välissä, noin 600 m Keinojärven pohjoispäästä pohjoiseen ja noin 265 m Harrinkuolpunassa sijaitsevan erotusaidan eteläosasta kaakkoon, kuivan hiekkaharjun päällä.
Liesilatomus sijaitsee hiekkaharjun luoteeseen pistävän harjanteen päällä, pienen lammen rannalla. Latomuksen halkaisija on 80 cm ja siitä on näkyvissä hienon hiekan seassa muutama kivi. Liesilatomuksen vieressä olevan koivun juuret ovat sitoneet kunttakerrosta sen verran, että latomuskin on säilynyt eroosion kuluttamalla niemellä.

Harrikuolpuna erotusaita 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Näätämöjoen etelärannalla sijaitsevan Harrikuolpunan erotusaidan eteläpuolella, noin 75 m aidan eteläosasta etelään. Hiekkakankaalla sijaitsee liesilatomus, jonka eteläpuolelta kulkee polku poroaidalle. Liesilatomuksen koko on noin 1 x 1,2 m ja korkeus noin 15-20 cm.

Vyelijuuhâ (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Kaamasessa, E4-tien itäpuolella, noin 440 m Kaamasen kievarin risteyksestä kaakkoon. Neljä liesilatomusta sijaitsee kapean Vyelijuuhân eli Alajoen tasaisella hiekkakankaalla, keskellä metsäautotietä, noin 50 m joen rannasta itään.
Liesilatomuksista näkyy metsäautotien hienossa hiekassa vain muutamia kiviä. Selkeimmin erottuu latomus 1, jonka koko on noin 1 x 0,8 m. Latomus 2 sijaitsee tästä noin 3 m länsilounaaseen ja latomus 3 latomuksesta 1 noin 2 m kaakkoon. Lisäksi metsäautotien pohjoislaidalla on neljäs mahdollinen tulisija. Metsätieuralta löytyi myös kvartsi-iskoksia. Tien molemmin puolin on useita toisen maailmansodan aikaisia saksalaisten kaivantoja, kuten myös Kuppiojan ja Alajoen välisessä maastossa.

Vuottešjávri 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Muinaisjäännös sijaitsee Angelista noin 16 km koilliseen, noin 500 m Angeli-Karigasniemi -välisen tien itäpuolella, Vuottešjávrin itärannalla, järveen idästä laskevan ojan pohjoispuolisella moreenitasanteella. Tasanteella sijaitsee yksi liesilatomus, jonka koko on 1 x 0,5 m ja korkeus noin 15 cm.

Vuottešjávri 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Muinaisjäännös sijaitsee Angelista noin 16 km pohjoiseen, Angeli-Karigasniemi -välisen tien ja Beavrretskáidin välissä sijaitsevan Vuottešjávrin jyrkällä koillisrinteellä. Järven itäpuolitse kulkee poroaita. Kodanpohja 2 sijaitsee sen länsipuolella ja kodanpohja 1 sen itäpuolella. Pääilmansuunnissa sijaitsevien, vallillisten kodanpohjien koko on noin 4 x 5 m ja niiden keskellä on tulisija.

Mukanperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen Mukanperän itärannalla, tilustien ja törmän taitteen välissä on havaittu vuonna 1989 3 tai 4 pyyntikuoppaa männikkökankaalla. Kuopat ovat soikeita ja vallin rajaamia.
Vuonna 2012 kohde tarkastettiin osana Ivalon asemakaavan laajennusta ja muutostia. Paikalla voitiin havaita enää kaksi pyyntikuoppaa, joista otettiin tarkat koordinaatit.

Kultaojanniemi (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Purnu sijaitsee Kakslauttasen Kultaojanniemen itäreunan kivirakassa, noin 12 m niemen itälaitaa kulkevasta metsätieurasta itään. Kohteesta noin 90 m itää virtaa Kultaoja. Kultaojanniemi on avohakattu. Purnun koko on 4,8 m x 2,5 m ja syvyys noin 80 cm. Purnusta poistetut kivet muodostavat alarinteeseen päin noin 2 m pitkät "korvakkeet", kivikasat.

Kirkonkylä 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde, kodanpohjat ja laakea nelikulmainen kuoppa, sijaitsevat noin 1200 metriä Utsjoen uudesta kunnanvirastosta etelään, Utsjoen länsirannalla, joen ja Seitatien välisellä noin 30 metriä leveällä rantakaistaleella. Tunturikoivikossa erottuu laakea, kooltaan noin 4 x 4 metriä oleva kuoppa. Tästä 50 metriä etelälounaaseen on vuonna 1988 havaittu myöhemmän rakennuksen perustan ympärillä neljä mahdollista kodansijaa, joiden kaikkien keskellä erottuu liesikiveys.
Vuoden 2011 tarkastuksessa kesken jääneen rakennuksen perustan ympärillä erottui vain yksi selkeä kodanpohja ja kaksi liesikiveystä.

Seitatie (Kivirakenteet)
Historiallinen; Utsjoen Seitatien itäpuolella sijaitsevan tontin takapihalla, Utsjoen rantaterassilla on kaksi liesilatomusta. Yksi latomus sijaitsee saunarakennuksesta noin 3 m lounaaseen, ja toinen tästä noin 10 m lounaaseen.

Máttajárguolbba 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteessa on kaksi suorakaiteen muotoista kivilatomusta ja liesi sekä kvartsien löytöpaikka. GPS -paikannukset:
Liesilatomus 3 7755924/3500742 koko noin 70 x 70 cm.
Kvartsien löytöpaikka: 7755794/3500690.
Kvartsien löytöpaikka sijaitsee kaatopaikasta 30 m pohjoiseen ja latomukset 1-2 sijaitsevat samalla Utsjokilaaksoon laskevan rinteen ylätasanteella 8 metrin etäisyydellä toisistaan noin 30 metriä kvartsien löytöpaikasta pohjoiseen. Liesilatomus 3, vaikuttaa resentiltä ja sijaitsee latomuksista 120 m pohjoisluoteeseen. Maasto on tunturikoivua kasvavaa moreeniharjua.

Heargeduššanláttu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Utsjoen kylän eteläpuolella sijaitsevan Máttajárguolbban pohjoisosassa on pieni suppalampi, Heargeduššanláttu. Sen koillispuolella on keskellä mönkijäuraa liesilatomus. Latomuksen halkaisija on noin 1 m ja sen kivet erottuvat hyvin hiekkamaassa.

Máttajárguolbba 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mantojärven pohjoispäässä sijaitsevan Máttajárguolbban koivua kasvavalla törmällä. Koillis-lounaissuuntaisen törmän lounaispäässä sijaitsee pyyntikuoppa, jonka koko on noin 2 x 3 m ja syvyys 60 cm.

Máttajárguolbba 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen kylän eteläpuolella sijaitsee Máttajárguolbba. Kuolpunassa on vanha kaatopaikka, jonne E4-tieltä kulkevan tien eteläpuolella sijaitsee halkaisijaltaan noin 6 m kokoinen mahdollinen asumuspainanne. Sen syvyys on noin 60 cm.

Veahcat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen Vetsikon kylässä, Pekka Lukkarin tilan eteläpuolella. Pihapiirissä on säilytetty ainakin kaksi kodanpohjaa sekä mahdollinen rakennuksen jäännös. Lisäksi kodanpohjan 2 länsipuolella on kaksi pyöreää painannetta.
Vallillisen kodanpohjan 1 koko on 5 x 5 m ja sen keskellä erottuu kumpumainen liesikiveys. Kodanpohjan 2 koko on myös noin 5 x 5 m kokoinen, mutta pohjoisvalli ei ole niin selkeä. kodanpohjasta 2 noin 2 m lounaaseen sijaitsee kaksi halkaisijaltaan noin 2,5 m kokoista painannetta. Kodanpohjan 1 itäpuolella on käsin niitetyllä alueella mahdollinen rakennuksen pohja.

Áibmejohka 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Utsjoen kylästä itään sijaitsee Áibmejohka, Äimäjoki, joka laskee Tenoon. Joen ja maantien välissä sijaitsee kaksiosainen kodanpohja tasaisella hiekkakankaalla noin 70 m jokiuomasta pohjoiseen. Läntisemmän kodanpohjan koko on noin 5 x 4,5 m ja sen keskellä on liesikiveys. Itäisempi kodanpohja on kiinni läntisemmän itäsivulla. Siinä ei erotu selkeää liesikiveystä keskellä. Sen koko on noin 5 x 3,5 m. Kodanpohjien vallit ovat matalat, noin 15-20 cm, ja niiden oviaukot ovat kohti etelää.
Vuoden 2013 tarkastuksessa Äimäjoelle kulkevalla tieuralla havaittiin lisäksi liesikiveys.

Korretoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuolit Cuokkajávrin koillisrannalla, Korretojan talon pihapiirissä on sijainnut kivikautinen asuinpaikka, kivilatomus ja laakea kodanpohja. Neliönmuotoinen kivilatomus sijaitsee polulla, talosta noin 50 m pohjoiseen. Kohde on tarkastettu vuonna 1986. Lisäksi NILI-tietokannassa on mainittu, että talolta noin 100 m kaakkoon sijaitsee pyyntikuoppia.
Kohde tarkastettiin vuonna 2012. Laakeaan kotasijaan on tehty kasvimaa. Kivilatomus on ilmeisesti tuhoutunut muutama vuosi sitten, kun Korretojan talosta noin 50 m pohjoiskoilliseen on tehty mökki. Kivikautisia asuinpaikkamerkkejä löytyi pääasiassa alemmalta terassilta, jonne oli myös rakennettu mökki. Nilissä mainitut pyyntikuopat kartoitettiin ja merkittiin rekisteriin nimellä Gorretat.
Löydöt: kvartsia, kvartsiittia (KM 23376:1-4).

Korretojan Suu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta ja kaksi suorakaiteenmuotoista kivilatomusta sijaitsevat Kaamanen-Utsjoki -maantien ja Vuolit Cuokkajávrin välissä, järven koillisrannalla. Korretojan suusta on paikalle matkaa n. 100 m pohjoiskoilliseen.
Rannasta noin 20 m itään on pienellä kumpareella kaksi suorakaiteen muotoista laakeaa kivilatomusta. Toinen on 1,2 x 0,8 m laaja, toisen halkaisija on noin 1 m. Näistä noin 30 m pohjoiseen on ylempänä rinteessä, pienellä hiekkapohjaisella viljelysmaalla havaittu pienialainen asuinpaikka, jossa erottuu muutamia kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Niukkoja löytöjä ei tarkastuksessa poimittu talteen. Vuoden 2012 tarkastuksessa palanutta luuta havaittiin enää rantaan kulkevalta pistotieltä, sillä peltotilkku oli kasvanut umpeen.
Lisäksi vuoden 2012 tarkastuksessa rantavedestä poimitiin talteen kvartsi-iskoksia.

Gorretat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuolit ja Bajit Cuokkajávrin välisen kannaksen pohjoisrannalla. Paikalla on noin 100 m pitkä, kaakko-luodesuuntainen pyyntikuoppaketju. Pari pyyntikuoppaa on osin rantaan kulkevan mökkitien tuhoamia.

Gorretat 2 (Taide)
Historiallinen; Vuolit ja Bajit Cuokkajávrin välisen kannaksen pohjoisella niemellä sijaitsee kaakkoon viettävän harjun päässä vanha honka, josta on poistettu kaarnaa ja nilaa noin 50 cm pitkältä ja 20 cm leveältä alueelta 140 cm korkeudella. Pinta on reunoilta alkanut umpeutua. Puun pintaan on kaiverrettu pystyyn kirjaimet o, i ja s.

Allabuolža (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kevojärven itärannalla on Kutuniemen talo. Heti sen pohjoispuolella on jyrkkärantainen niemi Allabuolža. Niemen eteläosa viettää loivasti etelään, ja siinä on tasanteita, joissa on liesilatomuksia. Kaksi niistä havaittiin vuonna 1988.
Suorakaiteen muotoisen liesilatomuksen 1 koko on noin 1,2 x 0,7 m ja korkeus 15 cm. Tästä noin 50 m länsilounaaseen sijaitsee liesilatomus 2, jonka koko on noin 1,2 x 0,7 m ja korkeus 20 cm. Latomuksesta 2 noin 1,5 m etelään sijaitsee kolmas mahdollinen latomus, jonka koko on 1 x 0,5 m ja korkeus 15 cm. Edellä mainituista latomuksista noin 10 m etelään sijaitsee törmän päällä, polun pohjoispuolella pyöreä tulisija, jonka halkaisija on noin 1 m.
Mahdollinen asumuspainanne sijaitsee liesilatomuksesta 2 noin 40 m pohjoiseen. Sen koko on noin 3 x 2 m ja syvyys 50 cm.

Kutuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on ilmeisesti kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Kuoritulla alueella on vuonna 1995 havaittu kvartsi-iskoksia, -esineitä, kvartsiittia ja palanutta luuta. Löytöalue sijaitsee Turun yliopiston Kevon tutkimusaseman paikoitusalueella. Alueelle on rakennettu mökkikylä 1980-luvulla, ja paikka on ainakin osaksi tuhoutunut.
Vuoden 2012 tarkastuksessa pienialainen asuinpaikka voitiin paikallistaa tutkimusaseman paikoitusalueelle. Terassin pintamaa on hyvin kulunut ja siihen on ilmeisesti tuotu myös soraa. Paikalla oli havaittavissa palanutta luuta sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia.

Allabuolža pohjoinen (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkosta noin 11 kilometriä etelään, Kevojärven itärannalla sijaitsevalla Allabuolža-nimisellä niemellä. Niemen pohjoisosan pohjoiseen viettävällä tasanteella on kaksi laakeaa, vallillista painannetta. Mahdollisten kodanpohjien halkaisija on noin 3,5 metriä ja syvyys noin 50 cm.

Njárggat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Bajit Cuokkajávrin kaakkoisrannalla, E4-tien länsipuolella ja Ivvánasjohkan suun pohjoispuolisella niemellä. Moreenitörmällä on kaksi liesilatomusta ja yksi pyyntikuoppa.
Liesilatomuksen 1 koko on 1,3 x 0,8 m ja sen länsipäädyssä on kaksi maastosta selkeästi erottuvaa kulmakiveä. Liesilatomuksen 2 halkaisija on noin 80 cm ja se on lähes maantasainen. Pyyntikuoppa on soikea, sen halkaisija on noin 2 m ja syvyys 60 cm.

Goddunjárga (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kevojärven itärannalla sijaitsee vanha Kutuniemen (Goddunjárga) tila. Vanhan päärakennuksen itäpuolella on heinittynyt kenttä, jossa on sijainnut turvekota tilalle johtavan pistotien pohjoispuolella. Navettarakennuksen jäännös on jäänyt pistotien eteläpuolelle. Turvekota on ollut käytössä vielä 1900-luvun alkupuolella, ja se on rakennettu 1800-luvun loppupuolella. Kotasija erottuu kentässä halkaisijaltaan noin 5 m kokoisena kumpuna.

Mierašluoppal 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mierašluoppalissa, Mieraslompolossa, Guhkesláttu nimisen lammen ja Vuohccojohkan välisellä hiekkatasanteella. Osa 11 pyyntikuopasta on jo täytetty, sillä paikalla on sijainnut talo yli sata vuotta ja kenttää on niitetty. Lisäksi talon vierestä on löytynyt palanutta ja silvottua, palamatonta luuta, joista suurin osa lienee peräisin historialliselta ajalta.
Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan noin 4 m ja niiden syvyys vaihtelee täytettyjen pyyntikuoppien 30 cm:stä noin 1,2 metriin. Noin 115 m pyyntikuopasta 12 etelään, tasanteella kulkevan vanhan ajopolun pohjoispuolella sijaitsee nelikulmainen kiviladelma, jonka ovat tilalla asuneet lapset tehneet 1900-luvulla. Samanlaisia "talonpohjia" löytyy alueelta useampia.

Mierašluoppal 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuvaus: Kohde sijaitsee Mierašluoppalissa, Mieraslompolossa, Guhkesláttu nimisen lammen ja Vuohccojohkan välisellä hiekkatasanteella. Liesilatomus sijaitsee Guhkesláttun koillistörmällä, ja sen koko on 1 x 0,6 m ja korkeus 15 cm. Tästä noin 10 m länteen, noin 1 m korkeammalla terassilla on pareittain neljä päänkokoista kiveä. Kiviparin etäisyys toisistaan on 1 m.

Geinnodatája (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkonkylän eteläpuolella, Vierccaguolbban eteläosassa, Basijohkaan laskevan Geinnodatájan alkulähteillä. 30 pyyntikuoppaa sijaitsee Geinnodatájan alkulähteen pohjoispuolella. Länsiosassa kuopat ovat pohjois-eteläsuuntaisena mutkittelevana jonona, joka on noin 150 m pitkä. Kuoppajono jatkuu kaakkoon noin 500 m matkan Geinnodatájan suuntaisena. Kuoppien halkaisija vaihtelee 2,5 - 4 m välillä.

Leaibejohroavvi 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoki-Inari-välisen tien itäpuolella, Kenestuvan ja Leppälän välissä sijaitsevan Leaibejohroavvin laella. Leaibejohroavvin päällä kasvaa useita vanhoja mäntyjä, joissa on pilkkoja ja loveuksia. Laen päällä sijaitsevan maston pohjoispuolella on pistotie pohjoiseen, ja sen itäpuolella on kolme vanhaa mäntyä, joista itäisin on kaatunut. Näistä pohjoisimman männyn eteläkyljesssä on kaiverrus. Puuhun on kaiverrettu vuosiluku 1900.

Leaibejohroavvi 2 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoki-Inari-välisen tien itäpuolella, Kenestuvan ja Leppälän välissä sijaitsevan Leaibejohroavvin länsirinteellä. Leaibejohroavvin päällä kasvaa useita vanhoja mäntyjä, joissa on pilkkoja ja loveuksia. Mastolle vievän tien pohjoispuolella, noin 20 m tiestä sijaitsee vanha mänty, josta on poistettu noin 1,2 m korkeudelta kaarnaa ja nilaa 60 cm mitalta. Sileään pintaan on kaiverrettu kuvio, joka muistuttaa lähinnä P-kirjainta. Kaiverrus on osin jo umputunut.

Gáregasjohka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karigasniemen kylän eteläpuolella, Inarijokeen laskevan Gáregasjohkan eteläpuolella. Noin 635 m jokisuusta itäkaakkoon sijaitsee poroaidan itäpuolella tasaisella hiekkakankaalla on ainakin 12 liesilatomusta.

Roavvejeaggi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vanhassa Karigasniemessä, Karigasniemen kylän eteläpuolella, Inarijokeen laskevan Gáregasjohkan pohjoisrannalla ja Roavvejeaggin luoteislaidalla. Kohteelle pääsee Inarijoentiestä erkanevaa Karigasjoentietä pitkin. Tasaisella hiekkakankaalla sijaitsee viisi liesilatomusta ja mahdollinen laakea asuinpainanne sekä tien päässä sijaitsevan talon pihassa kolme liesilatomusta.

Kotavaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Kotavaaran korkeimmalla kohdalla, 50 x10 m levyisessä luode-kaakko -suuntaisessa kivikossa, n. 2,7 km Mustajärveltä koilliseen, metsäautotien päästä 150 m etelään. Röykkiö on halkaisijaltaan 6 x 4 m, korkeus 0,4 m. Rakenteen pidemmät sivut ovat luode-kaakko -suuntaisia, eli rinnettä vastaan. Selkeitä rakenteellsiia yksityiskohtia ei ole havaittavissa, eikä rakenteen rajaaminen luonnonkivikosta ole aivan yksiselitteistä.

Kuonjarvárri 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kvartsiittilouhos sijaitsee Kuonjarvárrilla, puuttomassa, kivikkoisessa ylätunturissa, Kuonjarjohkan autiotuvalta noin 1200 m länsilounaaseen, pahdan alla olevan, lähes kymmenen metriä korkean, koillisen suunnasta selvästi ihmiskasvoja muistuttavan siirtolohkareen itäpuolella, Kalkkinippa-nimisestä huipusta noin 370 m lounaaseen. Kohteen luota on autiotuvalle suora näköyhteys yli Kuonjarjohkan laakson.
Paikalla on pieni kalliosuoja, jonka koko oli noin 2 m x 3 m ja korkeus noin metrin. Kalliosuojassa ja sen ulkopuolella oli satoja kvartsiitti-iskoksia, jotka vaikuttivat isketyn useista erivärisistä raaka-ainekappaleista. Osa iskoksista oli erittäin hienorakeista, läheisesti piikiveä muistuttavaa kiveä. Iskosten joukossa oli myös kuusi pientä, selvästikin vanhaa, hauraalta vaikuttavaa poronsarven kappaletta. Pieni osa löydöistä talletettiin.
Kalliosuojan ulkopuolella, noin 30 m etäisyydelle pohjoiseen päin ja noin 40 m etäisyydelle
etelään päin, on pahtojen alla olevilla rinteillä pesäkkeisesti tuhansia kvartsiitti-iskoksia,
mutta isketyn materiaalin joukossa on myös luonnollisesti rapautuneita kappaleita. Muun
muassa mainitusta siirtolohkareesta noin kuusi metriä pohjoiseen päin on noin kahden
neliömetrin alalla kookkaita selvästi lohkottuja kvartsiittikappaleita, jotka on ilmeisesti
varastoitu kyseiselle kohdalle myöhempää käyttöä varten.
Kohdetta tarkastettaessa vuonna 2012 sen todettiin olevan samassa kunnossa kuin aiemminkin.

Kierivaara pohjoisrinne (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kierivaaran pohjoisrinteessä Kannalanlahdesta itäkaakkoon. Alue on terassimaisesti laskevaa kuivaa moreenirinnettä. Paikalla on usean sadan metrin mittaisesti kennomaisesti polveilevaa kiviaitaa, joka muodostaa kymmenkunta, keskimäärin ehkä noin aarin kokoista, toisiinsa lomittuvaa peltotarhaa. Karkean arvion perusteella alueen koko on noin 150 x 100 metriä. Rinteessä olevien tarhojen määrä on kaikkineen noin 10. Kiviaidan leveys on noin 1 - 1,5 metriä ja korkeus metrin luokkaa.
Kiviaita-alueen rajaus perustuu vuoden 2012 tarkastuksessa tehtyihin 40 gps-mittaukseen. Aita kattaa sen mukaan noin 140 x 60 m laajan, kaakko-luode-suuntaisen, rinteeseen nähden hieman viiston alueen. Rakenteen korkeusero on 12 metrin luokkaa.
Vuoden 2017 inventoinnissa kiviaitoja mitattiin gps-laitteella, raivatulla alueella ja ulkopuolella kairattiin muutamia kohtia. Kairauksen perusteella raivatulla alueella on vahvuudeltaan hyvin vaihteleva harmaa - tummanruskea peltokerros (5 - > 15 cm), ulkopuolella kivisellä alueella on normaali maannos.
Vuoden 2020 tarkastuksessa tarhojen/kiviaitojen koillispuolelta paikannettiin tiheikössä kaksi raivausröykkiötä, ja peltotarhan kiviaidasta kylmämuurattu pientä ryssänuunia muistuttava rakenne.
Peltoalue on merkitty vuoden 1737 isonjaon kartalle, jossa se on laajempi ja palstat hieman erinäköisiä verrattuna nykyhavaintoihin. Alueella oli Kainuunkylän eteläosan Majasen, Lovikan, Kuurusen ja Kannalan talojen peltotilkkuja.

Kivikautinen; Kätkävaaran maantieltä länteen, Louepalon länsipuolella sijaitsevan Yrttimaan suuntaan vievän metsätien notkossa, tien eteläpuolella, on mahdollinen yksittäinen asumuspainanne noin 20 m tieltä. Se on kooltaan noin 7 x 5 m. Tienreunan läheisyydessä on lisäksi noin 3-metrinen kuoppa (alakohde 1). Paikka on soistuneen muinaisen lahdenpohjukan luoteisrannalla. Koepistoja alueelle ei tehty tarkastuksen yhteydessä 2012.
Lisäksi mainitulla tieuralla Kätkävaaran tien suunnalla, arviolta 2-3 m ylempänä maastossa, havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia sekä mahdollista kulttuurimaata asumuspainanteesta noin 100 - 140 m itäkoilliseen. Ilmeisesti alueella on kyse laajemmastakin kivikautisesta asuinpaikasta (yhden löytökohdan paikka: Alakohde 2).
Aiemmin lähialueella on paikannettu useita kivikautisia asuinpaikkoja: Painanteesta noin 110-150 m länteen on Hilpus 3 asuinpaikan itäisempi löytöalue ja eteläkaakon suunnassa noin 300 - 600 metrin etäisyydellä sijaitsevat asuinpaikkakohteet Hilpus 2 ja Hilpus 3. Niissä kaikissa on myös muutamia asumuspainanteita.
Kaiken kaikkiaan Hilpuksen alueella näyttää olleen kampakeramiikan aikaista asutusta monin kohdin. Asutuksen laajuuden selvittäminen edellyttää tarkempia tutkimuksia.

Kortejänkä 1-2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka pienellä soiden ympäröimällä hiekkaharjanteella Kemijoen ja siihen laskevan Vähäjoen kaakkoispuolella, Kortejängän länsireunalla. Vähäjoen Myllykönkään suuntaan kulkeva paikallis-/yksityistie halkaisee tai leikkaa kahta ympäristöstään kohoavaa saareketta, joista itäisemmän koillispäässä, tien itäpuolella runsaan 60 m matkalla kaakko-luodesuunnassa on todettu asuinpaikkaan viittaavia kvartsilöytöjä metsä-äestyksen vaoissa (Kortejänkä 1). Tien lounaispuolella saarekkeen lounaisosassa ei pintahavaintoihin ollut mahdollisuuksia vuoden 2012 tarkastuksessa.
Saarekkeesta luoteeseen on pienempi hiekkasärkkä, jossa niin ikään pohjoisosassa oli pari yksittäistä kvartsia edellisestä löytöalueesta 190 m. Tässä on mahdollisesti kyse vain satunnaisista oleskeluiden jäljistä (Kortejänkä 2).

Jokela Louepalo 7 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Louepalon eteläreunan aiemmin todettujen kivikautisten asuinpaikkojen Aula Louepalo 2 ja Leinonen Louepalo 1 välillä olleella kapean, etelä-pohjoissuuntaisen Jokelan tilan äestetyn avohakkuualueen itäreunassa todettiin osin äestyksen vaurioittama todennäköinen asumuspainanne, ja sen itäreunalla kvartsi-iskos. Lisäksi tästä 25 m länteen havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos. Ainakin painanteen perusteella myös tämä alue on tulkittava kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Samalla tämä löytö osaltaan osoittaa, että 1980-luvulla äestettyjen ja pitkälle äestysvaoista tehtyjen löytöhavaintojen perusteella tuolloin määriteltyjen ja vaurioituneiden muinaisjäännösten lisäksi myös ympäröivät alueet voivat sisältää muinaisjäännöksiä, joita metsänkäsittely vaurioittaa.

Vanhakenttä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhakentänniemi sijaitsee Särkijärven pohjoisrannalla n. 2,2 km itäkoilliseen Särkijärven koulusta ja n. 500 m luoteesen Manalaisenniemestä. N. 200 m leveä niemi nousee n. metrin korkuisesta Särkijärven rantatörmästä ensin loivasti ja jyrkentyen n. 20-30 m etäisyydellä rannasta. Maaperä alueella on kivistä moreenia. Puusto koostuu lähinnä suurehkoista männyistä ja aluskasvillisuutena on mustikkavaltaista varvikkoa. Paikka on varsin kuiva ja aurinkoinen.
Kohde sijaitsee niemenkärjen lounaiskulmassa, rantatörmän ja rinteen välissä, loivasti järveen viettävällä tasanteella. Tasanteella maaperä on hyvin kivistä. Paikalla kasvaa ympäristöstään poiketen myös heinää.
Kohteesta n. 700 m itäkaakkoon Passisenniemessä sijaitsee historiallisen ajan kenttä (Muonio 41 Särkijärvi Passisenkenttä). Toinen historiallisen ajan kenttä (Muonio 42 Särkijärvi Keskinensaari) sijaitsee kohteesta n. 1,6 km kaakkoon.
Aki Arponen tarkasti kohteen inventoinnissaan 1989. Hän tutustui kohteeseen muoniolaisen Antti Metsolan opastamana. Paikkaan liittyy Metsolan mukaan paljon paikallisia tarinoita vanhasta asutuksesta. Tarinan mukaan paikalla asustaneet kalamiehet muuttivat myöhemmin kenttänsä Särkijärven Keskinensaareen Vanhankentänniemessä oleilleiden käärmeiden takia. Metsola arveli asukkaiden olleen 1600-luvun torniolaisia kalamiehiä. Särkijärvi on kuulunut historiallisen ajan alussa torniolaisten nautinta-alueeseen (Paulaharju 1977/1922:10). Arponen havaitsi paikalla n. 30 m pitkällä vyöhykkeellä seitsemän suorakulmaista kuopannetta, jotka hän tulkitsi vanhoiksi kalamajojen sijoiksi. Kuoppien koko vaihteli 0,5 x 1 m-1,5 x 2 m.
2004 inventoinnissa saadut havainnot poikkesivat jossain määrin Arposen 1989 huomioista. Paikalla hahmotettiin ryhmässä neljä epämääräistä kuopannetta. Yksi kuopista vaikutti suhteellisen nuorelta ja kaksi painaumaa näytti luonnonmuodostumalta. Yksikään kuopista ei ollut suorakulmainen. Ainoa jonkinlaista kalakellaria tai asuntokuoppaa muistuttava jäännös oli kaksoiskuopanne, joka oli pituudeltaan n. 6 m ja syvyydeltään n. 60-90 cm. Tämän läheisyydessä oli muutamia matalia painaumia. Kuopanteeseen tehdyssä koepistossa havaittiin ehjä huuhtoutumiskerros. Maaperä kuopanteessa oli hyvin kivistä.
Kohdetta voitaneen pitää mahdollisena kalakenttänä siihen liittyvän perimätiedon perusteella. Itse maastossa näkyviä merkkejä ei voida pitää varmoina todisteina kalakentästä. Kohteen luonteen selvittäminen vaatisi lisätutkimuksia.
Kohde tarkastettiin kaavoitukseen liittyen 25.7.2012. Tarkastuksessa Antti Kravun havainnot pääosin vahvistettiin. Kaksoiskuoppa erottuu maastossa selvästi, kuten muutama muukin kuoppa. Kuopat paikannettiin gps-mittauksella ja ne on syötetty alakohteina rekisteriin.
Kuopista noin 30-60 metriä luoteeseen maasto on paksuhkon turpeen peittämään ja alueelle on nähtävissä joitakin kuvioita ja kuopanteita, mm. rantapaltteen vieressä. Nämä ovat kuitenkin luonnonmuodostumia eivätkä esim. nelisivuisen kalamajan pohjia.

Saukkomukanmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla, Saukkomukanmaalla. Saariputaantie kulkee noin 400 metriä kohteesta itään. Alue on moreenipohjaista mäntykangasta, puusto on varttunutta männikköä.
Tervahauta löytyi vuoden 2012 inventoinnissa. Hauta on halkaisijaltaan noin kahdeksan metriä ja se on rakennettu rantatörmän päälle, niin että halssi laskee törmään.

Saukkomukanmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen varressa, Saukkomukanmaalla, noin 70 metriä joesta itään. Saariputaantie kulkee noin 400 metriä kohteesta itään. Alue on moreenipohjaista kangasta, puusto on pääosin mäntyä.
Tervahauta löytyi vuoden 2012 inventoinnissa. Hauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja siinä kasvaa sekalaista puustoa. Se on tehty länteen päin viettävään rinteeseen ja haudan halssi laskee länteen.

Saukkomukanmaa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rannalla, Saukkomukanmaan pohjoisosassa, noin 170 metriä kohteen itäpuolella kulkee Saariputaantie. Alue on melko rehevää, ilmeisesti osittain vanhaan pelto- tai laidunmaata. Puusto on tiheää sekametsää, aluskasvillisuus vaihtelee ruohosta varvukkoon.
Tervahauta löytyi vuoden 2012 inventoinnissa. Haudan halkaisija on noin 12 metriä ja se on rakennettu jokitörmään ja siihen laskevan kapean uoman yhtymäkohtaan. Haudassa ja sen ympäristössä kasvaa tiheää sekametsää.

Ahvenkutujärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ahvenkutujärvi sijaitseeMiellijävrin (Miellajärvi) länsipuolella. Järven pohjoisosan rannat ovat hyvin on kiviset, mutta etelärannassa sijaitsevan itä-länsisuuntaisen harjun maaperä on hienoa hiekkaa. Ahvenkutujärven etelärannalla on pyyntikuoppakohde Ahvenkutujärvi 1000013660.
Pienialainen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ahvenkutujärven luoteispäästä 1,3 km eteläkaakkoon, Vellijärven kaakkoispäästä Ahvenkutujärven kaakkoisrannalle kulkevalla metsäautotiellä, noin 140 m järven rannasta etelään.
Palanutta luumurskaa ja kvartsi-iskoksia havaittiin metsätieuran itäreunasta noin 10 m² kokoiselta alueelta. Löytöalueen ympärille, pääasiassa sen itäpuolelle tehtiin koskemattomaan maaperään koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Ilmeisesti kyseessä on pienialainen esihistoriallinen ”levähdyspaikka” hiekkaharjun päällä, pyyntikuoppa-alueen pohjoispuolella.

Ahvenlampi (1000020474) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 7 km Rajajoosepintiestä ja Kattajärvestä itään ja noin 400 m Kolmosjärven ja Kolmosjoen yhtymäkohdasta etelään. Asuinpaikka sijaitsee noin 140 m Ahvenlammen pohjoisosasta koilliseen, Ahvenlammen länsipuolitse Kolmosjärven rantaan kulkevan metsätieuran ja lammen itäpuolitse kulkevan tieuran risteyskohdassa. Kohteen maaperä on hienoa hiekkaa ja teiden kohdalta hyvin kulunut.
Kivikautisen asuinpaikan jäännöksiä havaittiin metsä-autotieltä. Hyvin kuluneelta tieuralta poimittiin talteen kvartsi-iskos ja palanutta luuta noin 5 m x 20 m kokoiselta alalta. Metsätien ympäristöön tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Koepistojen ja maakairausten perusteella voitiin todeta, että asuinpaikan itäpuolella virtaavan ojan ja Ahvenlammen ympäristön maaperä on ilmeisesti käännetty hakkuiden yhteydessä. Asuinpaikka lieneekin suurimmaksi osaksi tuhoutunut. Löytöjä havaittiin eniten pisteessä X=3540296, Y=7604720, Z=149. Kohde on jo osin tuhoutunut, ja jäljet esihistoriallisesta asutuksesta katoavat tulevina vuosina hyvin nopeasti eroosion vuoksi.

Alumavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Alumalompolan ja Könkäänsuvannon välissä sijaitsevan Alumavaaran loivalla kaakkoisrinteellä, noin 200 m Alumavaaran itäpuolella sijaitsevan lammen rannasta lounaaseen ja noin 100 m Alumalompolon Hoikkaniemeen kulkevan tien koillispuolella. Kohteen maaperä on hiekkaa, ja paikalla kasvaa varttunutta kasvatusmetsää, aluskasvillisuutena on puolukkaa, jäkälää ja sammalta.
Kohteessa on viisi pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat Alumavaaran kaakkoisrinteessä kaakko-luode-suuntaisessa rivissä.

Cuovâluobâl 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tsarmitunturin erämaa-alueen eteläpäässä, noin 60 m Nangujärventien eteläpuolella ja 65 m Laanajärvestä Cuovâluobâliin eli Valolompoloon laskevan ojan suulta koilliseen, Cuovâluobâlin koillispään pohjoisrannalla.
Liesilatomus sijaitsee noin 15 m Cuovâluobâlin rannasta pohjoiseen, tasaisen törmän päällä, noin 4 m törmän jyrkästä eteläreunasta pohjoiseen. Sammalen peittämän, noin 10 cm korkean liesilatomuksen pituus on pohjois-eteläsuunnassa 1,8 m ja leveys noin 1 m. Siihen on ladottu 3-4 kivikertaa päällekkäin, ja kivipakan paksuus on noin 20 cm. Kivipakan seasta oli vaikea saada maakairanäytettä, mutta muutamassa näytteessä havaittiin kivien seassa olevan hiilisilppua. Latomuksen ikää on vaikea määrittää. Noin 3 m latomuksesta lounaaseen sijaitsee uusi, käytössä oleva nuotiokiveys.

Hirvaslompolo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hirvaslompolon kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 3,6 km Anninkadun ja Rajajoosepintien risteyksestä etelälounaaseen, Hirvasjärven luoteisosassa sijaitsevan Hirvaslompolon ja siihen Herra- ja Harpulijärvestä laskevan puron suun pohjoispuolella. Alueen maaperä on käännetty ja äestetty hakkuiden yhteydessä muutama vuosikymmen sitten.
Asuinpaikka sijaitsee lompolon pohjoispuolella, noin 50 m soistuneen puron uomasta pohjoiseen sijaitsevalla tasaisella niemekkeellä. Alue on avohakattu ja äestetty, joten kvartsiitti-iskos ja palanut luu löytyivät äestysurasta. Kvartsiitti-iskos löytyi pisteestä x=3543365, y=7603943, z=148. Tasaiselle hiekkatörmälle tehdyissä koepistoissa ja maakairanäytteissä havaittiin ohuen turvekerroksen alla monin paikoin palaneen hiekan laikkuja, mutta muutoin tasanne oli löydötön.

Nanguvuono, Pontikkalahti (Kivirakenteet)
Keskiaikainen; Alue sijaitsee noin 14,8 km Ivalon kirkolta koilliseen Nanguniemessä, Nanguvuonon pohjoisrannalla, Pontikanlahdesta koilliseen olevan lahden rannalla. Menesniemeen menevältä maantieltä erkanee mökkitie, joka vie Menesniemen vastaiselle rannalle. Rantaa myöten kulkee poropolku, jota lienee marjastajatkin käyttävät hyväkseen. Ympäristön maasto on paikoin soista ja kuivemmilla alueilla kasvaa tiheä varvikko.
Noin kilometrin päässä mökkitien lopusta sijaitsevalla alueella kasvaa mäntymetsää. Kivikkoista maaperää peittää paksu turvekerros, mikä vaikeuttaa havainnointia. Ensimmäinen latomus (1) sijaitsee aivan rannan tuntumassa tasaisella terassilla, polun vieressä, kohdalla, jossa kasvillisuus on vähäisempää ja jopa kasvaa hieman jäkälikköä. Kohteesta koilliseen ja lounaaseen on rannalla mökkirakennukset.
Latomus 1 muodostuu viidestä maanpinnalle näkyvästä kivestä, jotka ovat näkyviltä osiltaan noin 25x15 cm. Latomuksesta noin 40 metriä kaakkoon on toinen latomus (2). Latomuksesta näkyy maanpinnalle kolme kiveä, joista suurin on näkyvältä osaltaan noin 25x10 cm. Latomuksesta 1, 14 metriä eteläkaakkoon on kuoppa. Kuoppa on selkeästi moderni, mutta kuitenkin jo osin sammaloitunut. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 3 metriä ja sen syvyys noin 1,6 metriä. Kuoppa voisi liittyä toiseen maailmansotaan ja saksalaisten toimintaan alueella.

Kuádáášluobbâlâš 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ivalon kirkosta 16,8 kilometriä koilliseen, Nirrovaarasta noin 0,5 km kaakkoon ja Tikkijärvestä n. 0,2 km länsiluoteeseen. Paikalla kasvaa mäntyjä ja koivuja. Aluskasvillisuus on varvikkoa ja maaperä soraa, jonka seassa on paikoitellen suuria kiviä. Paikalle pääsee Inarinjärven rannalle vievää tietä pitkin, josta erkanee ennen Nirrovaaraa talvitie, joka kulkee Tikkijärven pohjoispuolta. Talvitien alussa, tien keskellä, on kivistä ladottu, reunakehällinen liesi. Lieden iästä on vaikea sanoa mitään, mutta se on tuskin resesntti. Kivet ovat kooltaan noin 10x20 cm. Liesi on soikea, pituudeltaan noin 80 cm ja leveydeltään 70 cm. Ympäristössä ei ole muita muinaisjäännöseen viittaavia rakenteita.

Tullâjävri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ivalon kirkoista 38,5 km koilliseen Tullujärven kakkoisrannalla, Kotaniemi –nimisestä niemestä luoteeseen. Paikalle pääsee Hakkuutarkoituksiin rakennettua metsäautotietä pitkin, josta on noin 0,6 km kävelymatka kentälle. Noin 250 metrin päästä parkkipaikalta kulkee polku, joko menee kentälle. Maasto on kivikkoista ja melko vaikeakulkuista. Ympäristössä kasvaa mäntymetsää ja maaperää peittää paksu maannos. Aluskasvillisuus on varpukasveja; mustikkaa ja puolukkaa. Kenttää ympäröi mäntymetsä, mutta järven lähettyvillä kasvaa myös koivua ja rannassa on pajukkoa. Itse kenttä erottuu selkeästi ympäristöstään, sillä se kasvaa heinää. Kenttä on hyvin hoidettu ja sen alueelta on karsittu puustoa. Kenttää reunustaa riuku-aita, aita ja myös kentän rakennukset ovat paljon laajemmalla alueella kun peruskarttaan on merkitty. Kentän alueella on rakenteita tai niiden jäänteitä ainakin kolmesta eri rakennusvaiheesta. Kentän alueella on useita vanhoja rakennuksia ja lisäksi uudehko mökkirakennus ja sauna. Kentän vanha rakennuskanta koostuu yhdestä sauna-/navettarakennuksesta, porstuallisesta tuvasta, kahdesta vene- ja verkkovajasta, tuvasta, kolmesta aitasta, jalka-aitasta ja kellarista, joka tosin saattaa olla muita rakennuksia uudempi. Nämä rakennukset keskittyvät kentän kaakkoisosaan, lukuun ottamatta rannalla sijaitsevaa jalka-aittaa ja kaikki asuinrakennukset sijaitsevat aivan rannan tuntumassa. Kaikki rakennukset ovat salvottuja hirsirakennuksia, mutta porstuallisessa tuvassa ja pienemmässä tuvassa nurkkasalvokset on peitelty laudoituksella.
Kentässä on myös useita vanhempia rakennusten pohjia, joista osa voi olla hyvinkin vanhoja. Osittain pystyssä olevia ovat mm. kaksi aitan tai tuvan ( 1, ja 2) jäännöstä, joista on jäljellä enää vain alimmat hirret ja yksi tuvan tai aitan jäännös (3), jossa on vielä useampi sortunut hirsikerta jäljellä. Lisäksi voitiin havaita ainakin kaksi liettä, kodanpohja, jonkinlainen painanne, joka voisi olla mahdollinen talonpohja, yksi kellarinpohja ja yksi tuvanpohja jonka nurkassa erottuu piisinraunio. Nämä rakenteet, tai niiden jäänteet sijaitsevat ylemmällä terassilla, enemmänkin varsinaisen kentän keskellä. Lisäksi varsinaisen nykyisen kenttäalueen, jota rajaa riukuaita, ulkopuolella oli jäänteitä hirsituvasta tai – aitasta, sekä yksi liesikiveys.
Kenttä muodostaa erittäin hienon kokonaisuuden, joista liedet, kodan ja tuvanpohjat voivat olla 1800-lukua edeltävätä ajalta. Tullujärven lapinkenttää ovat asuttaneet Inarinsaamelaiset Vallet, Paadarit ja Vartiaiset. Paikka on ollut Talvipaikka, josta on muutettu kesäksi 25 kilometrin päässä sijaisevaan Sikastonlahteen. Tätä vuotuismuuttoa harjoittivat Tullujärven Vartiaiset vielä 1930-luvulla (Jefremoff 2001: 37).
Lähteet: Irja Jefremoff 2001: Varriistâllâm – Inarinsaamelaisten vuotuismuutto. Inarin saamelaismuseon julkaisuja nro 4.

Kaihuanvaaran karsikkomänty (Taide)
Historiallinen; Karsikkomänty sijaitsee Kaihuanvaaran lounaisessa keskirinteessä heti Juhannuskalliolle johtavan retkei-lyreitin vieressä. Karsikkomänty on noin 16 metriä korkea ja rinnankorkeusläpimitaltaan noin 30 senttimetriä. Mänty on kelottunut ja suurin osa kaarnasta on tippunut.
Mäntyyn on tehty kolmelle kyljelle pilkka, joista lännen puoleiseen on kaiverrettu vuosiluku ja useita nimikirjaimia. Vuosiluku on 1888 ja nimikirjaimia ovat ainakin PF, PK, KM, KW ja mahdollisesti IAN. Tekstiä sisältävän pilkan korkeus on noin 80 cm ja leveimmillään se on noin 18 cm.

Haurespää 1-3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat Kuoreslaen ja Haurespään välisessä kapeassa laaksossa, pienen puron molemmin puolin.
Haurespää 1 on Haurespäävaaran pohjoiseen alarinteeseen kivistä kasattu, suorakaiteen muotoinen valtauspaasi eli tippi. Se on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Paasi on erittäin siististi koottu. Noin 150 metriä kasasta pohjoiseen virtaa pieni puro.
Haurespää 2 sijaitsee edellisestä noin 800 metriä itäkoilliseen saman puron pohjoisrannalla. Suorakaiteen muotoinen kivistä kasattu valtauspaasi on tehty Kuoreslaen kaakkoiseen alarinteeseen. Kivikasa on kooltaan noin 2 x 3.5 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Se on erittäin siististi kasattu, mutta toiselta lyhyeltä sivultaan hieman romahtanut.
Haurespää 3 sijaitsee noin 200 metriä haurespää 2:sta pohjoiseen. Sen eteläpuolella virtaa pieni puro. Paasi on kasattu kivistä Kuoreslaen eteläiseen alarinteeseen. Se on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin 70 cm.

Porkonen 1-4 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Valtauspaadet on tehty Porkosen itäiseen ylärinteeseen.
Porkonen 1 valtauspaasi sijaitsee Porkosen korkeimman laen itärinteessä. Alunperin suorakaiteen muotoiseksi tehty kivikasa on hieman hajonnut ja kooltaan nyt noin 3 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin.
Porkonen 2 valtauspaasi sijaitsee Porkosen lakialueen pohjoisosassa. Suorakaiteen muotoinen kivikasa on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan 1.25 metriä. Se on rakennettu itään viettävään rinteeseen. Tippi on erittäin siististi kasattu. Sen alaosassa ja reunoilla on isompia kiviä, keskellä pienempiä.
Porkonen 3 valtauspaasi sijaitsee Porkosen lakialueen pohjoispäässä. Se on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan 1.3 metriä. Se on rakennettu itään viettävässä rinteessä olevaan pieneen kivirakkaan.
Porkonen 4 valtauspaasi sijaitsee Porkosen pohjoisella ylärinteellä. Muodoltaan soikea tippi on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin.

Pitsloma 1-3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Pitslomajärvien luoteispuolelta löytyi kolme kivistä kasattua valtauspaasia eli tippiä.
Pitsloma 1 valtauspaasi on tehty läntisimmän pienen Pitslomajärven pohjoispuolelle, loivasti etelään viettävään rinteeseen. Kivikasa on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin 1.5 metriä. Kasa on osittain hajonnut.
Pitsloma 2 valtauspaasi on tehty läntisimmän pienen Pitslomajärven pohjoispuolelle loivasti etelään viettävään rinteeseen. Aivan sen eteläpuolella kulkee Pitslomajärville johtava tie. Tippi on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Se on hieman sortunut reunoiltaan.
Pitsloma 3 valtauspaasi on tehty läntisemmän pienen Pitslomajärven pohjoispuolelle loivasti etelään viettävään rinteeseen. Sen eteläpuolella kulkee Pitslomajärville menevä tie. Tippi on kooltaan noin 2 x 3 metriä ja korkeudeltaan 1.2 metriä. Tippi on osin romahtanut ja sen sisällä näkyy vaakasuorassa oleva puun pätkä. Puu on mahdollisesti jäänne tipin puisesta sisäkehikosta, jonka päälle kivet on kasattu.

Talâsjuuhâ (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Talasjärvenlompoloista Talasjärveen laskevan Talâsjuuhâ-joen itäpuolella, joen korkealla hiekkatörmällä. Törmä kohoaa jokea noin 15 metriä korkeam-malle.
Pyyntikuoppa 1 on halkaisijaltaan 2.5 m ja syvyydeltään 50 cm. Kuoppa on valliton ja siihen kaivetusta koepistosta tavattiin rikkoutumaton huuhtoutumiskerros. Pyyntikuoppa sijaitsee noin 30 metriä joesta itään ja noin 220 metriä Talasjärvenlompoloista pohjoiseen.
Pyyntikuoppa 2 on halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 90 cm. Kuopassa on heikosti ha-vaittava, matala valli. Pyyntikuoppa sijaitsee noin 80 metrin päästä joesta ja noin 300 metriä Talasjärvenlompoloista pohjoiseen.
Pyyntikuopista noin 200 metriä etelään sijaitsee Talasjärvenlompolat 1 –kivilatomuskohde.
Ympäristö on kuivahkon kankaan männikköä, jossa aluskasvillisuus muodostuu lähinnä puolukasta, poronjäkälistä ja seinäsammalesta. Maaperä on hiekkaa.

Talasjärvenlompolat 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tsarmitunturin erämaa-alueen pohjoisosassa Talasjärvenlompoloiden ja Talâsjuuhâ-joen yhtymäkohdan koillispuolella on kaksi suorakaiteen muotoista liesilatomusta. Latomukset sijaitsevat toisistaan noin kahdeksan metrin päässä. Latomuksista on sekä jokeen että järveen noin 40 metriä. Latomukset on tehty hyvin matalalle harjanteelle. Ne olisi ollut hyvin vaikeata havaita, ellei toisesta olisi viety kiviä ja samalla raivattu latomuksen päältä humuskerrosta.
Latomus 1 on kooltaan 175 x 110 cm ja se erottuu noin 20 cm korkeana kohoumana maanpinnalle. Latomus 2 on kooltaan 180 x 110 cm, ja myös se erottuu noin 20 cm korkeana kohoumana.

Kampaselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tsarmitunturin erämaa-alueen pohjoisosassa sijaitsevasta Ylemmästä Nilijärvestä 50 metriä etelään.
Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 2.5 m ja syvyydeltään 50 cm. Koepistossa kuopasta havaittiin huuhtoutumiskerros.

Kolttakuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tsarmitunturin erämaa-alueen koilliskulmassa rajavyöhykkeellä sijaitsevasta Kolttakurusta löytyi kymmenen pyyntikuoppaa. Kolttakuru on kapea, kaakosta luoteeseen kulkeva kolmen kilometrin pituinen laakso, jota kolttasaamelaiset ovat käyttäneet kulkureittinään Nellimistä Moosesjärven vesistön alueelle.
Alueelta löydettiin kymmenen pyyntikuoppaa, joista kuopat 3 ja 4 muodostivat kaksoiskuopan siten, että yhdellä sivulla kuoppien reunat muodostivat yhteisen vallin. Ne ovat rivissä Pahtojärvenojan itärannalla.

Pahtovaaranlammet (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee rajavyöhykkeellä Tsarmitunturin erämaa-alueen koillispuolella kahden pienen järven välissä kulkevan, vajaan kymmenen metriä leveän harjun päällä. Yksittäinen pyyntikuoppa on kaivettu harjun eteläosaan, harjun keskelle. Pyyntikuoppa on kooltaan 1.5 m x 2 m ja sen syvyys on 60 cm. Kuopassa ei ole vallia. Kuoppaan tehdystä koepistosta voitiin havaita selkeä huuhtoutumiskerros.

Kivijoki (1000020635) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tsarmitunturin erämaa-alueen eteläosassa sijaitsevan pienen Kivijoen ja Mustajuurakko-järveen laskevan kartalla nimettömän joen yhtymäkohdan länsipuolella on pieni, todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikan laajuus on löytöjen perusteella vain noin 10 x 15 m.
Kivikautinen asuinpaikka löytyi porojen palkimalta, kokonaan kasvittomalta hiekka-alueelta. Alueella on todennäköisesti kahdesta hajonneesta tulisijasta peräisin olevia palaneita kiviä hajallaan noin parinkymmenen neliön alueella. Toisen hajonneen tulisijan vierestä löytyi iskentäytimeen tehty kvartsikaavin, kvartsi-iskos ja palaneen luun kappale. Hiekassa ei näkynyt värjäytymiä tai nokea. Ne ovat todennäköisesti huuhtoutuneet sadeveden mukana pois, koska alue on täysin paljas kasvillisuudesta.

Iso Arttajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Tsarmitunturin erämaa-alueen lounaisosassa Iso Arttajärven kaakkoispuolella. Se on kooltaan 2.5 x 2 metriä ja syvyydeltään 70 cm. Kuopan ympärillä ei ole vallia. Pyyntikuopasta Iso Arttajärven rantaan on noin 70 metriä. Aivan pyyntikuopan lähialueelta ei löytynyt muita pyyntikuoppia, vaikka alue on tyypillistä ”pyyntikuoppa-maastoa”. Lähin löydetty pyyntikuoppa on saman harjujakson itäosassa vajaan kilometrin päässä.

Siskeljärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Tsarmitunturin erämaa-alueen lounaisosassa sijaitsevan Siskeljärven koillisrannalla. Pyyntikuoppa sijaitsee noin 100 metriä pitkän ja nelisenkymmentä metriä leveän hiekkamoreenikummun länsiosassa. Kuoppa on kooltaan 2 x 3 metriä ja syvyydeltään 90 senttimetriä.

Ylempi Ahmajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Kontosjärven koillispuolella Ylemmän ja Alemman Ahmajärven välisellä kapealla kannaksella, joka on vain noin 35 m leveä kuopan kohdalla. Kannas kohoaa järvien pinnasta pari-kolme metriä varsin jyrkästi, päältä kannas on varsin tasainen. Maaperä on hiekkamoreenia. Alueella kasvaa mäntyä ja rannassa muutamia koivuja. Aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä, puolukkaa, variksenmarjaa ja suopursua.
Pyyntikuoppa sijaitsee aivan järveltä kohoavan törmän reunassa, kannaksen luoteisreunassa. Se on hieman soikea kannaksen suuntaisesti, kooltaan 3,2 m x 2,5 m ja noin 65 cm syvä. Siinä on matalat vallit. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.

Jámežiid guolbba 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Tenon rantatörmältä, noin 25 km Utsjoen kirkonkylästä luoteeseen on neljä suorakaiteen muotoista liesilatomusta rivissä. Latomukset sijaitsevat Lomakylä Vallen pohjoispuolelta kohti lomakylän kotapaikkaa kulkevan polkutien laidalla. Latomuksista eteläisin on noin 70 metrin päässä Lomakylä Vallen pohjoisimmasta mökistä.

Ringi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee Jámeziidguolbban ja Ringin itäpuolisessa alarinteessä kapealla terassilla Tenon törmällä. Heti pyyntikuopan länsipuolella rinne nousee jyrkästi.

Ruossajávsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Aivan Inarin kunnan läntisemmästä osasta Lemmenjoen kansallispuiston länsireunalta löytyi neljä pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat Ristijärven ja sen pohjoispuoleisen kartalla nimettömän järven välissä. Ristijärveen on kuopista matkaa noin 350 metriä. Kuoppien pohjoispuolella kulkee poroaita.

Koppelovaaranlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen eteläpuolelta löytyi kaksi pyyntikuoppaa. Pyyntikuopista läntisempi (Koppelovaaranlampi 1) sijaitsee Koppelovaaranlammesta noin 40 metriä etelään ja itäisempi pyyntikuoppa lammesta noin 400 metriä kaakkoon. Kuopat sijaitsevat Hammastunturin erämaa-alueella.

Tolosjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojokeen etelästä laskevan Tolosjoen länsirannalta löytyi yhteensä 24 pyyntikuoppaa kahdessa ryhmässä. Pohjoisemmassa ryhmässä (Tolosjoki 1) on vain kaksi kuoppaa ja ne sijaitsevat Tolosjoen länteen kääntyvän mutkan kohdalla, joen ja pienen lammen välissä. Kuopat ovat aivan Hammastunturin erämaa-alueen itäosassa.

Tolosjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojokeen etelästä laskevan Tolosjoen länsirannalta löytyi yhteensä 24 pyyntikuoppaa kahdessa ryhmässä. Eteläisemmässä ryhmässä (Tolosjoki 2) on 22 pyyntikuoppaa suurin piirtein etelä-pohjoissuuntaisessa jonossa joen rannassa. Pyyntikuoppajonon pituus on noin 1.2 kilometriä pitkä. Kuopat sijaitsevat Hammastunturin erämaa-alueen itäosassa.

Kotalompola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kotalompolajärven kaakkoisrannalta löytyi viisi pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat on kaivettu koillis-lounaissuuntaiseen, järven rannalla kulkevaan harjuun.

Mellajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mellajärven etelärannalta löytyi kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu järvestä noin 90 metrin päähän.

Kuohana (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuohanavaaran etelärinteeltä löytyi kahdeksan pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu hyvin pienen lammen eteläpuolelle itäpäästään etelään kaartuvaan, muuten itä-länsisuuntaiseen jonoon.

Pasaskangas (1000020748) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pasaskankaalta löytyi viisi pyyntikuoppaa. Neljä kuopista sijaitsee Ivalosta Aittovaaraan johtavan tien eteläpuolella ja yksi tien pohjoispuolella.

Hammasvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen pohjoispuolelta, Hammasvaaran eteläisestä alarinteestä löytyi kaksi pyyntikuoppaa. Lännessä virtaavaan Hammasjokeen on kuopista noin 100 metriä. Kuopat sijaitsevat aivan Hammastunturin erämaa-alueen itä-osassa.

Louhioja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hammastunturin erämaa-alueella Louhiojan itäpuolen rinteessä on kivistä tehty rajamerkki. Kivikasa on todennäköisesti vanhan kultavaltauksen kulmaan tehty rajamerkki. Rajamerkki on tehty kivikkoiseen Palsitunturin rinteeseen noin 120 metrin päähän Louhiojasta.

Laukkunoska (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Urho Kekkosen kansallispuiston koillisosas-ta löytyi yksi purnu. Purnu on tehty Laukkunoskatunturin paikoin kiviseen luoteisrinteeseen.

Anteripää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Urho Kekkosen kansallispuiston koillisosasta löytyi kaksi purnua. Purnut on tehty Anteripään lounaiseen ylärinteeseen kivikkoon.

Lipatinmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Urho Kekkosen kansallispuiston eteläosasta löytyi kaksi pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu Luiron sivuhaaran varteen Lipatinmaan itälaitaan pienelle soiden ympäröimälle kummulle.

Häntävasanpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Yksittäinen pyyntikuoppa on kaivettu Iissijoen Piippuhaaran itäpuolelle Tormäsvaarasta kolmisen kilometriä länteen. Alue on kuusivaltaista sekametsää. Ympärillä on soita.

Ruosselkä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Lokan tekoaltaasta länteen löytyi yksi purnu. Purnu sijaitsee Ruosselkävaaran luoteisrinteessä noin 650 metriä Uutelasta Ruosselkään johtavan metsäautotien pohjoispuolella.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla havaittiin purnu, jonka reunoilla on kolme suurta, matkalaukun kokoista kiveä nostettuna pystyyn, väleissä on pienempiä kiviä. Purnun pohja on tasainen, ja siinä kasvaa sammalia ja mustikkaa. Kivien päällä kasvaa jäkäliä. Kuoppa on lähes pyöreä, halkaisjaltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään noin 50-70cm.

Nulkkamukka pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ivalojoen pohjoistörmälla Louhiojan suusta noin 800 m ja Nuovatjohkan suusta noin 600 m lounaaseen. Ympäristö on kuivahkon kankaan männikköä ja maaperä hiekkaa. Ivalojoen törmä on kohdalta noin 5-7 m korkea. Torman päällä on tasainen terassi.
Paikalta löytyi kaksi kvartsi-iskosta ja -kaavin. Joen törmällä kulkee polku ja polulla oli noin kahdenkymmenen metrin päässä toisistaan kaksi todennakoisesti tulenpidon punaiseksi varjäämää läikkää. Värjääntyneen hiekan ja kvartsien lisäksi alueel­ta ei havaittu muita merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.

Hentansuvanto (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen eteläpuolella oleville mökeille johtavan tien kohdalla. Tie kulkee tasaisella terassilla noin 200 metrin päässä joesta. Tieltä ja sen reunoilta löytyi noin 40 metrin matkalta viitisenkymmentä kvartsi-iskosta. Asuinpaikkaa lienee jäljellä tien molemmin puolin.

Syväjärvi etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Syväjärven länsi- ja eteläpuolelta on löytynyt pyyntikuoppia sekä asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.
Pyyntikuopat sijaitsevat Syväjärven eteläpuolella, hiekkapohjaisella harjanteella, alle 100 metrin etäisyydellä rannasta. Kuopista kymmenen eteläisintä muodostavat itä-länsisuuntaisen ja noin 150 m mittaisen pyyntikuoppaketjun loivapiirteisen harjanteen laelle kahden notkelman välille. Loput kolme kuoppaa sijaitsevat kyseisen kuoppaketjun länsipuolella, notkelman takana olevalla pohjois-etelä­ suuntaisella harjanteella.
Järven länsi- ja etelärannoilta tavattiin kvartsi-iskoksia useista kohdista. Osa niistä on vuodelta 1998.

Jakujärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jakujärven lounaisrannalla, Jakujärveen lounaasta laskevan puron suulta noin 50 m poh­joiseen, männikköisellä hiekkapohjaisella terassimaisella tasanteella noin metrin korkeudella Jakujaäven pinnasta, noin kymmenen metrin etäisyydella rannasta. Ja­kujärven rantaan johtavalta polulta löytyi noin viiden metrin matkalta kymmenkunta kvartsi-iskosta. Ne Iöytyivät kohdasta, jossa polku oli kuluttanut pintaturpeen puhki ja rikkonaista maanpintaa oli mahdollista havainnoida. Aivan polun viereen koordinaattien osoittamalle paikalle tehtiin noin 30 x 30 cm kokoinen koekuoppa, josta tuli pian pintaturpeen alta punertavan ruskeaa, palaneelta vaikuttavaa likamaata seka palaneiden luiden kappaleita. Kohteen laajuutta ei ole selvitetty.

Syväjärvi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Syväjärvi, jonka länsi- ja etelärannalla kohde sijaitsee, on topografialtaan selkeän kaksijakoinen. Järven läntisiä ja eteläisiä rantoja luonnehtii hiekkapohjaisuus, järven itäranta puolestaan on kivikkoisempaa mo­reenimaata. Alueelta on vuonna 1998 tehty irtolöytöjä, jotka ovat tässä löytöpaikat 2 ja 5. Rannan tuntumasta löydettiin kvartsi-iskoksia harvakseltaan useasta kohdasta. Kyseessä lienee laaja pesäkkeellinen asuinpaikka-alue.

Jakujärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Jakujärven lounaispuolella olevien mannikköisten hiekkaharjanteiden päällä. Kuopat ovat sään­nöllisen pyöreitä ja melko loivapiirteisiä. Kuoppien pohjille lapiolla tehdyistä koepistoista tavattiin paksut huuhtoutumiskerrokset.

Bihcosjávrin kivikaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee korkealla, kivikkoisessa ylätunturissa, Bihcosjávrin kaakkoispuolella, noin kilometrin etäisyydellä järven rannasta. Kohdetta ympäröivä alue on enimmäkseen karua rakkakivikkoa, jossa kasvillisuus on hyvin vähäistä.
Kivikaarre on rakennettu laattamaisista kivistä, muurimainen ja sortunut vain muutamissa paikoin. Se on soikeahko poroerotusaita, jonka halkaisija on pohjoiskoillis-eteläkaakkoissuuntaisesti noin 100 m ja länsiluode-itäkaakkosuuntaisesti noin 80 m. Kaarteen kehäaitauksen luoteisreunalta suuntautuu lisäksi kohti luodetta noin 20 m mittainen johdinaita. Enimmillään aidassa on noin kymmenen kivikertaa, ja rakenteen korkeus on ollut alkujaan hieman toista metriä. Kaarteen länsireunalla kivirakenteessa on noin 20 m leveä aukko, veräjä, jonka molemmilla reunoilla ovat pystyssä koivupaalut. Kohdetta on käytetty noin 1950-luvulle saakka.

Akulahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hammastunturin erämaa-alueella, Hammasjärven Akulahden lounaispuolella, noin 600 m Akulahdesta lounaaseen kohioavalla harjanteella. Pyyntikuopat on kaivettu noin 1,4 km pituiseksi jonoksi Vuorhavaaran luoteiselle alarinteelle. Jono on suurin piirtein lounais-koillissuuntainen. Pohjoisimmat kuopat sijaitsevat noin 220 m päässä Hammasjar­ven etelärannasta.
Pyyntikuopat ovat laajimmillaan halkaisijaltaan viitisen metria ja syvimmillään reilun metrin. Yhtä lukuun ottamatta ne ovat vallittomia.

Aittajärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hammastunturin koillispuolella, tunturin ja Aittajärven välissä, noin 170 metriä Aittajärven rannasta lounaaseen. Kankaalla, Aittajärveen etelästä laskevan puron länsipuolelta löydettiin viisi suurta pyyntikuoppaa seka kammin jäännökset.

Kumminkotamaa (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Hammasjärven luoteisrannalla Kumminkotamaasta etelään on rämesoiden keskellä hiekkainen, kumparei­nen alue, jolla on autiokämppä. Alueella on kaksi pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppien lisäksi alueelta löytyi merkkeäa esihistoriallisesta asutuksesta. Pohjoisemmasta pyynti­kuopasta 130 metriä ja kämpästä 150 metriä etelään löytyi kahden tulisijan jäänteet. Tulisijat sijaitsevat reilun metrin päässä vesirajastaja ja noin kahden metrin päässä toisistaan.

Suávvijavri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa on kaivettu loivasti itään nousevalle rinteelle, Suávvijavren itarannasta noin 60 metrin päähän. Pyöreä kuoppa on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä syvyydeltään 60 cm. Kuopassa on noin 1,5 m leveä ja 50-60 cm korkea valli.

Másetjohka (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee puuttomalla tunturipaljakalla, Másetjohkan kaakkoispuoleisella pienellä moreeni-kumpareella, noin 0,5 km Tsahkaljärvestä koilliseen, kohdassa, jossa Másetjohka virtaa kaksiuomaisena.
Másetjohkan rantatörmästä noin 8 m kaakkoon sijaitsevan, lakialueeltaan noin 2 mä Másetjohkan pintaa ylemmäs kohoavan, halkaisijaltaan 10 m moreenikumpareen lounaisrinteellä havaittiin paljaalla maanpinnalla kolme kvartsi-iskosta. Paikalle kaivettiin kaksi koekuoppaa, kooltaan noin 0,5 x 0,5 m. Toinen kaivettiin iskosten löytökohdalle ja toinen noin metrin etäisyydelle ylemmäs kumpareen rinteeseen. Ylempi koekuoppa oli löydötön, ja iskosten löytökohdalle kaivetusta kuopasta löytyi neljä iskosta lisää.
Maastonmuotojen sekä kohdetta tarkastettaessa tehtyjen havaintojen perusteella kohde rajautunee kokonaisuudessaan edellä kuvaillulle kumpareelle, halkaisijaltaan enintään noin kymmenmetriselle alueelle. Kumpareen lakiosasta maanpinta on kuitenkin jossain määrin erodoitunut, mikä on voinut tuhota kulttuurikerroksen, ja säilynyt asuinpaikka-alue on ehkä vain muutamien neliömetrien laajuinen.

Šilisjávri kaakko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Šilisjávrin kaakkoisrannalla, Siilaskosken niskalta noin 60 m pohjoiseen. Noin 3 m:n etäisyydellä Šilisjávrin rannasta, hiekkaisen rantaterassin reunalla, kohdassa, jossa maanpinta oli rikkoutunut, havaittiin muutamia palaneita kiviä, todennäköisesti kivetyn tulisijan jäännös. Tästä noin 5 m koilliseen havaittiin rantaterassilla kulkevalla polulla halkaisijaltaan noin 4 cm:n kokoinen, mahdollisesti työstetty kvartsikappale. Noin kaksikymmentä metriä palaneiden kivien keskittymästä kaakkoon on moderni nuotiopaikka.
Kohde vaikuttaa havaittujen ilmiöiden ja löytöjen sekä suoritetun koekuopituksen perusteella rajautuvan melko pistemäisesti, halkaisijaltaan enintään noin kymmenmetriselle alueelle. Kyseessä lienee lyhytaikainen esihistoriallinen leiripaikka. Alueen nykyinen käyttö ei merkittävästi uhkaa kohteen säilymistä. Mikäli Siilaskosken niskalle suunniteltu retkeilijöiden käyttöön tuleva taukopaikka rakennetaan ja maaston kuluminen lisääntyy, olisi ainakin tulisijan jäännös syytä pyrkiä tutkimaan kaivauksilla.

Lövgreninoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen eteläpuolella kulkee pitkä lounais-koillissuuntainen harjujakso läheltä Kutturan tietä Sotajoen itäpuolelle saakka. Korkeahkolle har­jukumpareelle noin 550 m Sotajoesta itään on kaivettu yksittäinen pyyntikuoppa. Soikea pyyntikuoppa on kooltaan 4 x 3 m ja syvyydeltään 1.1 m. Kuopassa on noin metrin levyinen ja 10-20 cm korkea valli.

Haukilampi lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ivalojoen eteläpuolella kulkee pitkä lounais-koillissuuntainen harjujakso läheltä Kutturan tietä Sotajoen itäpuolelle saakka. Harjuilla on useita pyyntikuoppajarjestelmiä. Harjujen pohjoisosassa on Haukilampi, jonka lounaispäästä kohti lounasta on kaivettu noin 150 metrin pituinen yhdeksän pyyntikuopan jono. Kuopat jakaantuvat kahdeksi ryhmäksi, joiden välillä on noin 50 metriä.

Syväjärven lompolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Syväjärven ja Kirakkajoen välisen lompolon länsipuolella on kaksi kuoppaa etelä-pohjois-suuntaisessa jonossa.

Maantiesaari (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Maantiesaari sijaitsee Kilpisjärvessä Salmivaaran luoteispuolella, lähellä Suomen ja Ruotsin välistä rajaa. Saari on soikeahko, pohjois-eteläsuuntainen, kooltaan noin 140 x 60 m. Puusto saarella on tunturi-koivikkoa ja maaperä hiekkamoreeni. Maantiesaaren kautta on kulkenut ainakin 1900-luvun alussa talvitie Norjaan markkinoille. (Antti Ohenoja, suullinen tiedonanto 10.6.2011)
Maantiesaaren itärannan läheisyydessä, noin 5 m päässä rannasta, on suorakaiteenmuotoisen tulisijan jäännös, joka on reunoiltaan kivetty, itä-länsisuuntainen ja kooltaan noin 1,0 x 1,0 m. Tulisijan kaakkoiskulmasta lähtee noin 1,5 m mittainen kivirivi kohti länttä, ilmeisimmin osoittaen paikalla mahdollisesti sijainneen kodan oviaukon suuntaan. Kiveyksen kivien halkaisija vaihtelee 20–30 cm välillä. Liesilatomuksen läheisyydessä tapahtunut toiminta rajoittunee pistemäisesti halkaisijaltaan noin kymmenmetriselle alueelle.

Aittajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Aittajärven lounaisrannasta noin 60 metrin päässä on yksittäinen pyyntikuoppa. Pyöreä kuoppa on hal­kaisijaltaan reilut kaksi metriä ja syvyydeltään 50 cm.
Pyyntikuopasta noin 270 m etelään on Aittajarvi 2:n pyyntikuoppaketju.

Ajoittamaton; Aittajärven pohjoispuolelta löytyi kaksi pyyntikuoppaa lähelta toisiaan. Ne on kaivettu lähelle Aittajärven ja Aittavielmän yhtymäkohtaa hiekkaiselle niemekkeelle.

Márjjásjávrrit länsi (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee puuttomalla tunturipaljakalla Márrjjásjávrreilta kohti Cáhkáljávria laskevan joen laaksossa, joen pohjoispuolella, pienellä soratasanteella, noin 40 m etäisyydellä joesta.
Itä-länsisuuntainen suorakaiteen muotoinen liesilatomus on lähes neliömäinen, kooltaan noin 0,9 x 1,0 m, ja se on tehty 15-30 cm kokoisista kivistä. Latomuksen kaakkoispuolella noin 0,3 m päässä on lisäksi yksi kivi ja itäpuolella noin metrin päässä kaksi kiveä, jotka vaikuttavat harkitusti paikoilleen asetetuilta. Itäpuolen kivet ilmeisesti osoittavat paikalla olleen asumuksen oviaukon suunnan.

Skirhasjohka etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee avoimella tunturipaljakalla, juuri puurajan yläpuolella, karulla moreeniharjanteella Saanan luoteispuolella, Skirhasjohkasta noin 450 m etelään. Paikalla on kaksi kivettyä tulisijaa, jotka sijaitsevat lähekkäin luode-kaakkosuuntaisen moreeniharjanteen laella, harjanteella kulkevan polun varrella.
Pohjoinen latomus (1) on reunoiltaan kivetty, itä-länsisuuntainen, suorakaiteenmuotoinen tulisija, kooltaan noin 80 x 65 cm. Sen kivien halkaisija vaihtelee välillä 15–25 cm. Päädyissä ovat muita kiviä kookkaammat, noin 40 cm mittaiset, muodoltaan pitkänomaiset kivet. Eteläisempi latomus (2) sijaitsee edellisestä noin 25 metriä kaakkoon. Tulisija on kehämäinen, pyöristetyn suorakaiteenmuotoinen, koillis-lounaissuuntainen, reunoiltaan kivetty ja kooltaan noin 80 x 60 cm. Sen kivien halkaisija vaihtelee 20–30 cm välillä, ja molemmilla pidemmillä sivuilla kehäkiveyksessä ovat noin 20 cm levyiset aukot.

Skirhasjohka pohjoinen (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Skirhasjohkan pohjoispuolella kohoavalla, jyrkkärinteisellä, karulla moreeniharjanteella, noin 50 metriä joen ylittävästä sillasta pohjoiseen, aivan puurajalla. Paikalla on kaksi liesilatomusta.
Latomuksista eteläisempi (1) on luode-kaakko-suuntainen, kooltaan noin 110 x 90 cm, ja se on ladottu kivistä, joiden halkaisija vaihtelee 15–30 cm välillä. Latomus on lähes kauttaaltaan kivetty, ainoastaan latomuksen keskivaiheilla on pienialainen kiveämätön alue, kooltaan noin 20 x 30 cm. Pohjoisempi liesilatomus (2) sijaitsee eteläisemmästä latomuksesta noin kolme metriä pohjoiskoilliseen, se on maanpinnan myötäinen, luode-kaakko-suuntainen ja kooltaan noin 40 x 70 cm. Latomus on kauttaaltaan kivetty pienehköillä kivillä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 10–15 cm.

Tsahkaljohka etelä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa, hiekkapohjaisella tasaisella kankaalla, Tsahkaljohkan eteläpuolella olevan pienemmän puron kaakkoispuolella, aivan kankaalla kulkevan tieuran länsireunassa. Tieura on osittain vaurioittanut kohdetta.
Kohde on pyöreä, vain reunoiltaan kivetty tulisija, jonka halkaisija on noin 0,8 m. Tulisijaan käytettyjen kivien halkaisija on 15-25 cm. Paikalla on sijainnut pienialainen ja mahdollisesti varsin lyhytkestoinen asuinpaikka, luultavimmin kotasija, jonka ajoitus on epäselvä.

Tsahkaljohka etelä 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella kankaalla Tsahkaljohkan haarojen välissä, uudehkon omakotitalon pihapiirissä. Paikalla sijaitsee suorakaiteen muotoinen liesilatomus, joka on pohjoiskoillis-etelälounassuuntainen ja kooltaan noin 0,7 x 0,9 m. Latomus on vain reunoiltaan kivetty, ja se on kasattu kivistä, joiden halkaisija on noin 20-30 cm. Latomuksen pohjoispäässä on pitkänomainen noin 50 cm mittainen kivi.
Samassa pihapiirissä on lisäksi silmiinpistävä soikeahko painanne, ulkoiselta olemukseltaan asumuspainanteen kaltainen. Painanteeseen kaivetusta lapionpistosta ei kuitenkaan tavattu merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Skirhasjohka pohjoinen 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Skirhasjohkan laakson pohjoispuolella, kivikkoisella harjanteella, avoimella tunturi-paljakalla. Kohde on yksittäinen, ympäristöstään selvästi erottuvan harjanteen rinteen kivirakkaan kaivettu purnu, kuoppamainen ja muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan noin 2,0 m ja syvyydeltään noin 0,7 m. Valli purnun vierellä on erotettavissa lähinnä alarinteen puolella.

Skirhasjohka pohjoinen 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Korkea Jehkasin lounaisessa alarinteessä, lähellä Skirhasjohkaan laskevaa puroa on yksittäinen purnu. Purnu on ulkohalkaisijaltaan noin 2,2 m ja sisämitoiltaan noin 1 x 0,6 m ja syvyydeltään 50 cm. Se on koottu pienen kumpareen itäreunassa olevaan kivikkoon.

Tsahkaljohka etelä 5 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa, saarekkeella, joka jää Tsahkaljohkan keskimmäisen haaran kahden uoman välille, noin kaksisataa metriä Käsivarrentieltä koilliseen.
Purnu on kivikkoiseen maahan kaivettu, koillis-lounaissuuntainen, pitkänomainen kuoppa, joka sijaitsee moreeniharjanteen reunalla, noin kymmenen metriä harjanteen muodostaman saarekkeen eteläpuolella virtaavan uoman pohjoisrannasta pohjoiseen. Purnu on kooltaan noin 2 x 6 m ja syvimmillään noin 0,8 m. Kuopan keskivaiheilla on muutama miehennostannainen kivi, jotka jakavat kuopan pohjan kahteen jokseenkin yhtä suureen osastoon.

Cáhkáljávri etelä 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ailakkavaaran pohjoisella alarinteellä, jossa kasvaa harvassa tunturikoivuja. Maaperä on hyvin kivistä.
Tsahkaljärven itäosasta noin 300 m etelään on Ailakkavaaran pohjoisen alarinteen kivikossa yksittäinen purnu. Kivikon kiviä on kasattu purnun seinämiksi. Purnun sisäosan mitat ovat 1,6 x 0,9 m ja se on noin 55 cm syvä. Ulko-osan mitat ovat 3,5 x 2,5 m. Purnun eteläpuolella, noin 40 m päässä kulkee poroaita.

Lievatája (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luoteesta Hammasjärveen laskevan Lievatajan itärannalla on pieni tervahauta. Terahauta on tehty puron törmalle, noin 20 metrin päähän purosta. Se on halkaisijaltaan viitisen metriä ja keskikohdan syvyys vallin reunaan saakka on metrin. Vallit ovat leveydeltään 1,5 m ja ulkopuolelta noin 60 cm korkeat. Tervahaudan ränni on alarinteeseen puroa kohti.
Keskelle tervahautaa tehdysta lapionpistosta paljastui erittäin paljon hiiliä ja nokea.
Tervahauta luokiteltiin kiinteäksi muinaisjaannokseksi, koska alueella on hyvin vähän tervahautoja.

Cáhkáljávri koillinen 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee melko avoimella, tunturikoivikon ympäröimällä heinikkoisella tasanteella, noin 20 metrin etäisyydellä Tsahkaljärven rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla. Noin 300 metriä kohteesta itäkaakkoon sijaitsee kohde Cáhkáljávri koillinen, liesilatomus.
Kohde on neliönmuotoinen, länsiluode-itäkaakkosuuntainen, noin 1,2 x 1,2 m kokoinen ja 0,3 m korkea, kiukaan raunio, joka sijaitsee järven rannan suuntaisella, noin 5 x 13 m laajuisella tasanteella. Siinä on ainakin kaksi kivikertaa, ja kivien halkaisija vaihtelee 15–30 cm välillä. Ilmeisesti tasanteella on sijainnut jonkinlainen rakennus, jonka muoto tai koko eivät kuitenkaan maanpintaan kajoamatta enää ole määritettävissä.
Käännettäessä kookasta kiveä raunion pohjoisreunalla, löydettiin sen alta tuhkan sekaista maata, jonka joukossa oli runsaasti palanutta luuta, joka ilmeisesti liittyy kiukaan alkuperäiseen käyttöjaksoon. Palanutta luuta kerättiin jonkin verran talteen kohteen mahdollista ajoittamista varten.

Akuniemi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hammasjärven eteläosan Akuniemen Hinsilaidalla on asuinkenttä. Asuinkenttä erottuu ympäristöstään kasvillisuuden perusteella. Se on puuton ja ympäristöään heinittyneempi. Kenttä on laajuudeltaan noin 20 x 50 metriä. Ainoa näkyvissä oleva rakenne on kentän yläosan noin 5 x 5 m laajuinen, tasainen paikka, jossa on muutama, mahdollisesti rakennuksen kivijalan kivi.

Appissuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kullankaivuualue sijaitsee Ivalojoen mutkan eteläpuolella, Appisjokisuusta noin 700 m länsilounaaseen. Joen pinnasta noin 10 m korkeudella on noin 60 x 150 m laajuinen kullankaivuusta syntynyt kivikko. Alueelta on huuhdeltu lahes kaikki pienirakeinen maa-aines pois ja jäjelle ovat jääneet vain kivet.

Iso Arttajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Iso Arttajärven (Stuorrâ Árttáájävri) esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien pohjoispuolella, noin 380 m Valolompolan ja Stuorrâ Árttáájävrin ylittävästä sillasta pohjoisluoteeseen, Stuorrâ Árttáájävrin eteläosassa. Järven eteläosassa on kaksi luoteeseen pistävää nimeä ja asuinpaikka sijaitsee eteläisemmän niemen luoteisosassa, aivan niemen kärjessä.
Merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta havaittiin loivasti lounaaseen viettävältä, tasaiselta niemenkärjeltä kaatuneen männyn juurakosta. Tuulenkaato sijaitsee noin 10 m rannasta, ja sen juurakosta löytyi palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Löytöpaikan ympäristöön tehtiin muutamia koepistoja, joista vain yhdestä löytyi mahdollista kulttuurimaannosta. Koepisto sijaitsee tuulenkaadosta 15 m etelään.

Kattajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rajajoosepintien itäpuolella sijaitsevan Kattajärven lounaisosassa, aivan jänkän ja kuivan maan reunassa olevalla hiekkakummulla. Sähkölinja kulkee kohteen päältä. Kohteen maaperä on kulunut, sillä sen läpi kulkee saksalaisten toisen maailmansodan aikana käyttämä polku. Polku johtaa kohteen pohjoispuolella sijaitsevasta Kattajärven kentästä järven eteläpuoliselle jänkälle.
Polulta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta noin 2 m x 0,5 m kokoiselta alueelta. Kaksi iskosta otettiin talteen. Löytöpaikasta rantaan on 12 m. Alueen eteläosassa, vajaat 20 m rannasta länteen, on hiekkatöyräällä halkaisijailtaan noin 2 m kokoinen kuoppa. Sen viereen tehdystä 0,5 m x 0,5 m kokoisesta koepistosta tuli likamaata, mutta muutoin koepisto oli löydötön.

Kerttuoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 130 m Alimmaisen Kerttujärven luoteispäästä Ivalojokeen laskevan Kerttuojaan eteläpuolella ja noin 25 m Kerttuojaan laskevan Mulkuojan pohjoispuolella.
Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä havaittiin kolmesta kohdasta metsäautoteiltä, jotka johtavat Kerttuojan ja Mulkuojan yhtymäkohdassa sijaitseville mökeille. Kvartsi-iskoksia löytyi itään päin kulkevalta tieuralta, noin 23 m mökeille kulkevien teiden risteyksestä itään, aivan kiinteistöjen rajalta. Kvartsi-iskoksia löytyi myös pohjoiseen kääntyvältä tieuralta, noin 17 m risteyksestä pohjoiseen. Kolmas löytöpaikka sijaitsi teiden risteyksessä. Hiekkakankaalle tehtiin useita koepistoja, mutta ne kaikki olivat täysin löydöttömiä - kuopissa oli vain hienoa hiekkaa.

Kippisjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pohjois-eteläsuuntainen Kippisjärvi sijaitsee Nurkkavaaran kaakkoispuolella, Nangujärventien itäpäässä ja rajavyöhykkeen sisällä. Kippisjärven eteläosa on Venäjän puolella, ja Venäjänvastainen raja-aita kulkee sen eteläosan poikki. Kohde sijaitsee noin 1,4 km järven eteläpään rajalinjasta pohjoisluoteeseen, 100 m Kippisjärven länsipuolella. Alue on hiekkaista kumpumoreenia.
Kohteessa on kolme pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat hiekkaharjun pohjoispäässä kaakko-luodesuuntaisesti.
Pyyntikuoppa 1 sijaitsee harjun luoteispäässä. Sen halkaisija on 2,7 m ja syvyys 0,6 m. Maakairauksessa kuopan pohjalla todettiin paikoin 10 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros ja parista paikasta kaksoismaannos.
Pyyntikuoppa on lähes kiinni pyyntikuopassa 1 sijoittuen sen eteläpuolelle. Kuopan 2 halkaisija on 2,7 m ja syvyys 0,5 m, ja sen pohjasta otetussa maakairauksessa oli turpeen alla noin 15 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros. Kuoppien 1 ja 2 yhteispituus on 5,1 m.
Pyyntikuoppa 3 sijaitsee kuopasta 2 noin 5 m kaakkoon. Sen koko on 3,7 m x 2 m ja syvyys 0,6 m. Maakairauksessa kuopassa todettiin olevan noin 15 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros.

Korppivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylimmäisen Kerttujärven ja Ala-Mulkujärven välissä sijaitsevan Korppijärven länsipäässä, Korppivaaran pohjoisosassa. Kohdetta rajaa pohjoisessa ja idässä Korppijärven soistunut ranta. Korppivaaran pohjoisrinne on hakattu ja maaperä on hiekkaa.
Neljä pyyntikuoppaa sijaitsee Korppivaaran pohjoisosassa kulkevan metsätieuran ja vaaran pohjoisosassa sijaitsevasta lammesta koilliseen virtaavan ojan pohjoispuolella. Itäisin pyyntikuoppa 4 on järven rannasta noin 80 m länteen.
Luoteisimman pyyntikuopan 1 halkaisija on 3 m ja syvyys 0,6 m. Maakairanäytteessä oli 20 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros. (x=3523 212, y=7613 016, z=162)
Pyyntikuoppa 2 sijaitsee kuoppien 1 ja 3 välissä, noin 30 m kaakkoon kuopasta 1. Sen halkaisija on 3 m ja syvyys 0,4 m. Kuopan päällä on runsaasti hakkuujätettä. (x=3523 231, y=7613 039, z=162)
Pyyntikuoppa 3 sijaitsee alueen kaakkoisosassa, noin 15 m kaakkoon kuopasta 2. Sen halkaisija on 3,2 m ja syvyys 0,8 m. Kuopan päältä on ajettu metsäkoneella. (x=3523 241, y=7613 028, z=162)
Pyyntikuoppa 3 sijaitsee alueen koillisosassa, noin 40 m pyyntikuopasta 3 koilliseen. Se on pohjois-eteläsuunnassa 3 m pitkä ja itä-länsisuunnassa 2,5 m leveä. Kuopan syvyys on 0,4 m. (x=3523 268, y=7613 057, z=162)

Könkäänsuvanto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Könkäänsuvanto sijaitsee Könkäänjärven ja Pävkkyjävrin (Pöykkäjärvi) välissä, Nellimintien eteläpuolella. Suvannon rannat ovat pääosin soistuneet, ainoastaan su-vannon pohjoisosassa on pätkä soistumatonta hiekkarantaa. Kohde sijaitsee metsäautotiellä, joka kääntyy Nellimintieltä etelään ja kulkee kohteen itäpuolella sijaitsevalle mökille. Kohteesta on Nellimintielle matkaa on noin 435 m ja Könkäänsuvannon rantaan noin 30 m.
Mökille kulkevalta metsäautotieltä löytyi palanutta luuta, kvartsi-iskoksia sekä kvartsikaapimen pala pisteestä (X=3533003, Y=7624986, Z=135). Tieura on hyvin kulunut, ja tielle on rannassa kasvanut jo lyhyttä heinikkoa. Löytöjä havaittiin metsätieuran länsireunalla noin 10 m² kokoisella alueella. Löytöalueen länsipuolelle tehtiin tasaiselle hiekkakankaalle neljä koepistoa, mutta ne olivat löydöttömiä. Löytöalueen itäpuolinen maasto mökin suuntaan on kulunutta hiekkamaata ja se oli täysin löydötön. On mahdollista, että kohteen länsipuoliselta kankaalta voisi löytyä lisää merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikkapinnasta.

Könkäänsuvanto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Könkäänsuvanto sijaitsee Nellimintien eteläpuolella, Ivalosta itäkoilliseen. Kohde sijaitsee Könkäänjärven ja Könkäänsuvannon välissä, Nellimintien eteläpuolella ja Nellimintieltä etelään kääntyvän metsäautotien ja sen länsipuolella sijaitsevan hiekkakuopan välissä. Kohteen läpi kulkee poro-aita ja sen itä- ja länsipuolella on Könkäänjärven saksalaisten asemapaikka.
Kohteessa on kolme pyyntikuoppaa.
Pyyntikuopan 1 halkaisija on 4 m ja syvyys 0,9 m. Poroaita sijaitsee noin 10 m kohteen eteläpuolella ja pyyntikuoppa 2 noin 5 m sen koillispuolella. Paikoitellen maakairauksesta saatiin noin 10 cm huuhtoutuneen hiekan kerros, paikoitellen sitä ei kairauksessa ollut lainkaan. On mahdollista, että kuoppaa on kaivettu toisen maailmansodan aikana tai hiekanoton yhteydessä.
Pyyntikuoppa 2 sijaitsee kuopasta 1 noin 5 m lounaaseen. Sen koko on noin 3,5 m x 2 m, ja syvyys 0,7 m. Maakairauksessa kuopassa todettiin noin 10 cm huuhtoutuneen hiekan kerros. Kuopan pohjalla on rautaromua.
Pyyntikuoppa 3 sijaitsee noin 20 m hiekkakuopan pohjoispuolella ja noin 120 m pyyntikuopista 1 ja 2 luoteeseen. Sen halkaisija on 4 m ja syvyys 0,9 m.

Leonjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Leonjärven pohjoispäässä, kolmen tien risteyksen itäpuolella, E4-tien ja Alajoen välisellä hiekkaharjulla.
Pyyntikuoppa 1 sijaitsee alueen pohjoispäässä. Sen pituus on pohjois-eteläsuunnassa 4 m, leveys itä-länsisuunnassa 3 m ja syvyys 0,9 m. Pyyntikuopat 2 ja 3 sijaitsevat kuopasta 1 noin 25 m eteläkaakkoon. (x= 3521 732, y=7606 610, z=163)
Pyyntikuopan 2 pituus on koillis-lounaissuunnassa 3,5 m, leveys kaakko-luodesuunnassa 2,3 m ja syvyys 0,7 m. Pyyntikuoppa 3 sijaitsee kuopasta 2 noin 5 m koilliseen. (x= 3521 740, y=7606 690, z=164)
Pyyntikuopan 3 pituus on koillis-lounaissuunnassa 3 m, leveys kaakko-luodesuunnassa 3,6 m ja syvyys 0,8 m. (x= 3521 744, y=7606 592, z=164)

Leonjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lompolovaarasta laskevan puron itäpuolella, E4-tien ja Alajoen välisen hiekkaharjun länsipuolella. Kuivalla hiekkatörmällä kasvaa pääasiassa mäntyä ja aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, puolukkaa ja jäkälää. Törmää ympäröi joka puolelta alava jänkä.
Pohjoisempi pyyntikuoppa 1 sijaitsee noin 2 m sähkölinjan itäpuolella, hiekkatörmän luoteisosassa. Kuopan halkaisija on 3,5 m ja syvyys noin 0,9 m. Maakairanäytteessä oli turpeen alla noin 5 cm huuhtoutunutta hiekkaa. (x=3521 702, y=7606 893, z=168)
Eteläisempi pyyntikuoppa 2 sijaitsee pyyntikuopasta 1 noin 50 m eteläkaakkoon, törmän keskellä. Kuopan pituus on koillis-lounaissuunnassa 3,8 m ja leveys kaakko-luodesuunnassa 3,2 m ja syvyys 0,8 m. Maakairanäytteessä oli turpeen alla noin 6 cm huuhtoutunutta hiekkaa ja paikoitellen myös kaksoismaannos. (x=3521 721, y=7606 848, z=164)

Luttojoki/Hirvasvuopaja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hirvasvaaran itälaen eteläpuolella, Kattajärven ja Hirvaslompolon välissä, Hirvaslompoloon kulkevalla metsäautotiellä, Hirvasvuopajan pohjoisosassa. Noin 2,3 km Kattajärven eteläpäästä suoraan länsilounaaseen sijaitseva hevosenkengänmuotoinen Hirvasvuopaja on meanderoivan Luttojoen umpeutunut uomanpätkä, ja metsäautotie sivuaa vuopajan pohjoisrantaa.
Hirvasvuopajan kuluneelta hiekkatörmältä, noin 2 m etäisyydeltä vesirajasta, missä metsäautotie sivuaa vuopajan pohjoisrantaa, löytyi pii-iskos (X=3540296, Y=7604720, Z=149). Palanutta luusilppua, palaneita kiviä ja palanutta hiekkaa löytyi monin paikoin eroosion kuluttamalta rannalta ja tieuralta. Kaksi hiekan peittämää tulisijaa havaittiin vuopajan länsiosan rantaa pitkin kulkevalla polulla, noin 2 m etäisyydellä rannasta (X=3540228, Y=7604664, Z=149). Tulisijojen ympärillä oli havaittavissa tummanpunaruskeaa likamaata ja kvartsi-iskoksia. Lisäksi vuopajan matalassa rantavedessä oli rikkipalaneita kiviä eli osa asuinpaikasta on huuhtoutunut entiseen Luttojoen uomaan.

Luttojoki/Hirvasvuopaja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hirvasvaaran itälaen eteläpuolella, Kattajärven ja Hirvaslompolon välissä, noin 100 m Hirvaslompolosta Luttoon laskevan ojan suun pohjoispuolella Luttojoen länsirannalla. Noin 150 m kohteen pohjoispuolella on Kattajärveltä Hirvasjärvelle kulkeva metsäautotieura. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa, ja tasainen kangas viettää paikalla loivasti pohjoiseen. Rantatörmän korkeimmalla kohdalla on uusi puun rungoilla rajattu tulipaikka.
Kuluneelta, noin 2,5 m korkealta hiekkatörmältä, noin 2 m etäisyydeltä vesirajasta löytyi kvartsi-iskoksia noin 10 m x 10 m kokoisella alueella (X=3540196, Y=7604527, Z=149). Noin 20 m löytöpaikasta etelään (X=3540193, Y=7604505, Z=149) havaittiin rikkoontuneella maanpinnalla kirkkaan punaista, tahmaista hiekkaa. Maakairausten avulla voitiin todeta, että värjäytyneen hiekan alue jatkui pisteestä noin 30 m etelään ja vastaavasti rannasta noin 30 m länteen.

Luttojoki / Kolmoskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 400 Luttojoen ja Kolmosjoen yhtymäkohdasta luoteeseen, 60 m Rajajoosepintien eteläpuolella, aivan Luttojoen pohjoisrannalla. Asuinpaikan maaperä on hienoa hiekkaa, mutta sen pohjois- ja luoteispuolella kohde rajautuu kiviseen moreeniin. Kohteelle kulkee metsäautotie kohteen itäpuoliselta parkkipaikalta, minkä vuoksi maaperä on hyvin kulunut. Paikalla on kaksi uutta ja korkeaa nuotiokiveystä.
Kohde sijaitsee aivan Luttojoen pohjoisrannalla, hyvin kuluneella joenrantaterassilla. Osa asuinpaikasta on jo huuhtoutunut Luttojokiuomaan. Kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta löytyi kaikkiaan noin 20 m x 20 m laajalta alueelta. Eniten löytöjä havaittiin noin 2 m itäisemmästä ja matalammasta uudesta nuotiokiveyksestä itään (GPS-piste x=3543365, y=7603943, z=148). Löydöt sijaitsivat maan pinnalla, ohuen karikekerroksen seassa. Karikekerrosta puhdistettaessa tummanruskean likamaan ja rikkipalaneiden kivien seasta poimittiin talteen kaksi asbestisekoitteista saviastian palaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohde on jo osin tuhoutunut, ja jäljet esihistoriallisesta asutuksesta katoavat tulevina vuosina hyvin nopeasti paikan kovan kulutuksen vuoksi.

Luttojoki / Littoskoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee 690 m Rajajoosepintien eteläpuolella, 460 m Luttojoen ja Torkojoen yhtymäkohdasta länteen, Luttojoen Littoskosken pohjoispuolisella rantatörmällä. Kohteelle kääntyy Torkojoen länsipuolelta metsäautotie, jonka eteläpäästä asuinpaikka sijaitsee noin 195 m lounaaseen.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin noin 1,5 m korkeaa, veden syömää Luttojoen pohjoistörmää pitkin kulkevalla polulla. Polun pinnalta turve- ja huuhtoutuneen hiekan kerros oli kulunut kokonaan pois. Polulta poimittiin talteen vain yksi kvartsi-iskos, mutta iskoksen löytöpaikasta noin 1,5 m pohjoiseen havaittiin törmässä jo osittain tuhoutunut, tulvahiekan peittämä tulisija (X=3551132, Y=7599252, Z=130). Pienialaisen asuinpaikan koillispuolella on suoalue, josta Luttojokeen on laskenut pieni oja. Oja on kuitenkin jo umpeutunut. Tulisija sijaitsee aivan tämän ojan sortuneella etelätörmällä, Luttojoen ja ojan yh-tymäkohdassa. Ojan uomaan on tehty uusi nuotiokiveys.

Luttojärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 4,5 km Luttojoen ja Kulasjoen risteyskohdasta lounaaseen, 240 m Kulasniemen- ja Kuutuantien ristyksestä koilliseen, Luttojärven lounaisosan etelärannalla. Luttojärven lounais- ja etelärannalla sijaitsee kaksi vuonna 1989 inventoitua kivikautista asuinpaikkaa, Lähdelahti ja Hiekkalahti, joiden väliselle, pohjoiseen pistävälle niemelle Luttojärvi 1 asuinpaikka sijoittuu.
Niemen törmät ovat jyrkät, ja osa asuinpaikasta lienee huuhtoutunut järveen.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin vuoden 2010 inventoinnissa pohjoiseen pistävältä niemeltä aivan sen pohjoiskärjestä. Kvartsi-iskokset, palaneen hiekan alue ja likamaata havaittiin noin 3 m etäisyydellä rantaviivasta ja noin 3 m niemellä sijaitsevasta uudesta nuotiokiveyksestä koilliseen. Löytöalueen koko oli noin 3 m x 3 m. Paikoin aluskasvillisuus oli kulunut niemeltä pois, joten maan pinnan havainnointi oli helppoa. Niemelle tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä.

Luttojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 4 km Luttojoen ja Kulasjoen risteyskohdasta lounaaseen, Luttojärvenpalon eteläpuolella, Luttojärven koillisosan pohjoisrannalla. Järvelle lähtee metsäautotie Aittajärven ja Luttojoen yhtymäkohdan koillispuolelta. Kohteen maaperä on hienoa hiekkaa, ja suurin osa asuinpaikasta lieneekin huuhtoutunut järveen.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin Luttojärven koillispään poh-joisrannalla, noin 5 m etäisyydellä rantaviivasta, etelään viettävän mäntykankaan hiekkaterassilla, josta turvekerros oli paikoin kulunut pois. Kaikkiaan löytöalueen pituus itä-länsisuunnassa oli noin 30 m. Lisäksi kvartsi-iskoksia löytyi runsaasti vedestä ja eroosion kuluttamalta, noin 1 m korkealta rantatörmältä. Suurin osa iskoksista oli sinikvartsia ja vain pieni osa maitokvartsia. Rantaterassilla sijaitsi use-ampia tulisijojen jäännöksiä, joista suurin osa oli ilmeisesti suhteellisen tuoreita.

Mattojärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattojärven metsäautotien ja E4-tien risteyksestä 1,9 km koilliseen, Mattojärven pohjoisrannalla. Kohteen maaperä on hienoa hiekkaa, ja eroosio onkin kuluttanut rantatörmää pahoin. Rannalla on 10-30 m kaistale kuivaa mäntykangasta, mutta sen pohjoispuoli Mattojärvensuvannon ja luoteen suunnalla on mättäistä ja soistunutta.
Mattojärveltä on löytynyt vuonna 1989 pii-iskos pohjoisrannalla kulkevalta polulta, Mattojärveen luoteesta laskevan puron suusta noin 20 m itäkoilliseen ja rannasta 5 m pohjoiseen. Vuoden 2010 inventoinnissa Mattojärven erossion kuluttamalta pohjoisrannalta sekä rantavedestä löytyi palanutta luuta, rikkipalaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia noin 260 m matkalta. Hiekkarannalta löytöjä havaittiin parhaimmillaan noin 15 m etäisyydellä rantaviivasta.
Pii-iskoksen löytöpaikka sijoittuu vuoden 2010 asuinpaikka-alueen sisäpuolelle. Sen löytöpaikalta ei havaittu mitään, mutta noin 80 m sen lounaispuolelta rannalla kulkevalta polulta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Tämän löytöpaikka sijaitsee noin 15 m soistuneesta, kaislaa kasvavasta ja kivikkoisesta rannasta länteen. Polun itäpuolelle kiviseen maahan tehtiin 0,5 m x 0,5 m kokoinen koepisto, josta myös löytyi kvartsi-iskoksia. (Alueen lounaisin löytöpaikka: x=3534 458, y=7619 137, z=141)

Mattojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mattojärven metsäautotien ja E4-tien risteyksestä 2,1 km koilliseen, Mattojärven koillisrannalla. Kohteen maaperä on hiekkaa ja hienoa soraa, ja eroosion kuluttama rantatörmä kivinen. Rannalla on kahden löytöalueiden kohdalla noin 15 m kaistale kuivaa mäntykangasta, mutta niiden itäpuoli on mättäistä ja soistunutta.
Pohjoisemmalta löytöalueelta havaittiin rannassa kulkevalla polulla, noin 6 m rantaviivasta kvartsi-iskoksia ja kaksi mahdollista tulisijaa. Palaneet kivet oli hyvin syvällä hiekka-/hienossa soramaassa. Eroosion paljastamat rannan suuret kivet ovat sitoneet maa-ainesta ja turvetta siten, että osa asuinpaikasta on säilynyt.
Eteläisemmän löytöalueen rantavedessä havaittiin kvartsi-iskoksia noin 30 m matkalla. Kvartseja näkyi järvessä ainakin noin 10 m etäisyydellä rantaviivasta. Muutama kvartsi-iskos löytyi rannassa kulkevalta polulta, mutta rannalle tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Ilmeisesti suurin osa asuinpaikasta on huuhtoutunut järveen.

Miellijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Miellijävri (Mellajärvi) sijaitsee Ahvenkutujärven ja Kuohanan vaa-ran välissä. Järven pohjoisranta on hyvin louhikkoinen, mutta etelärannan maaperä on hienoa hiekkaa. Yksitoista pyyntikuoppaa sijaitsee lähes itä-länsisuuntaisesti etelärannan harjulla, noi 730 metrkin matkalla, hakatulla metsäaukealla tai sen reunamailla.
Kuoppaketjun molemmissa päissä on kaksi vierekkäin olevaa pyyntikuoppaa (1 ja 2 sekä 10 ja 11).
Pyyntikuopan 1 halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,5 m.
Pyyntikuopan 2 halkaisija on 4 m ja syvyys 0,8 m.
Pyyntikuopan 3 halkaisija on 4 m ja syvyys 0,9 m.
Mahdollisen pyyntikuopan 4 halkaisija on 3 m ja syvyys 0,7 m. Kuopan päältä on ajettu metsäkoneella, ja sen sisäosassa kasvaa männyntaimia.
Pyyntikuopan 5 halkaisija on 4 m ja syvyys 0,8 m. Kuopan molemmin puolin on ajettu metsäkoneella. (x=3540 714, y=7624 401, z=168)
Pyyntikuopan 6 halkaisija on 3 m ja syvyys 0,6 m. Kuoppa sijaitsee hakatulla aukealla. (x=3540 571, y=7624 352, z= 169)
Pyyntikuopan 7 halkaisija on 4 m ja syvyys 0,8 m.
Pyyntikuopan 10 halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,5 m.
Pyyntikuopan 11 halkaisija on 3,5 m ja syvyys 0,5 m. Kuoppa sijaitsee aivan hakkuuaukean reunalla. (x=3540 334, y=7624 300, z= 183)

Nilatuohioja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nilatuohiojan ja Alajoen yhtymänkohdan eteläpuolella olevan harjanteen pohjois-länsiosassa.
Pyyntikuoppa 1 sijaitsee harjanteen pohjoisosassa, korkeuskäyrien 155 ja 160 välissä. Kuopan pituus on pohjois-eteläsuunnassa 4,6 m, leveys itä-länsisuunnassa 3,1 m ja syvyys 0,8 m. (x=3521 950, y=7607 475, z=158)
Pyyntikuoppa 2 sijaitsee pyyntikuopasta 1 noin 50 m kaakkoon. Se on kuivan kankaan reunalla ja sen itä-puolella maasto soistunutta Nilatuohiojan rantaa. Kuopan halkaisija on noin 3,5 m ja syvyys 0,8 m. (x=3521 993, y=7607 440, z=158)

Oskarinjärvi / Utjananlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,5 km Rajajoosepintiestä etelälounaaseen ja 250 m Luttojoen Oskarinkosken / Utjanankosken vanhasta kolttakylästä itään Luttojoen pohjoispuolella sijaitsevan Oskarinjärven/Utjananjärven länsirannalla. Lammen rannat ovat pääosin hienoa hiekkaa ja paikoitellen soistuneet. Noin 180 m koilliseen, järven pohjoisrannalla sijaitsee toinen kivikautinen asuinpaikka, Oskarinjärvi.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin vuoden 2010 inventoinnissa Luttojoen pohjoispuolella sijaitsevan Oskarinjärven/Utjananlammen länsirannalla. Noin 8 m järven rannasta länteen, tasaisella mäntykankaalla kulkee polku, jonka pinnalta poimittiin kvartsi-iskoksia kahdesta eri paikasta. Toinen löytöpaikka (X=3553034, Y= 7596948, Z=126) on järven rannassa sijaitsevasta kellarista kaakkoon ja toinen kellarista noin 5 m itään (X=3553037, Y= 7596962, Z=126). Kaiken kaikkiaan löytöalueen koko on noin 20 m x 20 m. Polun viereen tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Kohde rajattiin alueen topografian ja löytöjen perusteella.

Oskarinkoski/Utjanankoski lammet (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,9 km Rajajoosepintiestä etelälounaaseen ja 250 m Luttojoen Oskarinkosken / Utjanankosken vanhasta kolttakylästä eteläkaakkoon Luttojoen pohjoispuolella sijaitsevan läntisemmän lammen pohjoispuolella. Lammen rannat ovat soistuneet. Oskarinjärven eli Utjananjärven kaksi kivikautista asuinpaikkaa sijaitsevat kohteesta 250 m ja 430 m koilliseen.
Kivikautisen asuinpaikan jäännöksiä havaittiin Oskarinkoskesta/Utjanankoskesta noin 250 m eteläkaakkoon sijaitsevan läntisemmän lammen ja itä-länsisuuntaisen soramoreeniharjun länsipään väliseltä alueelta. Noin 10 m harjun tyvestä etelään, loivasti etelään viettävällä terassilla kulkee polku, jonka kuluneelta pinnalta poimittiin talteen kaksi kvartsi-iskosta pisteestä X=3552880, Y=7596751, Z=126. Terassille tehtiin muutamia koepistoja, joissa ei kaikissa ollut havaittavissa huuhtoutuneen hiekan kerrosta, mutta rikastuneen kerroksen seassa paikoin likamaaläikkiä. Alueen maaperää on ilmeisesti paikoitellen käännetty.

Piervâljävri 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien eteläpuolella, noin 1,1 km Valolompolan ja Ison Arttajärven ylittävästä sillasta etelälounaaseen, Piervâljävrin luoteisrannalla. Järven alavat rannat ovat monin paikoin soistuneet, mutta luoteis- ja pohjoisosassa järveä on korkeita hiekkatörmiä.
Asuinpaikka sijaitsee Piervâljävrin luoteisosassa, järven pohjoispäästä noin 380 m lounaaseen ja Piervâljävristä Kolmosjokeen laskevan ojan ja Kolmosjoen yhtymäkohdasta noin 340 m koilliseen, Piervâljävrin soistuneen, luoteeseen pistävän entisen lahden etelärannalla. Noin 10 m rannasta länteen havaittiin polku-uralla kvartsi-iskoksia, joista neljä poimittiin talteen (X=3552828, Y=7614492, Z=203). Iskosten lisäksi kuluneen puhdistettaessa polku-uraa karikkeesta, polun matalasta profiilista turpeen alta havaittiin hiilisilppua, jota oli levinnyt myös polku-uralle. Löytöpisteestä noin 5 m luoteeseen sijaitsee suuri maakivi. Polun ympärille tehtiin koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Ilmeisesti kyseessä on pienialainen asuinpaikka, josta ei näy maan päälle mitään merkkejä.

Piervâljävri 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien eteläpuolella, noin 1,1 km Valolompolan ja Ison Arttajärven ylittävästä sillasta etelälounaaseen, Piervâljävrin luoteisrannalla. Piervâljävri sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien eteläpuolella, Ison Arttajärven (Stuorrâ Árttáájärvi) ja Maikkumapään (Pánnááuâiváš) välissä. Järven alavat rannat ovat monin paikoin soistuneet, mutta luoteis- ja pohjoisosassa järveä on korkeita hiekkatörmiä.
Asuinpaikka sijaitsee Piervâljävrin luoteisosassa, järven pohjoispäästä noin 290 m lounaaseen ja Piervâljävristä Kolmosjokeen laskevan ojan ja Kolmosjoen yhtymäkohdasta noin 400 m koilliseen, lähes viisi metriä korkean hiekkatörmän päällä. Törmän eteläreunalla on kolme pientä tasannetta, joista kaikista löytyi merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.
Luoteisin tasanne 1
Halkaisijaltaan noin 7 m kokoinen tasanne sijaitsee tasanteesta 2 15 m länteen. Tasanteelle tehtiin koepisto, josta löytyi kvartsi-iskoksia heti turvekerroksen alta.
Keskimmäinen tasanne 2
Halkaisijaltaan noin 10 m kokoisen tasanteen halki kulkee polku, missä turvekerros on rikkoutunut. Polulta löytyi runsaasti palanutta luuta ja lähes vuorikristallia muistuttavia kvartsi-iskoksia, jotka otettiin talteen. Tasanteen ulkopuolelle tehtiin pari koepistoa, mutta ne olivat löydöttömiä. Tasanteesta noin 16 m luoteeseen on pieni, halkaisijaltaan noin 1 m kokoinen ja noin 40 cm syvä kuoppa, josta maakairauksessa tuli hiiltä noin 30 cm:n syvyydeltä.
Tasanne 3
Halkaisijaltaan noin 5 m kokoiselta tasanteelta löytyi maakairauksessa palanutta luusilppua, jota ei otettu talteen. Muutoin tasanteelle tehdyt pari koepistoa olivat löydöttömiä. Tasanne sijaitsee rantaviivasta noin 60 m länteen.
Paikalta löydetystä palaneesta peuranluusta tehtiin radiohiiliajoitus, jonka tulos on 8600-8420 CalBp (Ua-41330).

Piervâljävri 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Piervâljävrin eli Pesäjärven pohjoisosassa. Piervâljävri sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien eteläpuolella, Ison Arttajärven (Stuorrâ Árttáájävri) ja Maikkumapään (Pánnááuâiváš) välissä. Järven pohjoisimman lahden koillispuolella on koilliseen pistävä, soistunut, kapea ja lähes umpeutunut järven lahti. Kyseisen lahden länsipuolella on koillis-lounaissuuntainen, korkea harju ja sen itärannalla on terassi, jonka maaperä on soramoreenia.
Asuinpaikka sijaitsee Piervâljävrin pohjoisosan koillispuolella sijaitsevan umpeutuneen lahden itäpuolisella terassilla, noin 190 m Piervâljävrin pohjoispäästä itäkoilliseen. Terassin poikki kulkee lähes pohjois-eteläsuunnassa polku, joka yhdistyy asuinpaikan pohjoispuolella, harjun alaosassa kulkevaan polkuun. Polulta poimittiin talteen kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta kolmesta eri paikasta (x=3552 209, y=7614 895, z=205; x=3552 218, y=7614 892, z=207 ja x=3552 220, y=7614 932, z=206). Asuinpaikkaa rajaa lännessä lampi ja idässä, pohjoisessa ja etelässä kivikko.
Paikalta löydetyistä palaneista nisäkkään luista saatiin radiohiiliajoitus 8010-7830 CalBP (UA-41331)

Pirtti-Kompsio 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pirttikompsion kaakkoisemman laen loivalla kaakkoisrinteellä, noin 60 m Rajajoosepintien eteläpuolisen pienen lammen itäpuolella, Luttojoen osittain soistuneella pohjoisrannalla. Kohteelle kääntyy lammen koillispäästä, Rajajoosepintieltä pistotie. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa, ja asuinpaikan itäpuolella on matalia, koillis-lounaissuuntaisia harjumuodostelmia. Lammen itäpuolen maaperä on ilmeisesti käännetty tai laikutettu.
Merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta havaittiin Rajajoosepintien ja Luttojoen välisen lammen koillispäästä etelää kohti kulkevalta pistotieltä. Kuluneella hiekkatiellä ensimmäiset kvartsi-iskokset havaittiin noin 20 m Rajajoosepintiestä etelään noin 30 m matkalta. Kohteen laajuutta yritettiin määrittää vielä koepistoin, mutta tien molemmin puolin kaivetut koepistot olivat löydöttömiä.
Lisäksi metsätien koillispuolella sijaitsevan matalan hiekkaharjun etelärinteeltä, porojen makuupaikalta löytyi ulkopintainen kvartsi-iskos pisteestä X=3549508, Y=7599907, Z=137. Iskoksen löytöpaikasta noin 12 m luoteeseen, välittömästi harjun laen eteläpuolella sijaitsee lisäksi mahdollinen pyyntikuoppa. Sen halkaisija on 3 m ja syvyys noin 50 cm. Kuopassa oli turvekerroksen alla noin 20 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros.

Ryssäjärvenjänkä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 2,5 km Luttojoen ja Puolivälinojan yhtymäkohdasta etelälounaaseen, noin 160 m Kuutuantien pohjoispuolella Alimmaisen Ryssänpalon ja Riukuselän välisen Ryssäjärvenjänkän eteläreunalla. Asuinpaikan jäännöksiä havaittiin noin 90 m jänkän eteläpuolella, Kuutuantiestä koilliseen, jänkän reunaan kulkevan pistotien itäpuolelta harjun päältä.
Koillis-lounaissuuntaisen, vajaat 10 m leveän harjun päällä kulkevalta polulta, harjun koillispäästä löytyi kahden neliömetrin alueelta palanutta luumurskaa ja rikkipalaneita kiviä. Luuainesta ei otettu talteen. Alueen maanpinta on ilmeisesti 1960-luvulla käännetty hakkuiden yhteydessä.

Sovskamuvjáávrás (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sovskamuvjáávráš eli Karvakenkäjärvi sijaitsee Nangujärventien eteläpuolella sijaitsevan Ylimmäisen Kettujärven eteläpuolella. Kohde sinänsä sijaitsee järvestä noin 375 m kaakkoon, noin 1 km Nangujärventien ja etelään haarautuvan metsäautotien risteyksestä etelään, aivan tien länsipuolella sijaitsevan hiekkakuopan länsilaidalla, metsäautotiestä 60 m länteen.
Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee noin 3 m sorakuopan reunasta länteen. Sen koko on 3 m x 2 m ja syvyys noin 50 cm. Maakairauksissa kuopassa todettiin ohuen turpeen alla noin 10 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros, minkä perusteella kuoppa ei liity ainakaan hiekanottoon. Mikäli paikalla on sijainnut use-ampia pyyntikuoppia, ne ovat tuhoutuneet hiekanotossa.

Torkojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee 280 m Rajajoosepintien eteläpuolella, 250 m Luttojoen ja Torkojoen yhtymäkohdasta pohjoiskoilliseen, Torkojoen itäpuolelta Luttojoen Littoskoskelle kääntyvällä metsäautotiellä. Kohteen maaperä on hienoa hiekkaa, mutta Mäskivaaran rinteessä on myös paikoitellen laajoja kivikoita. Tien ympäristön maaperää on ilmeisesti laikutettu tai äestetty, sillä sieltä puuttuu täysin huuhtoutuneen hiekan kerros.
Mäskivaaran luoteislaidalla kulkevalla, koillis-luodesuuntaisella, mutkittelevalla hiekkatiellä havaittiin kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja palaneita kiviä punaiseksi palaneen hiekan ja likamaan seassa. Yksi lähes ehjä tulisija löytyi aivan keskeltä kulunutta tieuraa pisteestä (X=3551716, Y=7599372, z=135). Hiekkaterassilla sijaitsevaa asuinpaikkaa rajaa kaakossa noin 10 m etäisyydellä laaja kivikko. Terassille tehtiin koepistoja ja maakairauksia, mutta ne olivat löydöttömiä. Hiekkatiellä sijaitsevat asuinpaikan jäännökset tulevat katoamaan nopeasti lähivuosina eroosion vuoksi.
Paikalta löydetyistä palaneista nisäkkään luista saatiin radiohiiliajoitus 8390-8190 CalBP (Ua-41332).

Vuoksijoki 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Vuoksijoen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 2,5 km Raja-joosepintien ja Vuoksijärvelle ja Torkoselkään kulkevan metsäautotien risteyksestä pohjoiskoilliseen, Torkoselän ja Näätämoroston välissä virtaavan Vuoksijoen länsipuolella. Kohde löytyi noin 190 m Vuoksijoen ja Näätämorostolta laskevan ojan risteyskohdasta pohjoisluoteeseen, aivan Vuoksijärvelle kääntyvän pistotien risteyksestä. Risteyksen pohjois- ja itäpuolelta on otettu hiekkaa metsäteiden pohjiin.
Vuoksijärvelle ja Torkoselkään kulkevan metsäautotien risteyksen pohjoispuolella, tieleikkauksen ja hiekanottoalueen välissä on säilynyt hiekanotolta noin 5 m leveydeltä kaakko-luodesuuntaista hiekkatörmää. Sen päältä löytyi kaksi vierekkäistä, 60 cm syvää kuoppaa, joiden yhteispituus koillis-lounaissuunnassa on 5 m ja leveys kaakko-luodesuunnassa 2 m. Kuopissa oli 10 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros. Topografian perusteella nämä kuopat voivat hyvinkin olla hiekanotosta säilyneitä pyyntikuoppia.
Törmällä sijaitsevista kuopista 4 m eteläkaakkoon löytyi tieleikkauksen sortuvasta profiilista viisi kvartsi-iskosta. Samasta leikkauksesta löytyi kahdesta eri paikasta tulenpidon jälkiä, palanutta hiekkaa ja rikkipalaneita kiviä. Törmän länsipuolinen hiekkakuopan leikkaus oli löydötön.

Vuoksijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vuoksiselän ja Risumoroston välillä sijaitsevan Vuoksijärven eteläpäässä, Vuoksijärvestä laskevan Vuoksijoen suun itäpuolella. Vuoksijärven rannat ovat soistuneet monin paikoin. Asuinpaikka sijaitseekin Kotamaan ja Luolamaan välissä, Vuoksijoen itärannalla sijaitsevalla kuivalla ja matalalla rantatörmällä.
Vuoksijoen suun itäpuolella sijaitsee uudehko nuotiokiveys, josta noin 5 m itään havaittiin polku-uralla kvartsi-iskoksia. Törmällä risteileviltä porojen poluilta löytyi lisää iskoksia, ja kaikkiaan löytöjä poimittiin talteen noin 10 m x 10 m kokoiselta alueelta (X=3551316, Y=7605287, z=219). Lisäksi kvartsi-iskoksia havaittiin joen itäpuolella kulkevalta polulta, noin 55 m ensimmäisestä löytöpisteestä kaakkoon (X=3551346, Y=7605242, z=220).

Kattajärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rajajoosepintien itäpuolella sijaitsevan Kattajärven länsiosassa, aivan järven rannalla. Kentän keskellä sijaitsevat vanha punainen päärakennus, kaivo, navetta, kaksia latoa, juoksuhaudan pohjoispää, uusi ulkokäymälä ja mökki. Kattajärven kentässä on asuttu jo muutamia vuosisatoja. Kenttä on säästynyt toisen maailmansodan melskeistä, ja paikalla on sodan aikana sijainnut myös saksalaisten asemapaikka. Kentän kaakkoisrannassa kulkee saksalaisten kaivama juoksuhauta, jonka erottaa heinikosta juuri ja juuri, sillä se on sotien jälkeen täytetty. Kenttä kuuluu Lapin arvokkaisiin perinnemaisemiin.
Vanhinta rakennuskantaa kentässä edustaa kentän kaakkoislaidalla sijaitseva piisikiveys, jonka halkaisija on 3 m ja korkeus 0,6 m. Kiveyksen seassa on myös hiiltä. Rakennuksen pohjan kokoa ei enää erota heinikon seasta. Paikalla on mitä ilmeisimmin sijainnut ennen sotia kaksiosainen tupa, joka näkyy 1900-luvun alussa otetussa valokuvassa. (x=3542 162, y=7605 529, z=148)
Kentän keskeltä, päärakennuksen kaakkoispäädystä alkaa matala, paikoitellen täytetty, noin 130 metriä pitkä juoksuhauta, jonka eteläpää jatkuu aina kentän eteläreunalle saakka. Juoksuhaudan itäpuolella rannassa on kolme kiviröykkiötä, jotka ilmeisesti ovat syntyneet peltoa raivattaessa. (pohjoispää: x=3542 209, y=7605 612, z=148 ja eteläpää: x=3542 143, y=7605 503, z=148)

Cuovâluobâl 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärven metsäautotien ja Ison Arttajärven eteläpuolella, Cuovâluobâlin lounaisrannalla ja Kolmosjoen suun etelärannalla. Halkaisijaltaan noin 50 cm:n kokoinen tulisija on Cuovâluobâlin ja Kolmâsjuuhân (Kolmosjoki) itärantaa pitkin kulkevalla polulla, lompolan ja joen yhtymäkohdassa, noin 10 m vesirajasta eteläkaakkoon. Sen rikkipalaneiden kivien kärjet pistävät esiin hiekkamaasta.
Polulle tehtiin koepisto, minkä perusteella tulisijan voitiin todeta jatkuvan noin 20 cm syvyydelle saakka. Koepistossa havaittiin 5 cm paksu huuhtoutuneen hiekan kerros, minkä alla palaneita kiviä ja hiilenmuruja oli rikastuneen hiekan kerroksessa noin 20 cm:n syvyydelle saakka. Tulisijan ikää on vaikea määrittää, mutta maannoksen perustella sen voisi arvioida olevan reilusti yli sata vuotta.

Harjujärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Harjujärvi sijaitsee Tsarmitunturin suojelualueella, Siskeljärven eteläpuolella. Tulisijan jäännös rikkipalaneine kivineen sijaitsee noin 2 m rantaviivasta, hienon hiekan peittämällä ja kuluneella alueella, vanhan männyn juurien seassa Harjujärven pohjoisrannalla. Tulisijan kivipakan päällimmäisten kivien kärkiä näkyy hiekkamaassa. Tulisija ei muistuta nykyaikaisia, pyöreitä nuotiokiveyksiä, ja huuhtoutuneen hiekkakerroksen paksuuden perusteella sen voi ajoittaa vähintään sadan vuoden ikäiseksi ellei vanhemmaksikin.
Rantaa peittävä ja tuulen liikuttelema hienon hiekan kerros kätkee ko. tulisijan ympäristössä alleen useampiakin tulisijoja ja nuotiokiveyksiä, joiden iän määrittäminen on hyvin vaikeaa. Eroosion vuoksi osa tulisijoista on jo huuhtoutunut järveen.

Silkeája 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoenlaakson länsipuolella, Stuorra Bálddotjávriin koillisesta laskevalla hiekkaisella, soiden ympäröivällä niemellä. Kuusi pyyntikuoppaa on kartoitettu vuonna 2004 ja loput kuusi vuonna 2008. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2-4 m ja syvyydeltään 70 - 100 cm.

Jeagilvárri 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Purnu sijaitsee Paistunturin erämaa-alueella Utsjokilaaksossa, joen länsipuolella Stuorra Bálddotjäávrin ja Boaresgiettejäávrin välissä, Jeagilvárrin pohjoisosassa, noin 150 m Máhtenájan eteläpuolella.

Jeagilvárri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Paistunturin erämaa-alueella Utsjokilaaksossa, joen länsipuolella, Stuorra Bálddotjávrin ja Jeagilvárrin välissä, noin 200 m Máhtenájan alkulähteiltä lounaaseen. Paikalla sijaitsee 36 pyyntikuopan ketju, joka sulkee Stuorra Bálddotjávrin eteläosan. Kuoppien halkaisija on keskimäärin 3-4 m ja syvyys 30-90 cm.
2011 inventoinnissa paikalta löydettiin 31 pyyntikuoppaa ja purnu. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan kahdesta viiteen metriä halkaisijaltaan ja syvyydeltään 60 senttimetristä
1.5 metriin. Useimpien ympärillä ei ole valleja.

Stuorra Bálddotjávri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopista on Metsähallitukselle ilmoittanut Viljo Valle ja ne on tarkastettu inventoinnissa 2011.
Pyyntikuoppajono on itä-länsisuuntainen ja lähin kuoppa on tehty 50 m etäisyydelle Stuorra Balddotjärven rannasta. Jono on kokonaispituudeltaan 450 m, ja se jatkuu järven itäpuolisen kumpareen itäpuolelle saakka.
Pyyntikuoppien halkaisija vaihtelee 2.5 metristä 3.5 metriin ja syvyys 60 senttimetristä 1.2 metriin. Suurimmassa osassa on matala valli ympärillä.

Silkeája 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoenlaakson länsipuolella, Stuorra Bálddotjávriin koillisesta laskevalla hiekkaisella, soiden ympäröivällä niemellä. Kohteessa on kaksi purnua, joita ympäröi 12 pyyntikuoppa (Silkeája 1).

Buksalskáidi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Buksalskáidi sijaitsee Utsjokilaakson Kenesjärven länsipuolella, Kevon luonnonpuistossa. Buksalskáidin pyyntikuoppajärjestelmässä on kaikkiaan 48 pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppien halkaisija on noin 3-4 m ja syvyys 30-90 cm. Järjestelmässä on myös suorakaiteenmuotoisia, pienempiä pyyntikuoppia.
Kohde on tarkastettu vuoden 2011 inventoinnin yhteydessä. Tällöin yhtä Vallen havaitsemaa kuoppaa ei löydetty ja yhden kuopista todettiin kirjatun kahteen kertaan. Inventoinnissa löydettiin yksi uusi pyyntikuoppa. Pyyntikuoppien koordinaatit ovat Vallen ilmoituksen mukaiset.

Buksalskáidi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjokilaakson Kenesjärven länsipuolella kevon luonnonpuistossa Buksalskáidissa, Buksaljohkan itärannalla, Buksaljeaggin pohjoispuolella. Buksaljohkan uomasta noin 60 m itään on suorakaiteenmuotoinen liesilatomus.
2011 inventointi: Kyseessä on suorakaiteen muotoinen, koillis-lounaissuuntainen, vain reunoiltaan kivetty liesilatomus, jonka koko on noin 110 cm x 80 cm. Latomuksen kivet ovat muodoltaan pääosin pitkänomaisia, pisimmillään noin 40 cm mittaisia. Kivien leveys vaihtelee välillä 10 cm - 20 cm, ja ne ovat asetellut latomuksen reunojen suuntaisesti. Latomus on umpeenkasvanut, ja kivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat koholla latomusta ympäröivään maanpintaan nähden viidestä kymmeneen senttimetriä. Latomukseen kaivetusta koepistosta havaittiin sekä palanutta että palamatonta luuta ja osittain sulanutta pullolasia. Inventoinnin mukaan paikalla on selvästi historialliseen aikaan ajoittuva kodansija.

Báktegoanku (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde siajitsee Kevon luonnonsuojelualueella, Kevojoen itärannalla, Puistonvartijan tuvasta noin 180 eteläkaakkoon, Kevojokeen laskevan ojan pohjoispuolella. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa. Kuoppien halkasiija on noin 3-4 m ja syvyys 30-90 cm.
Kohde on tarkastettu inventoinnissa 2011. Tuolloin löydettiin pyyntikuopat 1 ja 2, mutta pyyntikuoppaa 3 pidettiin todennäköisesti tuulenkaadon aiheuttamana painanteena. Alakohteiden koordinaatit ovat edellee V. Vallen ilmoittamat, sillä vuoden 2011 inventointiraportista puuttuvat kuoppien 2 ja 3 koordinaatit.

Buollánoaivi 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ánnevárrin Buollánoaivin koillispuolella, Vidgaveadjin yläjuoksulla, itärannalla. Paikalla sijaitsee kivirakassa yksi purnu.

Buollánoaivi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ánnevárrin Buollánoaivin koillispuolella, Tenoon laskevan Vidgaveadjin yläjuoksulla, sen itärannalla. Paikalla sijaitsee kivirakassa kolme purnua. Purnu 2 sijaitsee noin 90 m itään purnusta 1. Purnu 3 sijaitsee purnusta 1 noin 70 m koilliseen.

Buollánoaivi 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ánnevárrin Buollánoaivin koillispuolella, Tenoon laskevan Vidgaveadjin yläjuoksulla, sen itärannalla. Paikalla sijaitsee kivirakassa kaksi purnua noin 170 m etäisyydellä toisistaan.

Alloaivi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ánnevárrin Buollánoaivin koillispuolella, Tenoon laskevan Vidgaveadjin itärannalla. Paikalla sijaitsee kivirakassa kaksi purnua noin 220 m etäisyydellä toisistaan.

Skoarrajávri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suomen ja Norjan rajalla, pääosin valtatien E78 länsipuolella, Skoarrajávri-nimisen pienen lammen koillispuolella. Maasto on lounaasta koilliseen suuntautuvaa harjannetta, jolla on paikannettu kaikkiaan 22 pyyntikuoppaa noin ½ km matkalla. Kuoppien halkaisija vaihtelee runsaan kolmen ja viiden metrin välillä, syvyys on vajaasta metristä noin 1,5:een metriin. Ne ovat pyöreitä tai soikeahkoja, suppilomaisia ja useimmat loivan vallin ympäröimiä.

Siilaskoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kilpisjärven pohjoisrantaan laskevan Siilaskosken itärannalla on kaksi neljän pyyntikuopan muodostamaa aluetta. Kuopista kaksi on aivan kosken yläpuoleisen Siilasjärven kaakkoispään rannalla, kaksi muuta ovat kosken keskivaiheilla ja lähempänä Kilpisjärven rantaa etelässä (ks. alakohteet). Kuopat sijaitsevat harjujaksolla, joka itäosastaan on hiekanotossa tuhoutunut. Kuopat ovat noin 4 m halkaisijaltaan ja 1,5 m syviä. Pyyntikuoppien ohella alueella on muitakin toiminnan merkkejä, kuten toisen maailmansodan aikaisia kohteita sekä etelässä Kilpisjärven niemessä kivi-/varhaismetallikautinen asuinpaikka (Siilaskoski 1). On ilmeistä, että osa alueella olleista pyyntikuopista on tuhoutunut tai muokattu uudelleen sota-aikaisissa toimissa ja soranotossa.

Pitkänkoskenrova (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylläsjoen pohjoispuolella. Asuinpaikka on hiekkapohjaisen tien penkassa tien itälaidassa. Todennäköistä on, että tien raivaaminen on tuhonnut ainakin osan asuinpaikasta.
Asuinpaikka on 153 m mpy tasaisella kivettömällä hiekkakankaalla vesistön tuntumassa ja hyvät asumisolosuhteet tarjoavalla Ancylusjärviaikaisella rantatörmällä. Asuinpaikka sijaitsee noin 80 metrin etäisyydellä itäpuolella virtaavan Ylläsjokeen laskevan Jäkälämaanojan töyräältä. Vuolaasti eteläpuolella virtaavan Ylläsjoen ja Jäkälämaanojan sekä ajotien yhtymäkohtaan on matkaa asuinpaikalta noin 280 metriä, jossa Jäkälämaanojan yli johtaa huonokuntoinen silta. Hiekkakangas viettää aluksi noin 150 metrin matkalla loivasti etelään kunnes vietto vähitellen jyrkkenee Ylläsjokea lähestyttäessä. Löytöinä saatiin palanutta luuta.

Karhakisto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta sijaitsee Keulakkopään pohjoispuolella olevan Karhakiston, eli pienen soikean moree­niharjanteen eteläreunassa, lähellä suon reunaa. Tervahaudan koko on 1,8 m x 1,6 m ja syvyys noin 40 cm. Juoksutusränni suuntautuu etelään, alarinteen suuntaan, jossa on selkeä kuoppa. Haudassa on havaittavissa runsaasti hiiltä.

Vanhajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppaketju, jossa on yhteensä 38 kuoppaa kahdessa eri ryhmässä, sijaitsee Vuontisjärvestä laskevan Vuottesjohkan ja Boaresjohkan välisen Kurkkiorovan länsi- ja etelärinteellä, Vuontisjärvi-Hetta -välisen maantien 356 eteläpuolella. Kuopparivi kiertää rovan länsipuolitse sen eteläpuolelle. Maasto on hiekkaista mäntykangasta. Nämä 38 kuoppaa on lueteltu alakohteina.
Inventointi 2015: Kohde sijaitsee Vuontisjoen ja Vanhajoen välissä olevan Kurkkiorovan luoteis- ja etelärinteellä. Kurkkiorovan luoteisrinteellä on hiekkakuoppa, joka katkaisee pyyntikuoppaketjun. Hiekkakuopan luoteispuolelle jatkuva pyyntikuoppaketjun osa puuttuu tästä inventoinnista, koska se sijaitsee kokonaan yksityismaalla. Gps-mittaus 40:stä pyyntikuopasta. Ensimmäiset kahdeksan kuoppaa eivät ole muinaisjäännösrekisterissä näkyvän muinaisjäännösalueen sisällä. Kuopat 24-26 sijoittuvat muinaisjäännösrekisterissä olevien kahden eteläisemmän alueen väliin eli nekään eivät kuuluu nykyiseen muinaisjäännösrajaukseen. Kohteen rajaus on laajempi kuin muinaisjäännösrekisteristä löytyvä, mutta tästä rajauksesta puuttuvat hiekkakuopan luoteispuolella olevat pyyntikuopat.

Nimetönjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Aivan Inarin kunnan läntisemmästä osasta Lemmenjoen kansallispuiston länsireunalta löytyi neljä pyyntikuoppaa. Kuopat sijaitsevat Ristijärven ja sen pohjoispuoleisen kartalla nimettömän järven välissä. Ristijärveen on kuopista matkaa noin 350 metriä. Kuoppien pohjoispuolella kulkee poroaita.

Saittajärvi kalakenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saittajärven lounaiskulmassa. Paikalla on vanha pihaniitty, joka on kivinen ja laskee järveen. Paikalle on siirretty kolme vuokrakämpän rakennusta. Vuokrakämppien ympärillä on niittynä vanha kalakenttä. Kohdepisteessä on 2 x 2 x 0,5 metrin kokoinen luonnonkiviraunio, jossa on muistokyltti paikalla tapahtuneesta murhasta vuonna 1918, jossa sai surmansa Erkki Suopajärvi. Murhaaja poltti paikalla sijainneen kämpän ruumiineen ja sai tuomion Rovaniemen käräjillä 16.10.1918.
Kalakenttä, jossa voi olla myös vanhoja saamelaisperäisen asutuksen jälkiä ja myöhempiä kämppien raunioita. Alueella on vanhoja rakennuksia, joista osa on ilmeisesti ollut alueella ja osa on sinne tuotu tai uudelleen pystytetty.

Otuslamminmaa 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soiden välisen kiviharjun laella, jossa kasvaa nuori mäntymetsä. Kivilatomus on pyöreä ja sen halkaisija on 1,5 metriä ja korkeus 1,30 metriä. Latomus on koottu harjun pyöreistä kivistä ja latomus on siksi aika harva. Kivet ovat halkaisijaltaan 50 cm ja sitä pienempiä. Kummelin laki on tasaisen kupera eikä siinä ole pystykiveä. Kivilatomus, joka voi olla rajamerkki tai maanmittaukseen käytetty merkki. Latomuksen kivet ovat täysin jäkälöityneet, mikä kertoo latomuksen olevan vanhan.

Taka-Riikovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Latomus sijaitsee vaaran korkeimmasta laesta suoraan etelään noin 50 metriä. Paikalla on 1,3 metriä halkaisijaltaan oleva 1 metrin korkuinen kivikummeli, joka on ladottu kohoavaksi lieriöksi luonnon kivistä. Rakennelman keskellä on korkeimmalla kohdalla matala pystykivi. Laa´at ovat rakennelmassa puoli metriä pitkiä tai sitä pienempiä. Rakennelmassa on noin 7 ladottua laakakivikerrosta. Kivikasan vieressä on kuoppa, mistä kiviä on ladottu kasaan.
Merkistä 34 metriä eteläkaakkoon, suuntaan 150 astetta on viisarikivi, joka on 50 cm korkea pystyyn nostettu laaka, jonka halkaisija on 53 cm. Viisari näkyy varsinaiselle rajamerkille ja se sijaitsee pisteessä x 3412090, y 7439023.

Selkäinoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Harjanteen päällä sijaitsee 2 x 1,7 metrin kokoinen kivilatomus, jonka korkeus on 1,5 metriä. Pohjoisreunalla latomusta on suuri luonnonkivi, jonka kylkeen on ladottu metrin pituisia ja sitä pienempiä laakakiviä. Reunat on ladottu kylmämuurauksella ja sisällä kivet ovat sekaisin. Keskellä, rakennelman päällä on ehkä kaatunut pystykivi. Rakennelman kivet ovat täysin jäkälöityneet.

Lahnalampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivisen harjun päällä on 1,5 metriä halkaisijaltaan oleva pyöreä latomus, joka on 1 metrin korkuinen. Rakennelmassa on käytetty pyöreitä ja laakakiviä. Kivet ovat halkaisijaltaan 70 cm ja sitä pienempiä.

Hongikkovuoma 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimällä moreenikankaalla. Paikalla on 2 metriä halkaisijaltaan oleva kivilatomus, joka on pyöreä ja sen korkeus on metri. Kivet on ladottu kylmämuuraustekniikalla ja niiden päällä kasvaa täysin kehittynyt sammalkasvusto. Pohjoisreunalta on 4 kiveä vyörynyt latomuksen viereen. Latomus sijaitsee kummun pohjoisreunalla.

Keskivaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Keskivaaran kivirakassa, joka on puuton alue ja osittain avokalliota. Paikalla on kivilatomus, joka on tehty kahdesta pystyyn nostetusta metrin pituisesta ja 50 cm levyisestä laakakivestä, joiden paksuus on 10 cm. Laakakivet on tuettu neljällä pienemmällä laakakivellä. Kivet seisovat avokallion päällä. Ne ovat jäkälän peittämiä. Latomus voi olla niin sanottu koonillinen kiviraunio, joita käytettiin maaston mittaukseen. Merkki voi myös olla lähistöllä sijaitsevan Keskirakka 2 kivilatomuksen viisarikivi.

Kontojärvi länsi Pyhävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 36 kilometriä luoteeseen Kontojärven länsipuolella. Luonnonhoitometsän keskellä olevan Pyhävaaran kahden laen välisellä moreenikannaksella on kaksi pyyntikuoppaa, joiden ala on 1,3 - 2 x 2 - 3,6 metriä ja syvyys 30 - 40 senttimetriä.

Keskivaara 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Keskivaaran itärinteen kalliolla. Paikalla on kivilatomus, joka on tehty laakakivistä latomalla. Rakennelman päällä on keskellä pystykivi. Latomuksen korkeus on 1 metri, pystykiven kanssa 1,50 metriä. Halkaisija on 1,20 metriä. Kiveys on ladottu 50 cm kokoisista ja sitä pienemmistä kivistä kylmämuurauskehään. Kivet ovat jäkälöityneet. Keskikivi on n 20 cm kanttinsa ja 50 cm pitkä.

Kotavaara (1000021212) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kotavaaran pohjoiskoillisella rinteellä, kalliolla. Aluetta ympäröivä maasto on kivistä kuivaa kangasmetsää. Paikalla on kivilatomus, jonka korkeus on 1,5 metriä. Latomus on pyöreä ja sen halkaisija on 1,5 metriä juuresta ja metrin huipulta. Latomuksen päällä, keskellä on pystyyn nostettu kivi, jonka näkyvä osa on noin 30 cm. Kivi menee alaosaltaan latomuksen sisään. Latomus on erittäin taidokkaasti laakakivistä kylmämuurattu ja se on täysin eheä. Laakakivet ovat puolen metrin pituisia tai sitä pienempiä ja 30 cm paksuja. Kivet on täysin jäkälän peitossa ja ne on kerätty ympäröivästä maastosta.
Latomus on erittäin säilynyt ja huolellisesti tehty. Rajakivi ei sijaitse Kotavaaran laella vaan puolessa välissä rinnettä. Tämä ilmiö on usein havaittavissa samanlaisissa silmäkivellisissä rajamerkeissä Rovaniemellä.

Masto-Törmänki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kivirakkaan rakennettu kivilatomus, jonka korkeus on 1 metri ja halkaisija on 1,5 metriä. Latomus on tehty kylmämuurauksella ja rakennelman päällä, keskellä kiveystä on 30 cm korkuinen kivilaaka pystyssä. Laa´an koko on näkyvältä osaltaan 20 x 30 cm. Pituussuunnassa laaka on pidempi, mutta se on alaosaltaan upotettu röykkiöön. Rakennelmassa on 5 kerrosta kiviä. Kivet ovat täysin jäkälöityneet.

Hyi-Ternujoki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kivilatomus, jonka koko on 1,2 x 1 x 1 metriä. Pitkä sivu kulkee idästä länteen. Latomuksessa on kuusi ladottua kivikertaa. Kivet ovat puoli metriä halkaisijaltaan tai sitä pienempiä. Kivien päällä kasvaa täysin kehittynyt jäkälikkö.

Pyytöselkä 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomus on pyöreä ja sen halkaisija on 1,5 metriä ja korkeus 1,2 metriä. Kivilatomus on kylmämuurattu noin puolen metrin kokoisista laakakivistä. Päällä on kaksi pystylaakaa. Todennäköisesti rajamerkki.

Matolammit 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla on 1,5 metriä halkaisijaltaan oleva kivikehä, jonka keskellä on 50 cm syvä kuoppa. Kivet ovat 50 cm halkaisijaltaan ja sitä pienempiä. Purnu on tehty paikalla olevaan kivirakkaan. Kivet ovat pinnaltaan täysin jäkälöityneet. Kyseessä on lihan säilytykseen tehty kivikuoppa eli purnu.

Ruuhijoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ruuhijoen länsipuolella hiekkakankaalla. Paikalla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 6 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Valleja ei kuopassa ole.

Ruuhijärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ruuhijärven pohjoisrannan niemessä harjun päällä. Kohteessa on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Kuopassa ei ole valleja.

Antinvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Antinvaaran itärinteellä, joka laskee Kontojärven eteläpuoliseen vuomaan. Kohteessa on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 6 metriä ja syvyys 1, 5 metriä. Kuopassa ei ole valleja.

Hevospieska (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Isonseljännulkista Antinvaaraan kulkevalla hiekkaharjulla. Harju kulkee Kontojärven eteläpuolella kulkevan vuoman aapasuon yli. Kuopat on kaivettu harjanteen Isoseljännulkin puoleiseen alarinteeseen. Kohteessa sijaitsee kolme pyyntikuoppaa, jotka on tehty suon väliselle kannakselle. Isonseljännulkista länteen pistävä hiekkaharju muodostaa luonnollisen suppilon, joka on ohjannut peurat kulkemaan kuoppien kautta.

Otuslamminmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kivisen vaaran länsirinteen juuressa, joka on hiekkakangasta ja rajautuu lännessä suohon. Hiekkakangas kulkee 40 m levyisenä vyöhykkeenä pohjoisesta etelään. Paikalla sijaitsee yksi pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 40 cm. Kuoppa on matala eikä siinä ole valleja.

Kettuharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee pohjoisesta etelään kulkevan 20 metriä leveän ja 7 metriä korkean hiekkaharjun päällä. Kuoppien kohdalla harjun molemmin puolin on rämettä, joka etelään mentäessä muuttuu avosuoksi. Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa. Kuoppa on halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään 50 cm. Kuopan reunalta kulkee metsäkoneen ajoura ja porojen polku, joka on kuluttanut mineraalimaan näkyviin. Kuopasta 10 metriä lounaaseen samalla harjulla on toinen samankokoinen kuoppa, jonka koko alue on kulunut avoimelle hiekkamaalle.

Höyrykentänlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee soiden keskellä mäntyä kasvavassa moreenikummussa. Moreenikumpu laskee Saittajärveen lännestä noin järven puolivälissä. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa, joista pyyntikuopan 1 halkaisija on 3,5 metriä ja syvyys 80 cm. Kuopassa on metrin vahvuinen matala valli ja sen reunoilla kasvaa männyn taimia. Pyyntikuoppa 2 on valliton ja sen halkaisija on 2 metriä ja syvyys. 50 cm. Reunalla on tuulenkaato, joka tekee kuopasta hieman epämääräisen muotoisen. Pyyntikuoppa 3 on pyöreä ja sen halkaisija on 4 metriä ja syvyys 70 cm. Kuopassa on metrin vahvuinen matala valli. Kuopasta 3 m itään heti kuopan vallin edessä on pieni sivukuoppa, jonka halkaisija on 1 metri ja syvyys 50 cm.

Kunettijänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Paikalla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 60 cm, kuoppa on valliton ja sen reunalla on männyn taimi ja vanha kanto. 30 metrin etäisyydellä kuopan pohjoispuolelta kulkee hiekkatie Kunetin poroaidalle. Toisella puolen hiekkatietä on pyyntikuoppa 2, jonka halkaisija on 2 metriä. Kuoppa on valliton ja sen syvyys on 40 cm. Kuoppa on ilmeisen vanha, koska se on matala ja täyttynyt maa-aineksella.

Kunettioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla mäntykankaalla suon reunassa. Paikalla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 3 metriä ja syvyys 70 cm. Kuopassa on heikosti paikoin erottuvia valleja.

Korkiakumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Marivaarasta lounaaseen laskevan hiekkasärkän nokassa, joka laskee suolle. Suon keskellä virtaa oja ja suon takana lounaassa on Korkiakumpu. Alue on hyvin hienoa hiekkadyyniä ja siten eroosiolle altis. Paikalla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 5 metriä ja syvyys 1 metri. Kuopassa ei ole valleja. Kuopan vieressä kulkee porojen polku ja ylempänä rinteessä hiekkatie.

Karhuvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla, jossa kasvaa kuiva kangasmetsä. Kohteen koillispuolella 10 metrin päässä on terassin alapäässä Karhuvuoman suo. Paikalla on kolme pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa 1 on pyöreä ja valliton. Kuopan halkaisija on 4 metriä ja syvyys 70 cm. Pyyntikuopan yli on ajettu metsäkoneella ja hakkuutähteet ovat kuopassa. Pyyntikuoppa 2 sijaitsee10 metriä kuopasta 1 kaakkoon samalla terassilla, joka on tien ja suon reunan välissä. Kuoppa on kaakosta luoteeseen soikea terassin suuntaan. Kuopan pituus on 5 metriä ja leveys 3,5 metriä. Osassa kuopan reunoista on ehkä hieman valleja, jotka ovat murtuneet metsäkoneen ajouran alla. Pyyntikuoppa 3 sijaitsee hiekkakuopan käännöspaikasta 35 metriä lounaaseen ajouralla. Kuopan halkaisija on 5 metriä ja syvyys 50 cm ja siinä on pienet vallit. Rakennelman yli on ajettu metsäkoneella ja siitä johtuen keskelle on noussut kohouma. Hakkuutähteitä on kuopan vallilla.

Jouttipalo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jouttipalon koilliseen laskevalla rinteellä. Paikalla on kangasmäntymetsä, joka kapenee harjuna suota kohden. Pyyntikuoppa-alueen keskiosa on äestetty ja alueen poikki kulkee hiekkatie. Paikan keskiosa on äestetty ja kaikki kolme keskiosan kuoppaa ovat vahingoittuneet. Kuopan 7 molemmin puolin kulkee jääkauden aikaisia hiekkavalleja.

Vääräinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee mäntyhiekkakankaalla, joka laskee länteen. Kohteen lounaispuolella virtaa Vääräinoja. Paikalla sijaitsee kaksi kookasta vallillista pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on 3,5 metriä.

Alakari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen itärannalla, rannan ja asfalttitien puolivälissä. Alue on jokeen laskevaa hiekkarinnettä, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteessa on tervahauta 1, jonka halssi laskee jokeen päin, länteen. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija vallilta vallille on 12 metriä. Halssin edessä on pieni kuoppa, mutta juoksutusojaa ei ole, koska halssi laskee jyrkkään rinteeseen. Hauta on kaksi metriä syvät ja reunoilla on metrin vallit.
Haudan 2 halkaisija on 9 metriä itä - länsi -suunnassa ja pohjois-eteläsuunnassa 11 metriä. Syvyys on 2 metriä. Haudan ympärillä on metrin levyiset matalat vallit. Halssin edessä on pieni kuoppa, mutta ei laskuojaa. Halssi laskee joelle. Puut on poistettu, mutta hautaan on jätetty kaksi latvaa.

Isopäri 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Louevaara on kolmilakinen vaara noin 25 km Rovaniemeltä lounaaseen. Lakien etelä- ja lounaisrinteillä on laajoja rantaterassillisia kivirakkoja. Yksittäinen rakkakuoppa sijaitsee Louevaaran etelärinteen rakkakivikossa, laajimman rak­ka-alueen itäpäässä. Rakkakuoppa on muodoltaan soikea ja sisäosan mitoiltaan noin 2 x 1.2 metriä. Syvyys on noin 60 cm. Sen reunoille on ilmeisesti nostettu kuopasta kiviä. Rakka­ kuopan lähiympäristössä ei ollut muita rakenteita.

Vanha Rantatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri kulkenut vanha rantamaantie oli Pohjan-maan tiestöstä tärkein. Pohjanlahden ympäri vei talvitie, jota käytettiin meriliikenteen seisoessa. Korsholman ja Oulun välinen ratsupolku pyrittiin 1610- ja 1620-lukujen vaihteessa kunnostamaan vaatimattomaksi maantieksi, mutta varsinaisesti tämä onnistui vasta vuosisadan jälkipuoliskolla. Vuonna 1668 Pohjanmaan maaherran Johan Graanin mukaan rantatie oli vielä erityisesti Kemin, mutta myös osittain Iin pitäjässä huonossa kunnossa, koska kesäisin kaikki matkustivat meritietä Luulajasta Iihin. Tornion ja Oulun välinen tie saatiin vaunuilla ajettavaksi vasta kuningas Adolf Fredrikin vuonna 1752 tekemän matkan alla. Lapin läänin alueella rantatie oli pitkään ainoa maantie.
Vuoden 2006 tielinjaselvityksen perusteella Simonkylän puolella Jokipäässä rannasta Simonkyläntielle tulee noin 2 m leveä heinää kasvava ajoura. Tämä, nykyinen peltotie (metsätie?), on vanhaa maantien pohjaa. Simonkyläntie (= museotie) noudattaa vanhaa tielinjaa. Se on asvaltoitu, noin 6 m leveä mutkainen kylätie, jonka ympärillä on pihapiirejä ja peltoja. Jokipäässä muutamia vanhoja pihapiirejä ja aittoja aivan tien vieressä (Parpala, Huttula, Huttula-Jussakka). Vanha tielinja on suurelta osin käytössä, mutta teiden oikaisuissa mutkat ovat jääneet nykyisen tielinjan ulkopuolelle.
Simojoen kohdalla tieyhteys oli olemassa viimeistään 1657, jolta ajalta ovat ensimmäiset varmat arkistotiedot Simojoen ylittävästä lossiyhteydestä. Tälle paikalle on merkitty FärjeStälle vuoden 1736 maakirjakartalle. Kaavan alueella vanha tielinjaus sijaitsee asfalttipäällysteisten paikallisteiden alla.Vuoden 2018 inventoinnin mukaan ainoastaan joen itäpuolella Tienvierin talon kohdalta entiselle lossipaikalle Färinrantaan olisi kapea soratie (vrt. kuitenkin edellä).
Lossiyhteys toimi pääkulkuyhteytenä 1920-luvulle asti ja paikalliskäytössä vielä 1950-luvulla. Rampit joelle ovat vielä näkyvissä.

Vanha rantatie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri kulkenut vanha rantamaantie oli Pohjan-maan tiestöstä tärkein. Pohjanlahden ympäri vei talvitie, jota käytettiin meriliikenteen seisoessa. Korsholman ja Oulun välinen ratsupolku pyrittiin 1610- ja 1620-lukujen vaihteessa kunnostamaan vaatimattomaksi maantieksi, mutta varsinaisesti tämä onnistui vasta vuosisadan jälkipuoliskolla. Vuonna 1668 Poh-janmaan maaherran Johan Graanin mukaan rantatie oli vielä erityisesti Kemin, mutta myös osittain Iin pitäjässä huonossa kunnossa, koska kesäisin kaikki matkustivat meritietä Luulajasta Iihin. Tornion ja Oulun välinen tie saatiin vaunuilla ajettavaksi vasta kuningas Adolf Fredrikin vuonna 1752 tekemän matkan alla. Lapin läänin alueella rantatie oli pitkään ainoa maantie.
Kemin alueella tielinjaa on noin 17 km matkalla. Suurelta osin tielinja on edelleen käytössä, mutta esimerkiksi Taipaleenkylän kohdalla on pätkä, joka on jäänyt pois käytöstä, heinittynyt ja seurattavissa enää jalkaisin.

Pyhäjärvi (itä) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aakenustunturin länsipuolella olevan Pyhäjärven itäpuolella, noin viidentoista metrin etäisyydellä järven rannasta, noin kolme metriä järven pintaa korkeammalla, pienen hiekkamoreeni-kumpareen järvenpuoleisessa päässä. Kohteen itäpuolella maasto alkaa kohota varsin jyrkästi. Kuoppa on pyöreä ja poikkileikkaukseltaan melko loivapiirteinen. Kuopan halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin 0,6 m. Selvää vallia kuopan ympärillä ei erotu, vaan ilmeisesti valli sulautuu kumpareen luonnollisiin muotoihin.

Kylmäsenjänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisen kuivan mäntykankaan laidalla olevalla pienellä kumpareella. Kuoppa on soikeahko, suppilomainen, luode-kaakko-suuntainen, kooltaan noin 4,0 m x 3,0 m ja syvyydeltään noin 0,9 m. Kuoppaa ympäröi selvästi erottuva valli, jonka leveys on noin 2,0 m ja korkeus noin 0,3 m.

Karila (1000021291) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen itärannalla, vastapäätä Karilan taloa, kohdassa, jossa riippusilta ylittää joen, rantaa kohti laskevalla, melko loivalla hiekkamoreenirinteellä. Kohde on noin kahdeksan metrin etäisyydellä joen rannasta, noin puolitoista metriä joen pintaa korkeammalla.
Noin kolmen metrin etäisyydellä riippusillan itäpäästä koilliseen havaittiin rikkoutuneessa maanpinnassa noin yhden neliömetrin alueella kymmenkunta kvartsi-iskosta. Vaikka riippusillalle johtavalla polulla on rikkonaista maanpintaa löytökohdan ympäristössä melko laajalti, ei muita merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista havaittu. Löytökohdan itäpuolella oleva terassimainen vyöhyke sopisi kuitenkin maastonpiirteiltään varsin hyvin esihistorialliseksi asuinpaikaksi. Iskoksia paikalta ei kerätty talteen, eikä niiden löytöpaikan lähiympäristöä koekuopitettu.
Vuonna 2016 tehtiin sillan itäpään läheisyyteen törmän tasanteelle sekä ylemmälle terassille, noin 25 m sillasta muutama koepisto, mutta muinaisjäännökseen viittaavaa ei tavattu. Silta tullaan purkamaan ja sen tilalle on tarkoitus rakentaa suurempi silta Äkäsjoen yli lähes 50 m etelämmäs. Myöskään tällä kohdalla parikymmentä metriä jokirannasta itään polku-uralle tehdyissä koepistoissa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Ylisenpäänlampi 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee lähellä Pallasjärven pohjoispäässä olevan Ylisenpäänjängän laitaa, noin 170 metriä Ylisenpäänlammesta etelään, Pallasjärven Porviniemeen johtavan polun varrella, terassimaisella tasanteella koillista kohti nousevan hiekkamoreeniharjanteen rinteen ja lounaassa levittäytyvän suon välissä.
Kohteen maanpinnalle näkyvät rakenteet ovat kaksi suorakaiteen muotoista liesilatomusta sekä niiden välillä sijaitseva loivapiirteinen kuopanne. Suon reunaan latomuksien luota on matkaa noin kaksikymmentä metriä, ja korkeusero suon pinnan tasolle on noin kaksi metriä. Liesilatomuksien välillä, noin neljä metriä latomuksesta 1 luoteeseen päin sijaitseva pyöreä kuopanne on melko laakea, halkaisijaltaan noin 2,0 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Kuopanteeseen kaivetusta lapion-pistosta todettiin selvä huuhtoutumiskerros, jonka pinnalla oli muutamia hiilenkappaleita. Kuopanne on muodoltaan silmiinpistävän symmetrinen, mutta silti ei ole poissuljettavissa, että se olisi voinut muodostua myös luonnollisten prosessien seurauksena.

Kesänkijärvi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kesänkijärven pohjoispuolella, järven rannan suuntaa seuraavan retkeilyreitin kestävöidyn polun ja rannan välisellä alueella. Kohde koostuu tervahaudan ja kahden itä-länsisuuntaisen hirsirakennuksen jäännöksistä. Rakennukset ovat sijainneet noin kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan järveä kohti laskevan rinteen tasanteilla, ja tervahauta sijaitsee rakennuksien jäännöksistä noin neljäkymmentä metriä luoteeseen päin.
Tervahauta on etelää kohti viettävään moreenirinteeseen kaivettu, muodoltaan pyöreä ja suppilomainen. Haudan halkaisija hautaa osittain kiertävän vallin päältä mitattuna on noin kahdeksan metriä ja syvyys noin 1,2 m. Ylärinteen puolella haudan ympärillä ei erotu lainkaan vallia, alarinteen puolella vallilla on korkeutta korkeimmillaan lähes kaksi metriä ja leveyttä noin kolme metriä. Tervanlaskuojan paikkaa ilmentää vallissa oleva ojamainen
notkelma, joka yltää samalla tasolle haudan pohjan kanssa, ja jonka leveys on noin 0,5 m.

Kesänkijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kesänkijärven koillispuolella, kaukaisimmalta osaltaan noin sadan metrin etäisyydellä järvestä, järven itäpäässä olevan avoimen suon pohjoispuolella, etelään päin viettävän hiekkamoreeni-rinteen alaosassa. Kohteen muodostavat historialliselle ajalle ajoittuva tervahauta ja mahdollinen kammin jäännös, jotka sijaitsevat toisistaan noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä. Hauta on etelää kohti viettävään moreenirinteeseen kaivettu, muodoltaan pyöreä ja suppilomainen. Haudan halkaisija hautaa osittain kiertävän vallin päältä mitattuna on noin seitsemän metriä ja syvyys noin 0,8 m. Ylärinteen puolella haudan ympärillä ei erotu lainkaan vallia, alarinteen puolella vallilla on korkeutta korkeimmillaan lähes haudan syvyyden verran ja leveyttä noin kolme metriä.

Mustijänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee männikössä Ounasjoen länsipuolella, noin kuudenkymmenen metrin etäisyydellä joen rannasta, hiekkaharjanteen reunalla, noin viisitoista metriä Marastontiestä itään. Kohde on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija hautaa kiertävän vallin päältä mitattuna on noin kahdeksan metriä ja syvyys noin metrin. Valli on noin neljän metrin levyinen ja noin puolen metrin korkuinen, tervanlaskuojan kohdalla kuitenkin massiivisempi, noin metrin korkuinen. Tervanlaskuoja on jyrkkäreunainen, ja se suuntautuu kohti itäkoillista, jokirantaan päin.

Lainiotunturi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusivaltaisessa sekametsässä Lainiotunturin eteläisellä rinteellä, jokseenkin Muonion ja Kittilän kuntien rajalla, kohdassa, jossa pohjoisluoteesta tunturin laelta laskeutuva raja kääntyy kohti länttä.
Kohde on itä-länsisuuntainen, muodoltaan pitkänomainen kivilatomus, jonka pituus on noin 2,0 m ja leveys noin 0,7 m. Latomuksen korkeus on noin 0,3 m, ja sen länsipään keskelle on tuettu pystyyn pitkänomainen, laattamainen, latomuksen muita kiviä selvästi kookkaampi kivi. Kyseessä on selvästi vanha rajapyykki; pystykiven tasaiselle eteläsivulle on kaiverrettu merkintä ”No3”. Merkinnän kirjaimet ovat noin kymmenen senttimetrin korkuisia. Varsinaisen rajapyykin länsipuolella todettiin lisäksi viisi laattamaista, pystyasentoon asetettua viisarikiveä, jotka sijaitsevat itä-länsisuuntaisella linjalla muutamien kymmenien metrien matkalla, jokseenkin näköetäisyydellä toisistaan. Olemukseltaan mahdollisilta viisarikiviltä vaikuttavat yksittäiset kivet todettiin myös noin neljä-kymmentä metriä rajapyykin luota etelään päin sekä noin metrin päässä rajapyykin pohjoispuolella.
Kemin ja Tornion vanha raja eli Upsalan ja Turun hiippakuntaraja on toiseksi vanhin traktaattiraja Suomen alueella. Raja on kokonaisuudessaan merkitty maastoon kivipyykeillä Ruotsin vallan aikana. Etenkin Kaisavaaran, Mustivaaran (Rajakirakka), Typpyrävaaran (Iso Kerovaara), Kerovaaran ja Porkka-vaaran rajapyykit ovat poikkeuksellisen näyttäviä kivipaasineen ja viisarikivilinjoineen.
Raja alkaa Tornion Kaakamon kylästä, josta se jatkuu Ylitornion ja Kittilän lapinkylien rajaan ja edelleen sitä pitkin Pallastunturin länsipuolelle. Raja noudattaa vesistöjen valuma-alueita. Rajan on ollut tarkoitus erottaa Länsipohjan ja Pohjanmaan pitäjät Lapinmaasta ja raja tunnetaankin myös Lapin ja lannan rajana.
1687 Tornion pitäjän ja Kittilän lapinkylän välillä tehdyssä rajaselvityksessä mainitaan rajapaikkana mm. Porkkavaara, joka on nykyisinkin Kolarin, Muonion ja Kittilän kuntien välinen rajapaikka.
Lopullisesti raja on käyty 1786. Rajapaikkoja ovat mm. Rajakari, Koivuluoto, Saari Alakarvalan talon kohdalla Kaakamajoessa, Kalliokoski, Kaisavaara, Mustivaara, Typpyrävaara ja Porkkavaara. Kemin ja Tornion vanhan rajan rajakiviin ja -kallioihin on hakattu rajamerkkejä sekä rajankäyntiin viittaavia vuosilukuja 1596, 1686 ja 1786. Rajat on merkitty viiden kiven pyykein (femstenaröset) ja viisarikivilinjoin.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ánnevárrin Buollánoaivin koillispuolella, Vidgaveadjin ja siihen laskevan Suoidneeuohppanájan välisellä alueella, noin 50 m eteläkaakkoon niiden yhtymäkohdasta. Paikalla sijaitsee kivirakassa yksi purnu.

Áilegas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen Áilegas-tunturin lounaisrinteellä, noin 900 m sen laella sijaitsevasta mastosta eteläkaakkoon. Paikalla on kivistä ladottu mahdollinen tulisija, ja siitä noin 100 m eteläkaakkoon alkaa Smeallájohkaan laskeva puro.

Áilegas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen kirkonkylän Áilegas-tunturin etelärinteellä, noin 450 m Smeallájohkan uomasta pohjoiseen. Paikalla on kivikkon tehty purnu. Noin 185 m sen länsipuolella laskee puro Smeallájohkaan.

Löylyvaara 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen laajahko asuinpaikka-alue Löylyvaaran etelärinteellä, muinaisen lahden pohjukassa ja niemen kannaksella. Alueella on vähintään yhdeksän asumuspainannetta sekä muita pienempiä painanteita. Kuoppia ja löytökohtia on alueella, joka on noin 190 m lännestä itään ja enimmillään itäosassaan aina 100 m etelästä pohjoiseen. Havaintoaikaan vuonna 2013 alue oli pääosin avohakattua äestysaluetta, jonka maanmuokkaus on hankaloittanut rakenteiden määrittelyä, mutta mahdollisti vielä muutamin kohdin löytöjen erottumisen. Löytöinä havaittiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, joukossa ainakin pari lieden kohtaa. Yksittäinen kuoppa havaittiin lisäksi kohteen peruskoordinaattipisteestä n. 120 m koilliseen, löytökohta noin 110 m kaakkoon.

Löylyvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Löylyvaaran kaakkoisosan rinteessä. Hiekkakuoppa on tuhonnut suuren osan asuinpaikkaa. Löytökohdat rajoittuvat pelkästään kuopan reunoihin. Löytöinä havaittiin kvartseja, mm. useampia kaapimia, veitsiä ym. esineitä ja iskoksia sekä palaneita kiviä ja kulttuurimaata. Löytökohdat ovat noin 30 m idästä länteen ja 70 m etelästä pohjoiseen. Korkeuseroa alueella etelästä pohjoiseen on n. 3 m.
Alueelle ei tehty koekuoppia, joten sen laajuus on epäselvä. Kuoppa-alueen maaperä muuttuu kuitenkin pian kuopan ulkopuolella melko kiviseksi, joten vaikuttaa siltä, ettei se ulotu kovin paljon sitä laajemmas. Asuinpaikka sijoittuu muinaiseen lahdelmaan, joka voi osaltaan osoittaa sen laajuutta. Alueen topografiaan sekä maaperään perustuen arvio on, ettei asuinpaikka todennäköisesti ulottuisi Löylyvaaralle johtavalle tieuralle saakka.

Pakajoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde, kivikautinen asuinpaikka, on Pakajoen ja Muonionjoen yhtymäkohdassa, Pakajoen suun pohjoisrannalla, sorapohjaisen niemen terassilla. Vuoden 1988 tarkastuksessa Muonionjoen rannan 3-4 m korkean törmän päältä ja törmän luiskasta sekä erityisesti sen reunaa noudattavalta polulta havaittiin runsaasti kvartsi-iskoksia. Törmä on vuosittaisten kevättulvien kuluttama ja vähitellen sortama. Rannassa ylävirran suunnassa on kalliopaljastumia. Asuinpaikan tarkemman laajuuden selvittäminen edellyttää koekaivauksia.
Tasanne ja päällä sijaitsevan Kemi OY:n / Metsähallituksen Lapin hoitoalueen kämpän ympäristö olivat tarkastushetkellä runsaan pintakasvillisuuden peitossa, joten pinnan havaintomahdollisuuksia ei ollut.
Vuoden 1995 inventoinnissa aikaisemmin todetulla löytöpaikalla (niemen kärjestä?) ei havaittu "uusia esineellisiä tai kiinteitä löytöjä". Sen sijaan aiemmasta kvartsien löytöpaikasta (niemen kärjestä?) noin 140 m pohjoiseen havaittiin lisäksi halkaisijaltaan 3 metrinen ja 0,3-1,3 m syvä, mahdolliseksi pyyntikuopaksi arvioitu, osin vaurioitunut kuoppa. Tästä sittemmin (2006) varsin myöhäiseksi arvioidusta kuopasta vajaat 50 m etelään sijaitsee mainittu kämppä.
Vuoden 2013 tarkastuksessa kvartseja havaittiin runsaasti alueella olevien Metsähallituksen lomamökin ja saunan välisellä alueella Muonionjoen törmän reunalla, polullla ja tulipaikan vaiheilla, noin 30-55 m aikaisemman aivan niemen kärkeä osoittaneen kohdekoordinaatin pohjoispuolella. Pintalöytöjä todettiin noin 24 m matkalla, mutta asuinpaikan voi arvioida olevan tätä hieman suurempikin. Niemen kärkeä osoittava kohteen aiempi koordinaatti tulkittiin virheelliseksi osoittaessaan matalaa ja tulvien vaivaamaa Muonionjoen ja Pakajoen välistä niemennokkaa.
Kivikautinen asuinpaikka sijoittuu näin mökin ja saunan välialueella ja osittain niiden kohdalle. Rakennuksista pohjoisempi sauna sijainne asuinpaikan pohjoisreunan vaiheilla. Tulipaikasta noin 140 m pohjoisluoteeseen havaittiin rinteen terassilla vielä pieni kuopanne, joka ei liene 1995 inventoinnissa todettu. Tarkastuksessa alueelle ei tehty koekuoppia.
Rantörmä asuinpaikan kohdalla arvioitiin 1980-luvun havainnosta poiketen varsin kestävältä vaikuttavaksi, eikä tulvavesien kuluttamaksi.
Alueelta edelleen luoteeseen on vuonna 1912 joen suvannon rantavedestä löytynyt kivikautinen käyrä punaliuskeveitsi (KM 6064:1, Suukoskenvaara Pakamukka). Sen löytöpaikan tarkka sijainti on tuntematon, mutta vuoden 1995 inventoinnin (Oksala 1997, kohde 14) arvion mukaan se olisi noin 570 m luoteeseen mökin kohdalla olevasta asuinpaikasta (Koordinaatit x=7508 14, y=3353 66, z=175).
Vuoden 2015 iselvityksessä havaittiin kvartsi-iskoksia etenkin kämpän ja nuotiopaikan välillä. Kohde oli ennallaan.

Naapanginkoski (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Muonionjoen rantatörmän päällä olevalla kankaalla sijaitseva kvartsiesineen (KM 29494:1) löytöpaikka sekä tarkemmin määrittelemättömiä mahdollisia liesikiveyksiä (5 kpl) ja muodoltaan vaihtelevia kuoppia.
Inventoinnissa 1995 alueella on havaittu useampia (8 kpl) asuinkuopiksi määriteltyjä, melko pieniä painanteita/kuoppia. Niistä suurimmat ovat noin 2,5-4,3 x 3-3 m ja syvyydeltään 10-50 cm. Osassa erotettiin vallimainen reuna sekä kiviä ja muutamissa reunoilla myös kaksoismaannosta, mikä osoittaisi niiden korkeaa ikää. Rakenteita havaittiin neljällä alueella, joista A-C eteläosassa noin 100 m matkalla hirsisen rantahuvilan (Kolari-Muoniostiestä 80 m)kohdalla, alue D noin 600 m huvilasta pohjoiseen. Kvartsiesine löytyi alueelta A, huvilasta etelään (noin 18 m).
Vuoden 2006 inventoinnissa paikkaa uudelleen tarkastettaessa huvilan lähellä havaittiin myöhäiseksi arvioitu nuotionpaikka sekä kaksi maakerrostensa perusteella melko nuorta matalahkoa kuoppaa. Topografialtaan alue todettiin erittäin sopivaksi kivikautiselle asuinpaikalle.
Alueella on 350 m matkalla kolme huvilaa ja kuvausten perusteella on vaikea arvioida v:n 1995 havaintokohtien sijaintia. Alue A lienee eteläisimmän huvilan vaiheilla, jonne maantieltä matkaa on n. 200 m. Se sijaitsee jokivarressa pienehkön hiekkakuopan kohdella. Kvartsilöytöpaikka on sen vaiheilla. Huvila sijoittuu kuitenkin vanhaa jokitörmän alemmalle ja myöhemmin veden kulutukselle alttiille alueelle. Vuonna 2006 tarkastettu alue lienee vuoden 1995 alue C keskimmäisen huvilan kohdalla.
Vuonna 2013 tarkastettiin aluetta vain hiekkakuopalta pohjoiseen. Hiekkakuoppaa leikkaavalta huvilatieltä pohjoiseen 20 m ja mainitusta eteläisestä huvilasta 70 m koiliseen todettiin yksi soikea kuopanne, joka lienee melko myöhäinen (alakohde 1). Tästä 120 m pohjoiseen ja n. 80 m maantieltä on keskimmäinen huvila (hirsimökki) jokivarren törmään ulottuvalla tasaisella kankaalla. Huvilan etelä- ja pohjoispuolelle tehdyissä muutamissa keopistoissa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Keskimmäisestä huvilasta 10-20 m pohjoiseen on kankaan reunalla kaksi soikeahkoa kuopannetta, nekin kooltaan noin 3x2 m. Podsolimaannos todettiin molemmissa ohueksi, kuitenkin samantapaiseksi kuin kankaalla muutoinkin. Ainakin pohjoisempi on varsin kivinen, mutta myös karkeahiekkainen tai soraperäinen kangas on melko kivistä. Näiden pohjoispuolella edlleen n. 10 m todettiin pinnalle erottuva, ilmeisen myöhäinen tulisijakiveys.
Pohjoisin huvila on keskimmäisestä edelleen 180 m pohjoiskoilliseen, eikä näiden välillä todettu maanpinnalta havaittavia rakenteita.
Viimeisen tarkastuksen jälkeen paikan luonne on edelleen varsin epäselvä. Sen perusteella kaksi keskimmäisen huvilan pohjoispuoleista painannetta voi arvioida kiinteiksi muinaisjäännöksiksi, joiden määrittämisen edellytyksenä ovat tarkemmat koetutkimukset.
Inventointi 2015: Kohteessa ei havaittu mitään esihistoriaan liittyvää muinaisjäännöstä.

Kranpuuminjänkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen laaja asuinpaikka-alue Tornionjokivarren Korpikylästä Hurujoelle johtavan paikallistien pohjoispuolella, tien Tornio-Kolari rautatien tasoristeyksestä 500-650 m itään-koilliseen. Paikallistien pohjoispuolella olevalla lännen puolella olevaa Kranpuuminjänkkää kohti viettävän rinteen tasaisemmalla kohdalla havaittiin tarkastuksessa vuonna 2013 neljä painannetta noin 80 m matkalla rinteen suunnassa. Kaksi-kolme näistä on selvempää, noin 3-4 x 7 m laajuista rakennetta, jotka tulkittiin todennäköisiksi asumuspainanteiksi. Yksi arvioitiin ainakin nykymuodossaan (maa-aineksen ottoa?) myöhäiseksi. Yhteen tehdyssä koekuopassa todettiin varsin karkea hiekkamaa, muttei löytöjä tai muita merkkejä asuinpaikasta. Enempiä koepistoja ei voitu tehdä.
Edelleen noin 50 m näiden painanteiden pohjoispuolella on ainakin kaksi resenttiä kuoppaa josita 25-30 m päässä on myös selkeä asumuspainanne, laajudeltaan noin 9x5 m.
Edellisestä painanteesta noin 40 m pohjoiseen on pienempi kuoppa sekä siitä edelleen Kivuhuhdalta tulevan tuoreen, leveän ja syvän kuivatus ojakaivannon eteläpuolella kolme asumuspainannetta, ojan pohjoispuolella vielä 4 asumuspainannetta. Ojakaivannon profiilissa todettiin runsaasti kvartsilöytöjä sekä voimakkaasti värjäytynyttä kulttuurikerrosta. Alimmat löydöt tulivat muinaisen rantatörmän juuresta, nykyisen jängänreunan ääreltä.
Ojan pohjoispuoleisella alueella on myös merkkejä myöhemmistä maanmuokkauksista, ehkä osittain myös luontaisista, ylhäältä valuneiden sulamisvesien aiheuttamista vaikutuksista. Asuinpaikan pohjoisosan itäpuolitse johtaa 2000-luvulla rakennettu pohjoiseen suuntautuva tielinja.
Asuinpaikan kokonaispituus 270 m luokkaa. Asumuspainanteita on 11, mahdollisesti enemmänkin. Ydinalue sijoittunee pohjoisosaan. Myös hiekkaperäisellä kostealla alueella, muinaisen rantatörmän juurella on syvissä ojaleikkauksissa havaittu paikoin kvartseja. Paikallistien eteläpuolella, kymmenkunta metriä Kranpuuminjänkkää ylempänä ja 60 m korkeuskäyrään liittyen, sijaitsee vanhempi kivikautinen asuinpaikka, Nivavaara 1.

Kiima-aapa (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tervolan pohjoisosassa sijaitsevan korkean (n. 182 m) louhikkoisen ja kallioisen Kätkävaaran lounaispuolen juurella, vaaran lounaispuolitse kulkevan Louen suunnasta Kemijokivarresta tulevan paikallistien lounaispuolella on yksittäinen painanne loivasti laskevalla kuivalla mäntykankaalla.
Painanne on vallillinen ja rinteen suuntainen, vallien päältä mitaten noin 8 x 5 m. Sen syvyys on ½ m luokkaa. Vallilla todettiin koepistoissa selkeä huuhtoutumiskerros varsin karkeassa hiekkamaassa. Myös painanteen pohjalla on karkea hiekka, eikä havaintoja kivistä/kiveyksistä tehty piikillä tunnusteltaessa. Parista lapiolla tehdystä koepistosta ei tavattu löytöjä.
Rakenne vaikuttaa asumuspainanteelta, joka maannoksen perusteella on varsin iäkäs, todennäköisesti ainakin esihistorialliselta ajalta, jollei kivikaudelta, minkä myös paikan sijaintikorkeus mahdollistaa. Noin 40-50 m lounaasen on Kiima-aavan suonreuna. Lähialuetta tarkastettiin luoteen suuntaan noin 100 m matkalla, kaakkoon 30-40 m päähän, eikä muita painanteita tai pinnalle erottuvia muinaisjäännöksiä todettu. Lännen puolella on joukko myöhäisiä kivikasoja ja kankaan leikkaava oja.
Paikka ja sen lähiympäristö vaikuttavat sellaisilta, että tarkemmassa selvityksessä todennäköisesti saataisiin selvennystä kohteen ajoitukseen sekä olisi löydettävissä ueampiakin eriaikaisia arkeologisia kohteita. Hietalan kivikautinen asuinpaikka (845010120) 1,6 km pohjoiseen sijaitsee hieman korkeammlla korkeustasolla Kätkävaaran luoteisjuurella, niin ikään suon reunassa, samantapaisella hiekkakankaalla. Paikalla lienee myös ollut asumuspainanne t. -painanteita.

Lapinniemi Viidanmaa (Maarakenteet)
Kivikautinen; J.W. Calamniuksen käydessä "Viianvaarassa" vuonna 1862 hänelle osoitettiin pyöreähköä kuoppaa, jota hän arveli entiseksi lammenpohjaksi (Suomi II:7, s. 199). Erä-Esko (1971, 27) on arvellut voineen olla kyse kivikautisista asuinkuopista Törmävaaran tapaan.
Vuoden 1985 inventoinnissa ainoa mahdollisesti Calamniukselle näytettyyn painanteeseen viittaava kuoppa tavattiin Kokonkummusta Viidanmäelle johtavan metsätien kupeessa olevalla harjanteella. Sen laella on 2-3 m laaja turvettunut painanne hiekkamaassa. Tien pinnassa todettiin pari epämääräistä kvartsi-iskosta ja mahdollisesti tulen rapauttamaa kiveä. Kyse voi olla kivikaudelle ajoittuvasta, ehkä leiriytymisen tai asumisen jäljistä. Paikan sijainti on epätarkka.
Seudulle tehdyssä tarkastuksessa havaittiin koordinaattien ilmoittamasta kohdasta noin 110 m itään Viidanmaan tieltä yksittäinen kvartsi-iskos tasaiselta kohdalta, alueella joka vaikutti varsin sopivalta kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Aluetta ei koekuopitettu, mutta tien eteläpuolella todettiin joitakin epämääräisiä painanteita ("alakohde" kvartsi-iskos).

Peuralammet (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sevettijärven kylällä, Peuralampien ja Sevettijärven välissä, Sevettijärventien länsipuolella sijaitsevan Pyhän Trifon Petsamolaiselle pyhitetyn ortodoksisen kirkon ja Kolttien perinnetalon ympäristössä.
Hiekkakankaalla on yhdeksän pyyntikuoppaa, joista kaksi sijaitsee ortodoksisella hautausmaalla. Kuusi kuoppaa on lounas-koillinen suuntaisena jonona ja kolme kuoppaa on niiden länsipuolella samansuuntaisena, mutta harvempana muodostelmana. Lisäksi seurakuntatalon pohjoispuolella, aidatun alueen koillisnurkassa on kaksi kodanpohjaa, joiden koko on noin 5 x 5 m.

Áibmejohka 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Muinaisjäännösryhmän muodostaa yksi kodanpohja ja pyyntikuoppa, jotka sijaitsevat Karigasniemi-Utsjoki -välisen seututien 970 eteläpuolella, loivasti Tenoon viettävällä, jäkäläpohjaisella, kuivalla hiekkakankaalla. Ylitalon tila sijatsee kohteesta noin 160 m kaakkoon.
Kodanpohjan halkaisija on noin 6 m ja sen keskellä erottuu liesikumpu. Kodansijasta noin 20 m itään on noin 6 x 4 m kokoinen pyyntikuoppa.

Čoalgasbore 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 16 m Utsjoki-Karigasniemi välisen seututien 970 itäpuolella, ja osoitteessa Tenontie 150 sijaitsevalle talolle kääntyvän pistotiehaaran pohjoispuolella. Seututien länsi/eteläpuolella sijaitsee Čoalgasboren tunnettu historiallisen ajan kotakenttä, johon kohde liittyy.
Vesihuoltolinjauksen tarkastuksessa paikalta löytyi vuonna 2013 halkaisijaltaan noin 6 m kokoinen, matalavallinen kodanpohja. Sen keskellä erottuu liesikiveys matalana kumpuna.

Ilpisjoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahvenjärven ja Ilpisjärven välissä, Ilpisjärvestä Ahvenjärveen laskevan joen luoteispuolella ja Kontosjärven eteläpuolella, metsäisellä vaaranjuuriterassilla. Vuoden 2011 inventoinnissa ei löytynyt tupasijaa paikalta, jonne se oli vuoden 1989 inventoinnissa merkitty.
Vuonna 1989 paikalla on erottunut piisillisen asuinrakennuksen (14,5 x 11,5 m) ja aitan (2 x 2 m) sijat. Kentällä on aikoinaan, Sammeli Kuuvan mukaan, asunut Paavali Sarre perheineen. Vuoden 2011 inventoinnissa tupasijan sijainti tarkentui vuoden 1989 pisteestä noin 150 koilliseen. Hirsirakennuksen jäännöksestä on vain yksi hirsikerta säilynyt. Rakennelma on lähes pohjois-eteläsuuntainen, 16 m pitkä ja 6,2 m leveä. Hirsissä on sahalla tehdyt yksipuoliset koirankaulasalvokset. Eteläpäässä on liesikiveyksen jäänteet, kooltaan 2,7 m x 2,4 m ja noin 70 cm korkeat. Osa kivistä on suuria laattakiviä. Lieden päällä on vain vähän aluskasvillisuutta. Joitakin kattorakenteiden puita on säilynyt.

Ákálávttááluobâl 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaakkois-Inarissa, Sarmijärven pohjoispuolella ja Kontosjärven eteläpuolella. Pyyntikuopat sijaitsevat Akalauttalompolan luoteispuolisen lounais-koillissuuntaisen harjanteen eteläpäässä. Harjannetta ympäröi vesistö tai suo muissa suunnissa paitsi pohjoisessa. Se on päältä varsin tasainen ja laskee jyrkästi lompolaan parin metrin törmänä. Maaperä on hiekkamoreenia. Alue on kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus on jäkäliä, sammalia, puolukkaa, mustikkaa ja variksenmarjaa.
Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa, joista pyyntikuoppa 2 sijaitsee 80 m koilliseen pyynitkuopasta 1. Pyyntikuopan 1 halkaisija on 3m ja syvyys 85 cm ja pyyntikuopan 2 halkaisija 1,7 m ja syvyys 45 cm. Pyyntikuoppajärjestelmä jatkuu koillisharjanteella.

Ákálávttááluobâl 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaakkois-Inarissa, Sarmijärven pohjoispuolella ja Kontosjärven eteläpuolella. Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsee Akalauttalompolan ja sen koillispuolisen nimettömän lammen välisellä harjanteen pohjoispäässä. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee noin 15 m lammen rannasta itään ja pyyntikuoppa 2 noin 30 m lammen rannasta pohjoiseen. Pyyntikuoppajärjestelmä jatkuu harjun eteläosassa ja noin 200 m pyyntikuopista pohjoiseen.

Ákálávttááluobâl 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaakkois-Inarissa, Sarmijärven pohjoispuolella ja Kontosjärven eteläpuolella. Neljä pyyntikuoppaa sijaitsee Peuranampumavaaran eteläpuolella, pienen nimettömän lammen lähellä, Akalauttalompolan länsipuolella. Kuopat ovat hieman ympäristöään korke-ammalla alueella, itäpuolella maa laskee muutaman metrin.
Pyyntikuoppajärjestelmä liittyy etelämpänä oleviin pyyntikuoppakohteisiin Ákálávttááluobâl 1 ja 2.

Huonâsmyedhiváárááš (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nellimistä Kontosjärvelle johtavan tien länsipuolella, suunnilleen Ilpisjärven ja Yläjärven puolivälissä, kurun soisella pohjalla. Sekä idässä että lännessä rinteet kohoavat jyrkästi. Maaperä on kivinen. Rakennelman pohjois- ja eteläpuolella on soiset lampareet.
Susitarha eli sudenpyyntiaitaus muodostuu soisen alueen keskellä olevan olevan kivikkoisen kummun ympärille rakennetusta hirsiaidasta. Rakennelma on 8 tai 9-kulmainen, ja halkaisijaltaan noin 17 m. "Nurkat" on salvottu pitkillä koirankaulasalvoksilla. Pohjoisreunan lammen vieressä on kolme hirttä päällekäin, ja niiden sisäpuolella on näkyvissä ainakin 7 hirttä.

Kähteejáávráš (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kontosjärven tien eteläpuolella, Martinjärven erotusaidan pohjoispuolella, Kaakkurijärven ja Ruijanjoen välissä olevalla tasaisella hiekkaharjulla. Neljä pyyntikuoppa muodostuaa kaarevan rivin Kaakkurijärven ja Ruijanjoen välisellä kapealla kannaksella. Maasto laskee noin 5 m kumpaankin vesistöön.

Vuánnážiikedgi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nellimistä koilliseen, Kontosjärven tien eteläreunalla, Kivijärven keskivaiheilla, noin 75 m länsirannasta. Vuánnážiikedgi eli Vetehisenkivi on suomennettu peruskarttaan Paholaisenkiveksi. Rakokiven päällä kasvaa jäkäliä ja hieman sammalta.
Vuonna 1961 Uula Morottaja on kertonut, että "Kivijärven keskellä ollut Paholaisenkivi on ollut eräänlainen seita. Nimensä se on saanut siitä, että sen luona on sattunut pari haaksirikkoa, ja siksi kansa on ruvennut uskomaan, että siinä asuu paholainen."
Inarinsaameksi kiven nimi on Vetehisenkivi. Saattaa olla, että paikalle myöhemmin vakiintunut nimitys ”Paholaisenkivi” on kirkon aikaansaannosta. Kivijärvelle nimittäin rakennettiin rukoushuone 1860-luvulla.

Mutajärvi / Pyhäjärvinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Nellimin kylällä, Mutajärven ja Pyhäjärven välisellä kapealla hiekkakannaksella, Mutajärven ja Kontosjärvelle johtavan tien välisellä alueella. Maasto laskee nopeasti Mutajärveä ja Pyhäjärveä yhdistävää ojaa kohti. Alueella on kuusi pyyntikuoppaa.

Kulmemaa (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kulmemaa sijaitsee Jänkäjärven itä- ja eteläpuolella ja on soiden ympäröimä metsäsaareke noin 0,5 km järvestä etelään. Kiviröykkiö on noin 200 m pitkässä ja 100 m leveässä itä-länsi -suuntaisessa metsäsaarekkeessa. Röykkiö on ladottu liuskekivistä ja sen halkaisija on 2,5-3,0 m ja korkeus noin 0,7 m. Inventoinnin 2012 perusteella röykkiön (3,5 x 1,2 m) tarkoitus on epäselvä.

Peuranampumavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tsarmitunturin erämaa-alueen koillispuolella sijaitsee Kontosjärvi. Kontosjärven kaakkoisosan Siskelijärveen laskee etelästä joki. Kymmenen pyyntikuoppaa sijaitsee tämän joen itäpuolella, Peuranampumavaaran kaakkoispuolella, Akalauttalompolan ja Siskelijärven välisen lounais-koillisuuntaisen moreeniharjanteen eteläosassa, harjanteen suuntaisessa, noin 280 m pitkässä jonossa. Saman harjanteen pohjoisosassa, noin 800 metriä koilliseen on laaja jo aikaisemmin tiedossa ollut Illeppijärven asuinpaikka- ja pyyntikuoppa-alue.

Liisankoski (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nellimin kirkosta noin 9,2 km lounaaseen, Sarmijärven länsiosassa, järven laskujoen, Liisankosken (Mannerkoski, Maddârkuoškâ) edessä olevan pienen lahdelman länsirannalla. Lahden rannat ovat kivikkoiset, samoin alueen maaperä. Paikalla on kaksi merkkipuuta.
Merkkipuu 1
Vanha, kitukasvuinen mänty. Etäisyys rannasta noin 5 m. Puu on noin 10 m pitkä ja tyvestä soikea, noin 30 cm leveä. Puussa on kolme erillistä kirvellä veistettyä pilkkaa joissa on kirjoituksia. Puun rannan puolella on pilkka, johon on kaiverrettu vuosiluku 1926, ja sen alle nimikirjaimet P.P. (Pentti Paadar?). Puun vastakkaisella puolella on suurempi pilkka, jossa on kaksi merkintää. Ylempänä on nimikirjaimet: M W, ja niiden alla vuosiluku 1898. Näiden alapuolella on osin jäkälän peittämä merkintä, jossa ylempänä on vuosiluku 1918, ja sen alla nimikirjaimet q W. Hieman vinosti tämän pilkan yläpuolella on pieni kolmikulmainen pilkka, johon on kaiverrettu vuosiluku, joko 1914 tai 1917.
Merkkipuu 2
Sijaitsee noin 3 m pohjoiseen edellisestä. Halkaisijaltaan noin 20 cm. Puussa on osittain umpeen kasvanut pilkka, jossa on merkinnät: ylimpänä 6. sen alapuolella 95_ , ja alimpana nimikirjaimet, mahdollisesti M J.

Luottojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luottojärvi sijaitsee Sarmijärven eteläpuolella ja Kontosjärventien pohjoispuolella. Kohde sijaitsee Luot-tojärven eteläpään länsirannalla, noin 10 m päässä rannasta, jossa on hyvin matala hiekka kumpare polku-uran reunassa. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Asuinpaikka sijaitsee järven rantaa kulkevan polun kohdalla, jonka uralta havaittiin pari palaneen kiven kappaletta ja punertavaa hiekkaa. Paikalta löytyi myös palaneita luita ja pari kvartsi-iskosta. Ympäristöön tehdyistä koepistoista löytyi vain yksi kvartsi-iskos, muuten ne olivat löydöttömiä. Löytöjä havaittiin noin 4 m x 2 m alueelta. Kyseessä vaikuttaa olevan pienialainen leiripaikka.
Kohteesta noin 270 m eteläkaakkoon on Luottojärvi 1, kivikautinen asuinpaikka (Inari 148010794).

Peskilááduuh (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Peskanlampien välisellä kapealla kannaksella, pienen kumpareen korkeimmalla kohdalla. Yksittäinen pyyntikuoppa on muodoltaan soikea, koko on 3,1 m x 2,4 m. Siinä on noin 15 cm korkeat, leveät vallit. Mitat niiden ulkopuolelta ovat 6,2 m x 4,7 m. Kuopan syvyys on noin 70 cm. Kuopassa tai valleissa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.

Peskimyetki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Inarijärven Sarmivuonon Aitalahden ja Peskanlahden välisellä kannaksella, Peskimyetkin luoteispuolella, kivikkoisessa rinteessä. Paikalla on neljä pyyntikuoppaa, joista yksi on hieman epämääräinen. Kaksi keskimmäistä on merkitty peruskarttaan. Kuoppien ohi kulkee pilkkapolku.

Haapasuvannonnärhikkö 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on Haapasuvannonnärhikön luoteispuolisella tasanteella, josta länteen ja pohjoiseen on Närhikköaapa-niminen suoalue. Paikalta löytyi pintapoiminnassa kvartsi-iskoksia tieuralta (Perungantie) - josta maanpintaa oli kulunut pois - ja sen kahden puolen olevilta hiekkapaljastumilta noin 15 m matkalta.
Asuinpaikkatasanne on selvästi erottuva kohta, jonka pohjois-, etelä- ja itäpuolella maasto viettää ylöspäin ja muuttuu kivisemmäksi. Länsipuolella on loivasti viettävää hiekkaista rinnettä, joka liki suota muuttuu kiviseksi tasamaaksi.

Pietarinlampi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Asuinpaikka on Vähävaaran ja Montosenkankaiden välisellä kannaksella, jonka itäpuolella on Vähävaaranaapa. Paikalta löytyi pintapoiminnassa kvartsi-iskoksia parinkymmenen metrin matkalta voimalinjan alapuoliselta ajouralta, josta maanpintaa oli kulunut pois. Löytökohdasta itään on muinainen rantavalli. Löytöalueesta länteen alkaa loivasti nouseva ja kivinen rinne. Useimmat kvartsit löytyivät rantavallin ja rinteen väliseltä tasanteelta, joka avautuu itään. Kvartseja havaittiin myös rinteessä ja yksittäin myös mäen laella. Maalaji on hiekka. Metsä linjan kohdalta on hakattu, muualla se on mäntyvaltaista havupuustoa.
Kyseisestä löytöpaikasta noin 35 m pohjoiseen havaittiin muinaisen tasanteen päällä, lähellä törmän reunaa, pyöreähkö ja selvä painanne. Sen halkaisija valleineen on noin 6 m ja syvyys noin 0,5 m. Painanteen keskelle tehtiin yksi lapionpisto. Siinä todettiin vahva (noin 18 cm) huuhtoutumiskerros.
Voimalinja-aukean eteläpuolella havaittiin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä kahdessa paikassa. Pohjoisempi löytökohta (N 7350463 E 432363) oli noin 50 m voimalinja-aukean reunasta etelään. Löytökohta on kumpareen itärinteellä olevalla muutaman aarin laajuisella tasanteella. Eteläisempi löytökohta oli tästä noin 130 m etelään (N 7350336 E 432352). Paikalta löytyi yksi kvartsi rikki kuluneelta maan pinnalta polun kohdalta. Ympärillä on jäkäläpintaista hiekkakangasta. Idässä kangas laskee loivana, törmämäisenä rinteenä suohon, joka on parin kymmenen metrin päässä.
Löytöpaikoilla ei näkynyt painanteita, kuoppia tai muita rakenteita. Sen sijaan edellä mainittujen löytökohtien puolivälissä (N 7350401 E 432347) kankaalta loivasti suolle laskevan rinteen reunalla on kuoppajäännös.
Kumpareen länsirinteellä, noin 50 m itärinteen asuinpaikkatasanteesta länsilounaaseen (N 7350448 E 432314), havaittiin mahdollinen kivirakenne. Paikalla on noin 3 m läpimittainen, 20–30 cm ympäröivästä maanpinnasta kohoava, likimain päänkokoisista kivistä muodostuva kiveys. Kiveys saattaa olla laajempikin, tai siitä pari metriä länteen saattaa olla toinen samanlainen, mutta matalampi ja heikommin erottuva kiveys. Kiveys eroaa ympärillä siellä täällä olevasta selvästi luontaisesta kivikosta yhtenäisyytensä ja kivien tasakokoisuuden vuoksi. Siinä voi myös hahmottaa ainakin joillakin sivuilla vierekkäisistä, samassa tasossa olevista kivistä muodostuvia rivejä tai reunuksia. On mahdollista ja ehkä jopa todennäköistä, että kiveys on luonnonmuodostuma, mutta se näyttää muistuttavan vuonna 2011 Iin Keelaharjussa tutkittua mahdollista myöhäismesoliittista hautaa.

Porrasjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus;

Konttijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kunnan itäisimmässä kärjessä, Konttijärven itäpään eteläpuolella, lähimmillään noin 20 m päässä nykyisestä rannasta. Paikka on laajan hiekkamoreenimäen luoteispäässä, pohjoisluoteeseen laskevalla rinteellä, vanhan rantatörmän päällä. Törmän alta laskee loiva rinne pohjoisluoteeseen. Sen alla on alueen itäpäässä Konttijärven ranta noin 20 m päässä, mutta lännempänä ranta on kauempana, jopa noin sadan metrin päässä. Asuinpaikan kohdalla kasvaa mäntymetsää, mutta törmän alla ja myös varsin lähellä eteläpuolella on hakkuualuetta. Törmän reunan päällä tasanteella kulkee hiekkatie, joka kiertää Konttijärven itäpään ympäri.
Hiekkatieltä ja sen vieressä olevasta pienestä hiekkakuopasta löytyi kvartsi-iskoksia noin sadan metrin matkalta. Tiellä suurin kvartsikeskittymä oli kohdassa N 7334944 E 453695. Siitä länsilounaaseen kvartseja oli vaihtelevasti, mutta ilman 10 m pitempiä taukoja noin 70 m matkalla pisteeseen N 7334900 E 453638, mutta ei sitä kauemmas, vaikka havaintomahdollisuudet säilyivät samanlaisina. Kvartseista kerättiin vain näytteitä. Tällä alueella tiellä oli iskosten ja suurempien lohkokappaleiden lisäksi myös paljon pieniä noin puolen senttimetrin kokoisia iskosmaisia lastuja. Ensiksi mainitusta löytökeskittymästä läntisimpään löytökohtaan törmän päällä oleva tasanne ja tie laskevat loivasti läntisimpään löytökohtaan. On mahdollista, että löytöalue jatkuu törmän päällä metsässä lounaaseen. Ensiksi mainitusta kvartsikeskittymästä itään tiellä kvartseja oli vain muutamia, itäisin kohdassa N 7334958 E 453729. Itäisin löytökohta näyttää osoittavan asuinpaikan todellisen itärajan.
Ensiksi mainitusta tiellä havaitusta löytökeskittymästä noin 10 m länteen tien pohjoispuolella on pieni (alle 5 m läpimittainen) hiekkakuoppa törmässä (N 7334943 E 453688), jonka seinämässä havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia. Siitä parikymmentä metriä itään törmän reunassa on samanlainen, mutta täysin umpeen kasvanut hiekkakuoppa.
Havaittu löytöalue sijaitsee törmän reunan päällä, eikä ole erityistä syytä olettaa, että asuinpaikka jatkuisi sen alla pohjoiseen. Asuinpaikan alla törmän juuri on noin tasolla 145 m mpy koko havaitun löytöalueen pituudelta. Törmä ja asuinpaikka ovat olleet rannalla vain juuri ennen järven kuroutumista, ja asuinpaikka ajoittuu todennäköisesti Ancylus-vaiheeseen.

Pasmajärvi Kenttä länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pasmajärven kaakkoispään, Alaisenlahden koillisrannalla, peruskartalla Kenttä -nimisen, järvestä sekä soista kohoavan mäkialueen länsipäässä. Rantavyöhykkeelle noin 80 m matkalle tehtyjen koepistojen perusteella todettiin pienialaseksi arviotu kivikautinen asuinpaikka. Löytöalue on loivemmin järveen laskevassa rannassa sijaitsevan venepaikan kohdalla, tulistelupaikan ympäristössä. Rannasta tähän liuske- esineen, kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä sekä kulttuurimaata sisältäneeseen löytökohtaan on runsaat 10 m. Tästä 10 länsiluoteeseen, 6 m sisämaahan (koilliseen) ja edellisestä edelleen 6 m itään, jo paksun turvekerroksen peittämästä koekuopasta, todettiin niin ikään muutamia tai yksittäisiä yksittäisiä pieniä kvartsi-iskoksia. Idempänä alue muuttuu (nykyään) kosteaksi ja suomaiseksi, paksun turvekerroksen peittämäksi, eikä löytöjä havaittu enää tähän suuntaan tehdyistä parista lähikuopasta. Löydöllisistä kuopista lännemmäs tehdyssä neljässä koekuopassa ei myöskään todettu merkkejä asuinpaikasta. Täällä ranta on törmäisempi ja sen reunalla on jäiden kasaamaa rantavallia. vesirajassa ei havaittu löytöjä.
Tarkastuksen arvion perusteella asuinpaikan laajuudeksi arvioitiin noin 25 m matka rannan suuntaisena ja aluerajaus tehtiin sen mukaisesti. Kohteen löytöpisteistä saadut gps-koordinaatit todettiin kuitenkin varsin likimääräiseksi (n. 5-10 m toleranssi).

Pasmajärvi tervahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointikertomus 2012:
Tervahauta. Pyöreä, juoksutusaukollinen, suhteellisen loivasti keskustaan viettävä tyyppi. Halkaisija vallin ulkoreunoista 20 m, vallin leveys 3-5 m, korkeus 0,5-2 m. Tervahaudan pohjan maakerroksessa hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Juoksutuskuoppa järven eli alarinteen puolella, pituus 4 m, leveys 3 m, syvyys 1,4 m. Juoksutusaukon vieressä, rannan puolella, on vanha ulkorakennus kooltaan 3x3 m. Vastakkaisella puolella, vallin ulkoreunan vieressä kuoppa, halkaisija 1,5 m, syvyys 1 m. Tervahauta on omakotitalon pihapiirissä, rantaan viettävässä rinteessä, ja sen kohdalla kasvaa ainakin 50-vuotiaita tukkipuita. Maalaji hiekkamoreeni. Kohde sijaitsee Kolarin kirkolta vajaat 40 km kaakkoon, Pasmajärven etelärannalla, aivan rannan tuntumassa

Pasmajärvi Niemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointikertomuksesta 2012:
Molemmat tervahaudat ovat rantapenkkaan, tasaiselle maalle kaivettuja. Niiden vieressä/kohdalla kasvaa ainakin 50-vuotiaita tukkipuita ja sekametsää. Maalaji hiekkaa. Kohde sijaitsee Kolarin kirkolta vajaat 40 km kaakkoon, Pasmajärven etelärannalla.
A Tervahauta
Halkaisija vallin ulkoreunoista 13 m, syvyys 0,6 m, vallin leveys 1,5-2 m, korkeus 0,5 m. Tervahaudan pohjan maakerroksessa hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Val-lissa järven puolella 1,5 m leveä painauma, syvyys 0,5 m. Ei selvää erillistä juok-sutuskuoppaa. Tervahaudan kohdalle on kuskattu (ilmeisesti pellolta) kiviä noin 2 m2.
B Tervahauta
Halkaisija vallin ulkoreunoista 13 m, syvyys 0,6 m, vallin leveys 1,5-2 m, korkeus 0,7 m. Tervahaudan pohjan maakerroksessa hiiltä, ei huuhtoutumiskerrosta. Val-lin reunassa järven puolella juoksutuskuoppa 1,5x1 m. Tervahaudan kohdalle on kuskattu (ilmeisesti pellolta) kiviä noin 1,5 m2.

Luttojoki/Piponiuksen valtaus (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme valtauspyykkiä sijaitsee Luttojoen yläjuoksulla, nykyisen Saariselän keskustan kaakkoislaidalla. Ne ovat ilmeisesti peräisin 1870-luvulta, Piponiuksen Luttojoelle tekemältä valtaukselta. Kivipyykki 1 sijaitsee Luton itäpuolella, Luttoon kaakosta laskevan puron ja Luton yhtymäkohdasta noin 135 m kaakkoon. Pyykki 2 sijaitsee samaisen kaakosta laskevan puron eteläpuolella, Luton rannalla. Kivipyykki 3 sijaitsee noin 35 m pyykistä 2 länteen, Luton länsirannalla.
Kohteeseen liittyy Luttojoki Laanilan tutkimusalue 8 (1000007928), jossa on jäljellä vielä yksi valtauksen kivipyykki.

Pasmajärvi Kenttä Kenttäoja (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollisesti eri vaiheissa käytössä ollut asuinpaikka, josta merkkinä kvartsilöytöjä, muutamia maakuoppia sekä muistitietoa. Paikka sijaitsee Pasmajärven kaakoispään Alaisenpäänlahden koillisrannalla, Nuottajoen suun pohjoispuolella, peruskartalla Kenttä -nimisen mäntyä kasvavan mäen itäpään melko tasaisella ja hieta-/hiekkaperäisellä kankaalla. Löytöalue on joesta noin 5 m kohoavan kankaan reunalla, jonne syksyllä 2013 tehdyssä tarkastuksessa kaivettiin 5-6 pientä koekuoppaa noin 50m matkalle. Näistä vain läntisimmästä (kohteelle annettu koordinaattipiste) löytyi muutama pieni kvartsi-iskos ja mahdollisesti tulen rapauttamia kiviä. Koekuoppa tehtiin pienen maakuopan vierelle, jonka alapuolella, aivan kankaan törmän äärellä, sijaitsee toinen epämääräisempi kuopanne. Kolmas maakuoppa havaittiin noin 30 m idempänä. Itäisen kuopan vaiheilla, jyrkemmän erodoituneen törmän juuressa, havaittiin kvartseja, jotka voivat myös olla luontaisia rapautumia.
Alue on tasaista, kenttämäistä ja harvapuustoista kenttää, jossa on myös lehtipuuta. Saadun tiedon mukaan paikasta on muistitieto saamelaisasuinpaikkana. Tarkastuksessa ei kuitenkaan edellä mainittujen kuoppajäännösten lisäksi tehty havaintoja muista rakenteista kuten kodanpohjien jäännöksistä. Merkkejä ei myöskään havaittu alueella vielä varsin myöhään (1960-luvulla?) käytössä olleesta heinäladosta, jonne ympäröivien soiden saraheinää kerättiin.
Tarkastuksen perusteella tehty aluerajaus kattaa havainnot löydöllisestä koekuopasta sekä havaituista kuopparakenteista. Muinaisjäännöksen todellinen laajuus ja luonne edellyttävät tarkempaa arkeologista selvitystä.
Kivikautinen asuinpaikkakohde Pasmajärvi Kenttä länsi (1000023176) sijaitsee noin 600 m länsiluoteeseen, Kentän länsiosassa, Pasmajärven trannalla.

Rova (1000023288) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kaksi iältään tarkemmin määrittelemätöntä tervahautaa Sieppijärven kotiseutumuseon itäpuolella, Vaattojoen länsirannan yläpuolella, vanhan talviten varrella.

Porkkaharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Seitajärven koillispuolella mökkitien lounaispuolella, . Pyyntikuoppa sijoittuu kuivan törmän reunalle metrin etäisyydellä tiestä. Lounaispuolella törmä laskee soisemmalle ranta-alueelle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on pyyntikuopan jäännös. Kuoppa on muodoltaan pyöreä ja suppilomainen, halkaisijaltaan 4 m ja 1,1 m syvä. Kuopan ympärillä on 1 m leveä, matala valli.

Arajärvi Kapukkalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Arajärven pohjoispuolella, Kapukkaojan suun pohjoispuolella, Kapukkapalon eteläosassa. Kohde sijoittuu hiekkaisen kumpareen reunalle, josta rinne laskee etelään ja itään päin suolle. Kasvillisuus on koivuvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on pyyntikuopan jäännös. Kuoppa on soikea ja loivareunainen, mitoiltaan 5,5 m x 3,7 m x 1 m ja itä-länsisuuntainen. Kuopan ympärillä erottuu matala 2 m leveä valli. Kuopan pohjalla ja reunalla näkyy pari yksittäistä kiveä.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella.
Kohteessa on ajoittamaton pyyntikuopan jäännös.

Arajärvi Kapukkalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Arajärven pohjoispuolella, Kapukkaojan suun koillispuolella, Kapukkapalon eteläosassa. Kohde sijoittuu hiekkaisen, hiukan kivisen, kumpareen päälle. Rinne laskee etelässä suolle. Kasvillisuus on koivuvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kaksi pyyntikuopan jäännöstä. Pyyntikuoppa 1 sijoittuu kumpareen päälle sen lounaisreunalle, ja pyyntikuoppa 2 kumpareen itärinteeseen. Kuopat sijaitsevat 10 m etäisyydellä toisistaan.
Pyyntikuopan jäännös 1: Y 3535168, X 7498496, Z 257;
Pyyntikuopan jäännös 2: Y 3535168, X 7498507, Z 257
Kuoppa 1 on soikea ja loivareunainen itä-länsisuuntainen kuoppa, joka on mitoiltaan 3,5 m x 2 m x 0,9 m. kuopan ympärillä erottuu 2 m leveä matala valli. Pyyntikuoppa 2:ssa on vierekkäin kaksi kuoppaa. Kuoppien välinen maavalli on muuta maanpintaa matalammalla. Kuoppajäännöksen kokonaispituus 7 m ja leveys 2,5 m. Länsipäädyn kuoppa on pyöreä, mitoiltaan 1,5 m x 1 m x 1 m. Itäpäädyn kuoppa on pienempi ja epäselvä. Kuopan ympärillä on matala 1,5 m leveä valli, joka erottuu parhaiten länsipäädyssä.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella.

Arajärvi Kapukkalahti 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Arajärven pohjoispuolella, Lammasniemen luoteispuolella Kapukkapalon eteläosassa. Kohde sijoittuu hiekkaisen kumpareen päälle. Rinne laskee etelä-, itä- ja länsipuolella suolle. Kasvillisuus on koivuvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on pyyntikuopan jäännös. Kuoppa sijoittuu kaakkoon laskevan rinteen päälle tasanteelle. Se on halkaisijaltaan 2,5 m kokoinen ja 0,8 m syvä pyöreä kuoppa, jonka ympärillä on matala 2 m leveä valli. Kuopan reuna on pohjasta jyrkkä ja yläosasta loivempi.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella.

Goahtenjárga 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mierasjärven itärannalla, hiekkaisella niemellä. Muinaisjäännösalue on noin 220 m pitkä ja vajaa 100 metriä leveä alue järven rannalla. Alueella rantatörmä on paikoin erodoitunut ja asuinpaikkalöytöjä valuu järveen.
Alueelta on löytynyt vuonna 1986 kaksi pyyntikuoppaa, jotka on mainittu kohteen Guhkesnjárga yhteydessä. Vuoden 2012 tarkastuksen yhteydessä alueelta löytyi kolmaskin pyyntikuoppa sekä merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta.

Postipolku, Mierasjärvi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Mierasjärven itäpuolella on kulkenut Utsjoen postipolku ja järven itärannan keskivaiheilla on vielä jäljellä postitupa (Mierastupa). Polku on osa ikivanhaa reittiä, joka on toiminut postinkuljetusreittinä 1800-luvun lopula aina 1950-luvulle saakka. Postipolku erottuu järven eteläosassa kapeana, välillä varvikkoona katoavana polkuna Moalkejohkan ja Poastaájan välillä noin 1,3 kilometrin matkalla. Suurimmassa osassa järven itäpuolta sitä ei erota enää ollenkaan tai se erottuu huonosti.
Mierasjärven itärannalta löytyi myös kaksi mahdollisesti postipolkuun liittyvää pilkkapetäjää, joissa oli kaiverruksia. Polun ympäristö oli parin metrin matkalta avoin, holvimainen, sillä tunturikoivuja ei kasvanut aivan polun lähellä.

Goahtenjárga 2 (Taide)
Historiallinen; Mierasjärven itärannalla on kulkenut postipolku, joka on osa tunnettua, vanhaa kulkureittiä Inarista Utsjoella. Polku on toiminut virallisena postinkuljetusreittinä 1800-luvun lopulta 1950-luvulle.
Mierasjärven Goahtenjárgan länteen pistävän niemen rinteessä on suuri petäjä, jonka pohjois- ja länsipuolilla on pilkat. Molempiin on kaiverrettu siksak-kuviota muistuttavaa kuviota. Pohjoispuolella kuvio on pysty- ja länsipuolella vaakasuora. Merkinnät saattavat liityvä postipolkuun, vaikkakaan polku-ura ei enää alueella erotu.

Nunnero (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijoen luoteisrannalla jyrkän rantatörmän päällä. Maa on hiekkaista ja alueella kasvaa nuorta ja tiheää sekametsää. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Aluetta on metsäaurattu ja istutettu vuonna 1989. Rantatörmä on osittain eroosion vahingoittama.
Inventoinnin aikana löydettiin kahdesta kohteesta (x 3552072 y 7480808 ja x 3552092 y 7480829) esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Eteläisimpänä sijaitsevasta löytöpaikasta otettiin talteen yksi kvartsi-iskos ja yksi palanut luu. Siitä noin 30 metriä koilliseen löytyi toinen kvartsi-iskos. Kaikki löydöt ovat peräisin rantatörmästä eroosion paljastamasta hiekasta. Rantatörmän päälle tehtiin yhteensä viisi 0,2 x 0,2 metrin kokoista koepistoa, mutta ne olivat kaikki löydöttömiä. Kahdesta koepistosta havaittiin noin 2 cm paksu hiilen ja noen sisältämä mahdollinen kulttuurikerros noin 0,2 - 0,3 metrin syvyydeltä. Pintakerros vaikuttaa monin paikoin olevan sekaantunut ja huuhtoutumiskerrosta havaittiin jossain tapauksissa vasta 0,2 metrin syvyydestä. Asuinpaikka-alue vaikuttaisi olevan pahasti vahingoittunut eroosion, tulvien ja metsäaurauksen seurauksena.
Kohde rajautuu irtolöytöjen ja topografian perusteella noin 50 x 30 metriä laajalle alueelle. Asuinpaikka-alueen rajat ovat epävarmoja.

Kyläselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyläselän vanha talvikylä sijaitsee Tanhua-Lokka -maantien (mt. 9673) länsipuolella, Tanhuasta n. 12,5 km koilliseen. Kylä sijaitsee Kyläselän länsirinteessä. Paikka on reheväkasvuinen, puusto on kuusikkovaltainen. Kyläkentällä erottuu kiuasröykkiöitä runsaat 20 kpl sekä viitisentoista kuoppaa. Kylä on ollut käytössä 1600-luvun lopuilta 1700-luvun alkupuolelle.
Kohteelle on määritetty suoja-alue, joka on laajuudeltaan huomattavasti pelkkää muinaisjäännösaluetta laajempi.

Angelintie (Siuttavaara W) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 13,5 km Angelista Karigasniemelle päin, polkutien vieressä. Paikalla on yksi suuri pyyntikuoppa, josta on ajoitus: Ua10447 4040 ± 55 BP. Pyyntikuopan pohjoispuolella on kuusi itä-länsi -suuntaista, suorakaiteenmuotoista kivilatomusta. Kohteesta noin 0,5 km etelään on kohde Siuttavaara (kohde 370).
Vuoden 1972 inventonnin perusteella kohde on ollut merkittynä Lapin liiton Pohjois-Lapin suojelukohdeluetteloon sekä muinaisjäännösrekisteriin. Pyyntikuopan sekä latomusten sijainti on kuitenkin 2008 kaivauksen peusteella aiemmin merkittyä noin 200 m pohjoisempana ja sen mukaisesti sijainti on korjattu rekisteriin 2014.
Kyseessä ovat ilmeisesti suorakaiteenmuotoiset liesilatomukset. Kyseiset jäännökset liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön.

Gearddosjávrit 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee E4-tien länsipuolella Utsjokilaaksossa, Leppälän kohdalla, Boaresgiettejávrin länsipuolella sijaitsevan, eteläisemmän Gearddosjávrin rannalla, missä Mahtenája laskee eteläisempään Gearddosjávriin.
Järvien välisen kannaksen tyvessä sijaitsee kolme pyyntikuoppaa.

Máhtenája (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee E4-tien länsipuolella, Leppälän kohdalla sijaitsevan Boaresgiettejávrin länsipuolella. Boearesgiettejávrin länsipuolella on kaksi pitkänomaista, kapeaa järveä, joista eteläisempään laskee Máhtenája. Noin 110 m ojaa ylävirtaan sijaitsee mänty, johon on kaiverrettu viivoja. Kirjaimet tk lienevät uudempia.

Patolampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Utsjoen Ciekkáguoika-kosken keskivaiheilta 270 m länteen on pitkänomainen Patolampi. Lammen eteläpäässä on kolme vallin ympäröimää pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa 1 on aivan lammen rannassa ja pyyntikuoppa 2 sen kaakkoispuolella, ylempänä rinteessä. Kolmas pyyntikuoppa sijaitsee lammen eteläpään länsipuolella, korkeammalla rinteessä, noin 120 m pyyntikuopasta 1 luoteeseen.

Gearddosjávrit 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Utsjoen länsirannalla, Leppälän kohdalla, sijaitsevat pohjois-eteläsuuntaiset Gearddosjávrit. Eteläisemmän järven eteläpään ja Jorbaluoppalin väliin jäävällä kannaksella ja niemekkeellä sijaitsee 4 kivikkoon tasoitettua kodanpohjaa, 9 pyyntikuoppaa, kaksi liesikiveystä sekä mahdollinen purnu ja keittokuoppa.

Gearddosjávrit 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Seitsemän pyyntikuoppaa sijaitsee Utsjoen länsipuolella, Leppälän kohdalla sijaitsevien Gearddosjávrien pohjoispäässä. Kuopat ovat pohjoisluode-eteläkaakko-suuntaisessa rivissä noin 115 metrin matkalla. Pyyntikuoppien halkaisija on keskimäärin 3-4 m ja syvyys 0,8 -1,2 m. Kuoppajonosta noin 100 m itään sijaitsee Boaresgiettejávri-niminen kohde, jossa on 3 kodanpohjaa.

Patolampi 2 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Utsjoen Ciekkáguoikan eli Ciekkákosken länsipuolella sijaitsevan pienen lammen ja Patolammen välillä. Kolon alaosassa on noin 50 cm korkeudella maasta 40 cm korkea ja 20 cm leveä ala, josta on aikoinaan poistettu nila. Siihen on kaiverrettu vuosiluku 1899 sekä puumerkki.

Áibmejohka 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tenoon laskevasta Äimäjoesta 55 m pohjoiseen, Äimäjoelle vievän tieuran eteläpuolella, noin 50 m itään Äimäjoen entisen tilan niityltä. Äimäjoen pohjoispuolelta on havaittu vuoden 1985 inventoinnissa kaksi kodanpohjaa ja kvartsi-iskosten löytöpaikka kodanpohjan pohjoispuoliselta tieuralta.
Vuoden 2013 inventoinnissa alueelta paikannettiin yksi kodanpohja, jonka koko on noin 6 x 6 m. Sen keskellä on liesikiveys. Valli oli erotettavissa kodanpohjan kaakkois- ja lounaispuolella. Kodanpohjasta noin 65 m luoteeseen sijaitsee liesikiveys, jonka koko on 1 x 0,8 m ja korkeus 10-15 cm. Liesikiveyksestä noin 5 m länsiluoteeseen sijaitsee myös pyyntikuoppa, jonka koko on 3,5 x 2,5 m ja syvyys noin 40 cm. Kodanpohjasta noin 135 m itäkoilliseen löytyi tieuralta myös kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen.

Čoalgasbore 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äimäjoen ja Tenon välissä, noin 80 m Karigasniemi-Utsjoki -tien lounaispuolella, Kultalan talosta n. 100 m luoteeseen, välittömästi Kultalan tilaan kuuluvan niityn koillis- ja luoteisreunassa. Paikka on hienohiekkainen, tiheää tunturikoivikkoa kasvava laakso, missä kodanpohjat sijaitsevat noin 135 m pitkässä rivissä.
Kodanpohjat ovat neliön tai monikulmion muotoisia, niiden halkaisija on noin 6-7 m ja niiden ympärillä on vallit. Kaikissa erottuu liesikiveys keskellä kohoumana. Kodanpohjien luoteispuoleisella harjanteella on useita kuoppia, ja asuinpaikkalöytöjä on aikoinaan havaittu myös laakson pohjaa naudattavalla viljelystiellä. Kotakenttä liittyy Äimäjoen suulle 1600-luvulla tiettävästi rakennettuun kirkkoon.
Löydöt: riippulukko, avain, luunaskali, saviastian pala, piitä, kvartsia, palanutta ja palamatonta luuta (Hist. os. 53069:1-6, KM 23312:1-6).

Gorretatája 2 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 450 m E4-tien itäpuolella, Utsjoen Vuolit Cuokkajávriin laskevan Gorretatájan eli Korretojan pohjoispuolella, etelään laskevassa rinteessä, noin 130 m koilliseen Gorretatájan itäisten ylähaarojen yhtymäkohdasta. Alueella sijaitsee myös kohde Gorretatája 1, jossa on 37 pyyntikuoppaa. Yksi pyyntikuopista sijaitsee noin 23 m kaiverruksesta etelään. Kaiverrus sijaitsee petäjän pohjoispuolella noi 150 cm korkeudella maasta. Erotettavissa ovat kirjaimet iBiP.

Áibmejohguolbba (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Áibmejohguolbbassa - Äimäjoen hiekkaperäisessä, koivua kasvavassa kuolpunassa. Pyyntikuopat ovat pitkälti maatuneita, niiden koko on keskimäärin noin 2x1,5m ja syvyys noin 20-40 cm. Kaikkiaan pyyntikuoppia on 17 kappaletta noin 700 metrin matkalla.

Elijärvi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Tervolan kirkonkylän luoteispuolella, Viidanmaan pohjoisreunassa, osin kuivatun (?) Elijärven eteläpuolella, korkean muinaistörmän reunalla. Paikalle johtaa Viidanmaan tieltä pohjoiseen törmän juuressa sijaitsevalle mökille uusi tie, jonka mutkassa ja kääntöpaikassa asuinpaikka sijaitsee. Tarkastuksessa syksyllä 2013 havaittiin noin 30 m pituisella vyöhykkeellä, jyrkän, noin 5 m korkean törmän reunan läheisyydessä kvartseja, mm. kaavin. Löytöjä ei havaittu kuitenkaan heti kaakon puolella olevissa hiekkakuopan leikkauksissa. Mainitun tien itäpuoleinen alue oli avohakattuna, länsipuoli puolestaan melko tiheää metsää. Tarkastusta ei ulotettu näille alueille. Ainakin lännen suuntaan alue vaikuttaa muinaisjäännösten kannalta sopivalta. Tien länsireunan vierellä tavattiin pieni kuopanne, halkaisijaltaan n. 2,5 m. Se sijaitsee asuinpaikkaa runsaat 5 m ylemmällä maastokohdalla ja siitä noin 100 m eteläkaakkoon (alakohde).

Beattet 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 130 metriä itään maantien ja Könkämäenon välisellä kankaalla sijaitsevasta hiekkakuopasta ja 40 metriä Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä itään. Kohde sijaitsee kuivalla jäkäläkankaalla, jossa kasvaa myös variksenmarjaa, mustikkaa ja tunturikoivua. Maasto on tasaista. Rakenne ei ole varsinainen latomus vaan enemminkin reunakehällinen liesi. Liesi on kooltaan noin 140x60 cm ja sen korkeus on noin 10-20 cm, se koostuu kolmesta suuresta, noin 25-35 cm kokoisesta kivestä. Liesi saattaa olla uudehko, sillä sen lähistöllä oli lahoavia puunrankoja ja hiiltyneitä puunkappaleita. Kivet olivat kuitenkin jäkäläkasvuston peittämiä. Lahoavat puunrangat saattavat olla myös jäänteitä kotapermiköistä. Voi olla että liettä on käytetty uudelleen. Alue on talvisin selkeästi poromiesten aktiivisessa käytössä.

Beattet 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee noin 130 metriä itään maantien ja Könkämäenon välisellä kankaalla sijaitsevasta hiekkakuopasta ja 40 metriä Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä itään. Maasto on kumpuilevaa hiekkatörmää. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja mustikkaa. Maaperä on hiekkaa. Kuopan eteläosan seinämä on rikkoutunut siinä kasvavan koivun takia. Kuopan halkaisija on noin 150 cm ja se on syvyydeltään 30 cm. Kairattaessa, kuopan maannoksessa on havaittavissa huuhtoutumiskerros.

Iitu 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iittovuopion rannalla, Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantien ja Iittovuopion välisellä moreenikumpareella, kuivalla kankaalla, noin 60 metriä itään rannasta ja 70 metriä koilliseen maantiestä. Alempi terassi on jänkää ja liesi sijaitsee aivan terassin reunan lähellä, kuivalla kankaalla. Liesi saattaa olla moderni, sen sisälle on aseteltu rankoja. Reunakehällisen lieden kivet ovat kuitenkin syvällä sammaleen sisällä. Liesi on halkaisijaltaan noin 80 cm.

Hávgajohka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä 80 metriä itään, Haukijoesta 70 metriä koilliseen ja sähkölinjasta noin 20 metriä koilliseen. Maaperä on kosteaa ja alue ei ole kovin otollista asutuksella, ellei oteta lukuun aivan lieden ympärillä olevaa aluetta, jossa maaperä on kuivaa jäkäläkangasta.
Liesi koostuu kahdeksasta suuresta ja kuudesta pienemmästä kivestä. Liesi on todennäköisesti hajonnut, sillä se on muodoltaan epämääräinen ja vaikuttaa siltä, että lounaisosan kivet ovat pois paikaltaan. Liesi on mitoiltaan noin 150x 120 cm. Lieden ajoittaminen on vaikeaa, se vaikuttaa vanhalta ja voi liittyä jutavien porosaamelaisten jälkiin, mutta on myös mahdollista, että se liittyy saksalaisten toimintaan alueella Lapin sodan aikana.

Törmävaara 101 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kvartsilouhos Törmävaaran läntisen rakkarinteen keskellä olevassa metsäsaarekkeessa, jossa peruskallio on monin paikoin näkyvissä. Pohjoisrinteen kivikautiset asuinpaikat sijaitsevat tästä noin 1 km pohjoiseen.
Louhos todettiin vuoden 1983 Törmävaaran tarkastusten yhteydessä ja kartoitettiin v. 1986. Louhos sijaitsee rakasta nousevasta pienessä peruskallion kohoutumassa, joka muodostaa länteenpäin 8 metriä pitkän ja 1-2 metriä korkean seinämän, jonka pohjoispäässä on maarajassa suuaukoltaan 3 metriä leveä ja 25-50 cm korkea onkalo. Onkalo on n. 1,5 metrin syvyinen perää kohti kapeneva. Perällä on vielä kvartsisuonta jäljellä, mutta muuten kvartsi on louhittu pois. Onkalon katto on mahdollisesti tulen jäljiltä mustana.
Onkalon yläpuolella oli kallion päällä sammaleiden alla kvartsisuoni, josta oli jäljellä vain ohut kerros. Se on 2x1,5 metrin kokoinen ja n.1 cm paksu.
Louhoksen suuaukon edessä oli kasvipeitteen alla ja kivien välissä runsaasti erikokoisia kvartseja, joista osaa todettiin kvartsiesineiksi, -ytimiksi ja -iskoksiksi (KM 23489:1-5).
Vuoden 2020 tarkastuksessa aiemmin tunnettu kvartsilouhos paikannettiin. Lisäksi alueelta löytyi 4 uutta louhoskohtaa, ja runsaasti merkkejä historiallisen ajan louhostoiminnasta. Vaikka kvartsilouhokset ovat tyypiltään esihistoriallisia, niiden ajoitus historialliselle ajalle on myös mahdollinen. Kohteen paikannettiin (GSP, paikannustarkkuus ±3 m) ja vietiin muinaisjäännösrekisteriin alakohteina.

Hávgajohka 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 495 metrin terassilla, aivan Haukijoen pohjoisrannalla. Kohteesta on maantielle noin 100 m itä-kaakkoon ja sähkölinjasta 22 metriä kaakkoon. Paikalla kasvaa tunturikoivua, katajaa ja pajua. Maaperä on kohteella hiekkaa ja kasvillisuus jäkälää, aivan läheisyydessä on kosteampaa, kasvusto on rahkasammalta ja variksenmarjaa.
Kohteella on kolme liettä, jotka ovat muodoltaan pyöreitä ja muodostuvat reunakehästä.
Liedet vaikuttavat vanhalta, ne ovat osittain kasvuston peittämiä ja saattavat liittyä jutavien porosaamelaisten jälkiin, mutta on myös mahdollista, että ne liittyvät saksalaisten toimintaan alueella Lapin sodan aikana.

Malmio 9 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 4,7 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana –nimisen lammen länsipuolella olevalla läntisemmällä Saunavuotsonharjulla, joka työntyy pohjois-etelä -suuntaisena lammen länsirannalle, noin 280 metriä Malmio 7 –asuinpaikasta länsilounaaseen. Kohde on saavutettavissa Loitsanan pohjoispuolitse kulkevalta tieltä, josta tulee tieura etelään harjun lakea pitkin. Harjanteella kasvaa koivikkoa, maaperä on hienoa hiekkaa.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikalla havaittiin kaksi löytöaluetta, eteläinen ja pohjoinen. Molemmat löytöalueet rajattiin koekuoppalöytöjen perusteella. Koekuopista kaksi oli löydöllisiä. Lisäksi kahdessa kuopassa havaittiin palaneita
kiviä. Molemmat asuinpaikan löytöalueet ovat samalla harjanteella.
Eteläisempi asuinpaikka sijaitsee lähempänä niemenkärkeä kohdassa jossa jokseenkin selvästi erottuva törmä loppuu ja maasto muuttuu alavaksi Loitsanan rantasuoksi vaihtuvaksi tasamaaksi. Yhdestä koekuopasta tuli pieni kvartsi-iskos punaisesta 20 cm syvyyteen jatkuvasta likamaasta ja kahdesta lähelle tehdystä koekuopasta tuli palanutta kiveä. Eteläisen asuinpaikan laajuus on arvioitiin pieneksi, vain noin 6 x 3 metrin laajuiseksi.
Pohjoisempi asuinpaikka sijaitsee eteläisestä noin 20 metriä pohjoiseen harjanteella olevan notkelman ja ajouran eteläpuolella noin 5 metrin päässä rantatörmän reunasta. Löytöjä saatiin vain yhdestä koekuopasta normaalista podsolimaannoksen hiekasta. Lähelle tehdyistä koekuopista ei saatu löytöjä, joten pohjoisen asuinpaikan laajuudeksi rajattiin vain noin 4 x 4 metrin kokoinen alue.

Saiveljärvi koillinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa Saiveljärven koillisrannan suoalueelle sijaitsevassa suosaarekkeessa, n. 260 m järven itäosan koillisrannasta koilliseen.
Suosaareke on n.70 x 15 m laajuinen, matala, hiekkaperäinen saareke, jonka keskivaiheilla on matalan harjanteen laella suppilomainen pyöreä kuoppa, jonka halkaisija n. 3 m. Mahdollisesti pyyntikuoppa. Kuopassa podsolmaannos.

Orajokisuu länsi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Orakosken niskalla, Kitiseen idästä laskevan Orajoen suun pohjoispuolella ja n. 60 m:n päässä jokirannasta todettiin 1987 inventoinnissa vapaa-ajan asunnon pihapiirissä kolme matalaa painannetta. Ne tulkittiin todennäköisiksi muinaisten asumusten pohjiksi. Painanteet sijoittuvat lähekkäin, lähes suoraan pohjois-eteläsuuntaiseen riviin. Painantesta eteläisin on pyöreä, halkaisijaltaan n. 3 m ja heikosti erottuvan vallin ympäröimä. Kaksi muuta ovat pitkänomaisia ja kooltaan n. 3 x 4 m. Painanteiden ympäristössä ei todettu löydöksiä; maanpinta on kuitenkin pääosin varsin paksun kuntan peittämä. Kohde ei ole kovin korkealla nykyisen uoman pinnasta, mutta sijaitsee kalliopohjaisen kosken niskalla, eikä korkeus ole rakenteiden iän kannalta hyvä kriteeri. Kuopat sijaitsevat vettyvällä alueella aivan 1980-luvulla suunnitteilla olleen voimala-altaan täyttökorkeuden rajalla, joten ne ovat vaarassa vahingoittua sekä vedennoston että mahdollisten hakkuiden vaikutuksesta. 2010-luvun aluen peruskartan perusteella paikka on edelleen olemassa loma-asunnon pihapiirissä.

Vaarasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Vaarasaari-niminen hautasaari sijaitsee Pasmajärven eteläpäässä. Vaarasaari on n 240 metriä pitkä ja leveimmillään n 70 metriä leveä luode-kaakko-suuntainen harjusaari. Saaressa on useita (n 25 kpl) pitkänomaisia n 2 m pitkiä hautapainanteita muistuttavia vanhoja täysin maatuneita ja sammaloituneita kuoppia. Hautapainanteita esiintyy lähes koko saaren pituudelta. Koillisreunalla osa kuopista vaikuttaa kadonneen osittain rantavoimien kulutuksen seurauksena. Nykyisin rantatörmä on stabiili ja painanteet kasvillisuuden peittämiä. Saaren keskiosassa on myös muutamia neliskulmaisia nuorempia kuoppia, jotka eivät ole kunnolla maatuneet. Lisäksi saaren keskiosassa on sammaloitumaton kotitarvehiekkakuoppa. Saaren maaperä on hiekkaista. Kasvillisuus on mäntymetsää ja matalaa varvikkoa. Kohde tarkastettiin inventoinnissa kesäkuussa 2012. Paikallinen asukas kertoi lapsena kuulleensa, että saaressa on hautoja. Saareen ei tehty koepistoja eikä maaperään kajottu.

Tervamella 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka on Konttajärven kylästä 5 km etelään, Sivakkajärven eteläpäässä järveen pistävä varsin jyrkästi rantaan laskeva mäntyä kasvava kangasharjanne. Tervamellan pohjoiseen viettävässä rantatörmässä on nimensä mukaisesti tervahaudan pohjia. Kivikauteen viittaavat löydökset, kvartsi-iskoksia ja vihreältä sädekiviliuskeelta vaikuttavia löydöksiä löytyi inventoinnissa 1984 mellan pohjoislaitaan kaivetun hiekanottopaikan kaakkoisosasta.
Tällä alueella profiilissa näkyi noen likaaman harmaanhiekan kerros n . 20 cm:n vahvuisena ja paikoin tulen rapaamaa kiveä. Löytöpaikan korkeus on n. 10 m järven pinnan tasosta. Montun korkeimmalla kohtaa etelälaidalla oli profiilissa mahdollisen puurakennelman jäännettä; palanutta hirttä. Maaperä paikalla on hiekkaa, länsipuolella mellaa kuitenkin moreenia ja savea. Mellan länsilaidalla sijaitsevan talon omistaja kertoi pohjoispuolella rinteeseen kaivetusta viemärikaivannosta paljastuneen n. 2 m:n syvyydestä tulessa rapautunutta nyrkinkokoista ja vähän isompaa kiveä. Maaperä paikalla on moreenia
1 m:n syvyyteen, tämän alla savikerros.
Myös maastollisesti Tervamella vaikuttaa kivikautiseksi asuinpaikaksi sopivalta. Hiekanotto lienee tuhonnut kuitenkin suuren osan asuinpaikaksi oletettavasta alueesta. 1980-luvulla ei paikalta ole hiekkaa enää ajettu.
Hiekkakuopasta n. 200 m kaakkoon Alaiseen lahteen laskevassa rinteessä on puolisen kymmentä pienen rakennuksenpohjaa. Rovanpäässä 1980-luvlla asuneen iäkkään henkilön mukaan nämä ovat tukinajajien kodan (kämpän) pohjia. Alueelta oli ajettu poroilla puuta Lankojärveen.

Kenttäranta (1000023759) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Repojärven Kenttärannassa (Alarovan maalla) ja Aittasaaressa (Mäkirovan maalla) on paikkakuntalaisten mukaan ollut seudun vanhimpia kalakenttiä. Aittoja ei enää kyseisillä paikoilla ole, mutta ainakin Aittasaaressa pitäisi olla näkyvissä niiden sijoja.
Repojärvestä siirretyiksi tiedettyjä vanhoja aittoja on kuitenkin vielä Mäkirovassa Roitikosken rannalla ja Konttajärven rannalla Sammallahdessa, jossa aitan hirrestä löytyy vuosiluku 1661. Erik Wahlbergin mukaan Repojärvi Kanttajärven ohella on ollut Ylitornion
Kaulirannan Auneksen talon haukijärvenä ilmeisesti ainakin 1500-luvulta lähtien.

Juntikan tieva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Juntikan Tieva on Konttajärven pohjoispuolella sijaitsevan Laitavaaran rinteestä kaakkoon pistävä n. 60 m leveä, suhteellisen tasainen kankaannokka. Paikan korkeus järven pinnasta on n. 20 m. Mäkitievan talosta n. 100 m pohjois-luoteeseen on nuoressa männikössä nykyisten peltojen reunassa vanha peltoraivio. Noin 20 m leveän "muinaispellon" reunoilla on matalat kivivallit. Sammalen peittämien kivivallien pituudet ovat 13 m ja 18m; leveys n. 1,2 m ja korkeus 0,3-0,6 m. Alueen keskellä on pieni, pyöreä, sammalen peittämä röykkiö (halk. n. 80 cm, korkeus n. 40 cm) sekä kivihauta. Paikalla sijaitsevien männynkantojen
halkaisijjoista (n . 35 cm) päätellen puut lienevät vähintään sata vuotta vanhoja. Maaperä alueella on peltohiesu, jossa likaantunutta maata on n. 3 cm:n vahvuudelta.
Muistitiedossa paikkaa on nimitetty "Juntikan Tievaksi"; paikalla olisi siis ollut .Juntikka--
nimisellä henkilöllä peltotarha. Nimi Juntikka juontunee nimestä Juntti (Jöns), mahdollisesti Juntti Tuomaanpoika (synt. 1679) Ylitornion Kaulirannan Auneksen talosta (Kuivakangas 15) Vuoden 1728 pääkatselmuskirjan mukaan em. henkilö oli uudisasukkaana Konttajärvellä kylväen1/2 tynnyriä viljaa ja pitäen 3 lehmää. Konttajärvi ja sen eteläpuolella sijaitseva Repojärvi olivat olleet Auneksen talon haukijärvinä 1500-luvulta lähtien

Nivavaara länsirinne (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tornionjoesta itään kohoavan Nivavaaran rinteiltä tunnetaan ueita eriaikaisia, lähinnä kivikautisia muinaisjäännöksiä. Vaaran huipusta noin 340 m länsilounaaseen ja toisaalta jokirannasta noin 460 m itään, jokea likimain 30 m ylempänä, on vaaranrinteen tasaisella terassilla rinteen suuntainen, noin 20 metriä pitkä kiviaitarakennelma. Alueen ympäristöä on raivattu kivistä aitamaiseksi viljelyraunioksi. Koepistoissa alueen maaperässä todettiin runsaasti hiiltä. Tulkinnan mukaan paikalla on sijainnut kaskettu vaaraviljelyalue, joka ajoittunee historialliseen aikaan, uudelle ajalle.
Kiviaidan eteläpäästä reilut 40 metriä etelään sijaitsee viljelyalueeseen liittyvä kuopparakenne "nauriskuoppa". Kuopparakenne kirjattu alakohteena.

Kolopetäjä itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka, jonka tarkastuksessa syksyllä 2014 todettiin 28 pääosin selkeää asumuspainannetta, ainakin yksi pienempi kuoppajäännös sekä pintalöytökohtia. Kohde sijoittuu Kolopetäjän mäkialueen itäosaan, mäenhuipun kalliolaelta 1,7-1,9 km itäkoilliseen ja Varejoen uomasta 800-900 m länteen. Asuinpaikka muodostaa noin 270 m pituisen etelä-pohjoissuuuntaisen ja vaihdellen noin 25-70 m levyisen rinteen alaosaa noudattavan vyöhykkeen. Painanteiden voi hahmottaa sijoittuvan kahteen ryhmään, joista pohjoisempi muodostuu kuudesta painanteesta, eteläisempi yli 20 painanteesta. Ryhmien välillä on runsaan 50 m alue, jossa maanpinnalle erottuvia rakenteita ei havaittu.
Pohjoisosan juurella on 1,5 -2 m painanteita alempana kapeahko, kuiva ja tasainen hiekkakangas soistuneen alueen reunassa. Tämän ojaleikkauksessa todettiin kvartsi-iskoksia osoittamassa asuinpaikan ulottumista painanteiden alapuolelle muinaisen rantalinjan äärelle.
Eteläinen painannealue sijoittuu kosteampaan maaperään, osin hieman soistuneellekin alueelle.
Alueen asumuspainanteet ovat pääosin halkaisijaltaan 7-8 m luokkaa, osa hieman pienempiä, jotkut lähes 10-metrisiä. Ne ovat pääosin soikeita, jotkut lähes pyöreitä. Myös rakenteiden syvyys vaihtelee, mutta pääosin ne ovat varsin selkeästi havaittavia.
Alue on ehjä ja metsä äestämätön, mutta heti sen pohjois- ja koillispuolella on äestysaluetta, jonka ylä- / länsireunasta todettiin löytöjä. Myös idänpuoleisen suon reunassa on oja, joka on osin leikannut joitakin painanteita ja paljastanut löytöjä.
Asuinpaikka sijoittuu valtaoisin kahden tilan alueelle, pohjoisessa tilalle 845-402-118-2, etelässä tilalle 845-402-20-10. Pieni osa kohteen itäistä alaosaa on myös tilan 845-402-231-0 alueella.
Kohde on varsin näyttävänä ja hyvin säilyneenä erityisen merkittävä.

Isoaho Itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Muutamia pyyntikuoppia käsittävä muinaisjäännöskohde Tervolan luoteisosassa, Kolopetäjän koillispuolella ja Varejoen uoman länsipuolella sijaitsevan Isoahon itäreunassa. tarkastuksessa 2014 todettiin neljä pienehköä kuoppajäännöstä koillisesta lounaaseen suohon pistävällä matalalla hiekkaperäisellä niemekkeellä. Kuopat ovat jonomaisesti n. 40 m matkalla ja toisistaan noin 10-15 m etäisyydellä. Ne ovat pyöreähköjä, halkaisijaltaan 2-2,5 m reunoilta mitaten ja matalia. Niemen eteläosan poikki kaivetun ojan pohjoisreunalla havaittuun eteläisimpään kuoppaan tehdyssä koepistossa todettiin selkeä maanosprofiili, mikä osoittaa kuopan suhteellisen suurta ikää.

Pikku-Ruutana (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Tervolan Koivussa, Ossauskosken voimalan koillispuolella, Kemijoen pohjoisella oikealla puolella, noin 2,7 km voimalarakennuksesta koilliseen, padotusta Kemijoen altaasta 1 km pohjoiseen. Varsin kivikkoisen peitteisen rinteen yläosan läheisyydessä on ilmeisen pienialainen, pääosin kivetön alue, jossa on neljä kivikautista asumuspainannetta. Ne ovat likimain samalla noin 60 m korkeustasolla ja osin jonomaisesti sijoittuneina. Painanteet ovat kooltaan noin 7-9 x 6-7 m.
Alue on pääosin kuusivaltaista tuoretta metsärinnettä. Koska alue on luonteeltaan poikkeava useimmista asumuspainannekohteista, tehtiin kolmeen itäseen painanteeseen pienet koepistot, joista jokaisessa todettiin palanutta luuta ja kahdessa kvartsi-iskoksia ja myös värjäytynyttä kulttuurimaata. Näissä maaperä oli varsin kivetöntä.
Varmana pidettävien asumusrakenteiden lisäksi alueella on erityisesti rinteen yläreunalla muodoltaan samantapaisia painanteita, joiden luonne sangen kivisinä on kuitenkin epäselvä. Näissä lienee kyse ainakin peitteisistä soikeista rakkakuopista, mikäli ne eivät ole varsinaisten asumusten pohjia.
Kaikkiaan painannealue on laajuudeltaan noin 100 x 25 m.
Lähiympäristön tarkastuksessa lounaan, koillisen ja etelärinteen suunnalla ei tehty havaintoja muinaisjäännöksistä.

Pasmajärvi Siikajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pasmajärven länsirannalla sijaitsevan Petäjäniemen länsipuolella, peruskartalla nimettömän suoalueen pohjoisreunalla. Suoalue rajautuu pohjoisessa harjumaastoon, jonka eteläreunaa kulkee itä-länsisuuntainen n 3 m leveä metsäautotie. Kohde löytyi tarkastuksessa 2012 hiekkaiselta metsäautotieltä, jossa havaittiin kvartsi-iskoksia muutaman metrin alueella. Tien pohjoispuolella löytökohdasta noin 15 metrin pohjoiseen nousee ylös rinne. Tien eteläpuolella maasto on tasaista suota. Noin 150 metriä asuinpaikasta etelään kulkee maastokartassa Siikajoki, joka laskee Pasmajärven Isolahteen lännestä. Lähinimistön puuttuessa kohde on ristitty joen mukaan. Alueen maaperä on hiekkaa. Puusto on 10-15 cm läpimittaista mäntyä. Lähiseudulla on useampia muita ennestään tunnettuja muinaisjäännöskohteita, lähimpänä pyyntikuoppakohde Siikajoki, länsi (1000009344) noin 320 m itään asuinpaikasta.

Pasmajärvi Piilola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pasmajärven etelärannalla, Piilolan tilasta 240 m itään. Alue on järvelle laskevaa kangasta, jonka maaperä on kivikkoista hiekkamaata. Löytökohta on maastoon auratulla metsätiellä. Tarkastuksessa 2012 löytyi kvartsi-iskoksia noin 8 metrin matkalta tien pinnalta. Aluetta ympäröi tasainen mäntykangas. Pasmajärven nykyinen ranta sijaitsee löytökohdalta noin 120 metriä pohjoiseen.

Luosujänkänsaajo (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Yksittäinen pyyntikuoppa sijaitsee noin puoli kilometriä Luosujoesta itään, Kurtakon ja Ylläsjärven välisen maantien länsipuolella ja siitä länteen eroavan Luosujänkäntien eteläpuolella, noin 750 m maantieltä länteen ja 200 m Luosujänkäntieltä etelään. Maasto on paikalla lähes tasaista hiekkamoreenikangasta. Muutamia metrejä kuopasta itään kulkee pohjoisesta etelään jyrkän törmämäisen rinteen reuna. Rinne laskee 2-3 m korkeana itäpuolella olevaan suohon.
Kuoppajäännös on pyöreä, läpimitaltaan 3-3,5 m ja noin 40 cm syvä. Sen ympärillä ei ole selvää reunavallia, mutta tämän ja kuopan muunkin muodon hahmottamista vaikeuttavat siinä olevat useat lahot kannot ja mättäät. Ulkonäkönsä perusteella kuoppa on samanlainen kuin lähialueilla esiintyvät pyyntikuopat.
Alueelle 2013 suunniteltu sähkövoimalinja kulkee kuopan ohi länsipuolelta, kuopasta noin 10 m länteen. Maastoon merkitty voimalinja ei ulotu pyyntikuoppaan asti.

Kaitalamminoja (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Tervolan pohjoisosassa sijaitsevan korkean Kätkävaaran lounaisella juurella hiekka- ja soraperäisessä rinteessä sijaitseva painanne sekä siitä 110 m kaakkoon yksittäisen kvartsi-iskoksen löytöpaikka. Painanne on loivemmin viettävällä rinteen osalla, jonka alapuolella maasto viettää jyrkemmin lounaasen. Se on kooltaan noin 5 x 3 m sekä syvyydeltään runsaat puoli metriä. Kvartsilöytö tuli polulta/ajouralta ja alemmalta korkeustasolta, noin 25 m lounaassa sijaitsevan suon reunasta. Koekuoppia ei tehty ja kohdealueen luonne jäi epäselväksi. Painanteen ja kvartsin löytöpaikan välillä on pari selkeästi resenttiä kuoppaa ja kaivantoa.
Kohde havaittiin avohakatun alueen pikatarkastuksessa syksyllä 2014. Painanteesta noin 310 m länteen on aiemmin todettu vastaavantyyppinen, hieman suurempi painanne hiekkakankaalla (kohde Kiima-aapa).

Kätkävaara koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia kvartsilöytöjä sekä painanne Tervolan pohjoisosassa, korkean Kätkävaaran koilliseen laskevalla juurella, hiekkaisen terassin reunassa. Tarkastuksessa syksyllä 2014 todettiin pari kvartsi-iskosta toisistaan noin 145 m etäisyydellä rikkoutuneessa maaperässä pari-kolme metriä korkean, luode-kaakko -suuntaisen terassin reunan läheisyydessä (alakohteet 1 ja 2). Kaakkoisen kvartsin löytökohdan yläpuolella, noin 17 m länsilounaan suuntaan, todettiin maaperässä painanne, mahdollinen asumuspainanne. Se on kooltaan noin 5x3 m ja matala. Alueelle ei tehty koekuoppia. Kvartsien löytökohtien välillä on ilmeisesti loma-asuntona toimiva pientila. Alue oli harvennushakattuna 2014. Kivennäismaata oli vain paikoin lähinnä ajourilla paljastuneena, joten pintahavaintokohdat olivat varsin vähäiset. Paikka on kuitenkin hyvin sopiva kivikautisen/pyyntiasuinpaikan sijainnille ja alue rajattiin löytökohtien perusteella. Rajaus kattaa erillisen pientilan osan (845-401-11-18?) ja sen ulkopuolista laajaa tilaa (845-401-11-37).
Koillisen puolella on matalampi kostea alue, jossa juoksee Louejoki Kätkävaaran ja Pisavaaran välisessä laaksossa.

Vittakenttä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sodankylän itäosan Kelujärvellä on samannimisen järven länsirannalla sijaitsevalla Vittakentän mäenyppylällä joukko erikokoisia ja -ikäisiä kuoppia. Näistä viiden arvioitiin voivan olla pyyntikuoppia. Ne ovat noin 30x20 m alalla mäen laen eteläosassa. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2,5 - 4 m reunoilta tai reunavalleilta mitaten ja melko pyöreämuotoisia.
Kuoppien alueelle on myös selkeästi myöhäisiä kuoppia, nekin ilmeisesti eriaikaisia. Näistä suurin on noin 6x4 m.
Vittakentän pyyntikuopat ovat olleet tiedossa jo A. Erä-Eskon käynnistä lähtien vuodesta 1958. Alueeseen on myös liitetty Lapin sodan aikaisten saksalaisten asema. Suurin kuoppa saattaa olla maa-aineksen ottokuoppa.
Paikka sijaitsee runsaat 200 m Luusuankentän asuinpaikasta luoteeseen. Vain mäenyppylän alue pystyttiin tarkastamaan syyskuussa 2014 ja matalampi saarekkeen keski- ja länsiosa on edelleen selvittämättä.

Hekumalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Riipin kylän itäkaakkkoispuolella sijaitsevalla kapealla osallla pitempää harjumuodostumaa on muutamia pyyntikuoppia ja mahdollisia pyyntikuoppia. Tarkastuksessa 2014 syksyllä havaittiin harjun länsipuoleisten Hekumalammen ja Kaakkurilammen ja sen itäpuoleisen Palamajärven sekä näitä ympäröivien suoalueiden välillä 4 kuoppaa noin 450 m matkalla. jakso. Noin 1,4 km mittainen harjujakso tarkastettiin aina Saarijärven Pirunsaaren (ks. kohde Pirunsaari) kohdalle pohjoisessa. Kuopista eteläisin on noin 4x3 m laajuinen ja Lehto-nimisen maastokohdan päässä harjua. Tästä noin 270 m pohjoiseen on toinen, 2,5-metrinen kuoppa lähellä harjulle rakennettua loma-asuntoa. Edelleen 115 m pohjoiseen on kolmas, hieman epävarma pyyntikuoppa harjun itärinteessä (2,5 m) ja neljäs tästä 65 m pohjoiseen Hekumalammen ja Palamajärven välisellä kohdalla. Se on kooltaan noin 2,5 m. Tästä pohjoiseen kuoppia ei havaittu yli 600 m matkalta tarkastetulla harjuosuudella.
Vanhastaan on olemassa tietoa Riipin kylän puljuissa sijaitsevista lukuisista peurakuopista. 2014 tarkastus kohdistui vain osaan harjua ja on myös mahdollista, että osa kuopista on tuhoutunut harjua paikoin seuraavan paikallistien teossa. Noin 1,4 km etelämpää todettiin 2-3 pyyntikuoppaa (kohde Hopiapulju).

Hinttalehto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kolarin kaakkoisosassa sijaitsevan Hinttajärven sekä Sieppijärveltä Lohinivaan johtavan paikallistien eteläpuolella sijaitseva yksittäinen kuoppajäännös, mahdollinen pyyntikuoppa. Se sijoittuu melko loivasti koilliseen laskevaan rinteeseen, lähialueen hiekkaisimmalle kohdalle, matalan harjanteen reunaan. Kuoppa on lähes 4 m reunavalleilta mitaten, pyöreähkö ja noin 60-70 cm syvä. Kuopan pohjalle ja vallille tehdyissä koepistoissa oli normaali podsolimaannos, joten kuopan voi arvioida olevan ainakin muutaman sadan vuoden ikäinen. Lähialueelta ei ole havaintoja muista kuopista. Yksittäisenä ja sijaintinsa puolesta se ei ole tyypillinen pyyntikuoppa ja on mahdollista, että sen tarkoitus on jokin muu, kuten purnu. Lähialuetta tarkastettiin lähinnä lännen ja luoteen suunnilla ilman havaintoja muista kuopista.

Teiriniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Useiden historiallisen ajan nurkkauunillisten pienten rakennuksenpohjien ja ison keskiuunillisen rakennuksenpohjan jäännökset sekä samalla paikalla sijaitseva mahdollinen esihistoriallinen (kivikautinen) asuinpaikka.
Paikka sijaitsee Pellosta Meltaukseen johtavalta seututieltä 935 noin 5 km pohjoiseen 301 m korkean Iso Paljukan pohjoispuolelle johtavan metsätien varrella, osin samalla kohdalla, josta tie suuntautuu luoteispuoleisen Aunkijoen ylitse (Konttajoen sivuhaara). Paikalle johtavan nykyisen tien noin 1,7 km loppuosuus on rakennettu vasta 2000-luvun puolella, mutta myös aiempi talvitieura on suuntautunut sinne. Rakennusten yläpuolella rinteessä on arvatenkin tien tekemiseen käytettyjen maa-ainesten takia tehty tuore hiekanottokuoppa.
Syksyllä 2014 ilmoituksen perusteella tehdyssä tarkastuksessa paikannettiin luoteeseen laskevan vaaranrinteen alaosassa 6-7 pienehköä, noin 4x4 m kokoista nurkkauunillista hirsirakennuksen pohjaa. Ne ovat melko tiiviinä kokonaisuutena noin 60x25 m alueella, uuden metsätien molemmin puolin. Yksi tien itäpuoleisesta uuneista on muita isompi, noin 1,5 m korkuinen ja ilmeisesti rakennuksen keskellä. Alueen itäosan yhdessä rakennusjäännöksessä tavattiin alinta hirsikertaa säilyneenä. Tien länsipuolella todettiin myös pari kellarikuoppaa.
Rakennusjäännösten ryhmästä 190 m lounaaseen on lisäksi isokokoisen, ilmeisesti multapenkillisen hirsirakennuksen pohja kuivan hiekkakankaan alaosan terassilla. Kyse on likimain 25 m pituisesta ja 12 m leveästä rakennuksesta, jonka pitkällä keskiakselilla on uunikiveyksen jäännös, joka on enemmän rakennuksen lounaispäädyn puolella. Lienee mahdollista, että rakennus on purettu, eikä lahonnut paikalleen. Sen vieressä etelän puolella on mahdollinen kellarikuoppa. Nämä jäännökset sijaitsevat vanhan talviuran vaiheilla.
On mahdollista, että erillään sijaitsevat rakennusjäännökset kuuluvat samaan kokonaisuuteen. Ison rakennuksen voi arvioida olevan metsäkämpän jäännös.
Vanhimmalla 1970-luvun peruskartalla ei ole enää mitään rakenteisiin viittaavia merkintöjä.
Pienten rakennusjäännösten alueen katkaisevassa metsätien leikkauksessa havaittiin paikoin pieniä palaneita luunmuruja. Arvioin mukaan ne osoittanevat myös paikalla ollutta mahdollisesti kivikauteen ajoittuvaa asuinpaikkaa. Muualla hiekkamaan paljastumiskohdissa ja hiekkakuopan vaiheilla ei todettu asuinpaikkaan viittaavaa. Tarkastusolosuhteet syksyisen illansuun hämärässä olivat kuitenkin havaintoja rajoittavat.

Pikku Petäjävaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ratasjärvellä, Pikku Petäjävaaran jyrkässä länsirinteessä sijaitseva pieni, halkaisijaltaan noin 5-metrinen hauta. Sen pohjalla ja juoksutuskanavassa on runsaasti hiiltä. Haudan yläpuolella on pieni kiviröykkiö. Paikka on vaaralle vievän tieuran pohjoisreunan läheisyydessä ja aukkohakattua ja äestettyä kivistä vaaranrinnettä. Tarkastettaessa 2014 alue oli tiheää lehtipuuvesakkoa, jossa havaintomahdollisuudet olivat niukat. Noin 90 m lännempänä ja vajaa 20 m alempana vaaranrinteessä on kvartsilöytöjen perusteella pieneksi työstö- tai ehkä melko varhaiseksi asuinpaikkahyllyksi luonnehdittava rinteen terassi.
2024: Tervahauta sijaitsee metsätien pohjoispuolella noin 3 metrin etäisyydellä tiestä. Se on aivan rinteen reunaan kaivettu halkaisijaltaan noin 7 metrinen. Tervahaudan ränni laskee alarinteeseen kohti länttä.

Pikku Petäjävaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka Ratasjärvellä, Pikku Petäjävaaran länsirinteessä, jyrkän rinteen tasaisemmalla terassilla tai hyllyllä, vaaralle nousevan tieuran eteläreunassa. Kyseessä voi olla hyvin pienialainen mesoliittisen kivikauden asuinpaikka tai myöhempikin työstöpaikka.
Osa kvartseista on peräisin tieleikkauksesta, jossa on myös ilmeisesti luontaisia rapautuneita kvartseja, mutta kvartsi-iskoksia todettiin myös yhdessä useammasta koepistosta hiekkamaan B-horisontissa. Tieuran tekeminen sekä sen pohjoispuolella oleva äestysrinne ovat muokanneet lähiympäristöä varsin voimakkaasti. Tien pohjoispuolella on purouoma, joka alempana rinteessä on syöpynyt melko syvään laaksoon.
Noin 90 m idempänä ja vajaat 20 m ylempänä rinteessä on pieni tervahauta äestetyllä avohakkuualueella tieuran pohjoisreunassa (Pikku Petäjävaara 1).

Länkimaa 1 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde, rautakautinen kalmisto ja asuinpaikka, sijaitsee Vähä-Ruonaojan kaakkoispuolella, ojasta noin 300 m kaakkoon, Länkimaa-nimisen harjanteen luoteispäässä, soranottoalueen reunassa. Paikalla on kaksi röykkiötä, A ja B, jotka on tutkittu ja ennallistettu 1992.
Molemmat röykkiöt todettiin tulleen myöhempinä aikoina kaivelluiksi; röykkiössä A oli sekundaarinen koiran hautaus. Röykkiö B:tä oli kaveltu myös vuonna 1992.
Röykkiö A:sta saatiin löytöinä mm. eläinpääkoristeinen sekä ristipäinen solki, jotka ajoittavat röykkiöhautaukset vanhemmalle kansainvaellusajalle. Lisäksi paikalta on löytynyt katkennut nuolenkärki, paloja ruostuneesta rautaesineestä, hioimen kappaleita, kvartsiittia (KM 27701).
Mäenlaen koillispuolen tasanteella tutkittiin myös liesi ja keittokuoppa. Liedestä on C14-ajoitus Hel-3235: 1130+/-100 BP (hiili) ja keittokuopasta Hel-3827: 1080+/-80 BP (hiili).
Vuoden 2013 tarkastuksessa paikan todettiin olevan ennallaan.
Kohteen rajausta tarkistettiin 2017 inventoinnin seurauksena.

Joenmukanjänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Yksittäinen, myös peruskartalle merkitty tervahauta Tornionjokeen laskevassa, luodetta kohti laskevassa Vuomajokivarressa. Hauta on noin 140 m Vuomajoen koillispuolella, loivasti laskevassa jokea ja kosteaa soistunutta aluetta kohti työntyvällä kanganiemekkeellä. Laaksossa alajuoksulla sijaitsevan Ratasjärven kaakkoispäähän on noin 6,4 km.
Tervahaudan halkaisija on noin 9 m ja sen halssi suuntautuu maaston lounaaseen laskevaan maastoon.

Poroharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Poroharjun itäreunalla, hiekkatiestä kunnan rajaa seuraavan tiepiston kääntöpaikalla. Asuinpaikan itäreuna rajoittuu harjun suohon laskevaan rinteeseen. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa, missä kasvaa mäntyvaltaista kuivahkoa kangasmetsää.
Metsäautouralla on kivikautinen asuinpaikka, jossa on kaksi liesikiveystä ja kvartseja. Kolmas liesikohta on tästä 60-80 metriä koilliseen. Tästä noin 30 metriä koilliseen on tavattu paikalleen jätetty kvartsikimpale.
Vuoden 2011 inventoinnissa voitiin havaita, että tieuralta on kulunut humus pois. Sen alta on paljastunut liedet ja kvartsit, joista yksi on kaavin. Tien silmukan vieressä on kuoppa, joka on ilmeisesti myöhemmin kaivettu. Kohde rajautuu tiesilmukan alueelle terassin reunaan. Liesissä on muutamia palaneita kiviä ja nokimaata noin metrin halkaisijaltaan olevalla alueella.

Löylyvaara laki 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde koostuu neljästä kivirakenteesta, jotka sijaitsevat Löylyvaaran laen pohjoispuolella olevan kivirakan luoteislaidassa, kuopat 1-3 melko lähekkäin.
Rakkakuoppa 1 sijaitsee kiviharjanteen laella, pyöreähkö, loivapiirteinen ja halkaisijaltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään noin 0,6 m. Rakkakuoppa 2 on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 1,5 m ja syvyydeltään noin 0,7 m. Rakenteessa ei näyttäisi olevan ympärysvallia.
Rakkakuoppa 3 on soikea, koillis-lounaissuunainen, ja siinä on matala ympärysvalli.
Kuopan koko on 2,5x1,5 m. Sen eteläpuolella (ylärinteessä) on matala kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja korkeus 0,3 m.
Rakkakuoppa 4 sijaitsee muista rakkakuopista noin 100 m länteen kivirakan
luoteisreunassa. Kuoppa on muita isompi, kooltaan noin 3,5x2 m. Syvyyttä kuopalla on noin 0,8 m. Kuopan pohjoispuolelle (alarinteeseen) on koottu valli. Rakenne on melko selkeästi havaittavissa maastossa.

Pikku-Paljakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hylkyvaaran eteläpuolella olevan Pikku-Paljakan koillisrannalla mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla, aivan Kampsajärveltä Jokelaan kohti Kemijokivartta vievän tien eteläpuolella. Lammen rantaan on tehty autojen kääntöpaikka ja turpeesta paljastuneessa maassa on havaittu kivikauden löytöjä. Inventoinnissa 2011 lammen pohjoisrannalla ja sinne johtavalla tiellä oli kvartsi-iskoksia hiekkapaljastumassa noin 30 x 20 metrin matkalla. Kohteen todettiin olevan pienialainen ja sen rajautuvan todennäköisesti kvartsien löytöalueen kohdalle.
Vuoden 2014 tarkastuksessa kohde todettiin koskemattomana säilyneeksi.

Hirvasjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Hirvasjoen lounaisrannalla, joen ja tien välissä. Paikalla kasvaa rämettynyttä mäntymetsää. Aitavaaran koillispuolen rinteellä ja Hirvasjoen lounaissivulla on aiemmin (1992) havaittu ainakin kaksi pyyntikuoppaa; yksi rämettyneessä jokitörmässä (a), toinen hiekkakankaalla (b). Inventoinnissa vuonna 2011 hiekkatiestä noin 15 m pohjoiseen havaittiin suuri vallillinen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4,5 m. Valleineen kuopan halkaisija on 6,5 m ja syvyys 1 m. Muinaisjäännösrekisterin tietojen mukaan pisteessä x 3472664, y 7406529 olisi toinen pyyntikuoppa, mutta sitä inventoinnissa ei löytynyt.

Säippäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Naarmajärven Säippäniemen pohjoispuolella, niemen juuressa, mihin johtaa ajoura idästä. Alue on mäntypuuvaltaista hiekkakangasta, missä maanpinta on paikoin rikkoutunut viereisen veneenlaskupaikan takia. Asuinpaikka sijaitsee osittain rantahiekalla. Inventoinnissa vuonna 2011 havaittiin kvartsi-iskoksia veneenlaskupaikalla ja rantahiekassa. Rantatöyrään maaperässä oli paikoin likamaata merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta.

Taikinapalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkaisella kummulla Ala-Naarman länsipäässä. Metsätieltä kääntyy itään järven lounaisrantaa noudatteleva ajoura, jonka järvenpuoleisella laidalla on yksittäinen suorakaiteen muotoinen, noin 2 metriä pitkä ja metrin leveä kivilatomus. Sen pitkät sivut
ovat itä-länsisuuntaiset ja latomuksen itäpäädyssä on muuta kiveystä korkeampi päätykivi. Inventoinnissa 2011 liedestä noin 5 metriä etelään kulkevalta ajouralta löytyi muutama kvartsi. Lieden ympäristössä on moderneja nuotiopaikkoja ja maanpinta on monin paikoin rikkoutunut kalastajien ja armeijan harjoitusten vaikutuksesta. Kivilatomus muistuttaa pronssikauden kodan keskusliesiä.

Poroharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tuiskukivalon länsipuolella, Poroharjun koillispäässä, Ylä-Konttojoen mutkan alueella, missä on Poroharjun hiekkadyynialue. Paikalla on hiljattain kaadettu mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on jäkälää ja puolukkaa.
Aikaisempien tietojen mukaan paikalla on ainakin viisi pyyntikuoppaa. Näiden lomassa on jälkiä liedestä. Pohjoisempaa polulta on mahdollinen hioimen katkelma. Inventoinnissa vuonna 2011 paikalla havaittiin neljä pyyntikuoppaa. Kaikki kuopat ovat vallittomia ja suhteellisen matalia. Kuopat ovat ilmeisen vanhoja ja ne ovat pitkän ajan kuluessa täyttyneet hiekalla. Viidennestä pyyntikuopasta tai liedestä ei saatu havaintoja.

Pieni Katiskonlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pienen Katiskonlammen pohjoispuolitse kulkevalla metsäautotiellä, etelään kohti lampea laskeutuvalla rantaterassilla. Paikalta on aikaisemmin (tiedot MH:n SutiGIS-toietokannasta) löytynyt kvartsi-iskoksia ja inventoinnissa vuonna 2011 tien hiekkapaljastumassa havaittiin kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä. Hiekkainen maa on paikoin punaiseksi palanutta. Kohde rajautuu pienialaisesti kvartsien löytöpaikalle.

Hylkyvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Paljakanvaaran itärinteellä, noin 70 m hiekkatiestä länteen. Alueella kasvaa mäntypuuvaltaista kuivahkoa kangasmetsää. Maaperä on hienoa dyynihiekkaa. Kohteessa on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys 70 cm. Kuoppa on valliton.
Vuonna 2014 kuoppa todettiin säilyneeksi, vaikka alue oli hakattuna.

Hylkyvaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kampsajärveltä Kemijokivarteen vievän tien eteläpuolella, Pikku-Paljakan länsirannalla. Paikalla on hiekkainen harjumuodostuma, jolla kasvaa mäntypuuvaltaista kuivahkoa kangasmetsää. Harjulla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4,5 m ja syvyys 70 cm. Kuoppa on valliton ja sen reunalla kulkee ajoura.
Vuoden 2014 tarkastuksessa todettiin länsireunaltaan metsäkoneen vaurioittamaksi.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kampsajärveltä Kemijokivarteen vievän tien reunalla, Iso-Paljakka -nimisen lammen itäpuolen törmällä. Paikalla kasvaa mäntypuuvaltaista kuivaa kangasmetsää. Törmällä on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys 50 cm. Kuoppa on valliton.
Vuoden 2014 tarkastuksessa todettiin koskemattomaksi.

Särkilampi (699010585) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kampsajärveltä Jokelaan, kohti Kemijokivartta vievän tien luoteisreunalla.
Paikalla kasvaa mäntypuuvaltaista tuoretta kangasmetsää. Kohteen itäpuolella kulkee hiekkatie ja koillispuolella on metsäautojen ajoura.
Noin 2 m etäisyydellä maantieojasta, puhelinlinjoja varten raivatulla alueella on yksi pyyntikuoppa. Kuoppaan on kerätty raivausjätettä. Se on halkaisijaltaan noin 4 m, syvyydeltään noin 70 cm ja valliton. Samalla puolen tietä kuopan kohdalla on vedenottamo.
Vuoden 2014 tarkastuksessa todettiin, että ojien levityksessä tms. alueella on liikuttu isolla työkoneella, jolloin läntisen pyyntikuopan pintaosat ovat käytännössä tuhoutuneet. Pohjoisempi matala ja maatunut kuoppa sen sijaan oli säilynyt yliajosta huolimatta.

Pieni Hirvasjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pikku Hirvasjärven ja Pikku Hirvaslammen välisellä hiekkaniemellä, Rovajärven ampuma-alueella. Paikalla kasvaa mäntypuuvaltaista kuivaa kangasmetsää.
Paikalla on noin 3x2 m laaja soikea pyyntikuoppa, jonka syvyys on 0,5 metriä. Kuoppa on valliton. Inventoinnissa vuonna 2011 havaittiin, että kuoppa sijaitsee samassa paikassa, kuin peruskartalla merkitty muinaisjäännöksen merkki. Muinaisjäännösrekisterissä kohteeseen kuuluu pyyntikuopan lisäksi rannan pienialainen kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt kivikauden löytö KM 26533. Asuinpaikan sijaintitieto on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Liinastenoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Keihäslammen itäpäässä olevan Liinastenojan pohjoispuolen törmällä. Liinastenkeron paljakan ja jokitöyrään kapein kohta on ajotien kupeella. Paikalla on runsaasti asevelvollisten poteroita. Paikalla kasvaa mäntypuuvaltaista metsää hiekkakankaalla.
Kohde tarkastettiin inventoinnissa vuonna 2011. Pyyntikuoppa sijaitsee Liinastenojan pohjoispuolelta kulkevan hiekkatien eteläreunassa, tien ravissa. Paikalla on noin 2 m halkaisijaltaan oleva pyyntikuoppa, jonka syvyys on 0,5 metriä. Kuopasta 3 m pohjoiseen kulkee hiekkatie idästä länteen. Kuopan koillisreunalla on tienteon yhteydessä kasattua maata. Pyyntikuoppa on osittain vaurioitunut hiekkatien teossa.

Pikku Hirvasjärvi kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku Hirvaslammen eteläkärjestä etelään, hiekkatiehen ulottuvan suokaistaleen länsireunalla. Paikka on hiekkadyynin suohon rajoittuva pää, jossa kasvaa mäntyjä ja aluskasvillisuutena on jäkälää ja kanervaa.
Tiestä noin 50 metriä pohjoiseen, suon länsipuolisen kankaan reunalla on todettu tarkastuksessa vuonna 1999 yksittäinen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 3 m ja syvyys 0,5 metriä. Kohde tarkastettiin myös vuoden 2011 inventoinnissa. Kuoppa on kaivettu lännestä itään laskevan hiekkakankaan päähän. Kuopasta noin 50 m koilliseen kulkee hiekkatie. Tien samalla puolella on Metsähallituksen tiedoissa (sutigis) merkitty kaksi pyyntikuoppaa, joita ei kuitenkaan havaittu inventoinnissa.

Särkikangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kampsajärven ja Ala-Kuohungin välillä, Särkikankaan Iso-Paljakan järveä kohti laskevassa rinteessä hiekkatien itäpuolella noin 30 m tiestä. Alueella kasvaa tuoretta kangasmetsää valtalajinaan mänty. Paikalla on yksi valliton pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys 80 cm.
Vuoden 2014 tarkastuksessa kohteen todettiin säilyneen koskemattomana huolimatta paikalla olleista harvennushakkuista.

Kakarivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kakarijärven eteläpuolella. Järven länsipäästä noin 400 metriä etelään on kapealla, alavalla hiekkakannaksella on löytynyt useita pyyntikuoppia, joista osa oli vuoden 2001 tarkastuksen aikaan hakkuujätteiden peitossa. Kaksi pyyntikuopista pystyttiin mittamaan; ne olivat kooltaan 2,5 x 0,5 metriä ja 2,5 x 1,5 x 0,4 metriä. Metsätieltä löydettiin yksittäinen kvartsi ja pyyntikuoppien itäpuolelta noin 15 metrin päästä palaneita liesikiviä.
Inventoinnissa 2011 vain yksi kuoppa kyettiin enää paikallistamaan. Pyyntikuoppaalueen puut olivat kaatuneet maurimyrskyssä, minkä jälkeen ne oli korjattu ja alue äestetty. Havaitun pyyntikuopan halkaisija on noin 3,5 m ja syvyys 1 m. Kuoppa on valliton ja sen reunoilla on hakkuujätteitä ja myrskyn kaatamia kantoja. Kuoppa oli kierretty äestyksessä. Kuopassa kasvaa taimia.

Ulkuvaara pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Yli-Ulkujärven koillispuolella, koilliseen pistävän kapean kangasniemekkeen päässä olevalla tasanteella. Paikalla on yksi laaja kuoppa, joka on kooltaan noin 4 x 4,5 m ja syvyydeltään 0,4 m. Kuopasta noin 50-80 m eteläkaakkoon löytyi inventoinnissa vuonna 2001 myös pari pienempää kuoppaa ja ylempää harjanteelta, noin 150 m suuresta kuopasta etelään, havaittiin myös kuoppamaisia syvennyksiä.
Inventoinnissa 2011 paikalta löytyi vain yksi pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys 70 cm. Kuoppa on valliton. Kuopasta noin 10 m etelään kulkee talvitie. Vuoden 2001 inventointiraportissa mainittuja muita kuoppia ei alueelta enää löytynyt.

Jäkäläkangas 2 (1000024342) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Saunakivalon länsipuolella, tasaisella hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntypuuvaltaista kangasmetsää. Kohteessa on valliton pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4,5 ja syvyys 1m. Noin 15 m kuopasta länteen kulkee hiekkatie. Kuopassa kasvaa pieniä kuusia ja mänty.

Pyhäniemi pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisosan itärannalla. Maasto on hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsää, aluskasvillisuutena on mustikkaa ja sammalta. Korkeahkon törmän päällä on terassi, minkä kaakkoispuolella maasto jälleen nousee.
Paikalla on pyyntikuoppa, jonka syvyys on noin metrin ja halkaisija 2 m. Kuoppa on valliton. Inventointikertomuksessa vuodelta 2002 kuvataan alueella olevan kolme muuta pyyntikuoppaa, joita ei kuitenkaan inventoinnin yhteydessä vuonna 2011 havaittu. Muinaisjäännösrekisterin aikaisempi piste oli 60 metriä pohjoiseen havaitusta pyyntikuopasta.

Ala-Naarma etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Naarman etelärannalla, Repojärveen johtavan pienen joen suulta noin 300 metriä pohjoiseen olevalla itä-länsisuuntaisella niemellä. Paikalla kasvaa mäntypuuvaltaista, tuoretta kangasmetsää. Paikalta löytyi pyyntikuoppa inventoinnissa vuonna 2002.
Inventoinnissa 2011 paikalla havaittiin noin 4x2,5 m laaja ja 1,5 m syvä pyyntikuoppa, jossa rannanpuolella on metrin levyinen valli. Kuopan reunalla on tuulenkaato. Kuoppa on kaivettu Ala-Naarmajärven rannan suuntaisesti kulkevan hiekkaharjun laelle. Kuopasta noin 10 m itään on juoksuhautoja.

Syvälampi 3 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syvälampeen kaakosta pistävän niemen kärjessä. Maasto on isovarpurämettä, missä kasvaa harvakseltaan mäntyjä. Paikalla havaittiin inventoinnissa 2011 noin metrin korkuinen kanto, jonka juuressa on palon merkkejä. Kanto on halkaisijaltaan noin 15 cm. Kannon yläosassa on noin 5 cm leveä ja 3 cm syvä syvä ura. Kyseessä on kalaseita eli kalapatsas, ns. keropää. Seidan suojaksi tehty katos on romahtanut sen viereen. Seidasta noin 15 m etäisyydellä on konttipuu ja 20 m etäisyydellä pilkkapuu. kohteet sijaitsevat noin 30 m etäisyydellä niemen kärjestä.

Syvälampi 4 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syvälampeen kaakosta pistävän niemen eteläreunalla, joka on soistunutta isovarpurämettä. Alueella kasvaa harvakseltaan täysikasvuisia mäntyjä. Paikalla on puinen seita eli kalapatsas, mikä on vuoltu noin 50 cm korkeaan ja 20 cm paksuun kantoon. Kannon kärjestä 10 cm etäisyydellä on 5 cm leveä ura, joka on 2-3 cm syvä. Ura vaikuttaa kirveellä veistetyn. Seidasta oli 2011 pudonnut noin kolmannes turvemättäälle ja puu oli huonossa kunnossa. Tämän ja Syvälampi 3 seidan ympäristössä on runsaasti puita, joihin on vuoltu pilkka. Molempien kohteiden vieressä on Museoviraston muovinen muinaisjäännöskilpi.

Poroharju 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tuiskukivalon länsipuolella, Poroharjusta itään pistävän hiekkaniemen eteläreunalla. Alue on hiekkadyyniä ja paikalla kasvaa mäntytaimikkoa. Poroharjun koillisosassa itään kurottavan kangasniemekkeen kärjessä on vanhan metsätyökämpän paikka. Tämän lounaispuolella etelään laskevan jyrkän törmän partaalla on inventoinnissa vuonna 2002 havaittu yksittäinen kuoppa.
Inventoinnissa 2011 paikalla erottui kuoppa, jonka halkaisija on 2 m ja syvyys 1 m. Kuoppa on pyöreä, valliton ja kaivettu alarinteen hiekkadyyniin. Lähistöllä on useita samanlaisia epämääräisiä kuoppia (joita ei kuitenkaan rekisteröity). Kuopat voivat olla hiekkadyynissä osittain peittyneitä pyyntikuoppia. Kuopissa on rikkoutumaton huuhtoutunut- ja sammalkerros, joten ne ovat ilmeisen vanhoja. Kyseessä ovat pyynti- tai muut maahan kaivetut kuopat, joiden merkitys on epäselvä.

Raanseljänloma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 170 m Rovaniemi-Kemijärvi -tieltä länteen hiekkakankaalla, mikä laskee suohon pohjoisessa. Alueella kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukanvarpua. Suon reunassa kasvaa saraheinää. Paikalla on seitsemän hiilimiilua ja tervapirtti. Miilujen sisäosat ovat halkaisijaltaan 12–13 m ja niiden ympärillä on noin 1,5 m leveät ojakaivannot. Kohteen eteläpuolella on neljä bunkkeria.
Tiedot hiilimiiluista ja tervapirtistä on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Miilujen halkaisijat on mitattu ympärysojan ulkoreunoista.

Pyhäoja 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kivirakassa Pyhäjärven ja Yli-Naarman välisen Pyhäojan etelärannalla, mäntyä kasvavan kankaan reunassa. Kohteen luoteispuolitse virtaa Pyhäoja Pyhäjärvestä Yli-Naarmajärveen. Paikalla on noin 2x2 x1,3 m kokoinen kivilatomus, joka on tehty kylmämuuraamalla noin metrin halkaisijaltaan olevista ja sitä pienemmistä kivistä. Sisällä on holvattu uunin pesäonkalo ja sen etelää kohti oleva suuaukko on sortunut. Osa kivistä on kuumuudessa lohkeilleita ja yhdessä on nokea. Latomuksen päällä on kyltti: Rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla.

Kotasaari (1000011629) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisosassa olevalla saarella. Saari on kaakko-luodesuuntainen kapea hiekkakohouma, missä kasvaa mäntymetsää ja variksenmarjaa. Paikoin aluskasvillisuus on kulunut pois ja erityisesti saaren keskiosa on eroosion kuluttama.
Saaressa tiedetään sijainneen ns. lapinkenttä tai kalakenttä. Hiekkamaassa on selvästi ihmistoiminnan aiheuttamaa värjäymää ja palaneita kiviä. Kalakentästä peräisin lienevät osa saaren luoteispään kuopista ja matalista painanteista. Saarta tiedetään asuttaneen 1900-luvun alkupuolella Pyhäjärven "erakko" Vihtori Luokila, jonka kämppä yhä hallitsee saarta.

Ala-Naarmajärvi Kenttäsaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Naarmajärven Kenttäsaaressa. Alueella kasvaa mänty- ja koivumetsää ja paksussa turvepohjassa kasvaa puolukkaa ja mustikkaa. Saaren lounaisosassa on nykyisin käytössä oleva leiripaikka, jossa on nuotionsijoja ja laavun jäännöksiä.
Kohteessa on kalakenttä, jossa on kuoppia, kiukaita ja kämpänpohjia. Saarella on runsaasti erilaisia rakennuksenpohjia. Länsipäässä on ainakin kolmen kiukaan jäännökset, keskiosassa useita kuoppia, etelärannassa lisäksi kellareita ja aittojen perustuksia sekä kaakkoispäässä pari kellarikuoppaa. Mika Sarkkinen kartoitti kohteen vuoden 2002 inventoinnissa ja havaitsi ainakin 18 erillistä rakennekohdetta. Niistä on asemaluonnos ja listaus 2002 raportissa.

Rajakirakka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rajakirakan vaaran laella, missä siellä täällä kasvaa kitukasvuisia mäntyjä. Kohteessa on Rovaniemen ja Yli-Tornion rajan taitekohdassa oleva rajalatomus ja siitä 10 m molempiin suuntiin asetetut viisarikivet.
Rajakirakka on Kemin ja Tornion pitäjien rajapaikka, joka on mainittu 1786 rajankäynnissä nimellä Mustivaara (pyykki nro 9). Paikan nimi on nykyisin kartalla Rajakirakka. Rajakirakan laelta noin 3,5 km länsilounaaseen sijaitsee Mustipaljukka, jonka laella on suuri rajapyykki. Kyösti Julkun (1991) tutkimusten mukaan kyseessä on Rajakirakan rajapaikkaa vanhempi Kemin ja Tornion pitäjien välinen rajamerkki. Perimätiedon mukaan "papin lohirajana" tunnettu rajapaikka voisi vielä vanhempikin. Mustipaljukalta on paikannettu myös toinen kivipyykki, joka on tulkittu kartoitukseen liittyväksi ns. koonillinen kiviraunioksi.

Ylä-Naarma (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylä-Naarmajärven eteläosasta itään laskevan Naarmajoen suulla, joen pohjassa. Paikalla on salmen yli ulottuva, noin 30 m pitkä kivinen kalapato. Se erottuu puolen metrin syvyisessä vedessä noin metrin levyisenä kivivallina. Vallin päällä erottuu muutamia poikittaisia riukuja.

Syvälahti (1000024393) (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Pyhäjärven itärannalla olevassa niemessä. Maasto paikalla on kivistä ja kuivaa hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsää. Maasto kohoaa järven pinnasta noin metrin.
Niemessä on noin 40 x 30 m alueella yhteensä 50 kuoppaa, jotka ovat pyöreitä tai soikeita. Kuopat ovat 1,5-2 m pitkiä ja noin metrin levyisiä. Joissain kuopissa näyttäisi olevan pitkien sivujen suuntaiset vallit. Kuopat sijaitsevat vieri vieressä, ja jotkut niistä muodostavat rivejä. Alueen reunoiksi mitattiin 2011 inventoinnissa GPS-koordinaatit (YKJ): x 3478325, y 7415484; x 3478327, y 7415512; x 3478301, y-7415526 ja x 3478288, y 7415500. Kuopat ovat paikoin selvissä viidenkin kuopan riveissä ja alue muistuttaa kalmistoa.

Pitkäloukon pää (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylä-Naarmajärven pohjoispäässä sijaitsevan Pitkänloukonlahden suulla. Paikalla on kalapato, joka kulkee 15 m matkalla järven pohjassa kapeikon yli. Padosta on osa näkyvissä soistuneella itärannalla ja länsirannan rantakivikossa. Pohjassa erottuu kaatuneita paaluja ja rannalta 2 m molemmin puolin ulottuvat kiveykset, jotka ovat veden alla. Paalut ovat 10 - 20 cm paksuja pyöröpuita. Metrin levyinen kiveys on tehty puolen metrin halkaisijaltaan olevista ja sitä pienemmistä kivistä.

Sitkiölampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sitkiölampeen päin laskevassa koillisrinteessä, jossa kasvaa nuorta mäntymetsää. Maasto on kuivahkoa, moreenipohjaista ja kivistä. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Noin 30 m kohteesta koilliseen alkaa Sitkiölampea ympäröivä neva-alue. Sitkiölampi sijaitsee kohteesta noin 270 m koilliseen.
Lavaselän ja Tarasijanvaaran välissä olevan Sitkiölammen lounaisrannalla on ainakin 10 pientä tukikiveystä muistuttavaa kiviladelmaa. Ne on tehty muutamasta nostannaisesta kivestä. Ladelmien läpimitta on noin 1 metri ja korkeus 0,2-0,4 metriä. Ladelmien ajoitusta ja tarkoitusta ei tarkemmin tunneta. Inventoinnissa 2011 löydettiin ainoastaan kahdeksan ladelmaa noin 60x30 metrin laajalla alueella. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Yli-Arajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Yli-Arajoen itäpuolella Vanhan Jäkälämaan ja Hammaslammen välisen kankaan länsireunassa. Rannassa on kesämökki. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa. Toinen sijaitsee muinaisjäännösrekisterin tietojen mukaan 25 m etäisyydellä kesämökistä itään ja toinen mökkitontilla. Alueelta löydettiin ilmeisesti rekisterissä tarkoitetut kuopat. Kuoppa 1 sijaitsee n. 30 m etäisyydellä mökin itäpuolella tasaisella kankaalla, ja kuoppa 2 avoimeksi hakatun kiinteistörajan kohdalla mökistä vajaa 30 m etelään. Kuoppa 2 sijoittuu jokirantaan laskevan jyrkän törmän reunalle.

Martin Haukijärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pohjois-eteläsuuntainen Martin Haukijärvi sijaitsee noin 3,5 km Rajajoosepintien ja Anninkadun risteyksestä koilliseen, Ison Ruohojärven itäpuolella, Välivaarana ja Vantuvaaran välissä. Purnu sijaitsee Martin Haukijärvestä etelään laskevan ojan länsipuolella. Kohteen maaperä on kivistä moreenia, jota peittävät sammalet, heinät, suopursu, puolukka, juolukka ja variksenmarja.
Purnun eli säilytyskuopan halkaisija on 3,5 m ja syvyys 1,3 m. Se sijaitsee Martin Haukijärvestä laskevasta ojasta noin 250m länteen ja noin 110 m ko. ojan ja Isosta Ruohojärvestä laskevan ojan yhtymäkohdasta pohjoiskoilliseen, loivasti etelään viettävällä rinteellä. Kuopan pohjalla oli ainakin sateisena kesänä vettä.

Ristilompola 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Ristilompola sijaitsee Rajajoosepintien itäpuolella, Mattojärven ja Katosselän välissä. Tulisija sijaitsee Ristilompolan itäosassa, pienen länteen päin pistävän niemen päällä, joka pistää lounaaseen. Rannalla kasvaa varttunutta kasvatusmetsää. Aluskasvillisuus on pääasiassa puolukkaa ja jäkälää.
Kohde sijaitsee pienen niemekkeen korkeimmalla kohdalla. Turpeen peittämän tulisijan halkaisija on noin 0,8 m ja sen korkeus noin 15 cm. Tulisijassa kiviä oli ladottu tasaisesti myös sen sisäosaan, joten se ei muistuta uuden ajan pyöreitä nuotiokiveyksiä. Tulisijassa ei havaittu ohuen turpeen alla lainkaan huuhtoutuneen hiekan kerrosta. Turpeen alla oli noin 10 cm punaiseksi palanutta hiekkaa/hienoa soraa, paikoitellen maakairanäytteessä oli hiiltä noin 20 cm paksuudelta. Tulisijan ympärys oli tasainen noin 1 m säteeltä, joten siitä otettiin maakairalla näytteitä. Koillispuolelle tehdyssä maakairauksessa turpeen alla oli 2 cm paksun huuhtoutuneen hiekkakerroksen alla tumma ja rasvainen, noin 1 cm paksu likamaata muistuttava hiekkakerros ennen rikastuneen hiekan kerrosta. Kohteen ajoittaminen on vaikeaa, sillä on mahdollista, että samaa tulisijaa ja tulipaikkaa on käytetty useita vuosikymmeniä, ellei vuosisatoja.

Airiselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Airijärven koillispuolella. Airiselän laen eteläpuolella, lounaaseen laskevassa rinteessä metsäteiden risteyksestä noin 500 metriä koilliseen on tasainen kenttä, jonka eteläosassa noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan on kaksi nelinurkkaisen rakennuksen pohjaa. Rakennusten ulkomitat ovat 5 x 5 metriä. Seinien kohdalla on hirren levyiset hiekkavallit. Läntisen rakennuksen lounaisnurkassa on suuri kiukaan pohja ja keskellä kuoppa. Itäisessä rakennuksessa on lounaisnurkassa hiekkakohouma, alla lahonnutta puuta.
Rakennusten eteläpuolella on kaksi nelikulmaista, jyrkkäseinäistä kuoppaa. Kentän keskellä kulkee etelä-pohjoissuunnassa 13 metrin pituinen kiviaita. Tasanteen länsireunalla on toinen, hajanaisempi kiviaita.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla havaittiin kaikkiaan 36 erillistä jäännöstä. Vain yksi rakennuksen pohja oli enää havaittavissa. Rakennus liittynee asutukseen, josta on jäänyt kankaalle erilaisia röykkiöitä, kiviaitoja sekä muita epämääräisempiä maansekaisia kiveyksiä. Rakennuksen seinävalleihin on kehittynyt selvä podsolimaannos, joten se lienee useita satoja vuosia vanha. Myöhempiä vaiheita edustavat useat resentit kaivannot, sekä hyvin säilynyt korsu. Suuri osa tureemmista jäännöksistä liittynevät 1970-luvun sotaharjoituksiin.

Sarvivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus
Airijärvien pohjoispuolella sijaitsevan Sarvivaaran luoteisrinteessä, kuivassa kangasmaastossa on tervahaudan jäännökset. Maasto nousee jyrkästi vaaran alarinteessä. Vaaran alapuolella virtaa Keskinen Palojoki noin 130 metrin päässä tervahaudalta. Rinne kasvaa harvakseltaan männikköä, jokirantaa kohden puusto on nuorta männikköä ja istutusmetsää.
Tervahauta erottuu rengasmaisena kohoumana hiekkaisessa rinteessä. Sen halkaisija on noin 16 metriä. Tervahautaa ympäröivät selvät vallit, joiden leveys on 3 metriä. Painauma haudan keskellä on vajaat puolitoista metriä. Jouksutusura on ollut joelle päin alarinteeseen. Juoksutusuran kohdalla vallin harja on lähes 2 metriä muuta maastoa korkeammalla. Hiilen kappaleita erottuu maassa vallin reunalla.

Mustipaljukka (Kivirakenteet)
Mustipaljukka on kivinen vaara Ylitornion kunnan kaakkoisosassa, pari kilometriä Rovaniemen rajalta. Koko vaaran laki on kauttaaltaan roveikkoinen. Sen länsipuolella on pieni Paljukanlampi, muuten ympäröivät suot vaaraa. Mustipaljukan laella, avoimessa maastossa, on vanha rajapyykki. Rajapyykiltä on hyvät näkymät kauas.
Rajapyykki on halkaisijaltaan noin 2 x 1,5 metriä. Se on siten huomattavan kookas rajapyykki. Se on vaihtelevan kokoisista kivistä ladottu, säännöllisen muotoinen ja ylöspäin suippeneva rakennelma. Siinä ei ole viisarikiveä.
Rajankäyntien yhteydessä 1769 ja 1770 väitti Kemin edustaja vänrikki Clementeoff rajan kulkeneen vanhastaan Mustipaljukalta eikä idempänä sijainneelta Mustivaaralta eli Rajakirakalta. Vänrikki perusteli kantansa vakuuttavasti ja hänen näkemyksiinsä yhtyivät muutkin pitäjänmiehet. Tämä kanta kuitenkin hävisi, ja viralliseksi rajan paikaksi tuli nykyisin Rovaniemen puolella sijaitseva Rajakirakka. Mustipaljukan kiveys, jota on myös kutsuttu papin lohirajaksi, on kuitenkin perimätiedon mukaan siis vanha pitäjänraja. (Julku 1991:99-103.)

Iso-Airi (Kulkuväylät)
Iso-Airin länsirannalla, niemennokassa sijaitsevassa pienessä poukamassa, on kelo, johon on veistetty pilkka. Pilkkapuun lähiympäristö on varttunutta, hyvin kosteaa sekametsää, jossa on runsaasti keloja. Muutoin Iso-Airin länsiranta on hyvin soinen ja kostea. Pilkkapuulta näkyy kaakossa Liinasaari.
Osittain lahonnut kelo on hieman korkeammalla penkereellä, josta maa laskee puolisen metriä joka suuntaan. Matkaa rantaan on alle sata metriä. Keloon on noin puolentoista metrin korkeuteen kaiverrettu luku "1878", minkä yläpuolelle on kaiverrettu ympyrä tai puoliympyrä. Lahoaminen on jo tuhonnut jonkin verran kaiverruksia.
Tällä yli satakolmekymmentä vuotta vanhalla pilkalla on ehkä merkitty nautintaoikeutta rantaniittyyn. Ison Airin rannoilla on ollut runsaasti niittylatoja ja hyvää luonnonniittyä.

Sikiöjärvi (Kulkuväylät)
Matalavaaran luoteis- ja Sikiömaan pohjoispuolella, Sikiöjärven kaakkoispäädyssä, rannan tuntumassa, väitetään sijainneen lappalaisasuinpaikka. Sikiöjärveä ympäröivät muualla suot, mutta järven eteläpäässä on kuivempaa kangasta. Kangas on kivikkoista ja mäntyvaltaista.
Parikymmentä metriä rannasta, kohteen koordinaattipisteessä, on kelottunut honka, joka on lähes ympäriinsä merkattu erilaisin pilkoin. Kankaan puolella olevat merkinnät ovat resenttejä, rannan puoleiset sitävastoin 1800-luvulta. Kirjoituksia on veistetty useaan otteeseen. Niiden luettavuus vaihtelee suuresti. Kelo on osittain tyvestä palanut. Rannan puoleisella kyljellä, palojälkien yläpuolella, on puuta hakattu kirveellä vajaan puolen metrin matkalla. Kirjoitukset alkavat hakkauksen yläpuolelta ja niitä on vajaan metrin matkalla. Ylimpänä hakkauksissa on nuoli ja sen alapuolella numeroita. Niitä on vaikea hahmottaa, voi jopa olla että kaiverruksissa olisi numerosara "16xx". Nuolien alla on vuosiluku 1845. Edelleen tämän alapuolella on laajempi taulu kelon kyljessä. Siinä ylimmäisenä on teksti "Jaako Koskitalo", joka on erotettu viivalla sen alapuolelle hahmottuvista merkeistä "I:XX3:6" ja "121". Näiden merkkien alle on kaiverrettu "Api Vsitalo" ja "1897". Vuosiluvun alapuolella on vielä epäselviä pilkkoja. Kelon kankaanpuoleiset kaiverrukset näyttäisivät olevan peräisin 1990-luvulta.
Kolmisenkymmentä metriä edellisestä, reilu 10 metriä rannasta (7384910, 3404173), on lahonnut honka, jossa on selkeä kuvakenttä. Merkinnöissä on ainakin "L W 1917". Muut hakkaukset ovat epäselvempiä. Keloa on jäljellä reilut kolme metriä, kuvakenttä alkaa metrin korkeudelta. Kuvakenttä on rannan puolella. Vielä 1960-luvulla paikalla on ollut niliaitta aivan ensimmäisen ja vanhemman pilkkapuun takana kankaalla.

Karhujupukka (Raaka-aineen hankintapaikat)
Karhujupukan jyrkän rinteen alapuolella, loivassa kaakkoisrinteessä on rautamalmikuoppia. Niiden itäpuolella, muutaman metrin päässä, on metsä äestetty. Rinne kasvaa tiheää sekametsää. Siellä täällä nousee pintaan kallio. Rinne on hyvin jyrkkä.
Karhujupukan itärinteen alareunassa on rautamalmikuoppia. Tiedot kuopista on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Rautamalmikuopat Karhujupukan kaakkoisrinteellä liittyvät Kaaranneksen masuunin sekä Köngäsen ja Svansteinin ruukkien raudanvalmistustoimintaan. Karhujupukalta malmia on louhittu kokeeksi 1700-luvun aikana useaan eri otteeseen.

Hannukkalanniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hannukkalanniemen pohjoisosassa, järvestä loivasti nousevan kuivan mäntykankaan tasanteella, rinteen reunalla, on kodan pohjaksi tulkittu kivikehä. Dokumentoitujen rakennelmien lisäksi paikalla saattaa olla useampia kodan pohjia, sillä vähäkivisessä maastossa rinteen harjalla erottuu useampia katkelmallisia kivikehiä.
Kivikehän halkaisija on hieman alle viisi metriä. Kehä on tehty suhteellisen tasakokoisista kivistä. Kivikehän alue on hyvin tasainen, puuton, ja erityisesti alarinteen puolella aluskasvillisuus on kulunut lähes pois. Siellä täällä kehän ulkopuolella on yksittäisiä kiviä, joista muutamat näyttäisivät muodostavan pätkän kodan pohjan suuntaista kehää rinteen puolisessa osassa. Täsmälleen kodan pohjan keskellä on pienempi säännöllisen muotoinen kivikehä, jonka halkaisija on 70 cm. Kehä on tehty halkaisijaltaan noin 10 cm kokoisista kivistä. Kehää peittää sammal, ja sammalen alla tuntuisi olevan lisää kiviä. Tämän liesikiveykseksi tulkitun kiveyksen maannoksessa huuhtoutunut kerros on täynnä hiiliä usean sentin syvyydessä. Kiveyksen ulkopuolella podsolimaannos vaikuttaa häiriöttömältä, eikä siinä ole havaittavissa hiiltä. Liesikiveykseksi arvioidusta kohdasta on otettu radiohiilinäyte.
Nelisenkymmentä metriä kodan pohjalta on kankaalla kiviröykkiö (7383661, 3384728). Sen halkaisija on noin 2.5 metriä. Röykkiö on tehty suurehkoista kivistä, joiden halkaisija on yleisesti vajaat puoli metriäkin. Röykkiön ulkopuolella on muutamia kiviä, jotka näyttäisivät muodostavan kehää röykkiön ympärille. Röykkiö on osin sammaleen peittämä. Muutama metri röykkiön pohjoispuolella on epämääräisempi kiveys, joka saattaa liittyä edelliseen.
Kotasijan tuntumassa (7383661, 3384720) on lisäksi kivimuodostelma, jossa on kaksi rinnakkaista kiviriviä, joista toinen on rinteen suuntainen, pohjoispäästään lähes röykkiömäinen rakennelma. Se on tehty suurista kivistä, joista isoimmat ovat halkaisijaltaan jopa metrin. Rinnan kivirivin kanssa kulkee toinen kivirivi kankaan puolella noin 2.5 metrin päässä. Tämä rivi on ladottu pienemmistä kivistä. Puolessa välissä tämä kivirivi tekee suoran kulman kohti rannanpuoleista riviä, minkä jälkeen se kääntyy uudelleen saman suuntaiseksi toisen rivin kanssa. Täällä kivirivien etäisyys toisistaan on vajaa pari metriä. Muodostelman kokonaispituus on 7 metriä. Rannan puoleinen suora kivirivi voi jatkua vielä kuutisen metriä eteenpäin, mutta täällä kivikko on epämääräisempää ja vaikeammin hahmotettavaa.
Hannukkalanniemen kohteiden vaiheilla lienee myös muutamia tervahautoja, joista 1 on merkitty myös peruskartalle.
Vuoden 2020 inventoinnissa kodanpohja oli ennallaan. Mainittu kiviröykkiö oli myös ennallaan (inventointiraportissa kohde Hannukkalanniemi 6). Muita havaintoja alueella ei tehty.

Hannukkalanniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Viitisentoista metriä Miekojärven rannasta, jyrkähkössä rinteessä, on tervahauta. Maasto rannan läheisyydessä on rehevää sekametsää, jossa kasvaa mäntyjen ja koivujen lisäksi leppiä, pihlajia, saniaisia, karvakortetta sekä metsätähtiä. Tervahaudan ympäristö on jätetty hakkaamatta, vaikka Hannukkalanniemen pohjoispuolinen rantakaistale muuten onkin hakattu aika vastikään.
Tervahauta on rakenneltu jyrkkään alarinteeeseen ja sen valli erottuu kaakonpuoleisessa ylärinteessä vain heikosti. Haudan sivut ovat selvemmät, vallit erottuvat parhaiten alaosassa, järven puolella. Vallit ovat lähes neljä metriä leveät ja parikymmentä senttiä muuta maastoa korkeammat. Haudan keskellä oleva kuoppa on noin kolme metriä halkaisijaltaan ja keskeltä metrin verran vallin harjaa matalampi. Tervahaudan halkaisija on vajaat 15 metriä. Juoksutusura on suunnattu kohti järveä, ja se on massiivinen. Uran alapuolella oleva kuopanne on lähes nelinurkkainen, 4x4 metrin laajuinen ja vallin harjalta mitattuna lähes kaksi metriä syvä.
Tervahaudan sijainti on päivitetty Lidar-aineiston perusteella 12.10.2017. Peruskartalle on merkitty toinen tervahauta, joka on koordinaateista noin 170 m etelä-lounaaseen. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Kuusenapajanhieta (Työ- ja valmistuspaikat)
Hannukkalanniemen pohjoispuolella, Kuusenapajanhiedalta nousevan rinteen reunassa on tervahauta. Rinne on kosteaa ja suomaista. Tervahaudan yläpuolella kangas nousee kuivana ja kivikkoisena. Tervahauta kuivan ja kostean maan rajalla. Sen alaosassa kasvaa suopursua, ylärinteessä kasvaa suuria havupuita.
Tervahauta on suurehko, halkaisijaltaan noin 18 metrinen. Ylärinteessä vallit erottuvat heikommin, suolle laskevassa alarinteessä selvemmin. Suon puolella vallin korkeus on noin puolitoista metriä. Vallit ovat 6-7 metriä leveät ja laakeat. Keskellä olevan kuopan halkaisija on kuusi metriä, syvyys noin metri kolmekymmentä senttiä. Juoksutusura kulkee alarinteeseen, suolle ja järvelle päin. Se on syvä sekä kapea ja erottuu selvästi lähes kymmenen metrin matkalla.

Pieskänjupukka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Joitakin kymmeniä metrejä Miekojärven rannasta, tuoreella kankaalla, on tervahauta. Sen lounaispuolella kohoaa Pieskänjupukka. Kaarneskoskelta alkanut kalttitie on ilmeisesti kulkenut aivan tervahaudan vierestä. Välittömästi tervahaudan länsipuolelta, rannan ja tien välistä, on hakattu noin puolentoista hehtaarin suuruinen alue. Ranta kasvaa pääasiassa kuusta ja lehtipuita.
Tervahauta on pienehkö ja selväpiirteinen jäännös Miekojärven rannalla. Sen halkaisija on kymmenkunta metriä. Keskellä oleva kuoppa on loiva, ja sen halkaisija on nelisen metriä. Kuopan pohja on vallin harjaa noin 40 cm matalammalla. Valli haudan ympärillä on kauttaaltaan noin kolme metriä leveä, ja se erottuu selvästi haudan ympärillä. Ylärinteessä se on noin puoli metriä korkea, alarinteessä pudotusta on metrin verran. Juoksutusura on lähes umpeen kasvanut. Sen päällä kasvaa koivu ja raita. Ulkopuolella uran kohdalla on
useita metrejä pitkä kapea, matala oja, joka on suunnattu kohti järveä. Tervahauta ei ole kasvillisuuden puolesta tyypillisessä paikassa, sillä se sijaitsee kosteahkolla rantakaistaleella, ja tervakset hautaan on täytynyt tuoda hieman kauempaa.

Hevostienjänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Pieskänjupukan luoteen puoleisessa alarinteessä, Hevosjänkkän kaakkoisreunalla kerrotaan sijainneen kalttitien poronvaihtopaikan. Kankaan reunalla on kammin jäänteet. Tarkalleen otettuna on rakennuksen pohja yksityisomistuksessa olevan metsän puolella, matkaa valtion maan rajalle on kymmenen metriä. Valtion omistuksessa oleva metsäpalsta on vastikään hakattu. Rakennelma sijaitsee kuivalla, kivikkoisella kankaalla. Välittömästi sen alapuolella alkaa kosteikko ja suo. Hevosjänkältä Miekojärveen laskeva puro alkaa tältä kohdalta.
Kammin pohja erottuu kankaassa 4x5 m laajuisena ja noin 70 cm syvänä selvärajaisena kuoppana. Sen koillisreunassa, oviaukon vieressä, on suuri uunikiveys, joka vie neljänneksen lattiapinta-alasta. Kivet ovat suuria, uunin korkeus 1.2 metriä. Kammin oviaukko on sijainnut rakennelman lyhyellä suon puoleisella sivulla.
Kalttitieperinneyhdistyksen raportin mukaan paikalla on sijainnut poronvaihtopaikka. Julkaisun mukaan paikalla on sijainnut myös keittokota, mutta siitä ei maastossa tehty ainuttakaan havaintoa. Kammin pohja voi hyvinkin olla pari sataa vuotta vanha.

Perämaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Näätävaaran lounaispuolella, soiden keskellä, on kuiva saareke, joka kohoaa kymmenkunta metriä suota korkeammalle. Alueen keskellä on notkelma. Näillä tienoilla saarekkeen itäreunalla kulkevan metsäautotien pohjan länsipuolella, joitakin metrejä tieuralta, on viisi hiilimiilua sekä miilukämpän pohja. Alueella kasvaa mäntyvaltaista sekametsää.
Perämaan hiilikämppä on ollut hirsinen rakennus, joka on lahonnut paikalleen. Rakennuksen hirsiä on myöhemmin levitelty lähiympäristöön, ja pohja on sammaloitunut. Kämpän koosta ja muodosta onkin hieman vaikeaa saada täsmällistä kuvaa. Rakennus näyttää olleen suhteellisen suuri, 7x10 metriä. Salvokset on tehty kirveellä ja ne ovat karkeita ja hyvin vaihtelevan kokoisia ja muotoisia. Rakennuksen sisällä ei ole kiuaskiveystä, sitä vastoin muhkea sammalpeitteinen hiilikasa. Se on loiva kumpare rakennuksen eteläpäädyssä. Kasa on epämääräisen muotoinen ja metrin korkuinen. Sen halkaisija on neljä metriä. Kairauksessa esiin nousi ainoastaan sysimustaa hiiltä. Viitisenkymmentä metriä rakennuksesta on viisi suurta hiilimiilua. Miilut ovat halkaisijaltaan noin 20 m ja niissä on selkeät reunavallit. Vallien ja keskiosien kairauksissa havaittiin paksuja hiilikerroksia.
Perämaan kankaalla on poltettu hiiltä useassa suuressa miilussa. Hiilen poltto on ollut suunnitelmallista ja se on jatkunut sen verran pitkään, että paikalle on rakennettu asumus tai suoja. Rakennuksessa ei kuitenkaan näy jälkiä lämmityslaitteesta, joten sen luonne jää hieman arvailujen varaan. On mahdollista, että hiilen poltto on liittynyt Svansteinin ruukin toimintaan. Ehkä hiiltä on täältä toimitettu Kaaraneksen masuunin tarpeisiin (Heiskari et al. 2010.)

Himotussaari 4 (Asuinpaikat)
Vietosen pohjoisosassa sijaitsee Himotussaari. Se on vajaan neliökilometrin laajuinen saari, joka ylimmillään nousee reilut kymmenen metriä Vietosen pintaa korkeammaksi. Saari on hiekkapohjainen mutta kivikkoinen, puusto on mäntyvaltaista sekametsää. Aluskasvillisuus on puolukka-mustikkasuopursu -valtaista. Saaren eteläpäässä on Metsähallituksen sinne pystyttämä laavu ja tulentekopaikka.
Rannasta noin sata metriä, saaren länsireunalla, poukaman kohdalla, on rakennuksen pohja. Kokonaan sammalen peitossa oleva kivijalka erottuu suorakaiteen muotoisina valleina. Rakennus on kooltaan 6 x 5 metrinen. Vallit ovat jopa 1.5 metriä leveät ja vähintään 30 senttiä korkeat. Rakennuksen länsireunalla on luonnonkivistä tehtyä kivijalkaa myös näkyvillä. Niin ikään länsireunalla on sammalen peittämä muurahaispesä, jonka kupeessa, seinän päällä, kasvaa ainakin parisataa vuotta vanha mänty. Kokonaan sammalen peitossa oleva uunin kiveys on rakennuksen pohjoisnurkassa. Sisäänkäynti on ollut rakennuksen lounaispäässä. Kymmenkunta metriä rakennuksen pohjalta itään on syvä maakuoppa ja sen vieressä laaja maakasa. Kuoppa on suppilon muotoinen. Sen halkaisija on 3.5 metriä. Syvimmältä kohdaltaan se on 1.7 metriä syvä. Se on kauttaaltaan sammalen peitossa ja todennäköisesti lähistön muita maakuoppia vanhempi. Kuopan rannan puoleisesta reunasta alkaa maakasa, joka on ainakin 5 x 4 metriä laaja. Ensi näkemältä vaikuttaisi, että täysin aluskasvillisuuden peitossa olevat maat olisi nostettu viereisestä kuopasta, mutta maakasa on kivetty ja kairauksen perusteella se näyttäisi sisältävän hyvin karkeata soraa. Kuopan ympäristön maaperä on hienoa hiekkaa. Lähinnä samanlaista soraa on vajaan sadan metrin päässä rannassa.

Kylmäjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Rattosjärventien länsipuolella, Juurivaaran pohjoispuolisen kankaan koillisreunalla, on lukuisia kulttuuriperintökohteita. Kankaan reunalla, jyrkän rinteen päällä, pikkuisen soistuman yläpuolella, on tervahauta. Kangasmaasto on kuivaa ja puolukkavaltaista, puusto lähes yksinomaan mäntyä. Suolle laskeva törmä on jyrkkä, muutamia metrejä korkea. Muutaman sadan metrin päässä törmältä kulkee Kylmäjoki pohjois-etelä -suuntaisena. Tervahaudan kohdalla joki kantaa ilmeisesti Kylmäojan nimeä.
Tervahauta on pienehkö, halkaisijaltaan noin kahdeksanmetrinen. Se on rakennettu kuivaan, hiekkaiseen rinteeseen. Reunavallit ovat noin puolitoista metriä leveät ja erityisesti rinteen alareunassa ne erottuvat 10-30 cm korkuisina valleina. Tervahaudan keskusosassa on viisimetrinen painauma, joka on syvimmillään puoli metriä vallien alapuolella. Tervahaudan länsipuolella alarinteessä on juoksutusura. Se on lähes kymmenen metriä pitkä ja jatkuu kosteikolle saakka. Tervahaudan eteläpuolella, vallin ulkosyrjällä, on pitkän mallinen kaivanto, joka varmaankin on kaivettu palontorjunta syystä. Haudan läheisyydessä on myös mahdollinen tervasauna. Saunarakennus on sijainnut 40 metriä etelään tervahaudalta, minkä takia lienee mahdollista ajatella, että tervanpolttajat ovat saunan rakentaneet.

Kermajuppo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kermajärven lounaispuolella. Kermajupon luoteispäässä olevan jyrkänteen ja Luppolammen välissä on havaittu 17 pyyntikuoppaa. Näistä yhden itäosan kuopan päälle on rakennettu ulkohuone. Ylempänä vaaran rinteen alaosan luonnonkivikossa on poikkeuksellisen kookkaita rakkakuoppia.
Vuoden 2011 inventoinnin perusteella ylempänä olevat rakkakuopat ovat erotettu omaksi kohteekseen (Kermajuppo 2). Pyyntikuopat sijaitsevat Kermajupon pohjoispäässä, vaaran alarinteen ja Juponlammin eteläpuolisen soistuman välissä, kangasmaastossa. Kuoppia on kahdessa eri ryhmässä, joista 3 ensimmäistä on Juponlammin eteläreunan yläpuolisessa vaaran rinteessä. Loput kuopat sijaitsevat suhteellisen tasaisella etäisyydellä toisistaan Kermajupon luoteisreunan alarinteessä. Kuoppia rekisteröitiin yhteensä 15 kappaletta. Kuopat 1-3 sijaitsevat Juponlammin eteläpuolisen rinteen päällä, kuopat 4-15 puolestaan Kermajupon alarinteen ja kosteikon välissä kulkevan hiekkatien molemmin puolin. Viimeiset näistä kuopista (10-15) muodostavat sulun kankaassa erottuvan niemen päässä, suon yläpuolella. Kuopat 4-7 sijoittuvat laskevaan rinteeseen, noin 10-40 metrin etäisyydelle toisistaan. Pyyntikuopat on rajattu alueena järjestelmään.

Kermajuppo 2 (Kivirakenteet)
Kermajupon luoteiskulmalta alkaa laaja rovakko, joka jatkuu koko korkeimman lakialueen länsipuolisen osan. Rova on viitisenkymmentä metriä leveä ja noin puoli kilometriä pitkä. Rovakkoalueella rinne nousee viitisenkymmentä metriä. Rovan luoteispäässä on 18 selvää rakkakuoppaa sekä joitakin epämääräisempiä muodostelmia. Kermajupon laki on noin 80 metriä sitä ympäröiviä kosteikkoja ja sen pohjoispuolella sijaitsevaa Kermajärveä korkeammalla. Rakan alapuolella kasvaa mäntyvaltaista sekametsää. Jupon laella kasvaa sekametsää. Vajaa sata metriä rakkakuoppa alueelta pohjoiseen, jupon alarinteessä, sijaitsee pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on viitisentoista erillistä kuoppaa (Kermajuppo).
Kermajupon pohjoisrinteessä on ainakin 18 rakkakuoppaa. Niiden koot vaihtelevat parista metristä lähes kymmeneen metriin ja syvyydet vaihtelevat yleisesti metristä kahteen metriin. Rakkakuoppia on paikoitellen rinteessä kolmenkin rivissä ylärinteestä alas. Niiden etäisyydet toisistaan vaihtelevat 10-20 metriin. Useimmat kuopat tehty täysin kivikkoon, vain joissakin ylimmistä kuopista on maata pohjalla. Kuoppajonon eteläpuolella ei havaittu yksittäisiäkään kuoppia. Tiedot rakkakuopista on liitetty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Rakkakuopat liittyvät ruuan säilöntään ja varastointiin. Niissä on usein säilötty esimerkiksi lihaa. Kivinen kuoppa on pitänyt eläimet loitolla ruuasta, onpa kuopassa mahtanut olla hieman vilpoisampaakin kuin maan pinnalla. Rakkakuoppia on käytetty ruuan varastointiin esihistorialliselta ajalta aina pitkälle historiallisiin aikoihin.

Kylmäjoki 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Rattosjärven tien länsipuolella, Juurivaaran pohjoispuolisen kankaan koillisreunalla, on lukuisia kulttuuriperintökohteita. Kangasmaasto on kuivaa ja puolukkavaltaista. Puusto kankaalla on lähes yksinomaan mäntyä. Suolle laskeva törmä on jyrkkä ja selvärajainen. Muutaman sadan metrin päässä kulkee Kylmäjoki (Kylmäoja) pohjois-etelä -suuntaisena.
Tasaisen kankaan reunassa on metrin korkea, säännöllisen muotoinen maakasa. Sen reunat ovat jyrkät ja selväpiirteiset. Kooltaan kumpumainen kasa on 6 x 5 metriä. Kauttaaltaan kasan ulkoreunalle on kaivettu matala oja. Se on pääosin sammaloitunut kuten myöskin itse maakasa. Aluskasvillisuus ympäristössä on muutoin niukkaa. Maakasan päällä kasvaa lähes 20 metriä korkeita mäntyjä, eikä puusto siten poikkea ympäristöstä. Kasan ulkosyrjällä, pohjoisreunalla, on muutama osin hiiltynyt hirsi, jotka liittynevät rakenteeseen. Kairauksessa maakasa paljastui erittäin hiiliseksi, mistä syystä sitä arvellaan tyhjentämättömäksi hiilimiiluksi.

Kylmäjoki 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Rattosjärven tien länsipuolella, Juurivaaran pohjoispuolisen kankaan koillisreunalla, on lukuisia kulttuuriperintökohteita. Kangasmaasto on kuivaa ja puolukkavaltaista. Puusto kankaalla on lähes yksinomaan mäntyä. Suolle laskeva törmä on jyrkkä ja selvärajainen. Muutaman sadan metrin päässä kulkee Kylmäjoki (Kylmäoja) pohjois-etelä -suuntaisena.
Paikalla on kaksi hiilimiilua. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Ruohovaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Ison Laklemjärven luoteispuolella olevan Ruohovaaran koillisosassa, puoliympyrän muotoisena kaarena pienen nimettömän lammen ympärillä. Alueen maaperä on paikoin kivistä ja paikoin hienoa hiekkaa, kuopat on kaivettu hiekkaisiin kohtiin.
Kuopat on tarkastettu ensimmäisen kerran 2011, mutta Lidar-aineiston vivovalovarjosteesta havaittiin että kuopat jatkuvat aiemmin dokumentoiduista sekä itään että länteen. Pyyntikuopat ulottuvat Ison Laklemjärven lounaispäästä ensin kolmen kuopan verran länteen, sitten ne kiertävät pienen nimettömän lammen itä- ja eteläpuolelta, jatkaen Ruohovaaran pohjoisreunaa suoraan länteen. Jonon pituus itä-länsi suunnassa on noin 1 km. Kuoppajonoa pitkin mitattuna sen pituus on noin 1,2 km. Kuoppia on kaikkiaan 22 kappaletta. Kuopat ovat pääosin soikeita, niiden koon keskiarvo on 4,3 m x 3,4 m ja syvyys 1,0 m.

Santajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nellimin kylän kaakkoispuolella, Santajärven eteläpuolella, Ylimmäisen Santajärven ja Alimmaisen Santajärven (suomeksi Santajärven) välisen lompolon itärannalla. Kuopan eteläpuolella kulkee valaistu kuntopolku. Kuoppa sijaitsee suoalueen ympäröimällä hiekkakumpareella. Alue on kuivaa mäntykangasta ja aluskasvillisuus jäkäliä, sammalia ja varpukasveja.
Pyyntikuopan koko on 3 m x 2,7 m ja syvyys noin 60 cm. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kuopan pohjalla on kiviä.

Suovaselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Pyyntikuoppa sijaitsee raja-alueella Suovaselän lounaispuolella, metsäautotien länsipuolella olevan matalan hiekkatörmän päällä. Tie johtaa noin 100 m päässä olevalle maa-aineksenottoalueelle. Pyyntikuopan kohdalta tien reunasta on myös otettu hiekkaa siten että pyyntikuopan reuna on vain puolen metrin päässä hiekkakuopasta. Maasto laskee hieman joka puolella, lännessä on lampi jonka rannat ovat soiset. Koillisessa Suovaselkä alkaa kohota noin 100 m päässä. Maaperä on hiekkaa. Ympäristössä kasvaa harvakseltaan mäntyjä. Aluskasvillisuus on kuopan kohdalla ohut, lähinnä sammalia ja jäkäliä sekä pientä puolukkaa ja variksenmarjaa.
Pyyntikuoppa on muodoltaan pyöreä ja varsin laakea. Kuopan halkaisija on 2,9 m ja syvyys 60 cm. Kuopassa on leveä ja vaihtelevan korkuinen valli, joka on noin 1,5 m leveä, eli halkaisija vallin ulkopuolelta on noin 6 m. Lapionpistossa kuopan pohjalla oli havaittavissa noin 3-4 cm paksu huuhtoutumiskerros, reunoillakin paikoin noin 1 cm. Hiekan seassa oli hieman hiiltä. Kuopan luoteisreunalla kasvaa suuri petäjä ja sen vieressä on samankokoisen puun pitkälle maatunut kanto.

Suovaselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Suovaselän lounaispuolella, pari metriä maa-aineksenottoalueen reunasta, joka on kuitenkin osin kasvanut umpeen, siinä kasvaa männyntaimia ja aluskasvillisuutta. Pyyntikuoppa on matalan kumpareen päällä. Sen ympärillä on harvakseltaan vanhoja mäntyjä sekä pari keloa. Aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä ja puolukkaa. Maaperä on soraa ja kiviä, varsinkin kuopan pohjalla on runsaasti kiviä.
Pyyntikuoppa on muodoltaan soikea, syvä ja jyrkkäreunainen. Siinä on matalat ja leveät vallit. Kuopan koko on 3,2 m x 2,6 m ja syvyys 80 cm, vallien ulkopuolelta halkaisija on noin 5 m. Kuopan pohjalla on noin sentin paksuinen huuhtoutumiskerros, valleissa huuhtoutumaa ei ole. Kairauksessa hiekan seassa oli jonkin verran hiiltä. Kuoppa näyttää peitetyn tarkoituksella, sen päälle on asetettu seitsemän kelon pätkää. Lisäksi yksi kelo on kaatunut kuopan päälle.

Suovaselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Pyyntikuoppa sijaitsee Suovaselän lounaispuolella, kahden suoalueen välisellä harjanteella. Maaperä on soramoreenia, valleissa ja pohjalla on runsaasti kiviä. Karttaan merkitty poroaita on siirretty ja aita kulkee kohteen eteläpuolelta. Ympäristössä kasvaa muutamia vanhoja mäntyjä sekä taimia, alempana myös koivuja. Aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä ja puolukkaa.
Pyyntikuoppa on muodoltaan pyöreähkö ja laakea, pohja on tasainen, siinä on matalat vallit. Kuoppa on kooltaan 2,7 m x 2,6 m ja 75 cm syvä, vallien takaa halkaisija on noin 5,2 m. Koepistossa pohjalla oli havaittavissa 1-2 cm paksu huuhtoutumiskerros, hiekan seassa oli myös hieman hiiltä. Vallissa kasvaa suuri mänty, kuopan reunalle on kaatunut kelo.

Kuohusuonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Kuohusuonkangas-nimisen moreeniharjun koillisrinteellä. Kohteen itäpuolelta 15 metrin etäisyydellä kulkee Kuittivaarantie ja kohde näkyy tielle. Alueella kasvaa varttunut kasvatusmetsikkö, joka on sekametsää.
Kalkkiuuni, jonka pituus on 5 metriä, leveys 4,8 metriä ja korkeus 1,7 metriä. Kiukaassa on 2 uunin pesää, joiden suuaukot ovat alarinteen suuntaan. Itäisempi uuninaukko on täytetty puilla. Uunin suuaukot ovat 0,9 senttimetriä korkeat ja 60 senttimetriä leveät ja 3 metriä syvät. Uunit on tehty kylmämuurausholvauksella luonnon kivistä. Rakennelman edessä on lahonneita tukkeja jotka ovat ilmeisesti jäännöksiä alueella sijainneesta rakennuksesta. Uunin edestä on Kuittivaarantielle 15 metriä, uuni näkyy tielle.
Kalkinpolttouuni. Uunia ovat käyttäneet läheisten hylättyjen maatilojen asukkaat.

Hentinlintukotamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Tuore-Peuravaaran kohdalla vuotsosta Sarviselkään johtavan tien pohjoispuolella noin 30 metrin etäisyydeltä tiestä. Kuopparivistö jatkuu pohjoiseen noin 550 m päähän. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Kangas rajautuu heti kuoppien jälkeen pohjoisessa, idässä ja lännessä suohon.
Vuotsosta Sarviselkään johtavan tien pohjoispuolella on ainakin 32 pyyntikuopan järjestelmä. Sen eteläosassa on 11 pyyntikuopan muodostama itä-länsisuuntainen 200 metriä pitkä rivi. Sen keskikohdalta lähtee lähes 600 metrin pituinen 22 kuopan mutkitteleva, lähes pohjois-eteläsuuntainen rivi. Kuopat on järjestetty uudelleen alkamaan lounaisimmasta pisteestä, eli ensin länsi-itä suuntaiset kuopat ja sitten niiden pohjoispuoliset pohjoiseen suuntautuvat kuopat. Kuopat 1-11 ovat pieniä ja matalia, halkaisija vaihtelee 1,5 metristä 3 metriin ja syvyys on 20-50 cm. Osassa kuopista on matala ja leveä valli havaittavissa. Maaperä alueella on hiekkaa ja aluskasvillisuus on pääasiassa jäkäliä ja sammalia sekä hieman varpukasveja. Kuopat 12-33 ovat hieman suurempia ja syvempiä, halkaisija on keskimäärin noin 2,5 m ja syvyys 50 cm. Maasto on pääosin kosteampaa ja kasvillisuus runsaampaa. Osa kuopista on selkeästi ihmisen kaivamia, mutta osa vaikuttaa enemmän luontaisilta. Tiedot pyyntikuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kivioja etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kutturan tieltä etelään kulkevan metsätien ja Ivalojokeen laskevan Kiviojan yhtymäkohdassa. Tien länsireunassa noin 200 metriä ennen Kiviojan siltaa on kuusikkoinen ja matala kangastörmä. Törmällä on heti tien reunasta alkaen ainakin viiden pyyntikuopan ketju. Suppilomaisten kuoppien välimatka on 10 - 20 metriä, ja halkaisija 2,5 - 3 metriä. Syvyyttä kuopilla on noin 0,5 metriä.
Vuoden 2012 inventoinnissa selviä kuoppia havaittiin neljä kappaletta. Kotivuori oli havainnut viidennen pienen kuopanteen noin 20 m pohjoiseen/luoteeseen luoteisimmasta kuopasta, mutta sitä ei tällä kertaa löytynyt.

Kypärälampi 4 (Kulkuväylät)
Alue on Kypärälampeen laskevaa kivistä kangasta, jossa kasvaa koivu- ja mäntymetsää. Aluskasvillisuutena on sammalta, mustikkaa ja juolukkaa.
Kohteessa on 10 metriä Kypärälammesta länteen sijaitseva kelohonka, jonka paksuus on 30 cm. Hongassa on järven vastakkaisella puolella pilkka, jonka korkeus maanpinnasta on 1,3 metriä. Pilkan mitat ovat 30 x 10 cm. Pilkka on veistetty kirveellä. Pilkassa on vuosiluku 1874. Viimeinen numero on kylettynyt puun sisään, joten se voi olla myös 0. Puun juuresta on 10 cm korkeudelta nilottu kuori 2/3 puun pinta- alasta. Puusta pohjoiseen 3 metrin etäisyydellä on samalla tavalla salvettu puu, jossa on pilkka.

Pyhäjärvi 11 (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee 12 metriä Pyhäjärven rannasta itään tasaisella mäntykankaalla, jossa aluskasvillisuutena on puolukkaa, sammalta ja suopursua.
Kohteessa on 60 cm halkaisijaltaan olevan männyn kyljessä 40 x 20 cm kokoinen pilkka, jossa on 10 cm korkea kirveellä veistetty merkki ”8 P(joka on ilmeisesti 4 nurinpäin) 9” numerot 8 ja 9 ovat kylettyneet. Luultavasti kyseessä on jokin 1890- luvun vuosiluku, mahdollisesti 1849. P- kirjaimen ala- ja yläosassa on poikkiviiva. Kyseessä voi olla yhdistelmä I ja P kirjaimesta. Puusta on järveen 12 metrin matka. Pilkka on metsään päin. Jos 1849 on oikea tulkinta, on se vanhin pilkkojen vuosiluku Pyhäjärvellä.

Harrijoki (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Härkäselän pohjoisosassa lähellä Harrijoen etelärantaa. Löytöpaikka on hiekkainen niemi jota ympäröi matalampi ja soinen maasto. Se sijaitsee noin 60 m joen rannasta ja noin 70 m metsäautotieltä, jolta johtaa polku löytöpaikalle.
Paikalle johtavalta polulta löytyi useita kvartsi-iskoksia. Kvartseja löytyi polulta useista kohdista, suurin osa kuitenkin paljaalta alueelta, kooltaan n. 4 m x 5 m. Osa kvartseista tuli mahdollisen nuotiopaikan läheltä. Hiekkaan kaivetun epämääräisen kuopan (joka voi olla osin eläinten kaivama) reunassa on hieman punertavaa hiekkaa ja sen alla hiilensekaista maata. Siitä metrin päässä havaittiin muutamia pieniä palaneita kiven kappaleita, mutta paikalla on ollut runsaasti myöhäisempää toimintaa joten on mahdotonta sanoa ovatko kivet vanhoja. Paikalla on kolme modernia nuotiopaikkaa joissa on kivikehät.

Hirvas-Niilan Aitavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Hirvas-Niilan Aitavaaran länsiosassa, Harrijoen itäisen latvan itäpuolisella törmältä. Löytöpaikka on hiekkainen terassi joen itäpuolella, löytöpaikasta maasto laskee suolle 3-4 m. Alueella kasvaa kohtalaisen kokoisia mäntyjä sekä taimia, aluskasvillisuus on löytöpaikalla vain jäkäliä ja sammalia, ympärillä on myös varpukasveja.
Yksittäinen kvartsi-iskos havaittiin rikkoutuneen maanpinnan kohdalla. Ympäristöön tehtiin kuusi koekuoppaa, kooltaan 0,5 m x 0,5 m, joista kolmessa havaittiin pieniä kvartsi-iskoksia, n. 10 kpl sekä kolme pii-iskosta. Löytöjä tuli n. 2 m x 2 m alalta. Palanutta luuta tai -kiviä ei löytynyt.

Kivijoki SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Kutturan tieltä etelään kulkevan metsäautotien länsipuolella, Ivalojokeen laskevan Kivijoen pohjoisrannalla. Kuopat ovat joen suuntaisen matalan hiekkaharjanteen päällä, jota pitkin kulkee mönkijäura, pohjoispuolella on soinen maasto. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kasvillisuus on sekametsää, koivu, mänty ja kuusi, aluskasvillisuus sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kohteessa on kahdeksan pyyntikuoppaa rivissä, kuoppien halkaisija on keskimäärin 2,8 m ja syvyys 60 cm. Rivin keskellä on viisi kuoppaa 10-30 m välein, päädyissä olevat kuopat ovat noin 80 m välein. Kokonaisuuden pituus on noin 350 m. Kuopissa on raivausjätettä. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kivirunganoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Kitisen länsipuolella kulkevan metsäautotien länsipuolella olevan Kivirunganaavan luode-kaakko suuntaisen hiekkaharjanteen keskivaiheilla, noin 3 kilometriä Kurittukosken voimalaitoksesta pohjoiseen. Alueen maasto on suossa sijaitsevan hiekkaharjun niemekettä, jonka eteläpuolitse kulkee Kitiseen laskeva suo-oja, Kivirunganoja. Maasto on loivasti kumpuilevaa, kuoppa on harjanteen keskellä, maaperä on hiekkaa. Kuopan reunoilla kasvaa kuusia ja mäntyjä sekä koivupuska, joista osa on kaadettu. Aluskasvillisuus on sammalia, mustikkaa, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kuoppa sijaitsee matalan ja kapean harjanteen päällä. Kuopan koko on 4,6 m x 4,1 m ja syvyys 70 cm, siinä on 2,5-3 m leveät matalat vallit. Kairauksessa havaittiin kuopan pohjalla n. 20 cm huuhtoutumiskerros, ja myös kuopan reunoilla n. 1 cm. Kuoppa näyttää hieman epämääräiseltä, mutta siinä tuntuu selvät reunat joka puolella.

Kotavaara (1000024945) (Asuinpaikat)
Sijaitsee noin 70 m Varraajoen eteläpuolella, jokea reunustavan soisen alueen reunassa. Maasto laskee loivasti jokea kohti. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kasvillisuus on tuoretta kangasta, paikalla kasvaa koivuja ja kuusia, aluskasvillisuus on sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Ylempänä rinteessä on kuivaa kangasta, jossa kasvaa harvaa männikköä.
Kehäliesi jossa on yksittäiset kivet, ei muodosta aivan täyttä ympyrää. Pääosin kivet ovat aluskasvillisuuden peitossa. Turpeen alla on runsaasti hiiltä ja pari palaneen luun kappaletta. Kehän halkaisija on ulkopuolelta noin 1 m, sisähalkaisija on 70 cm, kivien korkeus turpeen päällä n. 5 cm. Lieden ympäristössä ei havaittu merkkejä asumuksesta. Metsähallituksen tiedoissa kohteen oletetaan olevan peräisin 1800-luvulta.

Tikkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuotsosta noin 5 kilometriä luoteeseen Tankajoen ja Vuotson kanavan yhtymäkohdan pohjoispuolisella niemellä. Niemen poikki kulkee sen länsiosassa olevasta Tikkalammesta koilliseen kohti jokea ainakin 14 pyyntikuopan ketju. Pyyntikuoppaketju alkaa Tikkalammen koilliskulmasta ja jatkuu koilliseen Tankajoen rantaan.
Aikaisempien tietojen (2005) perusteella kohteessa pitäisi olla 14 pyyntikuoppaa, mutta vuoden 2012 inventoinnissa maastosta havaittiin 13 kuoppaa, joista kuopat 4, 6 ja 7 ovat syviä ja jyrkkäreunaisia, eli niitä on kaiveltu myöhemmin. Gps-mittausten perusteella koordinaateista viidet vastaavat vuosien 2005 ja 2012 havaintoja. Vuoden 2005 kuopista havaitsematta jäivät eteläisin kuoppa ja kolme koillisinta kuoppaa Tankajoen varressa, siten kuoppia voi enimmillään olla 17 kappaletta. Tiedot vuoden 2012 pyyntikuopista on lisätty reksiterin alakohteet-välilehdelle.

Kyläjoki (Ivalojoki) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hammastunturin erämaa-alueen rajan eteläpuolella sijaitseva 17 pyyntikuopan ryhmä, noin 300 m Kyläjoesta etelään ja noin 800 m Kummitusojasta itään. Kuoppien ympäristö on nuorta mäntykangasta. Sijaitsevat Metsähallituksen hallinnoimalla alueella. Kuopan 59 gps-koordinaatti: p=7593434; i=3483657.
Vuoden 2012 inventoinnissa alueella havaittiin 23 pyyntikuoppaa. Kuopat 1-6 ovat yhdessä ryhmässä, ja 1-5 linjassa, kuoppa 6 on hieman sivussa niiden linjasta. Kuopat 7-17 muodostavat toisen ryhmän, joka koostuu N-S ja E-W suuntaisista linjoista, jotka eivät kuitenkaan ole mitenkään selviä. Kuoppa 18 on muista erillään n. 190 m päässä kuopasta 17 kaakkoon ja kuoppa 19 on siitä yli 180 m päässä koilliseen, kuopat 20-23 ovat luode-kaakko-suuntaisena linjana kuopasta 19 n. 60 m päässä. Kuoppien keskimääräinen halkaisija on 2 m ja syvyys 40 cm. Kuopat 1-18 ovat pääosin 255-260 m mpy korkeudella, Kyläjokea lähempänä olevat kuopat ovat alempana, noin 242 m korkeudella.

Aitavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kuoppa sijaitsee hiekkatien itäpuolella suohon laskevan hiekkakankaan reunalla.
Kuopan halkaisija on 3,8 m ja syvyys 70 cm.

Ovipuljunmaa (Asuinpaikat)
Ovipuljunmaa sijaitsee Vuotson kaakkoispuolella, Lismajoen pohjoisrannalla. Joki on löytöpaikan kohdalla laajentunut alkuperäistä uomaansa laajemmalle Vuotson kanavan vuoksi. Ennen säännöstelyä Lismajoen reunalueet ovat olleet matalaa soista maata. Joen ranta-alue on tasaista, maaperä on hiekkaa.
Joen törmän hietikosta löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Löytöpaikan viereen tehtiin seitsemän koekuoppaa (kooltaan 50 cm x 50 cm). Niistä yhdestä löytyi yksi kvartsi-iskos, mahdollinen kaavin, n. 1,5 m iskosten löytöpaikasta. Koekuopissa ei havaittu mitään muita merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Siikaharju 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Siikajoen Siikahaaran länsipuolella, noin 180 m joesta, Siikaharjun koillisreunalla. Aitan ympäristö on varsin avointa kuvahkoa kangasta, kodanpohjan alueella kasvaa kuusia ja katajia.
Paikalla on siika-aitta ja turvekodan pohja, jotka ajoittuvat 1800-luvun lopulle. Aitan päässä on kunnostuksen yhteydessä laitettu pronssilaatta jossa lukee:
Tällä paikalla on ollut Kuttura Maggan (s. 1843) kotapaikka 1800-luvun lopulla.
Kutturan pojista Niila (s. 1868) asettui nykyiseen Kutturaan ja Piera (s. 1871)
nykyiseen Vuotsoon. Tytär Elsa-Maria (s. 1874) asettui Korvaseen.
Siika aitta on kunnostettu vuosina 1997-98.
Soa?egili Sámid Searvi r.o.

Alposjoki Suukoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alposjoen suuosan etelärannalle on koskeen kaivettu myllykanava. Myllyn jäänteet näkyvät koskeen muodostuneen myllysaaren länsipäässä. Etelärannalla on myllypirtin jäänteitä. Rakennejäännökset ovat kooltaan noin 4 x 4 m. Muistona myllystä on säilynyt paikalla sähköntuotantoon liittyvä turbiiniratas.
Pohjoisrannalla on 1980-luvulla rakennettu vapaa-ajan asunto pihapiireineen.
Mylly ja myllypirtti perustettiin muistitiedon mukaan 1900-luvun vaihteessa ja
myöhemmin se toimi Alpolahden tilan voimalaitoksena aina 1980-luvulle
saakka. Mylly ja myllypirtti ovat purettu 2000-luvulla.
Muuta: Läheisessä Myllykoskessa on ollut mylly, joka näkyy jo 1860-luvun
kartassa. Nykyisin tällä paikalla ei tunnistettu myllyn jäännöksiä.

Vitta-Apajanlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; N. 10 km Tulppiosta pohjoiseen. Vitta-Apajanlehdon kohdalla Nuorttijoen itärannalla oleva "koltankenttä". Paikalla erottuu kenttä joen rannasta loivasti ylös nousevalla rinteellä, jonka yläosassa näkyy useita kiveyksiä.
Kohde käytiin tarkastamassa vuoden 2012 inventoinnin yhteydessä. Vuoden 1989 inventoinnissa oli havaittu useita kiveyksiä, joita pidettiin mahdollisina talonpohjina.
Tämän inventoinnin yhteydessä todettiin useita erilaisia kiveyksiä, joista osa on selvästi nuoria ja alueella käyneiden kalastajien tekemiä. Rannassa tavattiin kooltaan 1,5x1 metrin kokoinen kiveys, josta kairattaessa havaittiin sekoittunutta maata mutta ei selvää hiiltynyttä kerrosta. Lisäksi rannassa havaittiin 15-20 metrin pituinen kivivalli, joka on mahdollisesti jonkinlainen raivausröykkiö.

Pihtilampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijoen ja Värriöjoen välissä Talviskotaselän pohjoispuolella, Pihtilammen länsirannalla. Paikannimi Talvikotaselkä viittaa lähistöllä sijainneeseen saamelaiseen talvikylään. Vuonna 1988 (/1989) todettiin noin 25 m Pihtilammesta luoteeseen matalalla moreenikumpareella neljän kuusikulmaisen kodanpohjan rivi. Kotien halkaisijat ovat 6-7 m. Pihtilammesta johtaa Pihtioja vettä Kemijokeen, ja soveltuu talviseen vedenottoon.
Lisäksi 1988 tarkastuksessa löytyi tukkisavotan hirsirakennusten ym. rakennelmien jäännöksiä noin 100 m talvikyläkohteesta pohjoiseen. Noin 500 m talvikyläkohteesta etelään, jänkäjuonteen länsireunalta löytyi pienen hirsituvan jäännös.
Kohde tarkastettiin vuoden 2012 KMO inventoinnin yhteydessä, koska siitä ei ollut aluerajausta eikä koordinaattitietoja yksittäisistä kodanpohjista. Aiempien tarkastusten (1988 ja 1989) neljän kuusikulmaisen kodanpohjan sijaan löydettiin nyt vain kolme. Tiedot näistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Kohde tarkastettiin vuonna 2020, jolloin todettiin, että siihen on kajottu mitä ilmeisimmin metallinilmaisinharrastajien toimesta. Useasta kodanpohjasta, sekä niiden ulkopuolelta, löydettiin useita kenttälapioilla/laipioilla tehtyjä kajoamiskuoppia.
Vuoden 2020 tarkastuksessa havaittiin kaikki neljä kodan pohjaa. Neljäs sijaitsee pohjoisimpana. Kodanpohjat ovat kaakko-luode -suuntaisessa rivissä. (ks. alakohteet).

Kuopslauttainvaara (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Ruuvaojalta Kairijoelle menevän tien pohjoispuolella, Kuopslauttainvaaran koillisrinteellä. Kohteen eteläpuolella kulkee huonokuntoinen metsäautotie. Alue on kuivaa mäntykangasta, jossa kasvaa nuorta mäntyä.
Paikalla on kiviröykkiö, jonka koko on 1,5x2,2 metriä korkeuden ollessa 40 cm. Röykkiön reunalla on isompia kiviä ja keskellä pienempiä. Röykkiö on muodoltaan säännöllinen ja erottuu maastossa selvästi.
Kyseessä on ihmisen tekemä kivirakenne, jonka ajoitus ja tarkoitus ovat epävarmoja.

Ylimmäisenlamminharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken kunnan luoteisosassa, Mukkajoenrovan pohjoispuolella. Alueella kulkee itä-länsisuuntaisesti pitkä harjujakso, jonka katkaisee Pihtijoki. Nyt havaitut pyyntikuopat sijaitsevat Pihtijoen eteläpuolella sijaitsevan Ylimmäisenlamminharjun länsiosassa, harjun kapeimmassa kohdassa. Kohteelta on Sodankylän kunnanrajalle 500 metriä. Alue on kuivaa kangasmetsää, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää, jossa valtapuuna on mänty.
Paikalla havaittiin kuusi pyyntikuoppaa, joiden koko vaihtelee 2,5-3 metriin. Osa kuopista on pyöreitä ja osa enemmän soikean muotoisia. Kuoppien syvyys vaihtelee 0,5-0,7 metrin välillä. Kairattaessa jokaisen kuopan vierestä havaittiin kaksoismaannos. Samoin jokaisessa kuopassa havaittiin selkeä huuhtoutumiskerros. Joidenkin pyyntikuoppien ympärillä havaittiin myös selkeä valli. Kuopat erottuvat maastossa hyvin. Pyyntikuopat muodostavat lähes suoran, pohjois-eteläsuuntaisen linjan, joka kulkee Ylimmäisenlamminharjun pohjoisreunasta eteläreunaan niin, että ne katkaisevat koko harjun. Kuopat on järjestetty maastoon tasaisin välimatkoin, vain kahden eteläisimmän kuopan (pyyntikuopat 5 ja 6) välillä on hieman pidempi välimatka. Nyt havaitut pyyntikuopat ovat säilyneet hyvin ja ne muodostavat hienon kokonaisuuden.

Nivatunturi Pohjoinen (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Nivatunturin kivisellä koillisrinteellä. Savukoskella on kaksi Nivatunturia, tämä on niistä pohjoisempi, joka sijaitsee Niekan koillispuolella. Alue on kivistä, kasvillisuus on pääasiassa eri-ikäistä mäntyä ja aluskasvillisuutena erilaisia varpukasveja.
Metsähallituksen Sutigis-tietojärjestelmään kohde oli merkitty kuvion tarkkuudella. Paikalta havaittiin kaksi kivistä ladottua rakennelmaa, joiden koko on 1,5x1,5 metriä korkeuden ollessa metrin. Kivirakenteet on koottu tasaisista kivillaaoista ja ne erottuvat maastossa selkeästi. Kivirakenteiden väli toisiinsa on viitisen metriä. Koordinaatti kivirakenteiden välistä on x=7526986 y=3574291 (YKJ). Aivan kivirakenteiden vieressä ylärinteessä on rakkakivikko ja sata metriä alarinteeseen alkaa nuori aurausmännikkö.
Rakenteiden ajoitus ja funktio ovat epäselvät ja niiden selvittäminen vaatisi lisätutkimuksia kohteella. Rakenteet ovat kuitenkin selkeästi ihmisen tekemiä.

Jouttivaara/Mäntyvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Marrasjärven länsipuolella olevien vaarojen välisessä hiekkaperäisessä mäntykangasnotkelmassa on seitsemän pyyntikuoppaa pyyntikuoppia. Alueen lounaissivua järven suuntaisesti kulkeva metsäautotie lienee tuhonnut osan kuopista. Vuoden 2012 inventoinnissa havaittiin, että alueen metsä oli hakattu noin 3 vuotta sitten ja osassa kuopista on hakkuutähteitä.

Aartovaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Marrasjärven eteläosassa, pohjoisrannalla olevien kesämökkien lomassa on aivan rantatöyräällä merkkejä muinaisesta oleskelusta. Hienoa hiekkamaata soratörmän alla.
Asuinpaikan lounaispuolella, rinteessä, on kaksi pientä, epävarmaa pyyntikuoppaa, joiden halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 30 cm, sekä yksi selkeä kuoppa. Kuopissa on osittaiset vallit.

Ylä-Naruskajoki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ylä-Naruskajoen itärannalla, joen suusta n. 650 m ylävirtaan. Kvartsilöydöksiä on moreenikankaalla tieuralla n. 100 m:n matkalla.
Kohde tarkastettiin v. 2012 inventoinnissa. Paikalla havaittiin kvartsi-iskoksia Tuntsan tieltä rantaan kääntyvältä metsätieltä ja kohteen eteläpuolelta tulevalta osittain moottorikelkkareittiä mukailevalta vanhalta tienuralta. Vanha tienura ei näy kartassa. Löydöt sijoittuivat pesäkkeittäin terassin reunaan metsätielle ja itäisimmillään moottorikelkkareitin ja metsätien risteyskohtaan, jolloin alueen leveys on itä-länsisuuntaisesti n. 60 m. Eteläosassa ne ulottuvat muinaisjäännösrekisterin koordinaatista, joka on ilmeisesti v. 1988 tehtyjen löytöjen keskipiste, n. 50 m etelään ja n. 250 m pohjoiseen. Siten alueen pituus on n. 300 m rannansuuntaisesti. Kohteen pohjoispuolella metsätie muuttuu sammaleen peittämäksi, mikä vaikeutti asuinpaikkamateriaalin havaitsemista, joten on mahdollista, että kohde on vielä havaittua laajempi.

Naruskajärven niemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Naruskajärven länsirannalla, saaren kohdalla olevan pienen niemen kärjessä kvartsilöytöjä. Naruskan tammelta n. 2,2 km luoteeseen. Niemen tyvessä on lisäksi kaksi soikeaa kuopannetta.
Vuoden 2012 inventoinnissa alueelta löydettiin niemen kärjessä olevien iskosten lisäksi kvartsi-iskoksia luoteesta rantatasanteen päältä, 150 m etäisyydeltä niemen kärjestä länsiluoteeseen, kaatuneen puun juurakosta 15 m etäisyydeltä rannasta. Kulunut rantatörmä on niemen kärkeä lukuun ottamatta kasvanut umpeen, joten havainnointimahdollisuudet eivät olleet hyvät.
Lisäksi paikannettiin kuoppajäännökset, jotka sijoittuvat kvartsilöytöpaikkojen väliselle alueelle. Kuoppa 1 on soikea, valliton, ja mitoiltaan 4 m x 2,5 m x 0,7 m. Kuopan lounaissivun ja eteläpäädyn reuna on hiukan jyrkempi kuin pohjois- ja luoteisreuna. Kuoppa 2 sijoittuu kuoppa 1:stä 60 m luoteeseen, aivan rantatörmän reunalle tasanteella. Kuoppa 2 on soikea, mitoiltaan 2,5 m x 1,5 m x 0,7 m. Kohde rajattiin kaakkoispäästään niemeen ja luoteispäästä tuulenkaadosta löytyneiden iskosten perusteella. Alueen pituus rannansuuntaisesti on 165 m ja leveys 30-40 m.

Ylinen Vaara-Hietajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppia ja mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Ylisen ja Alisen Vaara-Hietajärven välisellä hiekkakannaksella. Löydöt kvartsia.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikannettiin kaksi pyyntikuoppaa, mutta asuinpaikkaan viittaavia uusia löytöjä ei tehty, mihin saattoi vaikuttaa se, että vedenpinta oli inventointiaikaan melko korkealla. Poutiaisen inventointiraportin mukaan kvartsi-iskoksia löytyi "eräänlaisesta poukamasta" 5-10 m pohjoiseen pyyntikuoppa 2:sta olevasta hiekkapaljastuma-alueesta. Muinaisjäännösrekisterin koordinaattipiste osoittaa kuitenkin pyyntikuopista 45 m koilliseen olevaa aluetta.
Pyyntikuopat sijoittuvat niemen keskilinjalle ja kaakkoislaidalle kumpareiden väliseen niemen suuntaan nähden poikittaiseen notkelmaan. Pyyntikuoppa 1 on pyöreä ja siinä on matala valli, mitat 1,8 m x 1,7 m x 0,3 m. Pyyntikuoppa 2 sijaitsee pyyntikuoppa 2:sta 14 m etäisyydellä itäkaakossa, ja on mitoiltaan 1,9 x 1,6 x 0,4 m ja muodoltaan pyyntikuoppa 1:stä soikeampi.

Lautakankaanharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lautakankaanharjun luoteispäässä, Käsmänjoen maantiesillasta 60-70 m itään hiekkamoreeniharjun sekametsää kasvavassa päätyrinteessä. Löydöt kvartsia.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Tieurien päällä kasvaa sammalta ja matalaa heinikkoa, mikä hankaloitti havaintojen tekemistä. Aluetta ei voitu rajata tarkemmin kajoamatta kohteeseen.

Tuhkalammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tuhkalampien itäpuolella, Siekakankaan eteläreunassa, lammen ja suon välisellä mäntykankaalla oleva kuoppa, kooltaan 2 x 1 m.
Kohde tarkastettiin vuoden 2012 inventoinnissa. Paikalla on pyyntikuopan jäännös. Pyyntikuoppa on soikeanmuotoinen ja siinä ei erotu vallia. Mitoiltaan se on 2x1x0,3 metriä.

Saihoselkä luode (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi lähekkäin sijaitsevaa isoa kivilatomusta, jotka Sallan kunnan rakennustarkastaja on havainnut vuoden 1990 vaiheilla Sallan pohjoisosassa Tuntsan erämaa-alueen läehisyydessä, metsätalousmaalla. Niiden sijainti perustuu paikannuksen muistikuvaan. Paikka on arviolta 4 km Ylimmäisestä Nuoluskurusta luoteeseen, poroaidan läheisyydessä, länteen laskevassa rinteessä, kosteikon itäpuolella. Mahdollisesti latomuksilla voi olla yhteys Telnijerfin ja Keminkylän siidan rajaan 1700-luvulta, mutta yhteys on epävarma.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalta löydettiin yksi kivilatomus läheltä muinaisjäännösrekisterissä osoitettua pistettä. Lähialue käytiin läpi tarkkaan, mutta toista latomusta ei havaittu. On myös mahdollista, että löydetty latomus on kolmas alueella oleva latomus, ja kaksi lähekkäin olevaa latomusta sijaitsevat jossain muualla. Latomus on pohjamitoiltaan 1,2 m x 1,3 m ja 1,1 m korkea. Latomuksen huippu on kapeampi kuin pohja. Se on ladottu litteistä erikokoisista luonnonkivistä, jotka on todennäköisesti kerätty latomuksen ympäristöstä. Latomus on hyväkuntoinen. Sen päällä ei ole juurikaan muuta kasvillisuutta kuin kivissä jo todennäköisesti rakentamishetkellä ollutta jäkälää.

Naruskajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven ja Kullajärven välisen salmen idänpuoleisessa niemessä, eteläkaakonpuoleisella rannalla. Niemessä on niemen kärkeen päin laskeva kumpare, joka on etelärannanpuolelta säännöstelyn kuluttama. Törmän edustalla on kapea hiekkaranta. Kasvillisuus törmän päällä tasanteella on kuusivaltaista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Maaperä on hiekkaista moreenia. Rannalla ja törmän reunalla on useita moderneja nuotiopaikkoja. Alue kuuluu Naruskajärven rantakaava-alueeseen.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Vilho Saarela on löytänyt rantahiekasta piiesineen ja lahjoittanut sen Museovirastolle v. 2004. Löytöpaikkaa ei oltu tarkastettu arkeologisesti ennen v. 2012 inventointia ja kohde oli merkitty irtolöytöpaikaksi. Vuoden 2012 inventoinnista piiesineen löytöpaikan luota kuluneesta rantatörmästä ja hiekkarannalta löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia sekä rapautunutta kiveä. Törmän päälle tasanteelle tehtiin lisäksi kuusi koepistoa, joista koepisto 1:stä löytyi kvartsi-iskos heti turpeen alta, jolloin kaivaminen lopetettiin. Koepisto 1 sijaitsee n. 10 m etäisyydellä rannasta alueen koillispäädyssä. Muut koepistot olivat löydöttömiä. Löydöt rajautuvat tasanteen kohdalle rannansuuntaisesti 90 m pituiselle matkalle. Alueen tarkempaa leveyttä ei pystytty selvittämään, arviolta se on ainakin 20 m.

Patokoski 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavat kvartsi-iskokset löydettiin hiekkapohjaiselta mäntykankaalta Patokosken pohjoisrannalta. Iskosten lähiympäristössä hiekkamaassa havaittiin myös muutamia hiilenpaloja ja nokista maata, mutta niiden liittyminen asuinpaikkaan on epävarmaa. Esineet löytyivät hakkuuaukealta, jossa metsää on hiljattain laikutettu. Laikutetuista kohdista löytyi useita kvartsi-iskoksia ja nokista maata.
Rantatöyrään päällä sijaitsevan asuinpaikan laajuus on esinelöytöjen ja havaintojen perusteella noin 40 m x 20 m. Aluetta käytiin laajemmin läpi ja maastohavaintojen perusteella vaikuttaisi siltä että löydöt keskittyvät melko pienelle alueelle.

Kullajärvi 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven luoteispuolella olevan Kullajärven itäkoillisrannalla lahden pohjukassa, rannansuuntaisella n. 7 m leveällä kannaksella suon reunassa. Rantatörmä on jyrkkäreunainen ja kulunut. Kohteen itäkoillispuolella on pieni rämealue, kannaksen alue on hiukan kuivempaa ja siinä kasvaa muutamia suurempia mäntyjä. Alue on luokiteltu joutomaaksi. Maaperä on hiekkaista moreenia. Alueella on rajoitettu metsänkäsittely.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Rannassa olevan kannaksen päältä polulta alueen eteläkaakkoisosasta ja kuluneesta rantatörmästä ja rantahiekalta alueen pohjoisluoteisosasta löytyi kvartsi-iskoksia. Löytöpaikat sijoittuvat n. 55 m etäisyydelle toisistaan. Paikalle ei tehty koepistoja.

Kullajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven luoteispuolella olevan Kullajärven itäkoillisrannalla, järven pituussuunnan keskivaiheilla olevan niemen kaakkoislaidassa. Kohden sijoittuu järvenrannassa olevan tasalakisen kumpareen reunalle. Korkea rantatörmä on jyrkkä ja kulunut. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa on erirakenteista, nuoresta uudistuskypsään vaihtelevaa puustoa. Maaperä on hiekkaista moreenia. Alueella on rajoitettu metsänkäsittely.
Kohteessa on esihistoriallinen asuinpaikka. Kuluneesta rantatörmästä ja hiekkarannalta löydettiin kvartsi-iskoksia n. 40 m pituiselta matkalta. Törmän päälle tasanteelle tehtiin alueen luoteis- ja kaakkoispäihin, 6 m ja 9 m etäisyydelle törmän reunasta kaksi koepisto, jotka olivat löydöttömiä.

Patokoski 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Muinaisjäännökseen kuulu kiviröykkiö ja kivivalli. Rakenne sijaitsee Meltausjoen etelä/
kaakkoisrannalla, Patokosken lounaispuolella. Paikalle johtaa polku Ounaskosken itäpuolentien Meltauskosken ylittävän sillan eteläpuolella olevalta pysäköintipaikalta. Kohteen
koillispuolella on mäntyä kasvava harjumuodostelma ja länsipuolella osin soistunut
ja koivikkoinen Meltausjoen ranta. Maaperä paikalla on kivikkoinen.
Paikalla havaitun rakenteen koko on arvioituna noin 15 m x 12 m, tosin rakenteen pohjoispuolella on kivikkoa, joka saattaa olla osin ihmisen muokkaamaa. Rakenteen pohjoisosassa on soikeahko kiviröykkiö, jonka koko on noin 4 m x 3 m ja korkeus noin 0,5 m.
Röykkiöstä kohti etelää lähtee valli, joka kaartaa loivasti kohti Meltausjoen rantatörmää.
Kivivalli päättyy rantatöyrääseen. Kivivalli on muutaman kivikerroksen korkuinen ja se on
tehty noin päänkokoisista kivistä. Vallin korkeus on noin 0,3 m.
Rakennetta ei voi ajoittaa ulkoisten tunnusmerkkien perusteella. Kuitenkin rakenteen
muoto ja sijainti osin korkeuskäyriä vastaan osoittaa sen ihmistekoiseksi. Kyseessä on todennäköisesti pyyntiin liittyvä rakenne tai aitaus. Paikalle ei ole merkitty rakennetta historiallisin karttoihin. Kohde saattaa ajoittua historialliselle tai esihistorialliselle ajalle.
Kohde tarkastettiin vuonna 2022 tulevan metsänkäytön johdosta. Kohteen todettiin olevan ennallan. Tulkinnallisesti on epäselvää miten rakenne mahdollisesti liittyisi pyyntiin. Kyseessä on ulkoisten piirteiden perusteella ennemminkin röykkiö, jossa on vallimainen ”häntä”, kuin varsinainen aitaus. Päädyssä oleva röykkiö ei ulkoisilta piirteiltään juuri eroa esim. rannikon röykkiöhaudoista.

Ylimmäinen Taviselkä 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Ala-Naruskajoen länsirannalla, Ylimmäisen Taviselän kaakkoispäässä, Ylimmäisen Suoltijoen suusta n. 280 m alavirtaan. Rannassa on kapea matala rantakaistale, jonka yläpuolella on terassimainen tasanne. Rantakaistaleen ja terassin välinen törmä on kulunut ja jyrkkä. Terassin reunalla kulkee rannansuuntainen metsätie, joka on tehty tasoittamalla maasto, ja lisäksi sen päälle on tuotu ympäristöstä otettua maa-ainesta - mm. alueen eteläpäässä terassilla on maanottokuoppa. Rantakaistaleella törmän juurella on toinen rannansuuntainen tie, joka on käytössä moottorikelkkareittinä. Alueen lounaispäässä on kaksi ajouraa, jotka risteävät terassilla olevalta tieltä alas rantatielle. Näiltä kohdin törmään on tehty leikkaukset. Alueen pohjoispään lähellä rantatie nousee ylös ja yhtyy terassin reunalla kulkevaan tiehen. Kasvillisuus on terassilla mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää. Rantakaistale on kosteampaa, ja siinä kasvaa enimmäkseen nuorta koivuntainta. Rannassa on ollut ennen puutavaravarasto. Maaperä on hiekkaista moreenia tai soraa. Naruskajoen tällä rannalla kulkee UKK-reitti, kohteesta n. 290 m luoteeseen.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut suurelta osin tienrakennuksen yhteydessä, mutta se on kuitenkin joiltain osin säilynyt. Alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia pesäkkeittäin rantatieltä sekä rantakaistaleen ja terassin välisestä kuluneesta törmästä. Lisäksi alueen koillispäästä, terassilla kulkevalta tieltä, rantatien ja terassin tien yhtymäkohdan koillispuolelta, löytyi kvartsi-iskoksia. Paikka sijaitsee 90 m koilliseen pohjoisimmasta rantatien ja terassin välisestä törmästä löytyneestä kvartsipesäkkeestä. Tieltä löytyneiden iskosten osalta on mahdollista, että ne eivät ole alkuperäisellä paikallaan, koska tielle on mahdollisesti kerätty maa-ainesta lähiympäristöstä. Nämäkin iskokset kuitenkin otettiin huomioon alueen rajauksessa.
Alueelle tehtiin kaksi koepistoa, joista koepisto 1:stä löydettiin kolme kvartsi-iskosta 1-10 cm syvyydestä, minkä jälkeen kuopan kaivaminen lopetettiin. Koepisto 2 oli löydötön. Koepisto 2 sijoittuu alueen lounaispuolelle, terassin ja rantatien välisistä ajourista eteläisimmän lounaispuolelle. Koepisto 1 sijoittuu myös alueen lounaisosaan, em. terassin ja rantatien välisten ajourien väliin jäävän nuoria mäntyjä kasvavan pienen alueen kohdalle, terassin reunalle.
Kohde rajattiin koillisesta tieltä ja lounaasta törmästä löydettyjen kvartsi-iskosten väliselle alueelle, jolla on pituutta n. 160 m rannansuuntaisesti. Alue rajatuu kaakossa jokeen ja luoteessa terassilla kulkevan tien luoteispuolelle. Alueen leveys on n. 40 m.

Naruskajärvi 5 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven länsilounaisrannalla olevan lahden pohjoispäässä. Rannassa on tasanne, jonka länsipuolelta kohoaa rinne. Rinteen päällä on mökkitontteja. Rantatörmä on kulunut ja törmän edessä on kapea hiekkaranta. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää, mutta alueella on myös vanhempaa puustoa. Maaperä on hiekkaista moreenia. Kohteen lounaispuolella 270 m etäisyydellä kulkee Naruskajärvi-Värriöjoki -tie. Alue kuuluu Naruskajärven rantakaava-alueeseen.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Kuluneesta rantatörmästä ja rantahiekalta löytyi kvartsi-iskoksia 40 m pituiselta matkalta. Kohde rajattiin 50 m pituiselle, vajaa 30 m leveälle rannansuuntaiselle alueelle rantatasanteen kohdalle. Alue rajautuu lännessä rinteeseen.

Naruskajärvi SW-ranta (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven kaakkoispäässä, järven lounaisrannalla. Kohteen itäkaakkoispuolella 200 m etäisyydellä on Ala-Naruskajoen suu. Kohteen kaakkoispäähän tulee etelästä sorapäällysteinen tie Naruskajärvi-Värriöjoki -tieltä. Alueen kaakkoisosassa on n. 40 m x 25 m kokoinen tasoitettu kulunut aukio, mahdollisesti vanha varastopalsta. Aukion luoteispuolella näkyy leikkauskohta, jonka luoteispuolella maanpinta on koskemattomana aukiota korkeammalla. Aukion luoteispuoleisen alueen rantatörmä on osittain kulunut ja jyrkkäreunainen. Jyrkkäreunainen tasanne jatkuu alueen luoteispäähän, jossa on pieni niemi. Maa laskee niemen kohdalla tasanteelta ensin jyrkästi ja sitten loivemmin järven rantaan, paitsi niemen luoteisosassa, jossa rinne laskee tasaisen loivasti. Niemen kärki on soistunut ja kasvaa taimikkoa. Muuten kasvillisuus on alueella varastoaluetta lukuun ottamatta kuusivaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Maaperä on hiekkaista moreenia. Aukiolla alueen kaakkoispäässä on venepaikka. Alue kuuluu Naruskajärven rantakaava-alueeseen.
Torvinen on v. 1985 inventoinnissa löytänyt loivasti järveen viettävältä tulvavesien huuhtomalta hiekkarinteeltä kvartsi-iskoksia n. 10 neliömetrin kokoiselta alueelta. Lisäksi hän havaitsi paikalla siellä täällä liesikiviä, joiden ajoitus oli kuitenkin epäselvä. Koordinaattien (X=7480766, Y=3600198) ja kuvauksen perusteella paikalla tarkoitetaan ilmeisesti alueen luoteispäässä olevaa pientä niemeä.
Vuoden 2012 inventoinnissa Torvisen löytöpaikka todettiin umpeenkasvaneeksi eikä uusia löytöjä havaittu. Paikan kaakkoispuolelta kuluneelta varastopalstalta havaittiin muutamia kvartsi-iskoksia, jotka erosivat osalle alueesta tuodusta pyöreästä sorasta. Kvartsi-iskokset eivät välttämättä ole alkuperäisellä paikallaan. Lisäksi aukion luoteispuolelta luonnontilaiselta tasanteelta laskevan rantatörmän edustalta, veden huuhtomalta hiekkarannalta, löydettiin hiukan veden pyöristämiä kvartsi-iskosksia. Ylös tasanteelle näiden iskosten kohdalle tehtiin kaksi koepistoa, jotka olivat löydöttömiä. Luoteenpuoleisin näistä löydöistä sijaitsee 90 m etäisyydellä Torvisen löytöpaikasta, joten kohteen yhdistettiin samaksi kohteeksi. Löytöpaikkojen välillä maa ja rantatörmä ovat kasvaneet umpeen, joten havainnointimahdollisuudet olivat huonot.
Alue rajattiin kaakkoispuoleiselta aukiolta luoteeseen niemeen ulottuvalle rannansuuntaiselle alueelle. Alueen pituus on 190 m ja leveys leveimmillään 55 m.

Kallunkijärvi Pitkäniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Pitkäniemen idänpuoleisessa kärjessä Kallunkijärven eteläosassa. Niemen itäisen kärjen tyvesssä sekä kärjessä on vanhoja soranottokuoppia. Kohde sijaitsee kuivahkolla kankaalla, jonka puusto on mäntyvaltaista varttunutta kasvatusmetsää. Lähin tie tulee noin 160 metrin päähän kohteesta lounaaseen. Alue kuuluu Kallunkijärven rantakaava-alueeseen.
Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa 1 on suppilomainen ja pyöreä, ja sen mitat ovat 1,9x2,0x0,5 metriä. Pyyntikuoppa 2 sijaitsee neljän metrin etäisyydellä kuoppa 1:stä koilliseen. Kuoppa 2 on muodoltaan pyöreä ja mitoiltaan 2,2x2,3x0,5 metriä. Molemmissa pyyntikuopissa valli erottuu heikosti. Koko alueella on paksu kunttakerros. Kuopissa on huuhtoutumiskerros, mutta kairaus onnistui huonosti karkeahkon maa-aineksen ja paksun kuntan vuoksi.

Tuhkaharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Siekakankaan kaakkoisosassa, Tuhkaharjujen koillisosassa soistuneiden lampien välistä kulkevan kapean harjanteen laella. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Kohteen päältä kulkee ajoura harvennushakkuun jäljiltä. Lähin metsäautotie sijaitsee kohteesta noin 200 metriä länsilounaaseen.
Kohteessa on pyyntikuopan jäännös. Se on muodoltaan soikea ja mitoiltaan 2,3 m x 1,7 m ja 0,5 metriä syvä. Kuopassa ei erotu selvää vallia. Kuopan pohjalla huuhtoutumiskerroksen paksuus on 10 cm.

Naruskajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Naruskajärven ja Kullajärven välisen salmen idänpuoleisessa niemessä tasanteella , 110 m etäisyydellä niemen kärjestä, Naruskajärven- eli eteläkaakonpuoleisesta rannasta 30 m pohjoiseen. Kasvillisuus on kuusivaltaista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Maaperä on hiekkaista moreenia. Alue kuuluu Naruskajärven rantakaava-alueeseen.
Kohteessa on kaksi kuoppajäännöstä, joista ainakin kuoppa 1 on pyyntikuoppa. Pyyntikuoppa 1 on pyöreä ja sen ympärillä on matala, 2 m leveä valli. Kuoppa on mitoiltaan 2,4 m x 2,2 m x 0,7 m. Kairatessa havaittiin normaali podsolimaannos, jossa on 10 cm paksu huuhtoutumiskerros kuopan pohjalta mitattuna. Yhdessä kohtaa vallia havaittiin kairanäytteessä 12-20 cm syvyydellä rikastumiskerroksen välissä ohut hiilikerros. Kuoppa 2 sijoittuu 15 m etäisyydelle kuoppa 1:stä länsiluoteeseen. Se on mitoiltaan 4,5 m x 4 m x 1 m ja muodoltaan pyöreähkö. Kuopan reuna on toiselta sivulta jyrkkä, toiselta loiva. Kuopan pohjalla on 6 cm paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa 2:n funktio on epäselvä.

Kullajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Kullajärven ja Naruskajärven välisen salmen länsipuolisessa niemessä, Kullajärven puoleisella rannalla. Rannassa on jyrkkä rantatörmä, ja kuoppa sijoittuu törmän päällä olevalle tasanteelle n. 10 m etäisyydelle rannasta. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Seassa on myös vanhempaa puustoa. Maaperä on hiekkaista moreenia, jossa hiekka on pääosin melko karkeaa. Länsilounaassa 200 m etäisyydellä on Naruskajärvi-Värriöjoki -tieltä poikkeava mökkitie. Alue kuuluu Naruskajärven rantakaava-alueeseen.
Kohteessa on pyyntikuopan jäännös. Kuoppa on muodoltaan pyöreä ja mitoiltaan 1,8 m x 1,7 m x 0,6 cm, ja sen ympärillä on matala 2 m leveä valli. Kairatessa kuopassa havaittiin olevan normaali podsolimaannos, jonka huuhtoutumiskerros on kuopan pohjalla 9 cm paksu.

Kuopsiharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Karhutunturin itäpuolella Kuopsiharjun itä-länsisuuntaisen kaakkoisosan länsipäässä, pienen lammen itäpuolella. Kohteen luoteispuolelta 25 m etäisyydellä kaartaa metsätie ja eteläpuolella 55 m etäisyydellä on sähkölinja. Metsätien kohdalla kulkee myös UKK-reitti. Kohde sijoittuu luoteeseen laskevalle rinteelle tasanteelle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Maaperä on moreenia.
Kohteessa on yhden pyyntikuopan jäännös. Kohteesta 220 m etäisyydellä kaakossa yksityismaalla on muinaisjäännösrekisterissä oleva pyyntikuoppakohde Kuopsiharju kaakko, jossa on itä-länsisuuntaisesti yhdeksän pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa on muodoltaan pyöreä, ja mitoiltaan 3,5 m x 4 m x 0,6 m. Kuopan on ympärillä matala valli. Kairattaessa kuopan pohjalla havaittiin 8 cm paksu huuhtoutumiskerros, jonka alla on paksu hiilensekainen kerros.

Meltauksen saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Meltaus- ja Ounasjoen yhtymäkohdan pohjoisrannalla ja saaressa on Meltauksen sahan
rauniot. Sahan ympäristö on metsittynyt ja voimakkaasti umpeenkasvanut. Aluetta inventoitiin vuonna 2013, jolloin rakennusten rauniota ja muokatun jokiuoman voi vielä maastossa erottaa, vaikka kokonaiskuvan muodostaminen rakenteista on hankalaa.
Saharakennuksen perustukset on rakennettu lohkokivistä. Selväpiirteisten kiviperustusten
ohella paikalla on hirsi- ja metallirakenteiden jäänteitä mm. kanavarakenteita. Näyttävin
rakenteista on saharakennuksen kiviperustus (5 m x 1,5 m, 2 m korkea). Lisäksi jokiuoman
laitoja on kivetty ja paikoin pohjassa on nähtävissä lautarakenteita. Lisäksi saaren
länsiosassa on havaittavissa vesikanavaan kaivettu kookas allas, joka on todennäköisesti
lautaproomujen lastauspaikka. Sahalle johtaa metsittynyt ajoura kaakosta.
Sahan perusti Meltaukseen vuonna Isak Fellman senaatin luvalla 1846. 1893 omistus siirtyi perustetulle Kemi-yhtiölle, joka lopetti sahaustoiminnan Meltauksessa 1898. Sahalla oli työmäärästä riippuen enimmillään useita kymmeniä työntekijöitä. Ainakin 1850-luvulta työläiset asuivat Pirttiniemeen rakennetussa neljässä kahden pirtin kokonaisuudessa.
Pirttiniemessä on säilynyt vähäisiä sahan työväenasumusten jäännöksiä 1800-luvun jälkipuoliskolta. Maastossa voidaan tunnistaa asuinpaikkaan liittyviä kuoppia ja pengerryksiä. Paikalla on asuinrakennusten jäännöksiä, kuten kellarinjäännöksiä, suorakaiteen muotoisia kivilatomuksia ja jyrkkäreunaisia kuoppia.
Selkeämpinä rakenteina havaittiin vuonna 2013 ainakin Eteläisessä rantavallissa sijaitsee kuoppa, jonka koko on 9 m x 6 m, josta näyttäisi johtavan kohti itää noin 5 m pitkä kaivettu ura. Tätä rakennetta (1) epäiltiin asumuksen kellarin jäännökseksi. Rakenteen pohjalle kaivetussa koekuopassa havaittiin runsaasti hiilenpaloja sekä posliinia ja muuta taloustavaraa 1800-luvun lopulta. Rakenteen keskivaiheille kaivetusta koekuopsta paljastui noin 35 cm paksun turvekerroksen alta hiekkaa noin 50 cm syvyyteen. Tämän alla oli selkeä kerros hiiliä, johon löydöt keskittyivät.
Rakenne 2 on pyöreä, jyrkkäreunainen kuoppa. Kuopan sisäosan halkaisija noin 2 m ja syvyys 1 m. Kuopassa on selkeä ympärysvalli. Ympäristössä on useita pienempiä kuopanteita.
Rakenne 3 on suorakaiteen muotoinen kuoppa (3 m x 2 m), jossa on jyrkät reunat. Kyseessä on mahdollinen rakennuksen pohja.
Vuoden 2013 inventoinnissa esitetään kiinteänä muinaisjäännöksenä rauhoitettavaksi itse sahalaitoksen jäännöksiä, muuksi kulttuuriperintökohteeksi työläisten asuntoja.
Muinaisjäännösreksierissä saha-alue on luokiteltu muiniasjäännöskokonaisuudeksi, joka koostuu sahalaitoksen lisäksi sahan asuntoalueesta.
Kohde tarkastettiin vuonna 2022 alueelle tulevan metsänkäytön johdosta. Tällöin löydettiin aiemmin tuntematon rakenne 4, joka on pieni U-muotoinen kivistä rakennettu maakellari.

Färinvaara (Taide)
Historiallinen; Kemijoen itärannalla sijaitsevan Färinvaaran länsirinteen yläosassa on maantasaiseen kivilaakaan hakattu partaista miestä esittävä kasvokuva sekä vuosiluku 1851. Hakkaus liittynee paikalla olleeseen vanhaan kortinpeluupaikkaan, jota on kutsuttu nimellä "kasino". Se sijaitsee noin 50 m itään jokirannan suuntaa noudattelevasta vanhasta maantiestä, "museotiestä".

Historiallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla Tapojoen lounaispuolella, vanhan pienen louhoksen eteläpuolella aivan jokirannan tuntumassa. Paikalla on jokirannassa tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä. Ränni avautuu joelle (kaakkoon) päin. Tervahaudasta 20 metriä itään on maarakenne, jonka halkaisija on 7 metriä. Rakenne on kokonaan maanpinnan yläpuolella. Rakenteen keskellä on kuoppa (halkaisija 2,5 - 3 metriä), ja siitä aukeaa kapea aukko kaakkoon päin. Tervahaudasta 10 m länteen on maahan kaivetun pirtin pohja. Kuopan sisämitat ovat 2 x 1,8 metriä, vallien paksuus on yli metrin. Ulkomitat ovat noin 6 x 5 m valleineen. Uuni on kuopan koillispäässä. Uunin päällä kasvaa vanha kuusi, jolla on ikää reippaasti yli 100 vuotta.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla todettiin olevan tervahauta, tervapirtti ja mahdollisesti haudan yhteydessä ollut asuinkammi. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Seljanoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Lomperovaaran pohjoisrinteellä hiekkarinteessä, jossa kasvaa mäntymetsää. Kohteen eteläpuolella 20 metrin etäisyydellä kulkee hiekkatie.
Paikalla on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 3,5 metriä ja syvyys 1 metri. Vallit ovat paikoin 1,5 metrin levyiset ja 50 cm korkuiset etenkin alarinteessä. Valleilla kasvaa mäntyjä, jotka voisi poistaa.

Kettuharjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee pohjoisesta etelään kulkevan 20 metriä leveän ja 7 metriä korkean hiekkaharjun päällä. Kuoppien kohdalla harjun molemmin puolin on rämettä, joka etelään mentäessä muuttuu avosuoksi. Harjulla kasvaa mäntymetsää ja harjun laella on metsäautoura
Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa. Kuoppa 1 on halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään 50 cm. Kuopan reunalta kulkee metsäkoneen ajoura ja porojen polku, joka on kuluttanut mineraalimaan näkyviin. Kuopasta 10 metriä lounaaseen samalla harjulla on toinen samankokoinen kuoppa, jonka koko alue on kulunut avoimelle hiekkamaalle.

Syväjärvi (1000025048) (Maarakenteet)
Maasto on Syväjärveen laskeva rinne, kuopat sijaitsevat terassin reunalla. Paikalla kasvaa mäntymetsää moreenimaassa.
Paikalla on neljä kuoppaa, joiden merkitys on epäselvä. Toiset kuopista muistuttavat soikean muotoista hautaa, toiset taas ovat pyöreitä kuten pyyntikuopat. Kuopissa kasvaa paksu rikkumaton humuskerros päällä, mistä päätellen kuopat ovat ainakin 100 vuotta vanhoja.

Kauniinmaanvuoma 3 (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee suon reunassa kivikummulla, jossa kasvaa mäntymetsää. Kohteen itäpuolella 300 metrin päässä virtaa Taapajoki.
Paikalla on 2 metrin pituinen kelohonkakanto, jossa länsisivulla, rinnan korkeudella on puolen metrin pituinen ja 30 cm levyinen pilkka. Pilkassa on teksti: Henterikki Matias ja poika, ja sen alla on poikkiviiva. Viivan alla on teksti: Salmijärwi 1878 ja tekstin alla on poikkiviiva. Yläosassa kirjoitusta ovat veistetyt urat, joiden alla on K -kirjain. Pilkan vasemmalla puolen on pieni pilkka, jossa on vuosiluku 1733 tai 1933. Kannon päähän on tehty laudoista ja vihreästä kattohuovasta katos.

Kaitaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee moreenikankaan pohjoiseen, suohon laskevassa rinteessä. Alueella kasvaa kuivaa kangasmetsää.
Paikalla on tervahauta, jonka halssi laskee pohjoiskoilliseen suolle ja kaitaojaa kohden. Haudan halkaisija on 6 metriä ja siinä on metrin levyiset vallit. Keskiosassa on matala painanne. Haudan eteläpuolella halssia vastapäätä 3 metrin etäisyydellä haudasta on 1 x 1,5 metrin kokoinen 50 cm syvä painanne, jonka seinillä on 5 cm leveitä tappeja. Halssi on 4 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä ja siinä on metrin vahvuiset vallit. Halssin edestä alkaa räme. Haudasta lounaaseen 30 metrin päässä tiesilmukan ojan suurta kiveä vasten on vanha reki, joka voi liittyä hautaan. Luultavasti reellä on kuljetettu tervatynnyreitä.

Välisuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Unarin järven eteläosan vuonon keskivaiheilla itärannalla 20 metriä rannasta jyrkässä rinteessä. Paikan maasto on moreenikangasta, jossa kasvaa mäntymetsää.
Paikalla on 5 x 4 x 1 metrin kokoinen tervahauta, joka on soikea terassin suuntaisesti, etelästä pohjoiseen kuten järven rantakin. Haudassa on metrin vahvuiset vallit ja halssi on kohtisuoraan järveen. Halssin edessä ei ole ojaa vaan reikä vallissa. Vallin ulkopuolella ylärinteessä on metrin levyinen matala oja, josta on otettu maata haudan rakenteisiin. Haudan päällä kasvaa mäntyjä ja koivuja, jotka voisi poistaa.

Jyrisevänniva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympäristön kuvaus: Kohde sijaitsee Äkäsjoen itärannalla 15 metrin etäisyydellä joen rannasta. Paikalla on jokeen laskeva hiekkarinne, jossa kasvaa sekametsää. Kohteen pohjoispuolella on joenmutka Taponivan ja Jyrisevännivojen välissä. Tervahaudan kohdalla on joen länsipuolella asuttuja taloja.
Kohteen kuvaus: Kohteessa on pyöreä tervahauta ja tervapirtin jäännös. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014 ja edellä mainittujen lisäksi alueelta dokumentoitiin toinen rakennus jäännös sekä kaksi kuoppakohdetta.

Mustivinsa (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohteen maasto on kaakkoon laskevaa hiekkarinnettä, jossa kasvaa sekametsää.
Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on 3,5 metriä. Haudan valli on metrin levyinen ja 70 cm korkuinen. Haudan halssi on 4 metrin pituinen ja se laskee itään. Haudan keskellä ei ole juuri kuoppaa havaittavissa ja rakennelman keskusta tuntuu kovana turpeen alla. Rakennelma voi olla myös hiilimiilu. Rakenteen päällä kasvaa suuria koivuja.

Helkkusenvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Latomus sijaitsee Akkunusjoesta noin 2 km kaakkoon, Kivaloiden vaara-alueen eteläosassa olevan Helkkusenvaaran etelärinteellä, tuoreella ja kostealla kankaalla. Rakenne tarkastettiin ensi kerran vuonna 1995. Se kuvattiin pohjois-etelä –suuntaiseksi, noin 15 m pitkäksi ja 10 m leveäksi kivirakenteeksi, jonka länsireunassa oli selvät, 0,2 m korkeat ja 0,2 m leveät vallit. Kiveyksen sisäpuoli todettiin tasaiseksi. Tarkastajalle jäi epäselväksi, onko kyseessä esihistoriallinen, historiallisen ajan muinaisjäännös, vai mahdollisesti luonnonmuodostuma. Kohde tarkastettiin uudelleen metsänhakkuutöiden suunnitelmien takia 2008. Aiempien koordinaattien ilmoittamasta kohdasta (p=7304137, i= 3403977) noin 40 m kaakkoon paikannettiin selvästi ihmisen tekemä, suunnilleen soikea kivivalli, jonka pituudeksi lounais-koillissuunnassa mitattiin 13 m. Sen leveys vaihteli koillispään noin kolmesta metristä lounaispään neljään metriin. Lounaispäätä kohti vallin kaakkoisen pitkäsivun ja päädyn väliin ssa todettiin 1,5 m levyinen aukko. Kivimuodostelma on vaikeasti havaittava ja sijaitsee kivisessä moreenimaassa. Sähkönsiirron voimalinja kulkee 50-60 m kehän pohjoispuolella. Ilmeisesti vuonna 2008 paikannettu rakenne on sama kuin aiemmin tarkastettu, vaikka sen todettiin vastaavan vain osittain aiempaa kuvausta. Rakenteen ikä ja tarkoitus voivat olla selvitettävissä vain koekaivauksella.
Vuoden 2012 inventoinnin yhteydessä tehdyt havainnot kohteesta ovat seuraavat:
Kohteessa on neliskanttinen kivirakennelma, jonka itä- ja länsisivut sekä länsipääty ovat hyvin havaittavissa. Itäpääty sen sijaan on epämääräinen, eikä sen linja ole yksiselitteisesti havaittavissa. Aiemmassa tarkastuksessa mainittua oviaukkoa ei kohteella havaittu. Lounais-koillissuuntaan rakennelma on 13 metriä pitkä, koillisseinustan pituudeksi mitattiin 8 metriä, luoteis-eteläseinus, jossa on kulma, on 3 + 3 metriä. Kivivallin leveys on noin 0.6 metriä ja korkeus 0.4 metriä. Valli on kasattu erikokoisista luonnonkivistä. Kohde sijaitsee kivikossa, eikä sisäpuolen tasaista kiveystä havaittu. Gps-koordinaattipiste on mitattu rakenteen keskeltä.
Syksyllä 2012 tehdyn Simon tuulivoimapuistojen rakentamiseen liittyvässä inventoinnissa kohdetta ei havaittu ilmoitettujen koordinattien vaiheilla.

Simojärvi Isosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Simojärven Näskänselän luoteisrannan tuntumassa olevan Isosaaren pohjoisosassa on korkeimmilla kohdilla kesähautoja, purnuja ja mahdollisesti muitakin kuopanteita.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2012. Saaren pohjoisosa on saaren muita osia korkeampi ja kuopat keskittyvät tälle alueelle. Kohdekuvauksessa käytetään sanaa kuoppa selkeärajaisesta kaivannosta ja sanaa kuopanne muodoltaan ja luonteeltaan epämääräisemmästä kaivannosta. Saaren pohjoisosan itäpäädyssä on pyöreä, osittain sammaleen peittämä tulisija, joka on todennäköisesti hautoja huomattavasti nuorempi. Tiedot rakenteista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
Hautasaari, jossa olevia kuoppia on ilmeisesti kaiveltu myös niiden mahdollisen hautakäytön päädyttyä. Osa kuopista on mahdollisesti alunperinkin muita kuin hautakuoppia. Aikaisemmassa inventoinnissa mainittuja purnuja ei vuoden 2012 tarkastuksessa alueella havaittu.

Simojärvi Venäläissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Venäläissaari on pieni saari Simojärven Kultisalmen kaakkoispuolella. Purnujen ja liesipaikkojen lisäksi "Kultisaareksikin" kutsutulla paikalla on kesähautoja.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2012. Saaressa havaittiin yksi kiveys ja viisi kuoppaa sekä vain yksi tulisija, jossa ei ollut viimeaikaisen tulenpidon merkkejä. Saaren kaakkoispäädyn lounaisrannalla, kahden metrin päässä vesirajasta, havaittiin kuitenkin moderni, pyöreä, 0.7 metriä halkaisijaltaan oleva tulisija, jonka kivistä yksi on pinnaltaan rapautunut, ehkä uusiokäytetty. Tiedot rakenteista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.
2021: Paikka tarkastettiin vuoden 2021 inventoinnissa, jolloin havaittiin mahdollisia hautakuoppia. Yleisesti kohde vaikutti olevan samassa kunnossa kuin vuoden 2012 tarkastuksessa.
1800-luvun puolivälin pitäjänkarttaan saari on merkitty täyteen ristejä. Kyseessä on tyypillinen tuon ajan ja aikaisemmissa kartoissa esiintyvä hautausmaan symboli. Tällä perusteella paikka lienee ollut käytössä hautasaarena vielä 1800-luvun puolivälissä, tai ainakin tunnettu hautausmaana.

Välttämönselkä Hautasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Simojärven Välttämönselällä on pieni saari, jonka korkeimmilla kohdilla on kesähautoja, purnuja ja myöhemmän kaivelun aiheuttamia kuopanteita. Simojärvessä on myös toinen Hautasaari (ks. Ranua Simojärvi Hautassari 683 50 0009).
Vuoden 2012 inventoinnissa saaressa havaittiin mahdollinen kesähauta, mahdollinen lapsenhauta ja kaksi ilmeisesti säilytyskuoppaa, sekä yksi ilmeisesti moderni maanottokuoppa. Saaren keskellä olevasta hautakuopasta kaakkoon, saaren etelärannalla on kaksi syvää ja laajaa kuoppaa, jotka ovat ilmeisesti toimineet säilytyspaikkoina tai kellareina. Aikaisemman kohdekuvauksen (1990) mukaan kuoppia nimitetään tässä purnuiksi. Tiedot havainnoista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Kultiharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Kultisalmessa olevan niemen harjalla ollut kolmen pyyntikuopan ryhmä. Osittain tien tuhoama. Lapinpato salmessa.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2012. Tien lounaispuolella, tien ja rantaviivan puolivälissä on halkaisijaltaan 2.7 metrin kokoinen, 0.5 metriä syvä pyyntikuoppa. Kuoppa sijaitsee koordinaattipisteessä 3505184 7332726.
Tielinjaa varten hiekkaharjanteeseen tehdyn leikkauksen välittömässä läheisyydessä, tielinjan koillispuolella on tielinjan suuntainen, pitkänomainen ja muodoltaan epämääräinen kuoppa. Kuoppa on mahdollisesti toinen pyyntikuoppajärjestelmän kolmesta kuopasta. Kuopan pohja on risujen peitossa ja sitä on mahdollisesti laajennettu alkuperäisestä muodostaan. Se on sivuiltaan 3.7 x 2.5 metrin kokoinen ja 0.5 metriä syvä. Kuoppa sijaitsee koordinaattipisteessä 3505199, 7332725. (YKJ)
Muinaisjäännösrekisterin kohdekuvauksessa mainittua kolmatta kuoppaa paikalla ei havaittu.
Lapinpato dokumentoitiin erillisenä kohteena Kultiharju 2.
2021: Ensimmäinen pyyntikuopista (N 7329659 E 505010) sijaitsee tien lounaispuolella, tien ja rantaviivan puolivälissä. Kuopan halkaisija on 2,7 m ja syvyys 0,5 m.
Mahdollisesti toinen pyyntijärjestelmän kuopista (N 7329661 E 505026) on tielinjaa varten hiekkaharjanteeseen tehdyn leikkauksen välittömässä läheisyydessä, linjan koillispuolella. Kuoppa on leikkauksen suuntainen, pitkänomainen ja muodoltaan epämääräinen. Kuopan pohja on risujen peitossa ja sitä on mahdollisesti laajennettu alkuperäisestä muodostaan. Se on sivuiltaan 3,7 x 2,5 metrin kokoinen ja 0,5 metriä syvä. Leikkausta tarkastellessa siitä havaittiin kvartsi-iskos.
Muinaisjäännösrekisterin kohdekuvauksessa mainittua kolmatta kuoppaa paikalla ei havaittu. Kotivuoren (1990) liitekartan (kohde 91, s. 89) perusteella kolmas pyynti-kuoppa on sijainnut suunnilleen koordinaattipisteessä N 7329674 E 505008, tien koillislaidalla olevasta kuopasta parikymmentä metriä luoteeseen, nykyisen tien kohdalla. Vaikuttaa siltä, että tämä pyyntikuoppa on täysin tuhoutunut.

Kairavaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; N. 12,5 km Simon asemalta koilliseen. Turskan päärakennuksesta n. 4,1 km kaakkoon ja Jokikylässä olevan Musta-aavan itäpuolella, Kairavaaran koillispään rakassa kuoppa.
Vuoden 2012 inventoinnin yhteydessä tehdyt havainnot kohteesta ovat seuraavat:
Kohteessa on rakkakivikko, jossa on 11 vaihtelevankokoista rakkakuoppaa. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Helkkusenvaara etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Helkkusenvaaran eteläisessä alarinteessä on useita louhikoita ja rakkakivikoita. Vaaran eteläpuolella kulkevasta metsäautotiestä noin 150 m koilliseen ja alarinteen poikki kulkevasta voimalinjasta noin 120 m lounaaseen on noin 80 x 20 m laajuinen rakkakivikko. Tässä kivikossa havaittiin vuonna 2008 kolme rakkakuoppaa. Kuoppa A on halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 50 cm, kuoppa B on 1,5 m halkaisijaltaan ja 50 cm syvä. Kolmas rakkakuoppa C on halkaisijaltaan 1,5 m ja 0,3 m syvä. Kuoppien ympäristössä on kuivahkon kankaan männikköä.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2012. Kohteessa on neljä rakkakuoppaa. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle. Paikalla käytiin myös Simon tuulivoimapuistoihin liittyvässä inventoinnissa 2012, jolloin havaittiin kolme rakkakuoppaa.

Kuiva-Kilkka 2 (Kivirakenteet)
Kuiva-Kilkan korkeimman kohdan kaakkoispuolella oleva, suurempien kivenlohkareiden halkoma pieni rakkakivikko. Sekämetsää, jonka aluskasvillisuudessa katajaa, sammalta ja jäkälää. Kivikon kivet noin ihmisen pään kokoisia, osin kulmikkaita, osin pyöristyneitä.
Kohteessa on kuusi rakkakuoppaa. Tiedot niistä on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Hiidenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Joen länsiranta, tuoreen kankaan havumetsää, jonka aluskasvillisuudessa mustikkaa. Kangas hiekkapohjainen ja kohde jokea kohti laskevassa rinteessä.
Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä. Tervahaudan valli on noin kolme metriä leveä ja sen keskellä on vallinsuuntainen painauma. Tervahauta on todennäköisesti poltettu kahteen kertaan. Tervahaudan 8 metriä pitkä halssi laskee koilliseen. Tervahaudassa on supikoiran kaivamia käytäviä, joiden suuaukkoja on kaivettu auki ilmeisesti supikoiran metsästyksen yhteydessä. Näkyviin on hiekan lisäksi tullut runsaasti hiiltä.

Jäkälämaa 2-3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Piittisjärveltä Juottasjärvelle menevän tielinjan eteläpuolella on vuoden 2012 inventoinnissa todettu itään laskevalla rinteellä likimain 150 m päässä toisistaan kaksi pyöreähköä kuopparakennetta. Todennäköisesti kyse on pyyntikuopista.
Kuopista itäisempi on erotusaidalle johtavan ajouran eteläpuolella. Se on halkaisijaltaan noin 2.7 m ja 0.3 m syvä. Kuopan keskeltä kaivettiin maakairalla näyte, jossa noin 5 cm kunttakerroksen alla oli n. 20 cm huuhtoutumiskerros.
Samantapainen rakenne edellisestä noin 150 m länteen on matala ja laakea kuopanne noin 30 m metsätien eteläpuolella. Se on halkaisijaltaan 3.5 m ja 25 cm syvä. Kuopan keskelle tehdyssä 30 x 30 cm laajuisessa koekuopassa oli vaihtelevan paksuisen kuntan alla noin 5 cm huuhtoutumiskerros, ja sen alla 5 cm rikastumiskerros. Rikastumiskerroksen alla oli hiiltä sisältävä muutaman cm paksuinen palokerros, ja sen alla toinen ohut huuhtoutumiskerros. Alempi huuhtoutumiskerros oli ylempää vaaleampi ja värin vaihtelultaan loivempi.
Ympäristöön tehdyissä koepistoissa kaksoismaannosta tai hiilikerrosta ei todettu.
Kyseessä lienevät useammassa vaiheessa peittyneet pyyntikuopat, joiden alkuperäistä pohjatasoa ei koekuopilla saavutettu.

Korvajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Hiekkakangas Korvajoen etelärannalla. Noin 15 metrin päässä joen vanhalta rantatörmältä. Mäntymetsää, jonka kasvatusluokka 20 ja aluskasvillisuudessa puolukkaa, sammalta ja jäkälää.
Kohteessa on noin 15 metrin päässä Korvajoen etelänpuoleiselta rantatörmältä yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on 2.2 metriä ja syvyys noin 0.4 metriä.

Kultiharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Simojärven Kultisalmen hiekkapohjaista mäntymetsää kasvava alue, jossa rannat ovat kivikkoisia.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2012. Kohteessa on rannoilla muutaman metrin matkalla erottuva harva kiveys, joka leveimmillään on noin metrin levyinen. Kohde sijaitsee puoliksi valtion ja puoliksi yksityisen omistuksessa olevalla alueella. Valtion puolella, veden alla, noin 5 metriä rannasta kohtisuoraan rantaviivaan nähden, on noin metrin etäisyydellä toisistaan kaksi, noin 15 senttimetriä halkaisijaltaan olevaa hirttä, joissa on 15 senttimetriä leveät ja noin 5 senttimetrin syvyiset, muodoltaan kulmikkaat lovekset. Hirret erottuvat noin metrin matkalla ja katoavat pohjahiekkaan. Salmen koillisrannalla, yksityisessä omistuksessa olevalla maalla pato erottuu matalana ja kapeana kiveyksenä.

Massilampi 2 (Maarakenteet)
Massilammen pohjoispuolinen hiekkakangas, jonka länsipuolella virtaa pieni joki. Alueella kasvaa mäntyjä, kuusia, katajaa ja puolukkaa.
Kohteessa on muutaman metrin etäisyydellä toisistaan neljä kuopannetta, joista eteläisimpään tehtiin lapionpisto. Paksun, noin 15 senttimetrin paksuisen kunttakerroksen alla on noin 6 senttimetrin paksuinen huuhtoutumiskerros. Maa on hiekkamaata. Kunttakerroksen alapinnalla oli hiiltynyttä puuta ja kuopasta löytyi kuntan ja huuhtoutumiskerroksen yläpinnasta kymmensenttinen pala poronsarven tyviosaa.
Kuopat ovat keskenään eri muotoisia ja syvyisiä. Eteläisimmän kuopan vieressä on kookkaista kivistä kasattu, noin 1.5 x 2 metrin kokoinen, metrin korkuinen kivikasa.
Kuopista pohjoisin on 1,8 x 1.4 metrin kokoinen ja syvyydeltään. 0.7 metriä. Kuopanne on itä-länsisuuntainen ja sijaitsee koordinaattipisteessä 3485846, 7336061.
Sen eteläpuolella kahden metrin päässä on matala 2,8 x 1.7 metrin kokoinen syvyydeltään 0.4 metrinen kuoppa. Tästä kuopasta 2 metriä etelään on samansuuntainen- ja kokoinen kuopanne, joka kuitenkin on hieman edellistä syvempi, noin 0.6 metriä näiden kuoppien välin länsipäähän sijoittuu kivikasa. Kivikasa sijaitsee koordinaattipisteessä 3485849, 7336060. Kuoppien itäpuolella, noin 3,5 metrin päässä on pyöreä, halkaisijaltaan 1.1 metrinen kuoppa, jonka syvyys on 0.6 metriä. Kuoppa sijaitsee koordinaattipisteessä 3485848, 7336054. (YKJ)

Suoperänlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ranualta Kemijärvelle johtavan tien eteläpuoli, Suoperänlampien koillispuolinen, havumetsää kasvava kivinen kangasmaasto. Metsän kehitysluokka on 30. Lampien ympäristössä, kohteen lounaispuolella maasto on soista.
Kohteessa on vallien ulkoreunoilta mitattuna 8 metriä pitkä ja 7 metriä leveä tervahauta. Tervahaudan 13 metriä pitkä halssi on kohti lounasta, suota ja sen takana keskellä olevaa lampea. Haudan syvyys on noin 1.2 metriä. Hadan ja halssin liitoskohdassa on ladottuja kiviä. Halssin yläreunan suuaukolla on myös hiiliä näkyvissä. Tervahaudan vallin päällä kasvaa puita, jotka ovat iältään vähintään 60-vuotiaita.

Poroharju 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kunnan itäkärjessä, Pahakivalon pohjoispuolella. Koilliseen kurottavan Poroharjun luoteispuolella olevan pitkän hiekkakaarron lounaispäästä on vuoden 2002 inventoinnissa tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ojakaivannon heittohiekassa. Arvio oli, ettei asuinpaikka liittyisi muinaiseen merenrantaan, vaan että alueella olisi ollut myöhempi kuroutunut vesiallas. Alueen topografia laskee kuitenkin suhtellisen selvästi luoteeseen, joten asuinpaikka voi myös liittyä merivaiheeseen ja ajoittua vanhemmalle mesoliittiselle kivikaudelle.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Muinaisjäännösrekisterissä ilmoitetusta koordinaattipisteestä noin 15 metriä etelälounaaseen on kaivettu tiestä luoteeseen 10 metrin mittainen, noin 1.2 metrin syvyinen oja, josta hiekat on kasattu ojan lounaispuolelle kymmenen metrin pituiseksi ja kuuden metrin levyiseksi kääntöpaikaksi. Kääntöpaikan hiekassa on näkyvillä kvartsi-iskoksia. Ojan länsipenkalla myös iskoksia ja palanutta luuta. Oja, jonka pientareella kasvaa vähintään 7 vuoden ikäinen mänty, lienee vuonna 2002 todettu ojakaivanto. Ojan koillispuoleinen kangas on varpujen ja jäkäläkasvuston peitossa, eikä asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ole silmämääräisesti havaittavissa. Kohteella ei ollut aiemmin suojelurajausta.

Poroharju 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 52 kilometriä itäkoilliseen kunnan itäkärjessä, Pahakivalon pohjoispuolella. Koilliseen kurottavan Poroharjun kaakkoislaidalla on yksittäinen pyyntikuoppa suon reunan hiekkaterassilla, Luusuanlammen länsipuolella.
Pyyntikuopan halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys 0,3 metriä. Terassilla on toinenkin kuoppa, mutta sen syntyprosessi on epävarma.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla havaittiin noin 2.5 metriä halkaisijaltaan oleva pyyntikuoppa, joka on syvyydeltään 0.3 metriä. Kuopasta noin 14 metriä itä-koilliseen on toinen, matalampi ja epäselvempi kuopanne, jonka halkaisija on 1.3 metriä ja syvyys 15 senttimetriä. Kuopanteen koordinaatit ovat 3451957, 7343290.

Poroharjun hyöteikkö 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kunnan itäkärjessä, Pahakivalon pohjoispuolella. Asuinpaikkahavainnot ovat Poroharjunhyöteikön lounaispuolelta, vanhalta ajouralta ja sen vierestä tasaisen kankaan reunalta. Tästä noin 100 metriä lounaaseen on yksittäinen pyyntikuoppa noin 15 metriä tiestä kaakkoon.
Kohde käytiin tarkastamassa kesäkuussa 2012. Koordinaattipisteen 3450719, 7341786 (YKJ) ympärillä tielinjalla havaittiin kvartsi-iskoksia noin 20 metrin matkalla. Tielinjan reunat ovat sammaleen peittämät, eikä maanpintaa ole tielinjan ulkopuolella paljaana. Tielinjalla asuinpaikan lounaispuolella on kapea kostea alue, jonka kohdalla myös tiepohja on ympäristöä savisempaa. Kosteikon lounaispuolella havaittiin tiellä yksittäinen kvartsi-iskos koordinaattipisteessä 3450589, 7341705.
Muinaisjäännösrekisterissä mainittu pyyntikuoppa erotettiin tarkastuksessa omaksi kohteekseen Poroharjun hyöteikkö 4

Poroharjun hyöteikkö 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kunnan itäkärjessä, Pahakivalon pohjoispuolella. Asuinpaikkahavainnot ovat Poroharjunhyöteikön lounaispuolelta vanhalta ajouralta uuden metsäautotien tuntumassa olevalta pieneltä kumpareelta. Tästä noin 200 metriä lounaaseen on yksittäinen pieni pyyntikuoppa noin 10 metriä tiestä etelään.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Kohteessa havaittiin pohjoiseen ja itään menevien teitä yhdistävällä tielinjalla, tien luoteispäässä kvartsi-iskoksia koordinaattipisteessä 3450324, 7341540. Kaksi iskosta löytyi myös tielinjan päästä noin 30 m luoteeseen sijaitsevan 20 x 30 m kokoisen hiekkakuopan kiertävältä ajouralta, hiekkakuopan länsipuolelta. Hiekkakuopan reunoilta ei kuitenkaan havaittu löytöjä.
Tielinjan pohjoispuolinen kangas oli hiekkakuoppaa kiertävää ajolinjaa lukuun ottamatta sammaleen, jäkälän ja puolukan peitossa, eikä peitteiseltä maalta havaittu löytöjä. Hiekkakuopan itäpuolella, noin 15 metrin päässä tielinjalta on noin 3x2 metriä kokoinen, 0.8 metriä syvä kuoppa, jota on mahdollisesti käytetty maaperän laadun määrittämiseen ennen suuremman hiekkakuopan tekoa. Hiekkakuopassa kasvavat männyt ovat noin 20-vuotiaita, joten kuoppa on ajalta ennen mj-kohteen havaitsemista. Hiekkakuopan takaisen kvartsin koordinaatit 3450259, 7341533
Kvartseja myös risteykseen menevän päätien ojien perkkauskasoissa noin 60 metriä metsätien risteyksestä itään. Pyyntikuoppa erotettiin omaksi kohteekseen Poroharjun hyöteikkö 2.

Konttijoki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 51,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä. Konttijärvestä noin 2 kilometriä luoteeseen on Pahakivalon koillislaidalla idässä olevaan Konttijokeen laskeva rinne, jolla kulkevan tien itäreunalta ja itäpuolelta on tavattu asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.
Kohde tarkastettiin vuoden 2012 kulttuuriperintöinventoinnin yhteydessä. Kohteelle savuttiin 5.6. ja havaittiin, että kohde oli kauttaaltaan äestetty. Äestysvaoissa oli nähtävillä runsaasti hyvälaatuista kvartsia sekä iskoksina, materiaalikappaleina, että äesrullien iskoksenkaltaisiksi hajottamina kvartsikappaleina. Äestysurat kulkivat koko alueen halki noin 10- 25 senttimetrin syvyisinä, 40 senttimetrin levyisinä kaistoina, joiden välissä oli 1,7 metrin levyisiä koskemattomia kaistaleita.
Kvartsi on osittain lasimaisen läpinäkyvää, osittain maitomaisen vaaleaa. Vastaavanlaista kvartsia ei havaittu alueen ympäristössä. Kvartsilöydöt ovat kahdessa laajassa pesäkkeessä, jotka yhdistettiin alueen topografian mukaan yhdeksi yhtenäiseksi alueeksi. Alueen halki kulkee noin 5 metrin levyinen puron kuluttama notko.

Pitkälampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 54,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä, Pitkälammen keskiosan itärannalla. Mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla on törmän taitteessa yksittäinen pyyntikuoppa.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Yksittäinen, pitkänomainen pyyntikuoppa. sijaitsee järveen laskevassa rinteessä olevassa luontaisessa painanteessa, noin 15 metrin päässä rantaviivasta. Kuoppa on 2 x 1.5 metrin kokoinen ja noin 0.4 metriä syvä.

Konttijoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kunnan itäkärjessä. Konttijärvestä noin 1 kilometri luoteeseen on Konttijoen länsirannalla, tien ja joen välissä yksittäinen pyyntikuoppa. Tien ja soranoton rikkomalla alueella on voinut olla kuoppia enemmänkin.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Kangasmetsää kasvavan hiekkaniemekkeen kärjessä on halkaisijaltaan noin 2.5 metriä oleva, 0.5 metrin syvyinen, pyöreä kuoppa. Kuopalle saatu koordinaattipiste poikkesi 16 metriä muinaisjäännösrekisteriin merkitystä sijainnista, joten vanhat koordinaatit korjattiin.

Piilolampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 51,5 kilometriä itään kunnan itäkärjessä. Konttijärven luoteispuolisen Piilolammen rannasta noin 300 metriä pohjoiseen on yksi pyyntikuoppa törmän niskalla noin 10 metriä länteen pienestä kivikkotörmästä.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Kohteessa mitattiin pyöreä, halkaisijaltaan 2.5 metriä oleva, 0.3 metriä syvä pyyntikuoppa.

Kolokonmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on paikannettu kansallisen metsäohjelman kulttuuriperintöinventoinnissa (KMO) vuonna 2012. Simojokivarren pohjoispuolella noin 600 m kohoavan Kolokonmaan laen pohjoisosassa lounas-koillissuuntainen, 50 x 10 metrin laajuinen rakkakivikko, jonka kivet ovat pyöristyneitä ja keskenään erikokoisia. Rakkakivikon ympärillä kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on mustikkaa ja seinäsammalta.
Rakkakivikon alareunan keskivaiheilla on noin 5 x 5 metrin alalla kolme rakkakuoppaa:
Kuoppa1 on kuopista koillisin. Sen halkaisija on 1.5 metriä ja syvyys 0.4 metriä.
Kuoppa 2 on edellisestä kuopasta noin 1.5 metriä lounaaseen, halkaisijaltaan 1.4 metriä ja syvyydeltään 0.4 metriä
Kuoppa 3 on kuopasta 2 1.3 metriä luoteeseen. Kuoppa on halkaisijaltaan 1.3 metriä ja syvyydeltään 0.3 metriä. Kuoppa on muita epäselvempi, kiviä on mahdollisesti sortunut reunoilta kuopan pohjalle.
Vuoden 2018 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan.

Palovaara 2 (1000025118) (Kivirakenteet)
Palovaaran laella oleva, luode-kaakkosuuntainen rakkakivikko. Kivikossa ja sen ympärillä kasvaa erirakenteista sekametsää, jonka kasvatusluokka 60.
Kohteessa on noin 2.0 x 1.4 metrin kokoinen, itä-länsisuutainen rakkakuoppa, jonka syvyys on noin 0.5 metriä. Kivet rakkakivikossa ovat vaihtelevan kokoisia.

Runkausvaara 1 (Kivirakenteet)
Runkausvaaran pohjoisosa, lounas-koillissuuntainen, noin 70 metriä pitkä ja 30 metriä leveä rakkakivikko, jonka eteläpuolella on mäntyä ja koivua kasvava aurattu alue, pohjoispuolella sekametsää.
Kivirakan koillispäässä on pyöristyneistä, vaihtelevankokoisista kivistä ladottu kivirakan suuntainen, 5 x 3.5 m kokoinen, soikea kiviröykkiö. Röykkiö on noin 0.6 metriä korkea. Röykkiön kivet ovat samalla tavoin ositttain sammaleen ja jäkälän peittämiä, kuin ympäröivä rakkakivikkokin.
Röykkiön eteläpuolella sen välittömässä läheisyydessä rakan kivet ovat ympäristöä pienempiä, nyrkin tai kahden nyrkin kokoisia ja röykkiön kivet ovat todennäköisesti näiden kivien päältä pois.

Runkausvaara 2 (Kivirakenteet)
Runkausvaaran luoteisreuna. Laakakivistä muodostuvan rantaterassimuodostuman alin terassi. Ympärillä kuusia, mäntyjä ja koivuja kasvavaa sekametsää. Pohjoispuolella liuskeesta muodostuva kallioesiintymä.
Kohteessa on rantaterassin suuntainen soikea kehäröykkiö, jonka pituus on 9 metriä ja leveys 6.5 metriä. Röykkiön keskellä on kuoppa, jonka syvin osa on halkaisijaltaan 0.7 metriä. Kuopan pohja on suunnilleen ympäröivän rakkakivikon tasalla. Röykkiön vallin korkeus kuopan pohjalta mitaten on korkeimpaan kohtaan 1.3 m ja matalimpaan 0.9
Laakamainen kivi pohjoisreunassa pystyssä vallin sisällä.

Poroharju 7 (Maarakenteet)
Poroharjuntieltä luoteeseen erkanevan hiekkatien karu kangasmetsää kasvava koillispuoli Mäntyä, jäkälää, sammalta ja kanervaa kasvavan metsän kasvatusluokka on 30.
Poroharjuntien länsipuolelle kääntyvän hiekkatien pohjoispuolella on useita maakuoppia, joista osaa liittynee tientekoon ja osa tien lounaispuolella olevan hiekkakuopan maanäytteisiin. Resenttien kuoppien joukossa on muodoltaan loivempia ja iäkkäämmältä vaikuttavia kuoppia, joista yhdestä havaittiin kairaamalla 4 senttimetrin huuhtoutumiskerros.
Koordinaattipisteessä 3451555, 7343233 (YKJ) on halkaisijaltaan noin 2.5 metrin kokoinen ja syvyydeltään noin 0.5 metrin kuoppa. Kuopan pohjalle tehdyssä kairauksessa havaittiin noin 4 senttimetriä paksu huuhtoutumiskerros.

Poroharjun hyöteikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tervolan koillisosa, Konttijoen ja Konttijoen pohjoispuolella kulkevan hiekkatien välinen alue, jonka puusto on hakattu. Alueen kasvatusluokka on 10.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Koordinaattipistessä dokumentoitiin pyyntikuoppa, joka on aiemmin kuulunut kohteeseen Poroharjun hyöteikkö 1. Pyyntikuoppa sijaitsee hiekkakankaalla törmällä. Ympäristössä on tehty hakkuu, puut pyyntikuopan välittömässä läheisyydessä on säästetty. Välittömästi kuopan reunalta alkaa rinne, joka laskee jyrkästi noin 6 metriä kohti kauempana virtaavaa Konttijokea. Kuoppa on pyöreä ja halkaisijaltaan 2,5 metriä, syvyys on 35 senttimetriä.

Poroharjun hyöteikkö 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Poroharjunhyöteikän länsipuolella kulkevan hiekkatien ja sen kaakkoispuolella olevan suon välinen mäntyjä, pieniä kuusia, puolukkaa ja sammalta kasvava kangasmetsä, jonka kasvatusluokka on 20.
Kohde käytii tarkastamassa kesäkuussa 2012. Kohteesta dokumentoitiin pyöreä, halkaisijaltaan 2,5 metriä oleva, 0.4 metrin syvyinen pyyntikuoppa. Asuinpaikka erotettiin tarkastuksessa omaksi kohteekseen Poroharjunhyöteikkö 3.

Honkajärvenkangas 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Elijärven louhoksesta noin 5 kilometriä eteläkaakkoon, Honkajärvenkankaan koillisosassa, hiekkakuopan ympärillä. Alueella on 12 keittokuoppaa, joiden halkaisija on 2-4 metriä ja syvyys 0,5-1,2 metriä. Hiekkakuopan reunoilla on runsaasti palaneita kiviä ja siellä on havaittu palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja Sär 2 -keramiikkaa.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohteessa havaittiin 14 vaihtelevalla etäisyydellä toisistaan olevia, keskenään erikokoisia, muodoltaan pyöreitä kuoppia. Kohde on osittain valtion ja osittain yksityisen maalla. Tiedot kuopista on lisätty rekisterin alakohteet-välilehdelle.

Koivusaari (683010086) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojärven Välttämönselällä oleva suuri saari. Sen pohjoispään luoteisosassa olevassa hiekkaperäisessä lahdessa on todettu kvartsi-iskoksia sekä ilmeisesti tulisijan rapautuneita kivi kivikautisen asunpaikan merkkinä.
Kohde on todettu inventoinnissa 1990 ja tarkastettu uudelleen 2012, jolloin ei havaittu maanpäälle erottuvia merkkejä muinaisjäännöksestä. Löytöjä tai muuta kivikautiseen asutukseen viittaavaa tuolloin havaittu lukuunottamatta poukaman itäpäässä, noin 4 metriä rannasta, veden alla havaittuja, noin puolentoista nyrkin kokoisia kiviä, joista yhtä nostettaessa havaittiin sen alapinta rapautuneeksi, kyseessä on mahdollisesti tulisijan jäännös, jossa noin metrin alalla on hajallaan noin 15 kiveä. Pohja on osittain tumman karikkeen peitossa, eikö koko aluetta voitu havainnoida. Matala vesialue loppuu noin 15 metrin päässä rannasta, jossa on ilmeisesti myös asuinpaikan raja.
Todennäköisesti matala muinainen hiekkaranta asuinpaikan merkkeineen on veden vaihtelun kuluttamana vähitellen suureksi osaksi huuhtoutunut.

Piilolampi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ympäristön kuvaus
Piilolammen pohjoispuoli, Poroharjuntien itäpuolelle, kohti kosteikkkoa laskeutuva paikoitellen kivikkoinen hiekkarinne, joka on äestetty.
Alueen äestysvaoissa havaittiin vuoden 2012 inventoinnissa pesäkkeisesti kvartsi-iskoksia kosteikon lounaispuolella luode-kaakko -suuntaisella, alueen korkeusmuotoja seuraavalla vyöhykkeellä. Löydöt jätettiin paikoilleen. Alueen kaakkoisosaan kvartsien löytöpaikoille tehtiin kaksi koekuoppaa, jotka olivat löydöttömiä. Kuopissa oli noin 25 senttimetrin huuhtoutumiskerros. Tihein muutaman metrin alueelle levittäytyvä kvartsikeskittymä oli koordinaattipisteen 3451938, 7339409 ympärillä (YKJ). Löydöt jätettiin paikoilleen.
Vuoden 2013 inventoinnissa kvartsien löytöpaikasta noin 25 itään löydettiin soikeahko painanne, mahdollinen asuinpainanne. Sen halkaisija valleineen on noin 7 x 5 m ja syvyys noin 0,5 m. Painanne sijaitsee kahden rantavallin välisellä tasanteella ja samalla tasolla kuin kvartsien löytökohta. Alemman rantavallin jälkeen hiekkainen maasto viettää loivasti alaspäin ja muuttuu suoksi. Maalaji on hiekka. Koekuoppia ei kaivettu.

Bihcosjávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Bihcosjávrin kaakkoispuolella, avoimella, moreenipohjaisella tunturipaljakalla, aivan Kalottireitin varrella, harjanteella, jonka eteläpuolella retkeilyreitin polku-ura miltei sivuaa järven rantaa. Harjanne muodostaa niemekkeen kahden lahdelman välille, ja sen laki on noin neljä metriä järven pintaa korkeammalla. Harjanteen laen koillispuolella on noin metrin verran lakea alempana oleva tasanne. Kalottireitti ohittaa harjanteen laen sen itäpuolitse, mutta suoraan harjanteen yli kulkee reitin suuntainen mönkijäura. Bihcosjávrin rannalla aivan kohteen vieressä on veneranta, jonka läheisyydessä on myös vesitasolentokoneiden laskeutumispaikka. Venerannan alueella on kivistä ladottu nuotiopaikka, ja paikalla on ilmeisesti aiemmin sijainnut myös pieni, osittain harjanteen rinteeseen kaivettu, kaiketi lähinnä kammin kaltainen rakennus, joka kuitenkin on tyystin tuhoutunut, eikä sen rakenne enää ole dokumentoitavissa. Harjanteelta noin 250 m kaakkoon päin sijaitsee paikallisten poromiesten käytössä oleva rakennusryhmä. Alueen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka ja heinäkasvit sekä jäkälät ja sammalet, mutta myös rikkonaista maanpintaa on kohteen alueella monin paikoin.
Noin viidentoista metrin matkalla pohjoiseen päin kohdasta, jossa Megonjávrin suunnalta Bihcosjávrille saavuttaessa Kalottireitin polku on juuri miltei sivunnut järven rantaa pienen lahdelman pohjukassa ja alkaa nousta moreeniharjanteelle, havaittiin polulla ja sen suuntaisella mönkijäuralla sekä harjanteella sijaitsevissa maapaljastumissa mönkijäuran länsipuolella kivikautisia tai varhaismetallikautisia asuinpaikkalöytöjä, lähinnä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Iskosten lisäksi löydettiin yksi kartionmuotoinen kvartsiittiydin.
Lähes kaikki löydetyistä kvartsiitti-iskoksista olivat hienorakeista, hieman läpikuultavaa, lähes valkoista kvartsiittia. Ydin oli kuitenkin karkearakeisempaa, juovikasta, yleissävyltään keskiharmaata kvartsiittia, samoin yksittäinen ytimen läheltä löydetty kvartsiitti-iskos. Kvartsi-iskokset olivat valkoista, melko huonolaatuista kvartsia. Talteen kerättiin ydin ja kolme kvartsiitti-iskosta.

Dierpmesjávri itä (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Dierpmesjávrin itäpään pohjoisrannalla, Dierpmes-Mallan kaakkoispuolella, Dierpmesjohkan niskalta länteen päin olevalla avoimella, loivasti kohti järven rantaa viettävällä, olemukseltaan terassimaisella paikalla, yhdestä kolmeen metriä järven pintaa korkeammalla. Rantatörmän korkeus rantaterassin reunassa on vajaan metrin, ja ranta on melko kivinen. Rantaterassin pituus koillis-lounaissuuntaisesti on noin 80 m ja leveys luode-kaakkosuuntaisesti noin 35 m terassin keskivaiheilla. Luoteen suunnalla rantaterassi rajautuu jyrkempään rinteeseen, joka nousee kohti noin viisi metriä korkeammalla tasolla olevaa tasannetta. Maaperä paikalla on hiekkavaltaista moreenia, ja alueen halki kulkee noin 15 m – 20 m etäisyydellä järven rannasta rannan suuntaa seuraava polku. Ylemmällä tasanteella kulkee samansuuntainen mönkijäura. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, mustikka, juolukka, torvi-, tina- ja poronjäkälät sekä seinäsammal ja muut sammalet. Erityisesti järven rannan läheisyydessä kasvaa paikoitellen myös jonkin verran heinäkasveja.
Dierpmesjávrin rantaterassin halki kulkevalla polulla havaittiin rikkoutuneessa maanpinnassa runsaasti kivikautiseen tai varhaismetallikautiseen toimintaan liittyviä löytöjä noin 40 m matkalla, lähinnä kvartsiitti- ja kvartsi-iskoksia. Havaitut löydöt olivat hyvälaatuisista kappaleista iskettyjä; kvartsiitit olivat erittäin pienirakeisia ja kvartseista osa olemukseltaan miltei vuorikristallimaisia. Yhteensä löytöjä oli polulla kymmeniä, ja ne muodostivat useita selviä löytöpesäkkeitä. Löydöistä pyrittiin keräämään talteen kohteessa havaittua löytöaineistoa mahdollisimman hyvin edustava otos. Kiinteitä rakenteita kohteen alueella ei havaittu. Myös kohteen lähialuetta, mm. kohteen pohjoispuolella kulkevaa mönkijäuraa, havainnoitiin tarkoin, mutta kaikki esihistorialliseen toimintaan liittyvät havainnot keskittyivät polulle noin 15 m – 20 m etäisyydelle järven rannasta.

Guonjarjohkan autiotupa (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Guonjarjohkan ja autiotuvan välillä, moreenipohjaisella, lähinnä heinäkasveja kasvavalla terassimaisella tasanteella, viidenkymmenen metrin päässä joen rannasta, noin neljä metriä joen pintaa korkeammalla, lähellä Guonjarjohkan aiemman autiotuvan sijaintipaikkaa.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Petri Halinen on aiemmin löytänyt ja kerännyt talteen asuinpaikalta vaaleanharmaita kvartsiitti-iskoksia (Halisen suullinen tiedonanto Käsivarren erämaassa elokuussa 2012) koordinaattipisteen X 7679705 / Y 3270246 (YKJ) läheltä. Kohdetta tarkastettaessa kvartsiittia ei paikalta löytynyt, mutta hieman luoteempana, retkeilijöiden kasaaman nuotiopaikan vierellä, rikkoutuneessa maanpinnassa, todettiin kuusi kvartsi-iskosta, joita ei kuitenkaan kerätty. Muita esihistorialliseen toimintaan liittyviä jälkiä ei alueella havaittu.

Lovttogielas (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Lovttogielaksen lounaispuolella, Siedjonjohkan ja sen koillispuolella olevan suonotkeman välisellä moreeniharjanteella, joen rannasta noin 40 m etäisyydellä. Suonotkelmassa, kohteesta noin 30 m koilliseen päin, on pienehkö lampi. Harjanteen laki on noin neljä metriä joen pintaa korkeammalla ja noin kolme metriä lampea korkeammalla. Kasvillisuutta harjanteella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmaja, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet ja yksittäiset heinäkasvit, lammen lähellä ja Siedjonjohkan rannoilla kasvaa pajupensaikkoa ja aluskasvillisuus on heinäkasvivaltaista. Maaperä paikalla on hiekkaista, melko vähäkivistä moreenia.
Siedjonjohkan koillispuolella sijaitsevan, luode-kaakkosuuntaisen moreeniharjanteen luoteispään laella, rikkoutuneessa maanpinnassa ketunkolon vierellä, kohdassa X 7678850 / Y 3276977, havaittiin noin kaksikymmentä tummanharmaata kvartsiitti-iskosta, yksi vaaleanharmaa kvartsiitti-iskos ja muutamia kvarsi-iskoksia halkaisijaltaan noin kaksimetrisellä alueella. Tästä noin kuusi metriä lounaaseen päin, kohdassa X 7678847 / Y 3276972, noin metrin verran harjanteen lakea alempana, halkaisijaltaan noin 30 cm kokoisessa maapaljastumassa, havaittiin tummanharmaita iskoksia toistakymmentä, ja myös rinteellä keskittymien välillä oli yksi tummanharmaa iskos. Ketunkolon luota noin neljä metriä itäkoilliseen päin, noin neliömetrin laajuisessa maa-paljastumassa, kohdassa X 7678846 / Y 3276984, todettiin puolestaan viisi vaaleanharmaata kvartsiitti-iskosta ja yksi tummanharmaa iskos. Lisäksi harjanteen länsirinteen maapaljastumissa, yhdestä kahteen metriä harjanteen lakea alempana, havaittiin yksittäiset vaaleanharmaat iskokset kohdissa X 7678851 / Y 3276970 ja X 7678853 / Y 3276966. Ketunkolon luota kerättiin talteen kuusi tummanharmaata kvartsiitti-iskosta, yksi vaaleanharmaa kvartsiitti-iskos sekä yksi kvartsi-iskos. Mitään esihistorialliseen toimintaan liittyviä rakenteita ei havaittu. Harjanteen joenpuoleisen reunan terassimaisilla tasanteilla on kuitenkin useita eriasteisesti umpeenkasvaneita tai edelleen käytössä olevia kehämäisiä kivettyjä nuotiopaikkoja, jotka ilmeisesti ovat retkeilijöiden tai kalastajien kasaamia. Harjannetta seurattiin useita satoja metrejä kaakon suuntaan, ja kohtia, joissa maanpinta oli rikkoutunut, havainnoitiin tarkoin, mutta lisää esihistoriallisia asuinpaikka-pesäkkeitä tai muitakaan kulttuuriperintökohteita ei onnistuttu löytämään. (YKJ.)

Somášluoppal (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Somášjávrin ja Somášluoppalin välisen virtapaikan ylimmän nivan alapuolella, noin viisikymmentä metriä leveän suvannon itärannalla, noin neljä metriä vesistön pintaa ylempänä olevan hiekkapohjaisen rantaterassin reunalla ja terassilta kohti suvannon rantaa laskevalla rinteellä, jossa maanpinta on eroosion paljaaksi kuluttamaa. Tasaisen rantaterassin halkaisija on noin sata metriä, ja sen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja ja puolukka sekä jäkälät. Rinteen alla on alempi, alle metrin korkeudella vesistön pinnasta oleva rantaterassi, jonka leveys on viidestä kymmeneen metriä. Alemmalla rantaterassilla on tuoreita jälkiä retkeilijöiden ja kalastajien leiriytymisistä sekä heidän kasaamansa kivetty nuotiopaikka.
Somášjávrin ja Somášluoppalin välillä olevan virtapaikan ylimmän nivan alapuolella olevan suvannon itäpuolella havaittiin rannansuuntaisesti noin kahdenkymmenen metrin matkalla kvartsiitti-, jaspis- ja kvartsi-iskoksia sekä kvartsiittiesineitä ja -ytimiä. Löytöalue alkaa noin viiden metrin etäisyydeltä vesistöstä, noin neljä metriä vesistön pintaa korkeammalla olevalle hiekkapohjaiselle rantaterassille nousevan paljaaksi kuluneen rinteen juurelta. Alue kattaa kokonaan noin kymmenen metriä leveän rinteen, ja löydöt päättyvät rinteen yläosassa, jonka itäpuolella maanpinta on kauttaaltaan kasvillisuuden peittämää ja mahdollisten löytöjen havainnointi maaperään kajoamatta mahdotonta.
Enemmistön löydöistä todettiin keskittyneen kahdeksi pesäkkeeksi löytöalueen etelä- ja pohjois-päihin. Löytöpesäkkeiden kohdilla maaperä on ympäristöään hiekkaisempaa, pesäkkeiden välinen alue on puolestaan hieman kivikkoisempaa. Löytöaineistosta suurin osa on lähes mustaa, melko karkearakeista kvartsiittia, ja osassa kappaleista on lisäksi pieniä vaaleanruskeita täpliä. Kohteen alueelta löydettiin myös tummanharmaita ja valkoisia kvartsiitti-iskoksia. Otokseksi löytö-aineistosta kerättiin talteen molemmat löydetyt jaspisiskokset, kaksi kvartsiittiydintä, kaksi kvartsiittiesinettä, yhdeksän kvartsiitti-iskosta sekä kaksi kvartsi-iskosta.

Vuolit Bierfejávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vuolit Bierfejávrin pohjoispuolella, maaperältään moreenipohjaisella, avoimella tunturipaljakalla, jossa kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kurjenkanerva, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä kangaskarhunsammal ja muut sammalet. Kohteen keskeisin osa vaikuttaa olevan moreeniharjanteiden välisellä, melko hiekkaisella tasanteella, noin 120 m etäisyydellä Vuolit Bierfejávrin rannasta. Kohteen halki kulkee ilmeisen runsaasti käytetty mönkijäura, jonka kohdalla pintaturve on rikkoutunut ja mineraalimaa tullut esille.
Vuolit Bierfejávrin pohjoispuolella, järven rannasta noin 120 m etäisyydellä, sijaitsee muodoltaan soikeahko tasanne, jonka halkaisija pohjois-eteläsuuntaisesti on noin 40 m ja itä-länsisuuntaisesti noin 20 m. Tasannetta ympäröivät pohjoisen, idän ja lännen suunnilta loivapiirteiset moreeniharjanteet, ja myös tasanteen eteläpuolella on matala harjanne, joka nousee tasanteen ja järven alavamman ranta-alueen välillä noin metrin verran tasanteen tasoa korkeammalle. Tasanteen halki kulkevalla mönkijäuralla havaittiin välillä X 7686069 / Y 3272714 – X 7686067 / Y 3272717 muutamia kymmeniä kvartsiitti-iskoksia. Iskokset olivat sekä vaaleanharmaata että lähes mustaa hienorakeista kvartsiittia, enemmistö kuitenkin vaaleanharmaita. Mönkijäuran pohjoispuolelta, pisteestä X 7686070 / Y 3272715, löydettiin lisäksi vaaleanharmaa kvartsiittiydin. Ydin oli sammalikon seassa noin metrin päässä mönkijäuralta, jolta se ilmeisesti oli sinkoutunut mönkijän renkaan heittämänä. Tasanteelta poimittiin talteen kahdeksan iskosta, jotka kaikki sijaitsivat noin metrin säteellä pisteestä X 7686069 / Y 3272714, sekä uran viereltä löydetty ydin.
Mönkijäuran rikkomaa maanpintaa havainnoitiin tasanteelta molempiin suuntiin, ja tasanteen itäpuoleisen moreeniharjanteen päällä, muutaman neliömetrin laajuisella, lähiympäristöään hiekkaisemmalla kohdalla, pisteessä X 7686047 / Y 3272747, havaittiinkin uralla neljä kvartsiitti-iskosta noin kahden metrin matkalla. Välittömästi mönkijäuran eteläpuolelle, kvartsiitti-iskosten löytökohdan viereen, avattiin lapiolla noin neljännesneliömetrin laajuinen koekuoppa. Heti koekuopan pintaturpeen alla todettiin kaksi iskosta lisää, ja koekuoppaa ei kaivettu syvemmäksi. Koekuopan iskokset jätettiin paikoilleen, mutta mönkijäuralta iskokset poimittiin talteen. Kaikki neljä kyseiseltä paikalta talteen poimittua iskosta vaikuttavat olevan eri raaka-ainekappaleista iskettyjä. Hienorakeisin iskos on lähes mustaa kvartsiittia. Karkeampirakeisista iskoksista yksi on vaaleanharmaata, heikosti läpikuultavaa, selvästi juovikasta kvartsiittia, toinen vaaleanharmaata, juovatonta, melko voimakkaasti läpikuultavaa kvartsiittia, ja kolmas keskiharmaata, melko voimakkaasti läpikuultavaa kvartsiittia, jossa erottuu muutamia tummempia juovia. (YKJ.)

Andreankenttä (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vancajávrin rannasta noin 0,3 km pohjoiseen päin, loivasti kohti etelää viettävällä Ánnjaloanjin alarinteellä, välittömästi Andreajohkan länsipuolella. Alue on moreenipohjaista ja avointa, kasvillisuudeltaan enimmäkseen heinikkoista; heinistä alueen valtalajina kasvaa metsälauhaa, ja heinien ohella kohteen keskeisissä osissa esiintyy muun muassa kissankelloa, maitohorsmaa, siankärsämöä, kultapiiskua, syysmaitiaista, metsäkurjenpolvea ja kissankäpälää. Varpukasveista heinikon seassa kasvaa lähinnä puolukkaa ja variksenmarjaa. Andreajohkan varrella kasvaa tiheää pajupensaikkoa, muilta osin kohdetta ympäröivä alue on harvahkoa tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuutta hallitsevat heinäkasvit ja sammalet.
Kohde on heinikkoinen asuinkenttä, jota halkovat Andreajohkan vanhat tulvauomat. Kentällä sijaitsee useita kotasijoja sekä ainakin yksi suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Kotasijat erottuvat halkaisijoiltaan noin 4,0 – 6,0 m kokoisina tasanteina, joita yleensä ympäröi matala, loivapiirteinen maavalli ja/tai kotalouteiden mahdollisten painokivien muodostama harvahko kehä. Kotasija 1 dokumentoitiin varsin yksityiskohtaisesti, muiden kotasijojen osalta kirjattiin lähinnä niiden sijainti ja maaperään kajoamatta tehtävissä olleet havainnot. Rakenteet myös valokuvattiin. Suorakaiteen muotoinen liesilatomus sijaisee kohteen länsiosassa, kotasijojen 2 ja 4 välillä.

Bierfejávrin luusua (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Bierfejávrin luusuasta alle sadan metrin etäisyydellä, Bierfejohkan molemmin puolin, ylimpänä sijaitsevilta osiltaankin alle kaksi metriä järven pintaa korkeammalla. Alue on moreenipohjaista avointa tunturipaljakkaa, loivasti kumpuilevaa ja melko kivikkoista. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, juolukka ja puolukka sekä heinäkasvit, sammalet ja jäkälät.
Kohde on todennäköisesti lähinnä historialliselle ajalle ajoittuva, luonteeltaan pesäkkeinen, mahdollisesti moniperiodinen asuinpaikka. Osa asuinpaikalta dokumentoiduista rakenteista voi olla retkeilijöidenkin kasaamia. Bierfejohkan länsipuolella sijaitsee kolme umpeenkasvanutta permukkaliettä sekä Halisen mahdolliseksi kotasijaksi tulkitsema painanne. Joen itäpuolella ovat ilmeisen nuori telttarinki sekä rakkakivikkoon raivattu tasanne, jonka ikää tai käyttötarkoitusta on vaikea määritellä.

Sieddesaiva (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Seitakivi tunnetaan myös Somasjärven seitana. Se sijaitsee Somasjärven lounaispuolella, järven eteläpäässä. Somasjoen Luusuassa on ruohikkoinen lapinkenttä, jonka laidassa on valtava pahta.
Kohde sijaitsee Sieiddesáivan luoteispuolella, noin 50 m järven rannasta, järven rantaan jyrkästi laskevan törmän partaalla, noin kymmenen metriä järven pintaa korkeammalla. Alue on moreenpohjaista, avointa tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, harvakseltaan kasvavat heinäkasvit sekä jäkälät ja sammalet. Kohteen luota avautuu laaja näkymä Somášjávrin laaksoon.
Kohde on valtava, keskeltä kahtia haljennut siirtolohkare, jonka pituus itä-länsisuuntaisesti on noin kahdeksan metriä, leveys pohjois-eteläsuuntaisesti noin kolme metriä ja korkeus noin neljä metriä. Lohkareen ympäristö on kohtalaisen vähäkivistä moreenimaastoa, ja se on erittäin huomiotaherättävä näky jo pitkänkin matkan päästä. Sen itä- ja länsipäiden profiileissa on nähtävissä antropomorfisia piirteitä; erityisesti etelän suunnasta katsottuna kiven päissä ovat hahmotettavissa etelään ja pohjoiseen katsovien ihmiskasvojen muodot. Kasvillisuus kiven kaakkoispuolella on halkaisijaltaan noin kolmemetrisellä alueella huomattavasti ympäristöään rehevämpää, heinäkasvivaltaista. Poikkeavuus kasvillisuudessa johtuu mahdollisesti siitä, että paikalla on ilmeisesti sijainnut kaivausalue kiven luona suoritetun koekaivauksen aikana.
Sieiddesáivan seitakiven luona havaittiin runsaasti jälkiä kohtalaisen moderneista uhrauksista. Lohkareen itäpään lähellä oli lukuisia porohirvaiden kookkaiden sarvien kappaleita, joihin todettiin kaiverretun seitakivellä vierailleiden retkeilijöiden nimikirjaimia 1970- ja 1980-luvuilla. Yksittäiset, kaiverruksettomat, melko nuorilta vaikuttavat poronsarvet havaittiin myös seitakiven länsipään luona sekä kivenkolossa miltei seidan päällä. Ensisijainen nykyajan uhrauskohta seitakiven luona vaikuttaa kuitenkin olevan sen lounaisreunalla sijaitseva kuppimainen ”uhrikolo”, jonka suuaukon halkaisija on noin kymmenen senttimetriä; kolon todettiin olevan jokseenkin täynnä kolikoita. Kolon syvyyttä ei tutkittu, mutta näkösälläkin oli kymmeniä rahoja, joiden joukossa oli ainakin eurokolikoita, Suomen markkoja sekä Ruotsin ja Norjan kruunuja, jotka oli lyöty 1970-luvun ja 2010-luvun välisenä aikana. Yksittäisiä kolikoita havaittiin muissakin kiven koloissa, samoin maassa lohkareen vierellä. Seita vaikuttaa olevan erityisesti kalastajien suosima uhrauspaikka; kiven koloihin oli työnnetty kaksi rautupilkkiä ja yksi lippatyyppinen viehe, lisäksi yksi lippa riippui koukuistaan seitakiven seinämällä. Rahojen, poronsarvien ja vieheiden ohella seitakiven koloissa havaittiin ainakin tupakansytyttimiä, poron hampaita ja luita sekä kaksi ruuvia ja pieni taskumattityyppinen konjakkipullo. Kaikki seidan luona havaitut uhrilahjat vaikuttivat olevan hyvin todennäköisesti peräisin muutamien viimeksi kuluneiden vuosikymmenten ajalta.

Bierfejohka 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee noin 40 m Bierfejohkasta kaakkoon päin, moreenipohjaisella tasanteella, jolla on runsaasti jälkiä retkeilijöiden toistuvista leiriytymisistä. Kalottireitti kulkee kohteen itäpuolitse noin 60 m etäisyydellä. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, jäkälät ja sammalet sekä heinäkasvit.
Kohde on pyöreä permukkaliesi, halkaisijaltaan noin 0,7 m. Liesi on maantasainen ja ainoastaan reunoiltaan kivetty. Lieden kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 20 cm. Permukat ovat noin 1,3 m mittaiset ja suuntautuvat kohti kaakkoa. Permukoiden väliin rajautuu sektorin muotoinen alue, ja niiden tulisijasta kauempana olevat päät ovat noin metrin etäisyydellä toisistaan. Permukoiden kivet ovat hieman varsinaisen lieden kiviä kookkaampia, niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm - 35 cm, ja niiden yläpinnat ovat koholla ympäröivästä maanpinnasta noin 10 cm – 15 cm. Liesikiveyksen sisäpuolella heinäkasveja kasvaa jonkin verran runsaammin kuin lieden ympäristössä, mutta muuten kohteen kasvillisuus vastaa lähiympäristön kasvillisuutta. Lieden keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin runsaasti hiiliä noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta.

Bierfejohka 4 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Bierfejohkan eteläpuolella, alavalla, tasaisella, moreenipohjaisella rantaterassilla, noin 30 m etäisyydellä joen rannasta, noin metrin joen pintaa korkeammalla. Alue on avointa paljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivu- ja pajupensaat, variksenmarja, puolukka, heinät, nurmitatar, torvi-, tina- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde on pyöreä permukkaliesi, halkaisijaltaan noin 1,0 m. Liesi on vain reunoiltaan kivetty, kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 35 cm, ja niiden yläpinnat ovat noin 5 cm – 10 cm koholla tulisijaa ympäröivästä maastosta. Tulisijan kiveämätön keskiosa on heinäkasvivaltainen. Permukat, noin 1,3 m mittaiset kivirivit, suuntautuvat liedestä kohti itää, ja niiden rajautuu jää sektorin muotoinen, itäpäästään noin 0,6 m levyinen alue. Permukoiden kivet ovat liesikiviä suurempia, kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm – 50 cm, ja niiden yläpinnat ovat koholla enimmillään noin 20 cm. Permukoiden itäpäiden välillä on pitkänomainen, noin 60 cm mittainen kivi, joka on ilmeisesti toiminut kodan kynnyskivenä. Lieden keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kolmen senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin kahden senttimetrin kerros tuhkaa, jonka alla oli noin kahden senttimetrin hiilikerros ja hiilten alla kivinen moreenimaa.

Bierfejohka 5 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee avoimella paljakalla Bierfejohkan varrella, moreeniharjanteella, noin 50 m päässä joen etelärannasta, halkaisijaltaan noin viisimetrisellä tasanteella. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka, riekonmarja, sielikkö ja jäkälät.
Kohde on kehämäinen, muodoltaan soikea, itä-länsisuuntainen, umpeenkasvanut, vain reunoiltaan kivetty tulisija. Tulisijan koko on noin 85 cm x 70 cm, ja se on kasattu kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm. Muutamia kiviä on myös varsinaisen kehäkiveyksen ulkopuolella tulisijan koillisreunalla. Kivien yläpinnat ovat kauttaaltaan jäkälöityneet ja koholla tulisijaa ympäröivästä maanpinnasta noin 5 cm – 10 cm. Kasvillisuus tulisijan alueella ei poikkea ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla hiukan nokea kivisen moreenimaan pinnalla.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan koillispuolella, noin 50 m – 100 m etäisyydellä joesta, loivasti kohti jokea viettävällä rinteellä ja rinteen tasanteilla, joen suuntaa seurailevan mönkijäuran varrella, noin 400 m matkalla. Alue on avointa, moreenipohjaista, karua tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, juolukka, puolukka ja tina- torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde muodostuu kuudesta kehämäisestä kivetystä tulisijasta. Tulisijat ovat vain reunoiltaan kivettyjä ja umpeenkasvaneita. Tulisijoista yksi on suorakaiteen muotoinen liesilatomus ja yksi muodoltaan epämääräinen. Neljä muuta tulisijaa ovat pyöreitä. Kasvillisuus tulisijojen kohdilla ei poikkea ympäristöstään.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan koillispuoleisilla moreeniharjanteilla, avoimella paljakalla, joen rannasta noin 80 m etäisyydellä, noin kuusi metriä joen pintaa korkeammalla. Kohteen luota maasto viettää lounaaseen, jokea kohti. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, juolukka, riekonmarja sekä tina- ja poronjäkälät ja sammalet.
Kohteen muodostavat kaksi kehämäistä kivettyä tulisijaa. Tulisijat ovat pyöreitä, vain reunoiltaan kivettyjä ja umpeenkasvaneita. Tulisijojen kasvillisuus ei poikkea ympäristöstään. Liesikivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat noin 5 cm – 10 cm koholla tulisijoja ympäröivästä maastosta.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, avoimella paljakalla, joen rannasta noin 70 m etäisyydellä, noin kahdeksan metriä joen pintaa korkeammalla. Paikka on moreeniharjanteen tasaisella laella. Kohteen eteläpuolella harjanteen rinne alkaa viettää jokea kohti, ja kohteen pohjoispuoleinen seutu on rakkakivikkoa. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka ja riekonmarja sekä poronjäkälät ja sammalet.
Kohde on pyöreä permukkaliesi, halkaisijaltaan noin 0,8 m. Liesi on ainoastaan reunoiltaan kivetty, ja kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 40 cm. Liesikivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin 5 cm – 10 cm. Permukat ovat noin 1,5 m mittaiset ja suuntautuvat kohti itää. Permukoiden väliin rajautuu sektorin muotoinen alue, ja niiden tulisijasta kauempana olevat päät ovat noin metrin etäisyydellä toisistaan. Permukoiden kivet ovat hieman varsinaisen lieden kiviä kookkaampia, niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm - 50 cm, ja niiden yläpinnat ovat koholla ympäröivästä maanpinnasta noin 10 cm – 15 cm. Suurimmat permukoiden kivistä ovat muodoltaan pitkänomaisia. Permukoiden itäpäiden välillä on poikittain noin puolen metrin mittainen, yläpinnaltaan tasainen kivi, joka on todennäköisesti toiminut paikalla sijainneen asumuksen kynnyskivenä. Permukkaliesi on täysin umpeenkasvanut, ja kasvillisuus lieden alueella ei poikkea ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehtiin lapionpiston, josta todettiin noin kolmen senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta suoraan kivikkoinen moreenimaa. Nokea, hiiltä, tuhkaa tai huuhtoutumiskerrosta ei lapionpistosta havaittu.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, avoimella paljakalla, joen rantaan laskevan törmän partaalta noin viisitoista metriä pohjoiseen päin, tasaisella paikalla, noin neljä metriä joen pintaa korkeammalla. Maaperä paikalla on moreenia ja kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut ja variksenmarja sekä poronjäkälä ja sammalet.
Kohde on ainoastaan reunoiltaan kivetty, umpeenkasvanut, suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Liesi on itä-länsisuuntainen ja kooltaan noin 0,7 m x 1,0 m. Kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm, ja niiden yläpinnat ovat 5 cm – 10 cm koholla ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin yhden senttimetrin paksuinen pintaturve ja sen alla kivikkoinen moreenimaa. Hiiltä, nokea tai tuhkaa ei lapionpistosta havaittu.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, avoimella paljakalla, joen rantaan laskevan törmän partaalta noin viisitoista metriä pohjoiseen päin, terassimaisella moreenipohjaisella tasanteella, noin kolme metriä joen pintaa korkeammalla. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut ja variksenmarja, juolukka ja yksittäiset heinäkasvit sekä poronjäkälä ja sammalet.
Kohde on pyöreä, kehämäinen, umpeenkasvanut, miltei maantasainen, vain reunoiltaan kivetty tulisija, jonka halkaisija on noin 0,7 m. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm, ja niiden hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat noin viisi senttimetriä koholla tulisijaa ympäröivästä maanpinnasta. Tulisijan keskiosa on noin kaksi senttimetriä kivien yläpintaa alempana. Kasvillisuudeltaan tulisija ei poikkea ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kolmen senttimetrin paksuinen tuhkakerros, jonka alla on paikan alkuperäinen hiiltynyt pintaturve ja kivinen moreenimaa.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, avoimella paljakalla, moreeniharjanteella olevalla tasanteella, noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä joen rannasta. Kohde on noin kahdeksan metriä joen pintaa korkeammalla, ja noin viidentoista metrin päässä kohteen eteläpuolella harjanteen rinne alkaa voimakkaasti laskea kohti jokea. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut ja variksenmarja, puolukka ja riekonmarja sekä torvi- ja poronjäkälät ja sammalet.
Kohde suorakaiteen muotoinen, rakenteeltaan hyvin säilynyt permukkaliesi. Varsinainen tulisija on kauttaaltaan kivetty, neliön muotoinen, länsiluode-itäkaakkosuuntainen, ja sen halkaisija on noin 0,7 m. Varsinkin tulisijan keskiosa on kasvillisuuden peittämän, tulisijan reunaosien kivet puolestaan ovat selvemmin näkyvillä ja noin viisi senttimetriä koholla ympäristöstään. Liesikivien koko vaihtelee välillä 20 cm – 30 cm. Permukoiden kivet ovat hieman liesikiviä kookkaampia. Permukat suuntautuvat tulisijasta kohti itäkaakkoa. Ne ovat noin 1,6 m mittaiset, alkavat tulisijan kulmista, ja levenevät noin metrin leveydelle. Permukoiden väliin rajautuu sektorin muotoinen kiveämätön alue. Permukoiden itäkaakkoispäitä yhdistävät kolme halkaisijaltaan noin 30 cm kokoista kiveä, jotka ovat ilmeisesti toimineet paikalla sijainneen asumuksen kynnyskivinä. Tulisijaan ei tehty lapionpistoa. Permukkaliedestä noin viisi metriä itäkaakkoon päin ovat havaittavissa toisen, pienemmän ja rakenteeltaan hajanaisen kivetyn tulisijan jäännökset.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, avoimella paljakalla, joen varrella olevan moreeniharjanteen pohjoispuoleisella tasanteella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä joesta, noin neljä metriä joen pintaa korkeammalla. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut ja variksenmarja, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde on neliön muotoinen, länsiluode-itäkaakkosuuntainen, umpeenkasvanut, vain reunoiltaan kivetty tulisija, jonka halkaisija on noin 0,8 m. Tulisijan kehäkiveykseen käytettyjen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 25 cm, ja kivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään enimmillään noin viisi senttimetriä. Kiveyksen luoteiskulmassa on muita kiviä kookkaampi, yläpinnaltaan tasainen, halkaisijaltaan noin 40 cm kokoinen kivi. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin yhden senttimetrin kerros nokea ja hiiliä. Hiili- ja nokikerroksen alla on melko kivinen moreenimaa.
Kohteesta saadun radiohiiliajoituksen D-AMS-036585: 112+/-24 BP kalibroitu haarukka ulottuu 1600-luvun lopusta 1900-luvun alkuun.

Kohde sijaitsee Bierfejohkan pohjoispuolella, joen ylittävän Kalottireitin sillasta noin 330 m länteen päin, noin 40 m etäisyydellä joen rannasta, noin kuusi metriä joen pintaa korkeammalla, joen rannan lähellä olevan moreeniharjanteen laen pohjoispuolella olevalla tasanteella. Alue on puutonta tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, vaivaiskoivut, puolukka ja juolukka sekä tina- ja poronjäkälät.
Kohde on soikea, koillis-lounaissuuntainen, noin 0,8 m x 0,6 m kokoinen, vain reunoiltaan kivetty permukkaliesi. Liesikivet ovat halkaisijaltaan noin 20 cm kokoisia, ja niiden yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin 5 cm – 10 cm. Tulisijan keskelle on vierähtänyt yksi kivi kehä-kiveyksen luoteisreunalta. Permukat ovat epäselvät; yhtenäistä eteiskiveystä lieden luona ei ole. Tulisijan koillispuolella, noin metrin etäisyydellä tulisijasta ja noin metrin etäisyydellä toisistaan, on kuitenkin kaksi halkaisijaltaan noin 40 cm kokoista kiveä, jotka ovat mahdollisesti toimineet paikalla sijainneen asumuksen kynnyskivinä. Tulisijan keskellä olevaa kiveä kohotettiin paikaltaan kohteen tarkastuksen yhteydessä, ja sen alla todettiin hiiltynyt pintarturve sekä turpeen alla kivinen moreenimaa. Kasvillisuus lieden kohdalla ei poikkea tulisijan lähialueen kasvillisuudesta.

Bihcosjávri 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Bihcosjávrin autiotuvalta noin 180 m eteläkaakkoon, noin 30 m etäisyydellä järven rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla, pienen moreeniharjanteen vähäkivisessä, tasaisessa päässä. Kalottireitti kulkee kohteen koillispuolitse noin viiden metrin päässä kohteesta. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, tina-, torvi- ja poronjäkälät, sammalet ja heinäkasvit.
Kohde on soikea permukkaliesi, joka sijaitsee halkaisijaltaan noin viisimetrisellä tasanteella. Liesi on soikea, koillis-lounaissuuntainen, vain reunoiltaan kivetty, umpeenkasvanut ja kooltaan noin 0,6 m x 0,8 m. Kiviä liedessä on yhdeksän, kivien yläpinnat ovat noin viisi senttimetriä koholla ympäröivästä maastosta, ja kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 50 cm. Kookkain kivistä on pitkänomainen ja sijaitsee tulisijan lounaisreunalla. Lieden keskellä on noin 0,3 m x 0,5 m laajuinen kivetön alue, jolla kasvaa heinäkasveja ja poronjäkälää. Muilta osin kohteen kasvillisuus ei poikkea kohdetta ympäröivän alueen kasvillisuudesta. Permukat, kaksi noin 1,5 m mittaista kiviriviä, suuntautuvat tulisijan luota kohti koillista, ja niiden väliin jää noin 0,8 m leveä alue. Permukoiden kivet ovat lieden kiviä isompia, niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm – 40 cm. Lieden keskiosan kivettömälle alueelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta hieman nokea huuhtoutumiskerroksen pinnalla.

Dierpmesjohka (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee moreeniharjanteella Dierpmesjohka eteläpuolella, noin 0,3 km etäisyydellä joesta, noin kahdeksan metriä joen pintaa korkeammalla, tasaisella, melko avoimella paikalla. Kohteesta noin 130 m lounaaseen päin sijaitsee pieni lampi. Kohteen ympäristö on yleispiirteiltään loivasti kumpuilevaa moreenipohjaista kangasmaastoa, jossa kasvaa harvakseltaan tunturikoivuja. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka, yksittäiset heinäkasvit, sammalet sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät.
Kohde on kehämäinen, muodoltaan soikea, vain reunoiltaan kivetty tulisija, joka on luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan noin 1,0 m x 0,8 m. Tulisijaan käytettyjen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 25 cm, ja kivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään 5 cm – 10 cm. Tulisijan kaakkoispäässä kehäkiveyksessä on noin 30 cm leveä aukko. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kolmen senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin neljän senttimetrin paksuinen hiilikerros, jonka alla oli huuhtoutumiskerros ja hiekkainen moreenimaa.

Dierpmesvággi 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Dierpmesvággin etelälaidalla, noin 200 m Báikkasjohkasta etelään päin, noin puoli kilometriä Dierpmesjávrin länsipäästä lounaaseen päin, hyvin loivasti kohti pohjoista viettävällä, lähes tasaisella paikalla, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, heinäkasvit ja sammalet. Kohteen eteläpuolella, noin 50 m etäisyydellä, virtaa Dierpmesjávriin laskeva puro, jonka alkulähde on korkealla Dierpmesvárrin rinteellä. Maaperältään alue on hiekkapohjaista.
Kohde muodostuu kahdesta kivetystä tulisijasta, jotka sijaitsevat noin kymmenen metrin päässä toisistaan. Tulisijoista pohjoisempi on permukkaliesi ja eteläisempi muodoltaan pyöreä, vain reunoiltaan kivetty kehämäinen tulisija. Tulisijat ovat umpeenkasvaneita ja kasvillisuus tulisijojen kohdilla ei poikkea ympäristöstään.

Gahperusvárri itä 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee noin noin 0,1 km Kalottireitiltä itään päin, Gahperusvárrin itäpuolitse virtaavasta purosta noin 30 m – 50 m etäisyydellä, moreeniharjanteiden ja heinikkoisemman puronvarren välimaastossa. Alue on avointa, puutonta tunturipaljakkaa. Harjanteiden kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka ja jäkälät, puronvarren kasvillisuus on heinävoittoisempaa.
Kohde muodostuu kolmesta tulisijasta, jotka ovat kehämäisiä, vain reunoiltaan kivettyjä ja umpeenkasvaneita. Tulisijoista yksi on suorakaiteen muotoinen, muut kaksi ovat muodoltaan pyöreitä. Liesikivien pinnat ovat hyvin jäkälöityneet ja tulisijojen kasvillisuus ei poikkea ympäristöstään. Tulisijat ovat kuitenkin helposti havaittavissa, koska kivien yläpinnat ovat jonkin verran koholla maanpinnasta.

Gahperusvárri itä 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Gahperusvárrin itäpuolitse virtaavan puron länsipuolella, noin sata metriä Kalottireitin polusta itään päin. Puron varrella on melko laajasti tasaista, hiekkapohjaista, lähinnä heinäkasveja kasvavaa rantaterassimaista aluetta. Kauempana purosta maasto muuttuu loivasti kumpuileviksi moreeniharjanteiksi, joilla kasvaa lähinnä vaivaiskoivuja, variksenmarjaa, puolukkaa, jäkäliä ja sammalia sekä yksittäisiä heinäkasveja.
Kohde muodostuu kolmesta kivetystä tulisijasta. Tulisijoista kaksi ovat keskenään lähes täysin samanlaisia permukkaliesiä, ja ne sijaitsevat noin kymmenen metrin päässä toisistaan tasaisella, heinikkoisella alueella, kohti koillista virtaavasta purosta noin neljäkymmentä metriä luoteeseen päin. Länsituulia vastaan aluetta suojaa moreeniharjanne. Permukkaliesien luota noin 30 m itäkoilliseen päin on matalan moreeniharjanteen heinikkoisella tasanteella soikea ja vain reunoiltaan kivetty kolmas tulisija.

Gahperusvárri itä 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee avoimella, moreenipohjaisella tunturipaljakalla, loivasti kohti koillista viettävällä rinteellä Gahperusvárrin itäpuolella, noin 120 m Kalottireitiltä itään päin. Kohteen luoteispuolella noin kuudenkymmenen metrin etäsiyydellä virtaa pieni puro. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, yksittäiset heinäkasvit, pihatatar ja poronjäkälät.
Kohde on pyöreä, kehämäinen, vain reunoiltaan kivetty tulisija, halkaisijaltaan noin 0,8 m. Tulisijan kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 35 cm. Tulisija on umpeenkasvanut, kivet ovat hyvin jäkälöityneet ja niiden yläpinnat ovat 5 cm – 10 cm koholla tulisijaa ympäröivästä maanpinnasta. Tulisijan koillispuolella, noin puolen metrin päässä, on halkaisijaltaan noin 40 cm laajuinen, noin 20 cm korkea, yläpinnaltaan tasainen kivi, mahdollisesti istuinkivenä käytetty. Kasvillisuus tulisijassa ei poikkea ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kahden senttimetrin kerros tuhkaa, jonka alla on hiiltynyt paikan alkuperäinen pintaturve ja kivinen moreenimaa.

Gahperusvárri koillinen (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee avoimella paljakalla, Megonjávrin autiotuvalle johtavasta polusta noin seitsemän metriä itään, noin 550 m autiotuvasta lounaaseen päin, moreeniharjanteella olevalla tasanteella. Kohteen pohjoispuolella, noin 20 m etäisyydellä, virtaa pieni Skádjajávriin laskeva puro. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, juolukka, yksittäiset heinäkasvit sekä poronjäkälät ja kangaskarhunsammal.
Kohde on U-kirjaimen muotoinen, koillis-lounaissuuntainen, lounaispäästään avoin tulisija, jonka halkaisija on noin 0,8 m. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 60 cm. Suurin kivi, muodoltaan pitkänomainen, on tulisijan kaakkoissivulla. Liesikivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat noin viisi senttimetriä koholla ympäristöstään. Tulisija on keskellä halkaisijaltaan noin viisimetristä tasannetta, jonka reunoilla, noin kahden metrin etäisyydellä tulisijasta, on harvan kehämäisesti muutamia halkaisijaltaan noin 20 cm kokoisia kiviä, mahdollisesti kotalouteiden painokiviä. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kahden senttimetrin paksuinen kerros tuhkaa, jonka seassa on palanutta luuta, ainakin suuren tai keskikokoisen nisäkkään luita. Tuhkakerroksen alla on hiiltyneenä paikan alkuperäinen pintaturve ja sen alla moreenimaa, jonka pintaosassa havaittiin huuhtoutumiskerros.

Gahperusvárri koillinen 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Gahperusvárrin koillispuolella, matalan hiekkaharjanteen tasaisessa eteläpäässä, Kalottireitin polun länsipuolella. Kohteen itäpuolella, noin 10 m etäisyydellä, virtaa Megonjávriin laskeva puro, joka alkaa kohteen lounaispuolella, noin 30 m päässä, sijaitsevasta lammesta. Lampi on noin 1,5 m kohdetta ylempänä. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, poronjäkälä, sammalet ja yksittäiset heinäkasvit. Puron varrella kasvaa myös pajupensaikkoa.
Kohde on pyöreä, umpeenkasvanut, vain reunoiltaan kivetty permukkaliesi. Lieden halkaisija on noin 0,8 m, ja se sijaitsee keskellä noin viisimetristä tasannetta, jonka itälaidalla Kalottireitti kulkee. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 20 cm, ja niiden yläpinnat ovat enimmillään noin 5 cm koholla ympäristöstään. Permukat, noin 1,6 m mittaiset kivirivit, suuntautuvat lieden luota kohti länttä, ja niiden väliin rajautuu sektorin muotoinen, itäpäästään noin 0,5 m levyinen ja länsipäästään noin metrin levyinen alue. Permukoiden kivien koko vaihtelee välillä 20 cm – 60 cm, suurimmat ovat pitkänomaisia, ja kivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin 10 cm. Permukoiden länsipäiden välillä on noin 40 cm mittainen kivi, ehkä kodan kynnyskivi. Lieden keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kahden senttimetrin kerros hiiliä ja nokea häiriintymättömältä vaikuttavan hiekkamaan päällä. Kasvillisuus lieden kohdalla ei poikkea lähiympäristöstään.

Gahperusvárri koillinen 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Gahperusvárrin koillispuolella, tasaisella paikalla hiekkaharjanteella. Kalottireitti kulkee kohteen itäpään läpi. Kohteen itäpuolella, noin 40 m etäisyydellä, noin neljä metriä kohdetta alempana, virtaa Megonjávriin laskeva puro. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, sielikkö, jäkälät, sammalet ja yksittäiset heinäkasvit.
Kohde on Petri Halisen mukaan permukkaliesi, mutta tarkastuksen yhteydessä permukoita ei havaittu; mahdollisesti ne ovat tuhoutuneet. Kalottireitin polku sivuaa tulisijan itäreunaa, ja mikäli permukat ovat suuntautuneet kohti itää, koillista tai kaakkoa, on polku kulkenut niiden ylitse. Tulisija on neliön muotoinen, luode-kaakkosuuntainen ja vain reunoiltaan kivetty, halkaisijaltaan noin 75 cm. Kasvillisuudeltaan tulisija ei juurikaan poikkea ympäristöstään, heinäkasvien määrä on ehkä hiukan runsaampi. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 25 cm, ja niiden yläpinnat ovat 5 cm – 10 cm koholla ympäristöstään. Tulisijan lähellä on myös muutamia irrallisia, halkaisijaltaan noin 30 cm – 40 cm kokoisia kiviä, jotka voivat olla peräisin tuhoutuneista permukoista. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin yhden senttimetrin kerros hiiltä ja noin kahden senttimetrin kerros tuhkaa, jonka alla oli moreenimaa. Moreenin pinnalla ei havaittu huuhtoutumiskerrosta.
Tulisijasta löydetystä hiilestä on tehty kaksi radiohiiliajoitusta, joista toinen (D-AMS-036590: 317+/-26 BP) sijoittuu kalibroituna 1400- ja 1500-luvun taitteesta 1600-luvun puoliväliin ja toinen (D-AMS-035336: 54+/-24 BP) 1700-luvun alusta 1900-luvun alkuun.

Gaskkasnjunni lounas (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Gaskkasnjunnin lounaisrinteellä, puuttomalla paljakalla, avaralla paikalla olevan tuulisen moreeniharjanteen melko tasaisen laen eteläpäässä, noin 0,9 km Boazojávrin rannasta pohjoiseen päin. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka, riekonmarja, kangaskarhunsammal sekä poro-, tina- ja torvijäkälät.
Kohde on suorakaiteen muotoinen, pohjois-eteläsuuntainen liesilatomus. Latomus on kehämäinen, vain reunoiltaan kivetty, kooltaan noin 0,8 m x 0,6 m. Se on kasattu kahdeksasta kivestä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm. Latomuksen länsireunalta yksi kivistä on vierähtänyt pois paikaltaan. Tulisija on umpeenkasvanut, kasvillisuus latomuksen alueella ei poikkea ympäristöstään, ja kivet ovat hyvin jäkälöityneet. Kivet ovat kuitenkin selvästi näkyvillä, ja niiden yläpinnat ovat noin 5 cm – 10 cm koholla tulisijaa ympäröivästä maanpinnasta. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla hiukan nokea ja hiiliä. Hiilten alla havaittiin huuhtoutumiskerros melko hienojakoisen moreenimaan pinnalla.

Goapmajohka (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Goapmajohkan varrella, Kalottireitin ja joen välissä, noin 15 m päässä joen rannasta, noin puolitoista metriä joen pintaa korkeammalla, hiekkapohjaisella tasanteella. Goapmajoen autiotupa sijaitsee kohteesta noin 0,3 km lounaaseen päin. Alue on avointa tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka ja juolukka sekä tina- ja poronjäkälät.
Kohde on kauttaaltaan kivetty, umpeenkasvanut, muodoltaan pyöreähkö liesilatomus, jonka halkaisija on noin 0,8 m. Liesilatomuksen itälaidalla on kookas, halkaisijaltaan noin 40 cm laajuinen kivi. Muiden liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 30 cm. Kivien yläpinnat ovat hyvin jäkälöityneet ja koholla ympäristöstään enimmillään noin kymmenen senttimetriä. Liesilatomuksen ympärillä, noin 1,5 m – 2,0 m etäisyydellä, on lisäksi harvan kehämäisesti muutamia halkaisijaltaan noin 30 cm kokoisia kiviä. Lapionpistoa liesilatomukseen ei tehty.

Goapmajohkan saareke (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Goapmajohkan autiotuvalta noin 0,8 km lounaaseen päin, joen keskellä olevalla moreenipohjaisella, noin 160 m x 40 m laajuisella saarekkeella, ympäristöään heinikkoisemmalla tasanteella, lähellä saarekkeen lounaispäätä, saarekkeen laelta noin kahdeksan metriä länteen päin. Kohteesta noin kuusi metriä lounaaseen päin sijaitsee halkaisijaltaan noin nelimetrinen siirtolohkare. Saarekkeen kaakkoispuolella on Goapmajohkan pääuoma, luoteispuolella olevassa pienemmässä uomassa puolestaan virtaa vettä ilmeisesti lähinnä tulva-aikoina. Kasvillisuutta saarekkeella hallitsevat variksenmarja, puolukka ja heinäkasvit sekä tina-, nahka- ja poronjäkälät.
Kohde on pyöreä kivetty tulisija. Tulisijan halkaisija on noin 0,7 m, ja se on kauttaaltaan mutta melko harvasti kivetty. Kiviä on kahdeksan, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 40 cm. Kivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat enimmillään noin viisi senttimetriä koholla tulisijaa ympäröivästä maastosta, ja kookkaimmat kivet ovat muodoltaan pitkänomaisia. Tulisijan kivien väliin tehdystä lapionpistosta todettiin noin kolmen senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin yhden senttimetrin paksuinen hiilen ja noen sekainen kerros, jonka alla oli kivinen moreenimaa. Huuhtoutumiskerrosta lapionpistosta ei havaittu.

Guonjarvággi (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee puuttomalla paljakalla, Guonjarvággin koillisrinteellä olevalla moreenitasanteella noin 230 m Guonjarjohkasta koilliseen päin, noin 30 m joen pintaa ylempänä. Kasvillisuutta rinteellä kohteen läheisyydessä hallitsevat vaivaiskoivut, liekovarpio, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä kangaskarhunsammal.
Kohde on pyöreä, kauttaaltaan kivetty tulisija, halkaisijaltaan noin 0,7 m. Tulisijan kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm. Tulisija on umpeenkasvanut, kivet ovat hyvin jäkälöityneet ja niiden yläpinnat ovat alle viisi senttimetriä koholla tulisijaa ympäröivästä maanpinnasta. Kasvillisuus tulisijan alueella ei poikkea ympäristön kasvillisuudesta. Tulisijan keskimmäistä kiveä kohotettiin kohteen dokumentoinnin yhteydessä ja sen alla todettiin hiiliä.

Jogašjávri pohjoinen (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Jogašjávrin pohjoispuolella, noin 130 m etäisyydellä järven rannasta, noin kahdeksan metriä järven pintaa korkeammalla, harvahkossa tunturikoivikossa, pienen lammen kaakkoispuoleisella moreeniharjanteella. Lampi on kohteesta noin 30 m päässä ja noin kolme metriä kohdetta alemmalla tasolla. Alue on melko kivikkoista, ja aluskasvillisuutta alueella hallitsevat variksenmarja, puolukka, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde on suorakaiteen muotoinen, umpeenkasvanut, vain reunoiltaan kivetty, länsiluode-itäkaakkosuuntainen liesilatomus, kooltaan noin 1,0 m x 0,6 m. Liesilatomukseen käytettyjen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 30 cm, ja tulisijan alue on koholla ympäristöstään noin kymmenen senttimetriä. Liesilatomusta ympäröi halkaisijaltaan noin kolmimetrinen varsin tasainen alue, joka vaikuttaa myös hieman ympäristöään vähäkivisemmältä. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin neljän senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla hieman nokea kivisen moreenimaan pinnalla. Huuhtoutumiskerrosta liesilatomuksen kohdalla ei ole.

Loassojávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee avoimella, matalalla moreeniharjanteella, noin 50 m Loassojávrin autiotuvasta itään päin, noin viiden metrin etäisyydellä Urttašjohkan luoteisrannasta. Kohteen ja joen välissä kulkee polku. Kasvillisuutta alueella hallitsevat variksenmarja, vaivaiskoivut, puolukka, juolukka, riekonmarja ja jäkälät sekä yksittäiset heinäkasvit.
Kohde on lähes maantasainen, pyöreähkö tai muodoltaan neliömäistä lähenevä, vain reunoiltaan kivetty kehämäinen tulisija. Tulisijan halkaisija on noin 0,8 m ja se on täysin umpeenkasvanut. Kasvillisuus tulisijan alueella ei poikkea ympäristöstään. Tulisija on kasattu kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 40 cm. Tulisijan lounaislaidalla on muita kiviä kookkaampi, yläpinnaltaan tasainen kivi, jonka pohjoispuolelta lähtevät noin 0,5 m mittaiset permukat kohti länttä, poispäin joesta. Toinen permukka koostuu vain yhdestä pitkänomaisesta kivestä, ja permukoiden välille jää noin 0,4 m levyinen alue. Tulisijan keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin yhden senttimetrin paksuinen hiilikerros ja hiilten alla huuhtoutumiskerros. Polulla, joka kulkee tulisijasta noin metrin päässä, ja jonka alueella mineraalimaa on kulunut esille, ei havaittu mitään merkkejä ihmistoiminnasta.

Meekonjärven autiotupa (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Meekonjärven autiotuvalta reilut sata metriä itään päin, autiotuvan pihapiiriä ympäröivällä, olemukseltaan kenttämäisellä, avoimella alueella, loivilla moreeniharjanteilla, lähellä kohteen itäpuolella olevan kosteamman, melko tiheää pajukkoa kasvavan alueen reunaa. Kasvillisuutta kohteen alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka, heinäkasvit sekä poronjäkälä. Myös muutamia katajapensaita kasvaa kohteen lähiympäristössä.
Kohde on historialliselle ajalle ajoittuva asuinpaikka, joka muodostuu kahdesta kotasijasta. Kotasijat sijaitsevat noin 80 m etäisyydellä toisistaan, ja ne erottuvat maastossa muodoltaan pyöreinä, halkaisijaltaan noin kuusimetrisinä, kehämäisinä ja loivapiirteisinä kivensekaisina maavalleina. Vallien leveys on noin metrin ja korkeus noin kymmenen senttimetriä. Molempien kotasijojen keskellä ovat tulisijojen jäännökset.

Nuvkkágieddi (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee kumpuilevilla, melko loivapiirteisillä harjanteilla Skádjajávrin länsipuolella, ulottuen aivan järven rannan läheltä hieman yli kahdensadan metrin etäisyydelle rannasta. Alueen lounaisosassa kulkee noin puolen kilometrin päässä kohteelta sijaitsevan Meekonjärven autiotuvan suunnalta tuleva polku, joka jatkuu kohteen kaakkoispuolella Skádjajávrin rannan suuntaisena, ja alueen pohjoisosan halki johtaa mönkijäura Skádjajávrin rantaan. Alueen maaperä on hiekka-valtaista, paikoin miltei kivetöntä moreenia. Kohteen keskeisimmät osat ovat avointa, yleisolemukseltaan kenttämäistä, melko tasaista maastoa, jonka kasvillisuutta hallitsevat enimmäkseen vaivaiskoivut, variksenmarja ja liekokasvit sekä jäkälät ja sammalet. Paikoitellen kasvillisuus on myös varsin heinikkoista, erityisesti kohteesta dokumentoitujen rakenteiden lähistöllä. Järven rannan lähellä sekä alueen halki virtaavien purojen varsilla kasvaa pajupensaikkoa, muutoin kohteen lähialue on enimmäkseen harvahkoa tunturikoivikkoa.
Kohde on luonteeltaan pesäkkeinen, ja se koostuu kolmesta ilmeisesti historialliselle ajalle ajoittuvasta rakennuksen jäännöksestä sekä viidestä löytöpesäkkeestä. Rakennusten jäännöksistä kookkain, suorakaiteen muotoisen asuinrakennuksen jäännös, sijaitsee autiotuvalta päin tulevan polun varrella. Kaksi muuta rakennuksen jäännöstä ovat pyöreitä kotasijoja, halkaisijoiltaan noin nelimetrisiä, loivapiirteisen maavallin ympäröimiä tasanteita. Kotasija 1 sijaitsee Skádjajávrin rantaan laskevan rinteen partaalla ja kotasija 2 aivan kohteen länsiosassa, heinikkoisella, pienten purouomien välisellä alueella. Kohteen kivikautiset tai varhaismetallikautiset asuinpaikka-alueet sijaitsevat noin sadan metrin päässä toisistaan, kahden moreeniharjanteen järvenpuoleisilla reunoilla, alle 50 m etäisyydellä järven rannasta. Kaakkoisempi harjanne nousee noin viisi metriä järven pintaa ylemmäs, ja luoteisempi harjanne on noin kolme metriä matalampi. Asuinpaikka-alueiden löytöpesäkkeistä löydettiin jälkiä kivikautisesta tai varhaismetallikautisesta toiminnasta, lähinnä kvartsiitti- ja kvartsi-iskoksia. Löydetyt kvartsiitti-iskokset ovat väriltään vaalean-harmaata, keskiharmaata ja lähes mustaa kvartsiittia, ja niiden raekoko vaihtelee melko karkeasta erittäin hienoon. Kaakkoisemman harjanteen pesäkkeestä 2 löydettiin myös kookas, melko karkearakeisesta, lähes mustasta kvartsiitista valmistettu, olemukseltaan veitsimäinen esine.

Ráigeeanan (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Ráigeeananin länsiosassa, Ráigeeananin lounaispuoleiselta kahlaamolta noin puoli kilometriä luoteeseen päin, noin 60 m etäisyydellä Vancajávrin rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla. Maasto paikalla on moreenipohjaista ja melko tasaista, ja erityisesti kohteen lähiympäristö on varsin vähäkivistä. Puustoa kohteen läheisyydessä ei ole, vaan kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, juolukka, poronjäkälä ja sammalet.
Kohde on suorakaiteen muotoinen, kauttaaltaan kivetty, maantasainen liesilatomus. Latomus on umpeenkasvanut, luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan noin 55 cm x 70 cm. Latomuksen kivien halkaisija vaihtelee välillä 10 cm – 15 cm. Kivet on ladottu tiiviisti ja niiden yläpinnat ovat hyvin jäkälöityneet. Kivien väleissä ja alla todettiin hiiliä. Kasvillisuus latomuksen alueella ei poikkea latomusta ympäröivän alueen kasvillisuudesta.

Riimmajávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee tasaisella, heinikkoa kasvavalla paikalla, joka on noin 60 m Riimmajávriin pohjoiskoillisen suunnalta laskevan puron suun pohjoispuolella. Samainen puro virtaa kohteen itäpuolitse kohteesta noin 20 m etäisyydellä. Järven eteläpuolella maasto on kivikkoista ja vaikeakulkuista. Järven pohjoispuolen loivahkosti laskevalla rinteellä on sitä vastoin lukuisia heinikkoisia, kohtalaisen tasaisia, melko vähäkivisiä ja yleisolemukseltaan kenttämäisiä alueita, jotka vaikuttavat maastollisesti hyvin leiriytymiseen sopivilta. Kohteen lähiympäristössä kasvaa heinäkasvien ohella lähinnä vaivaiskoivuja, pohjanpajua, mustikkaa, juolukkaa, kissankäpälää ja seinäsammalta sekä muita sammalia.
Kohde on miltei maantasainen, umpeenkasvanut, suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Latomus on vain reunoiltaan kivetty, koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan noin 95 cm x 55 cm. Se on kasattu kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 30 cm. Liesikivien yläpinnat ovat melko tasaiset ja enimmillään noin viisi senttimetriä koholla ympäristöstään. Liesilatomuksen kaakkoispuolella, noin metrin etäisyydellä latomuksesta, on lisäksi yksittäinen, muodoltaan laattamainen kivi, jonka koko on noin 50 cm x 35 cm. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin viiden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kahden senttimetrin paksuinen hiilten ja noen sekainen tuhkakerros, jossa havaittiin myös suuren tai keskikokoisen nisäkkään palaneiden luiden kappaleita. Tuhkakerroksen alla on hiekkavaltainen moreenimaa. Luiden kappaleita ei kerätty lapionpistosta talteen.

Sieiddesáiva 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Sieiddesáivan itäkulman ja Somášjávrin välisen, noin 130 m leveän kannaksen keskivaiheilla. Alue on avointa tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kurjenkanerva, heinäkasvit, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet. Myös pajupensaita kasvaa jonkin verran erityisesti kosteimmilla paikoilla vesistöjen läheisyydessä. Kohteesta noin 0,4 km länsilounaaseen päin sijaitsee Sieiddesáivan seitakivi.
Kohde muodostuu kahdesta kotasijasta ja yhdestä suorakaiteen muotoisesta liesilatomuksesta. Kotasijat sijaitsevat noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä Somášjávrin rannasta, kahdella moreenikumpareella, joiden välillä on noin 20 m leveä kivikkoinen notkelma. Kotasija 2 on noin metrin verran kotasijaa 1 alemmalla tasolla. Liesilatomus sijaitsee kotasija 2:n lounaispuolella, noin viiden metrin etäisyydellä kotasijasta. Kotasijat ovat muodoltaan pyöreitä, kivensekaisten maavallien ympäröimiä, ja kasvillisuus niiden kohdilla on ympäristöään heinikkoisempaa. Molempien kotasijojen keskivaiheilta todettiin myös tulisijojen jäännökset.

Siktagurajohka (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee noin 120 m – 220 m koilliseen kohdasta, jossa Siktagurajohka ja Gahperusjohka yhtyvät, alimmalta osaltaan noin kymmenen metriä jokien yhtymäkohtaa korkeammalla. Alue on avointa tunturipaljakkaa, kohti lounasta loivasti laskevaa, melko kivikkoista rinnettä, jonka tasanteille kohde sijoittuu. Kalottireitin polku kulkee kohteen lävitse koillis-lounaissuuntaisesti. Kasvillisuutta jokilaaksoa kohti laskevalla rinteellä hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja sekä jäkälät. Rinteen tasanteilla kasvaa myös kohtalaisen runsaasti sammalia ja heinäkasveja, samoin jokien alavilla ranta-alueilla. Kohteen luoteispuolella, noin 50 m päässä kohteesta, virtaa pieni Gahperusjohkaan laskeva puro, jonka varrella kasvaa matalaa pajupensaikkoa.
Kohteen muodostavat kaksi permukkaliettä, joiden päältä Kalottireitti kulkee. Liedet sijaitsevat lounasta kohti loivasti laskevan rinteen tasanteilla, noin sadan metrin päässä toisistaan.Tulisijat ovat umpeenkasvaneita, mutta aluskasvillisuus on pääosin kulunut pois niiden päältä Kalottireitin runsaan käytön seurauksena.

Skádjajávri lounas (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Megonjávrin autiotuvalta noin 0,4 km etelään päin ja Skádjajávrin rannasta noin 0,5 km lounaaseen päin, järveen lounaasta päin laskevan puron varrella, noin kaksikymmentä metriä järven pintaa korkeammalla. Puron varrella on melko laajasti tasaista, hiekkapohjaista aluetta, jolla kasvaa runsaasti heinäkasveja sekä paju-, vaivaiskoivu- ja katajapensaikkoa. Aluskasvillisuutena esiintyy heinien ohella muun muassa variksenmarjaa, puolukkaa ja metsäkurjenpolvea sekä sammalia ja nahkajäkäliä.
Kohde muodostuu kahdesta kivetystä tulisijasta, jotka sijaitsevat kohtalaisen lähellä puroa, heinikkoisilla puronvarsitasanteilla. Tulisijat ovat umpeenkasvaneita, kehämäisiä, muodoltaan pyöreitä ja ainoastaan reunoiltaan kivettyjä. Liesikivien yläpinnat ovat enimmillään noin viisi senttimetriä koholla ympäristöstään.

Skádjajávri luode (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Megonjávrin ja Skádjajávrin välisen virtapaikan pohjoispuoleisella harjanteella, noin kahdeksankymmenen metrin etäisyydellä rannasta, noin kahdeksan metriä vesistön pintaa korkeammalla, loivasti kohti kaakkoa viettävällä moreenipohjaisella rinteellä. Ylempänä rinteellä kasvaa tunturikoivikkoa, mutta aivan kohteen läheisyydessä puustoa ei ole, vaan kasvillisuutta paikalla hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät ja sammalet.
Kohteen muodostavat kaksi suorakaiteen muotoista liesilatomusta, jotka sijaitsevat noin kolmen metrin etäisyydellä toisistaan. Tulisijat ovat täysin umpeenkasvaneita, eikä kasvillisuus niiden kohdilla poikkea ympäristöstään. Myös liesikivet ovat hyvin jäkälöityneet.

Somášjávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Somášjávrin ja Somášluoppalin välisen virtapaikan niskan itäpuolella, järven luusuan poikki kulkevasta poroaidasta noin 0,2 km kaakkoon päin, noin kuusi metriä vesistön pintaa ylemmäs kohoavalla harjanteella. Harjanteen maaperä on hiekkaista, paikoin miltei kivetöntä moreenia. Harjanteen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kangas-karhunsammal ja jäkälät, ja sen pohjoispäässä on tuulieroosion kuluttamia laajoja maapaljastumia.
Somášjávrin luusuan kaakkoispuolella sijaitsevan, noin kuusi metriä järven pintaa korkeammalle kohoavan hiekkaharjanteen laella, kookkaan siirtolohkareen koillispuolella, lohkareesta noin neljän metrin päässä, pisteessä X 7697312 / Y 3285051, havaittiin umpeenkasvanut, suorakaiteen muotoinen liesilatomus, joka on vain reunoiltaan kivetty, luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan noin 90 cm x 65 cm. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 30 cm, ja niiden yläpinnat ovat noin viisi senttimetriä koholla ympäristöstään. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden sentti-metrin paksuisen pintaturpeen alla noin yhden senttimetrin paksuinen hiilikerros, jonka alla on noin kaksi senttimetriä melko puhdasta hiekkaa ja hiekan alla toinen noin yhden senttimetrin paksuinen kerros hiiltä. Hiilikerrosten välisessä hiekassa on erotettavissa heikko, vasta muodostumassa oleva huuhtoutumiskerros.
Suorakaiteen muotoisesta liesilatomuksesta noin 40 m luoteeseen päin sijaitsevissa tuulieroosion kuluttamissa maapaljastumissa havaittiin lukuisia kvartsiitti- ja kvartsi-iskoksia, kaksi kvartsi-kaavinta, muutamia jaspisiskoksia, yksi jaspiskaavin sekä reunoiltaan reiitetyn rautalevyn katkelma. Saman harjanteen länsipäässä on myös laakea painanne, joka muistuttaa paljon asumus-painannetta. Painanteeseen kaivettiin lapiolla useita koekuoppia, mutta mitään löytöjä tai muita ihmistoimintaan viittaavia jälkiä ei havaittu, ja painanne tulkittiin todennäköisesti luonnolliseksi.
Kohteen lähiympäristöä havainnoitaessa löydettiin kohteesta vajaat 300 m pohjoisluoteeseen päin sijaitsevalta paikalta, aivan Somášjávrin rannan läheltä, poroaidan ja järven väliseltä kapealta maakaistaleelta, kaksi melko kookasta, lähes mustaa kvartsiittikappaletta. Kookkaampi kappale on halkaisijaltaan noin 20 cm kokoinen ydin, jota oli käytetty retkeilijöiden nuotiopaikan kiveykseen. Pienempi kappale, halkaisijaltaan noin 10 cm kokoinen iskos, havaittiin irrallisena maanpinnalla, noin 20 m nuotiopaikan luota koilliseen päin. Ytimen ja iskoksen löytöpaikkojen lähiympäristöä koekuopitettiin jonkin aikaa, mutta enempää jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta ei havaittu.

Somasjärven rajavartioston tupa (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Somasjärven rajavartioston tuvan itäpäädystä noin 70 m itäkoilliseen päin, moreeniharjanteen päällä olevalla tasanteella, Válddejohkan länsipuolella, joen rannasta noin 20 m etäisyydellä. Maaperä kohteen kohdalla on hiekkaista, ja kasvillisuutta kohteen lähiympäristössä hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, yksittäiset heinäkasvit sekä kangaskarhunsammal ja jäkälät. Kohteen lähistöllä on jonkin verran myös tuvan pihapiirin käytön ja tuulieroosion kuluttamia kohtia, joissa kasvillisuutta ei ole lainkaan ja mineraalimaa on kulunut esille.
Kohde on maantasainen, umpeenkasvanut, lähes kauttaaltaan kivetty, suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Tulisija on koillis-lounaissuuntainen ja sen koko on noin 0,8 m x 0,6 m. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 10 cm – 15 cm. Liesikiveyksen kivien väliin tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kahden senttimetrin paksuinen hiilikerros. Huuhtoutumiskerrosta liesilatomuksen kohdalla ei ole. Myös lieden lähiympäristössä sijaitsevia tuulieroosion kuluttamia maapaljastumia havainnoitiin melko tarkasti, mutta mitään ihmistoimintaan liittyviä löytöjä tai ilmiöitä ei niissä todettu.

Vanaseanan (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vanaseananin lounaisosassa, noin 120 m päässä Skádjajávrin itärannasta, noin viisi metriä järven pintaa korkeammalla, tuulenpieksämällä avoimella harjanteella, jolta kasvillisuus on osittain kulunut pois tuulieroosion vaikutuksesta. Harjanteen ympäristössä ja niissä osissa harjannetta, joissa kasvillisuutta on jäljellä, kasvaa vaivaiskoivuja, variksenmarjaa, poronjäkälää sekä kangaskarhunsammalta.
Kohde on vain reunaosiltaan kivetty neliönmuotoinen permukkaliesi. Liesikiveys on etelälounas-pohjoiskoillissuuntainen ja kooltaan noin 0,9 m x 0,9 m. Lieden kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 30 cm, ja kivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat enimmillään noin viisi senttimetriä koholla liettä ympäröivästä maanpinnasta. Lieden keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta vähäinen määrä nokea huuhtoutumiskerroksen pinnalla. Hiiliä tai tuhkaa ei lapionpistossa havaittu.
Lieden kahdesta nurkasta lähtevät noin 1,6 m mittaiset permukat kohti pohjoiskoillista. Permukoiden kivet ovat lieden kiviä kookkaampia, halkaisijat vaihtelevat välillä 25 cm – 40 cm. Permukoiden liedestä kauempana olevien päiden välillä on poikittain pitkänomainen, noin 60 cm pituinen kivi, joka lienee toiminut paikalla sijainneen asumuksen kynnyskivenä. Noin kahden metrin etäisyydellä liedestä on myös harvan kehämäisesti muutamia halkaisijaltaan 20 cm – 40 cm kiviä, jotka vaikuttavat todennäköisiltä kotalouteiden painokiviltä.

Dierpmesvággi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Dierpmesvággin eteläosassa, noin puoli kilometriä Báikkasjohkasta etelään päin, noin 35 m laakson pohjaa korkeammalla. Alue on kumpuilevaa, moreeniharjanteiden kirjavoimaa, pohjoista kohti viettävässä rinnemaastoa, ja kohteen keskeistä osaa on rakkakivikko, jonka pohjoislaidalla sijaitsee kauas näkyvä suuri siirtolohkare. Kasvillisuutta alueen moreeniharjanteilla hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, mustikka ja riekonmarja sekä jäkälät ja sammalet. Kosteammissa notkopaikoissa kasvaa myös heinäkasveja sekä pajupensaita ja katajia.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka koostuu kolmesta purnusta ja yhdestä kauttaaltaan kivetyn tulisijan jäännöksestä. Purnut ovat yleisolemukseltaan kuoppamaisia, ja ne sijaitsevat tiiviinä ryhmänä rakkakivikossa, suuren siirtolohkareen eteläpuolella. Kyseinen siirtolohkare, joka on noin kaksi metriä korkea ja väriltään vaalea, on niin huomiota herättävä ja kauas näkyvä maamerkki, että sillä on todennäköisesti ollut tärkeä merkitys purnujen rakennuspaikkaa valittaessa. Tulisijan jäännös sijaitsee rakkakivikon itäpuolella olevan pienen moreeniharjanteen laella, alle kymmenen metrin etäisyydellä purnuista.

Goapmajohka 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Goapmajohkan luoteispuolella, hieman yli kilometrin etäisyydellä joen suulta, joesta noin sadan metrin päässä. Joen toisella puolella, miltei vastapäätä kohdetta, sijaitsee Goapmajohkan autiotupa Kalottireitin varrella. Alue on avointa, maaperältään moreenipohjaista tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja ja puolukka sekä jäkälät ja sammalet. Paikoittain myös heinäkasveja kasvaa alueella melko runsaasti.
Kohde koostuu kahdesta liesilatomuksesta ja yhdestä purnusta. Liesilatomukset sijaitsevat hieman yli kahdenkymmenen metrin päässä toisistaan, Goapmajohkan luoteispuolella olevan pienen lammen kaakkoispuolella, melko tasaisella paikalla. Tulisijoista pohjoisempi on permukkaliesi ja eteläisempi suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Purnu on rakennettu rakkakivikkoon, joka sijaitsee tulisijoista noin kahdensadan metrin etäisyydellä lounaan suunnalla.

Goapmajohkan autiotupa (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Goapmajohkan kaakkoispuolella, Goapmajohkan autiotuvan lähiympäristössä, alueella, joka yltää autiotuvalta noin kahdensadan metrin päähän. Alue on melko tasaista Goapmajohkan jokilaaksoa, jonka ympäristöä etäämpänä joesta kirjavoivat moreeniharjanteet. Mitään puustoa alueella ei kasva, vaan kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka ja juolukka sekä jäkälät, sammalet ja harvakseltaan kasvavat heinäkasvit. Alueen halki kulkee Kalottireitti Goapmajohkan suuntaa seuraillen, ja mineraalimaa on kulunut esille polun kohdalla sekä paikoitellen autiotuvan pihapiirissä. Lähistöllä Goapmajohkan varrella on muitakin muinaisjäännös- ja kulttuuriperintökohteita: kohde Goapmajohka sijaitsee noin 0,3 km autiotuvalta koilliseen päin, kohde Goapmajohka 2 puolestaan tupaa vastapäätä joen luoteispuolella, ja kohde Goapmajohkan saareke lounaan suunnalla noin 0,8 km päässä tuvalta.
Kohde on kokonaisalaltaan laaja, luonteeltaan pesäkkeinen ja käyttöjaksoltaan moniperiodinen muinaisjäännösryhmä, jonka alakohteita ovat permukkaliesi, kaksi muuta kivettyä kehämäistä tulisijaa, kaksi purnua sekä kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka.
Kohteen alakohteista permukkaliesi sijaitsee lähimpänä autiotupaa, noin 70 m siitä itäkoilliseen päin. Purnut sijaitsevat samassa suunnassa noin sata metriä etäämmällä, tuvan itäpuolitse virtaavan puron itärannasta noin viidentoista metrin etäisyydellä, kivirakassa moreeniharjanteen juurella. Kaksi kivettyä kehämäistä tulisijaa sekä kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsevat aivan Kalottireitin polku-uran varrella, lähellä Goapmajohkan rantaa, autiotuvalta noin 160 m – 220 m lounaaseen päin.

Goapmajohka Skáidi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee noin 150 m luoteeseen päin paikasta, jossa Goapmajohkaan yhtyy lounaan suunnalta virtaava puro. Joen ja puron yhtymäkohdan länsi- ja luoteispuolilla levittäytyy melko tasainen, loivasti jokea ja puroa kohti laskeva, vehreä, maaperältään hiekkainen kenttä, jonka halkaisija on noin 150 m, ja jonka kasvillisuutta hallitsevat heinäkasvit, vaivaiskoivut, juolukka, variksenmarja sekä sammalet. Kenttämäisen alueen muoto on kolmiomainen, rajautuen koillisen ja kaakon suunnilla Goapmajohkaan sekä puroon ja lännessä melko jyrkästi nousevaan kivikkoiseen rinteeseen, ja aluetta halkoo muutamia pohjois-eteläsuuntaisia, kivikkopohjaisia tulvauomia.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka koostuu yhdestä permukkaliedestä sekä kolmesta purnusta. Permukkaliesi sijaitsee noin viiden metrin päässä Goapmajohkan lounaisrannasta, laajalla heinikkoisella tasanteella, noin metrin joen pintaa korkeammalla. Rakkakivikkoon, melko jyrkästi kohti länttä kohoavan rinteen juurelle rakennetut purnut sijaitsevat liedestä noin neljäkymmentä metriä länteen päin. Purnut ovat hyvin säilyneitä, selvästi erottuvia, ja niitä ympäröivät vallit ovat kasatut miehennostannaisista kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 25 cm – 70 cm.

Vuopmegašjávri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vuopmegašjávrin lounaispuolella, noin 0,4 km etäisyydellä järven rannasta, noin 45 m järven pintaa korkeammalla, Megonvárrin alarinteen melko laajalla moreenipohjaisella tasanteella, lähellä tasanteen halki kulkevaa mönkijäuraa. Kohteen itäpuolella tasanteen poikki kulkee pieni purouoma, joka on ilmeisesti yleensä osan kesästä kuivillaan. Tasanteen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kurjenkanerva, sarat sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät.
Kohde muodostuu yhdestä rakkakivikkoon rakennetusta kivirakennelmasta ja kahdesta kotasijasta. Kivirakennelman on aiemmin tulkittu olevan joko uuni, arkku tai purnu. Kohteen tarkastuksen yhteydessä päädyttiin toteamaan, että todennäköisimmin kyseessä on purnu. Se sijaitsee tasanteen eteläreunalla, pienessä rakkakivikossa, kohti Megonvárrin huippua jyrkemmin kohoavan rinteen juurella. Kotasijat sijaitsevat keskeisemmässä osassa tasannetta, purnusta noin viisikymmentä metriä luoteeseen päin. Kotasijat erottuvat tasanteella halkaisijaltaan noin 20 cm – 30 cm kokoisten kivien muodostamina, halkaisijoiltaan noin nelimetrisinä, harvakivisinä kehinä, joiden keskivaiheilla ovat havaittavissa kivettyjen tulisijojen jäännökset.

Dierpmesjávri pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Dierpmesjávrin pohjoispuolella, noin 80 m etäisyydellä järven rannasta, moreeniharjanteen kaakkoispäässä, noin kuusi metriä järven pintaa korkeammalla. Noin 400 m itäkaakkoon päin sijaitsevalle autiotuvalle johtava polku kulkee kohteen vieritse sen pohjoispuolella noin viiden metrin etäisyydellä. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, riekonmarja, kangaskarhunsammal, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä yksittäiset heinäkasvit.
Kohde on kookas yksittäinen pyyntikuoppa, muodoltaan pyöreä ja loivan suppilomainen. Kuopan halkaisija on noin 4,5 m ja syvyys noin 0,6 m. Kuoppaa ympäröi loivapiirteinen maavalli, joka erottuu lähinnä kuopan järvenpuoleisella etelä- ja kaakkoisreunalla. Vallin leveys on noin 2,5 m ja korkeus noin 0,3 m.

Dierpmesjohka 2 (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Dierpmesjohkan eteläpuolella, Heastagálaa vastapäätä, joen rannasta noin sadan metrin etäisyydellä, ympäristöstään selvästi kohoavalla moreeniharjanteella, jokea kohti laskevan harjanteen pohjoisrinteen partaalla. Alueella kasvaa harvaa tunturikoivikkoa, ja aluskasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, juolukka sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät.
Kohde on halkaisijaltaan noin puolentoista metrin laajuinen maakuoppa, joka on muodoltaan pyöreä, puolipallomainen, ja syvyydeltään noin puolimetrinen. Kuopan kasvillisuus ei poikkea ympäristöstään. Kuoppa sijaitsee moreeniharjanteen laen pohjoispuolella, pohjoista kohti melko jyrkästi laskevan rinteen partaalla. Alarinteen puolelta kuoppaa reunustaa noin 1,5 m leveä ja noin 0,1 m korkea loivapiirteinen maavalli. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta todettiin, että pintaturpeen paksuus kuopassa on noin seitsemän senttimetriä ja pintaturpeen alla on puhtaalta vaikuttavaa hiekkavaltaista moreenimaata. Huuhtoutumiskerrosta kuopan pohjalla ei ole.

Urttašjávri 2 (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Urttašjávrin koillisosaan pohjoisesta pistävän niemekkeen kärjestä noin kuuden metrin etäisyydellä, niemekkeen muodostavan moreenikumpareen kaakkoisreunalla, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla. Puustoa paikalla ei kasva, ja kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, juolukka, puolukka sekä sammalet ja jäkälät. Kohteen läheisyydessä kasvaa lisäksi sara- ja heinäkasveja.
Kohde on moreenikumpareen rinteeseen kaivettu pyöreä maakuoppa. Kuopan halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys noin 0,6 m. Kuopan kaakkoisreunalla, järven puolella, on noin 1,5 m leveä ja 0,3 m korkea maavalli, kuopan muut reunat sulautuvat moreenikumpareen muotoihin siten, että vallia ei ole havaittavissa. Kuopan sisällä on ainakin kolme kivikertaa kiviä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 40 cm. Kivet ovat hyvin jäkälöityneet, paitsi kaksi ilmeisen vähän aikaa sitten kuoppaan lisättyä laattamaista kiveä, joiden pinnoilla jäkäliä ei kasva.

Urttašjohka (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Urttašjohkan kaakkoisrannalla olevan jyrkkärinteisen harjanteen laella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä joesta, noin kahdeksan metriä joen pintaa ylempänä. Harjanteen laki on miltei paljas, paikoin tuulieroosion kuluttama, ja maaperä paikalla on hiekkavaltaista moreenia. Ympäröivä alue on avointa tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja ja jäkälät. Harjanteen joenpuoleinen rinne, joka alkaa laskea jyrkästi Urttašjohkan rantaterassille päin kohteen luoteispuolella noin kolmen metrin etäisyydellä, on enimmäkseen kasviton ja hiljalleen jokea kohti sortuva.
Kohde on soikea, umpeenkasvanut, varpukasvillisuuden ja jäkälien peittämä, laattamaisilla kivillä vuorattu maakuoppa. Kuoppa on luode-kaakkosuuntainen, ja sen koko on noin 1,2 m x 1,0 m. Kuopan vuoraamiseen on käytetty noin viiden senttimetrin paksuisia kiviä, jotka viettävät kohti kuopan pohjaa noin kuudenkymmenen asteen kulmassa. Kivien koot vaihtelevat halkaisijaltaan noin 30 cm kokoisista yli puolimetrisiin. Kuopan syvyys on ollut vähintään 0,4 m. Kuoppa on ollut katettu, ja sen kattamisessa on käytetty samanlaisia kiviä kuin kuopan reunojen vuorauksessa. Katekivet ovat osittain romahtaneet kuoppaan, ja reilun metrin etäisyydellä kuopasta, sen eteläkaakkoispuolella, on maassa pitkällään vielä yksi vastaavanlainen kivi.

Bierfevággi (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee kivirakassa, avoimella, puuttomalla paljakalla, Megonoaivin eteläisellä, kohtalaisen loivalla alarinteellä, noin 300 m Bierfejohkasta pohjoiseen, noin 20 m joen pintaa korkeammalla. Maaperä kivirakan ympärillä on melko kivistä moreenia. Alueen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kurjenkanerva, puolukka, mustikka ja sammalet sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät. Rinteellä kasvaa myös harvakseltaan paju- ja katajapensaita.
Kohde on yksittäinen, kookas, rakenteeltaan varsin hyvin säilynyt purnu. Purnu on muodoltaan pyöreä, yleisolemukseltaan lähinnä kuoppamainen. Purnun sisätilan halkaisija on ollut noin 2,0 m ja syvyys noin 0,9 m. Purnun eteläinen seinämä on parhaimmin säilynyt, ja se kaartuu selvästi sisäänpäin. Purnun ympärillä on noin 1,5 m – 2,0 m leveänä ja noin 0,3 m – 0,5 m korkeana vallina purnun kattamiseen käytettyjä kiviä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 0,3 m – 0,7 m. Suurimmat kivet ovat muodoltaan enimmäkseen laattamaisia. Pohjoislaidalta on muutamia kiviä sortunut purnun pohjalle. Purnun pohjalla kivien väleissä kasvaa torvi- ja poronjäkäliä sekä sammalia.

Boazojávri (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee noin 80 m Boazojávrin rannasta pohjoiseen päin, noin viisi metriä järven pintaa korkeammalla, loivahkon moreeniharjanteen lounaislaidalla olevassa rakkakivikossa, jonka kiviaines on voimakkaasti pyöristynyttä. Kivirakan lähimaasto on loivasti kumpuilevaa ja maaperältään moreenipohjaista. Kasvillisuutta rakkakivikon ympäristössä hallitsevat vaivaiskoivut ja variksenmarja sekä jäkälät ja sammalet. Alueella kasvaa myös harvakseltaan tunturikoivuja.
Kohde on muodoltaan pyöreä, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu, jonka halkaisija on noin 2,5 m. Purnun syvyys vaikuttaa olleen noin 0,9 m, mutta sen pohjalle on sortunut jonkin verran kiviä, mikä vaikeuttaa alkuperäisen syvyyden arvioimista. Purnua ympäröi kivistä kasattu valli, joka on noin metrin levyinen ja noin 0,4 m korkea. Vallin kivet ovat varsin kookkaita, mutta kuitenkin yhden ihmisen liikuteltavissa; niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm – 70 cm. Kasvillisuutta purnussa ei juurikaan ole. Purnun lähialuetta havainnoitaessa ei löydetty muita muinaisjäännös- tai kulttuuriperintökohteita. Purnusta noin 0,2 km länsilounaaseen päin, aivan Boazojávrin rannalla sijaitsevalla moreeniharjanteella, joka maastonpiirteiltään hyvinkin sopisi esihistorialliseksi asuinpaikaksi, havaittiin tosin lukuisia melko teräviä kvartsinkappaleita, jotka kuitenkin lähemmän tarkastelun jälkeen tulkittiin todennäköisemmin luonnollisen rapautumisen kautta lohkoutuneiksi kuin ihmisen työstämiksi.

Dierpmesjávri pohjoinen 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee pienehkössä kivirakassa, moreeniharjanteen kaakkoisreunalla, avoimella, puuttomalla paljakalla, Dierpmesjávrin autiotuvalta noin 400 m luoteeseen, noin 30 m järven pintaa korkeammalla. Kohteen ympäristön kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka, tina- ja poronjäkälät sekä sammalet. Kohteen lähistöllä kasvaa myös yksittäisiä katajapensaita sekä harvakseltaan heinäkasveja.
Kohde on yksittäinen, osittain sortunut, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu. Purnu on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 1,3 m. Purnun syvyys on ollut alkujaan noin 0,9 m, mutta nykytilassaan sen syvyys on noin 0,5 m, koska pohjalle on sortunut kiviä purnun valleista. Purnun sisätilan seinämät vaikuttavat kaartuneen hieman sisäänpäin. Purnun kaakkois-, itä- ja eteläreunoilla on noin 1,0 m – 2,0 m leveänä ja noin 0,4 m korkeana vallina purnun kattamiseen käytettyjä kiviä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 0,2 m – 0,5 m. Purnun kivien pinnat ovat hyvin jäkälöityneet, mutta muuta kasvillisuutta purnun pohjalla tai vallilla ei kasva.

Gahperusvárri koillinen 3 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee pienialaisessa rakkakivikossa Gahperusvárrin koillispuolella. Kalottireitin polku sivuaa kohdetta sen länsipuolitse. Alue on loivasti kumpuilevaa ja moreenipohjaista. Kasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja ja puolukka sekä jäkälät ja sammalet.
Kohde on pyöreä, sortunut, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu. Purnun sisätilan halkaisija vaikuttaa olleen noin metrin ja syvyys noin 0,7 m. Purnun ympärillä on kehämäisesti kymmenkunta kookasta, halkaisijaltaan noin 40 cm – 60 cm kokoista kiveä, joita on ilmeisesti käytetty purnun kattamiseen. Muutamia kiviä on myös luhistunut purnun pohjalle. Kasvillisuutta purnun pohjalla ei kasva, mutta rakenteen kivet ovat hyvin jäkälöityneet.

Gožžaláttu (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Somášjávrista noin 1,0 km länteen päin, pohjois-eteläsuuntaisen, jyrkkärinteisen moreeniharjun itäpuolella olevilla matalammilla, kumpumaisilla, rakkakivikkoisilla harjanteilla ja niiden välisissä notkelmissa, avoimella tunturipaljakalla. Alueen rakkakivikoiden kivet ovat voimakkaasti pyöristyneitä ja kooltaan enimmäkseen noin 10 cm – 50 cm. Kasvillisuutta kivirakassa ei juurikaan kasva, mutta kivikoita ympäröivän alueen kasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, kurjenkanerva, puolukka, juolukka ja sarat sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät. Myös tunturikeltanoa kasvaa alueella harvakseltaan.
Kohde muodostuu neljästä purnusta, jotka sijaitsevat rakkakivikossa melko tiiviinä ryhmänä, näköetäisyydellä toisistaan. Kohteen purnut ovat hyvin kookkaita, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja yleisolemukseltaan kuoppamaisia, ja ne ovat rakennetut kivistä, joista useimpien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 40 cm.

Lovttogielas 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee rakkakivikossa Lovttogielaksen lounaispuolella, noin 140 m päässä Siedjonjohkan koillisrannasta, joen koillispuolella olevasta lammesta noin 30 m pohjoiseen päin. Kivirakassa kohteen lähellä kasvaa vaivaiskoivu- ja katajapensaita sekä variksenmarjaa, jäkäliä, sammalia ja yksittäisiä heinäkasveja, lähempänä lampea kasvillisuus on heinäkasvi- ja pajukkovaltaista.
Kohde on yksittäinen, kookas, muodoltaan soikea purnu, joka on itäkaakko-länsiluodesuuntainen, yleisolemukseltaan kuoppamainen, suuren maakiven viereen rakennettu. Purnun seinämät ovat ilmeisesti olleet alkujaan jokseenkin pystysuorat, mutta purnun itäkaakkoispää on osittain sortunut. Purnun sisätilan laajuus on ollut noin 1,5 m x 1,0 m ja syvyys noin 0,8 m. Purnun kattamiseen käytetyt kivet, joista kookkaimmat ovat muodoltaan laattamaisia ja joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 70 cm, ovat purnun ympärillä noin metrin levyisenä ja noin 0,4 m korkeana vallina. Purnun melko tasaisella pohjalla kasvaa torvi- ja poronjäkäliä sekä sammalia.

Šalmmigurra (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee louhikkoisen Šalmmigurran koillispään pohjoisrinteellä, noin kymmenen metriä kurun pohjaa korkeammalla, noin 30 m etäisyydellä kurun pohjalla virtaavasta purosta. Kurun päässä oleva lampi sijaitsee kohteesta noin 130 m itään päin. Kohteen lähiympäristö on rakkakivikkoa, rakan väleissä kasvaa jäkäliä ja sammalia sekä variksenmarjaa, kurjenkanervaa ja heinäkasveja. Puron varrella on myös pajupensaikkoa.
Kohde on yksittäinen, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu. Purnu on muodoltaan pyöreä, sisätilan halkaisija on noin 1,7 m ja syvyys noin 0,7 m. Purnun pohjois- ja länsireunan muodostavat kookkaat kivenlohkareet, muut purnun kivet ovat kooltaan miehennostannaisia. Purnun ympärillä, erityisesti sen eteläreunalla, on noin 1,5 m leveänä ja noin 0,3 m korkeana vallina purnun kattamiseen käytettyjä kiviä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 60 cm. Purnun pohja on melko tasainen ja koostuu enimmäkseen nyrkinkokoisista ja pienemmistä kivistä. Pohjalla kasvaa heinäkasveja, torvijäkäliä ja sammalia.

Siedjonjávri (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee rakkakivikossa Siedjonjávrin pohjoispuolella, noin 180 m etäisyydellä järven rannasta, noin kymmenen metriä järven pintaa korkeammalla. Alue on avointa paljakkaa, maaperältään moreenipohjaista. Rakkakivikossa kasvaa lähinnä jäkäliä, mutta rakan ympäristössä kasvillisuutta hallitsevat jäkälien ohella myös vaivaiskoivut, variksenmarja, sammalet ja heinät.
Kohde on yksittäinen, kookas, rakenteeltaan hyvin säilynyt purnu. Purnu on yleisolemukseltaan kuoppamainen, itä-länsisuuntainen ja muodoltaan soikea. Purnun seinämät muodostuvat sen avoimempaa itäpäätä lukuun ottamatta kookkaista kivenjärkäleistä, joista suurimmat ovat selvästi luontaisilla paikoillaan. Seinämät ovat lähes pystysuorat ja sisätilan laajuus on noin 1,8 m x 1,3 m. Syvyyttä purnulla on noin 0,7 m. Purnun ympärillä, erityisesti sen länsipuolella, on noin metrin levyisenä ja noin 0,3 m korkuisena vallina purnun kattamiseen käytettyjä kiviä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 40 cm. Purnun pohja on melko tasainen, ja pohjalla kasvaa heinäkasveja, poronjäkälää ja sammalia.

Válddejohka (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Válddejohkan yläjuoksulla, noin puoli kilometriä Somášluoppalin luusuasta eteläkaakkoon, moreeniharjulla Válddejohkan ja sen itäpuolella sijaitsevan lammen välissä, harjun lammenpuoleisen kaakkoisrinteen rakkakivikossa, noin kuusi metriä lammen pintaa ylempänä. Kasvillisuutta paikalla hallitsevat variksenmarja, vaivaiskoivut, puolukka, juolukka, yksittäiset heinäkasvit sekä jäkälät ja sammalet.
Kohde on yksittäinen, osittain sortunut, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu. Purnu on muodoltaan pyöreä, sisätilan halkaisija on ollut noin 0,9 m ja syvyys samoin noin 0,9 m. Sisätilan seinämät ovat ilmeisesti olleet jokseenkin pystysuorat. Purnun sisälle on kuitenkin vierinyt kiviä, joten sen syvyys nykytilassaan on vain noin puolet alkuperäisestä syvyydestä. Purnun ympärillä on noin 1,5 m leveänä ja noin 0,4 m korkeana vallina purnun kattamiseen käytettyjä kiviä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 0,2 m – 0,6 m. Purnun lammenpuoleisella reunalla valli kuitenkin hahmottuu massiivisempana, lähes metrin korkuisena. Vallin kivet ovat voimakkaasti pyöristyneitä, kuten kaikki muutkin kyseisen kivirakan lohkareet. Purnun pohjalla kivien väleissä kasvaa torvi- ja poronjäkäliä sekä sammalia.

Vuopmegašjohka (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee kivirakassa Vuopmegašjohkan länsipuolella olevasta pienestä lammesta noin 50 m kaakkoon päin. Joen varrella kasvaa harvahkoa tunturikoivikkoa. Kohteen ja Vuopmegašjohkan välillä oleva moreeniharjanne on kuitenkin jokseenkin puustoton. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, kurjenkanerva, variksenmarja, sarat sekä sammalet ja jäkälät.
Kohde on yksittäinen, yleisolemukseltaan kuoppamainen, hyvin säilynyt purnu. Purnu on tasapohjainen, soikeahko, koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan noin 1,4 m x 0,8 m. Purnun syvyys on noin 0,9 m. Purnun sisätilan etelälaidan muodostaa kookas, halkaisijaltaan yli metrinen lohkare, jonka alle sisätila jatkuu. Muutkin sisätilaa reunustavat kivet ovat varsin kookkaita, kuitenkin miehennostannaisia. Purnun eteläreunaa lukuun ottamatta purnua kiertää noin metrin levyinen ja noin 0,3 m korkea kivivalli, joka koostuu purnun kattamiseen käytetyistä kivistä. Vallin kivien halkaisija vaihtelee välillä 25 cm – 35 cm ja niiden pinnat ovat hyvin jäkälöityneet.

Bierfejohka 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Bierfejohkan eteläpuolella, joen ylittävän Kalottireitin sillasta noin 200 m lounaaseen päin. Alue on avointa, melko kivikkoista tunturipaljakkaa, jonka kasvillisutta hallitsevat variksenmarja, vaivaiskoivut ja puolukka sekä jäkälät ja sammalet.
Kohde on aitamainen kivirakenne, joka alkaa Bierfejohkan etelärannan rantatöyrään päältä, kohdasta X 7685378 / Y 3275452, ja jatkuu siitä noin kolmekymmentä metriä kaakkoon päin, päättyen rakkakivikkoon, kohtaan X 7685354 / Y 3275469. Rakenne on kasattu latomalla päällekkäin muodoltaan enimmäkseen laattamaisia kiviä. Osa aidasta muodostuu myös pystyasentoon kangetuista kookkaammista kivistä, ja maakiviviäkin on hyödynnetty rakenteessa. Rakenteen kivet ovat hyvin jäkälöityneet. Aita vaikuttaa olleen noin metrin korkuinen, mutta osa rakenteesta on sortunut. Rakenteen keskivaiheilla sijaitsee porttimaisesti kaksi aukkoa, joista luoteisempi on noin 1,5 m leveä ja kaakkoisempi noin 2,0 m leveä. Porttiaukkojen välissä, kohdassa X 7685365 / Y 3275460, on noin metrin levyinen ja noin metrin korkuinen kivilatomus. (YKJ)

Bihcosjávri 4 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Bihcosjávrin itärannan rakkakivikossa, Bihcosjávrin autiotuvan ja Govdajohkan suun välisen niemekkeen tyvellä, koillisreunaltaan järven lahdelmaan rajautuen. Pääosassa kohdetta kasvillisuus on melko vähäistä, koostuen lähinnä heinistä, jäkälistä ja sammalista. Kohdetta ympäröivä alue on moreenipohjaista, avointa tunturipaljakkaa.
Kohde on halkaisijaltaan noin kahdenkymmenen metrin laajuinen, miehennostannaisista kivistä rakennettu kehämäinen rakennelma, joka on muodoltaan lähinnä pyöreähkö, mutta kuitenkin jonkin verran epäsäännöllinen. Kehän koillisreunalla on noin kahdeksan metriä leveä katkos siinä kohdassa, jossa rakenne rajautuu järven rantaan. Lisäksi kehän länsireunalla on noin puolitoista metriä leveä porttimainen aukko. Rakenteeseen käytetyt kivet ovat muodoltaan enimmäkseen laattamaisia, ja niistä suurimmat ovat halkaisijaltaan noin 0,7 m kokoisia. Kivikehän suurimmat kivet ovat tuetut pystyasentoon, pienempiä kiviä on puolestaan pinottu päällekkäin muurimaiseksi rakenteeksi. Rakenteen korkeus vaikuttaa alkujaan olleen noin 0,8 m, mutta se on useista kohdista melko pahoin sortunut. Kaikki rakenteet kivet ovat hyvin jäkälöityneitä.

Siedjonjohka 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Siedjonjohkan koillispuolella, rakkakivikossa, noin 40 m etäisyydellä joesta. Rakkakivikon lähiympäristö on moreenipohjaista ja alavaa. Alueen kasvillisuutta hallitsevat pajut, vaivaiskoivut, heinäkasvit sekä sammalet. Kohteesta noin 60 m kaakkoon päin sijaitsee Lovttogielaksen kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka.
Kohde on uunimainen, rakenteeltaan hyvin säilynyt, mutta kuitenkin varsin vanhalta vaikuttava kivilatomus, joka on ladottu kookkaista, enimmäkseen pitkänomaisista ja melko kookkaista kivistä. Kivien välejä on tiivistetty maalla. Rakenteen tulipesä on noin metrin mittainen, pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, noin 0,4 m leveä ja noin 0,3 m korkea. Tulipesän etelälounaispään katteena on noin kymmenen senttimetrin paksuinen laattamainen kivi, jonka halkaisija on noin 0,7 m. Tulipesän pohjoiskoillispäässä on maanpinnasta noin 0,7 m korkeudelle nouseva, poikkileikkaukseltaan neiömäinen, yleisolemukseltaan piippumainen rakenne, jonka sisähalkaisija on noin 0,3 m ja ulkohalkaisija noin 0,8 m. Koko kivilatomus on hyvin jäkälöitynyt ja tulisijan sisällä on havaittavissa hieman nokea.

Somášjávri 2 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Somášjávrin länsirannalla niemekkeellä olevassa rakkakivikossa, noin 0,4 km eteläkaakon suunnalle siitä pisteestä, jossa Norjan raja kohtaa Somášjávrin länsirannan. Kohteen itäisin osa rajautuu järven rantaan. Kohdetta ympäröivä alue on moreenipohjaista, avointa tunturi-paljakkaa, jonka kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, kurjenkanerva ja jäkälät. Järven rannan lähellä, myös kohteen keskeisissä osissa, kasvaa rakkakivikon väleissä kuitenkin enimmäkseen heiniä, saroja ja sammalia. Kosteimmilla paikoilla alueella kasvaa harvakseltaan myös matalaa pajupensaikkoa.
Kohde on rakkakivikkoon rakennettu kehämäinen kivirakennelma, jonka keskikohta sijaitsee pisteessä X 7698924 / Y 3284003, Somášjávrin rannasta noin 20 m etäisyydellä. Rakennelma on enimmäkseen muodostettu tukemalla pystyasentoon suuria, muodoltaan laattamaisia kiviä. Pienempiä kiviä on pinottu päällekkäin muurimaiseksi rakenteeksi. Rakennelma vaikuttaa olleen alkujaan noin metrin korkuinen, mutta monissa kohdissa se on miltei täysin sortunut, ja sen kaikki kivet ovat hyvin jäkälöityneet. Rakennelman keskiosa on kolmion muotoinen, halkaisijaltaan noin 15 m, ja sen sisäpuoli on hieman lähiympäristöään vähäkivisempää, mutta kuitenkin varsin louhikkoista. sen etelälounasta kohti suippenevassa päässä on noin kaksi metriä leveä aukko, jonka länsireunalta on jatkunut kivirakan ulkopuolella, eteläkaakkoon päin, noin 15 m mittainen, yksinomaan pystyasentoon tuetuista laattamaisista kivistä koostunut aitamainen rakenne, joka päättyy pisteessä X 7698907 / Y 3283982. Kyseisessä osassa rakennelmaa kaikki kivirakan ulkopuolelle pystytetyt kivet ovat kaatuneet pitkälleen maahan. Rakennelman keskikehän itäisimmästä nurkasta lähtee puolestaan kohti koillista lähinnä päällekkäin ladotuista kivistä koostuva aitamainen rakenne, joka kääntyy noin 15 m koilliseen päin jatkuttuaan kohti itää, päättyen järven rantaan pisteessä X 7698929 / Y 3284028. Keskikehän luoteisnurkasta lähtien vastaavanlaista rakennetta on kasattu ensin luodetta kohti, sitten länsilounaalle päin kaartuen, kunnes se päättyy noin 40 m jatkuttuaan pisteessä X 7698955 / Y 3283945, noin 15 m etäisyydellä kivirakan reunasta. Myös tässä rakennelman osassa rakkakivikon ulkopuolinen osuus on koostunut yksinomaan pystyasentoon asetetuista laattamaisista kivistä, jotka sittemmin ovat kaatuneet. (YKJ)

Kuonjarvárri 3 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kohde sijaitsee korkealla ylätunturissa, Kuonjarvárrin lakialueen pohjoisreunalla. Paikalla on pieni lampi, jonka ympärillä on ryhmä kookkaita siirtolohkareita. Kalottireitti kulkee kohteen luoteispuolella noin kilometrin päässä, ja suurimmat lohkareet näkyvät hyvin reitille. Alue on äärimmäisen karua, kivikkoista, tuulenpieksämää moreenipohjaista tunturipaljakkaa, jonka kasvillisuuden muodostavat vain harvat tunturikasvit. Suurin osa maanpinnasta on täysin paljasta.
Kohde koostuu useasta pesäkkeestä kvartsiitti-iskoksia ja -ytimiä. Kohteen alueella havaittu kvartsiitti on enimmäkseen vaaleanharmaata ja melko karkearakeista, mutta jonkin verran esiintyy myös tummempia, jopa lähes mustia kvartsiittikappaleita. Kvartsiittia on voitu louhia joistakin alueen kookkaista siirtolohkareistakin. Yhden siirtolohkareen vierellä on pieni luontainen kalliosuoja, jonka suojaavuutta lisäämään on kasattu matala kivilatomus.

Megonjávri etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Megonjávrin etelärannalla, Megonjávrin varaustuvan pohjoispuolella olevalla luode-kaakkosuuntaisella niemekkeellä, varaustuvasta noin sadan metrin päässä. Niemekkeen korkeimmat kohdat muodostaa pitkänomainen moreeniharjanne, jonka laki nousee noin viisi metriä järven pintaa korkeammalle. Harjanteen lounaispuolella, noin kolme metriä harjanteen lakea alempana, on melko tasainen, maaperältään paikoitellen hiekkainen, terassimainen vyöhyke, jonka järvenpuoleisella reunalla kohde havaittiin. Niemekkeellä kasvaa harvakseltaan tunturikoivuja, ja aluskasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja, puolukka ja poronjäkälät.
Megonjávrin varaustuvasta pohjoiseen päin sijaitsevan niemekkeen lounaisosassa, terassimaisen tasanteen järvenpuoleista reunaa seuraavalla pienellä polulla, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla, noin 15 m päässä järven rannasta, havaittiin kohteen koordinaattien osoittamalla paikalla kookas tummanharmaa kvartsiitti-iskos, mitoiltaan noin 62 mm x 36 mm x 12 mm. Materiaaliltaan iskos on erittäin hienorakeista ja tasalaatuista kvartsiittia. Mineraalimaahan asti kulunutta polkua tarkemmin havainnoitaessa löydettiin noin kahden metrin säteellä kookkaan iskoksen löytöpaikasta myös neljä huomattavasti pienempää, olemukseltaan lastumaista iskosta, jotka ovat vastaavanlaista materiaalia kuin ensimmäisenä löydetty iskos. Iskosten löytöalue sijaitsee niemekkeen muodostavan moreeniharjanteen laelta noin 15 m kaakkoon päin. Pintaturvetta polun molemmin puolin raotettiin lapiolla muutamista kohdista iskosten löytöalueen vierestä, mutta iskoksia löydettiin lisää vain yksi. Kaikki löydetyt iskokset kerättiin talteen, koska kohde vaikuttaa pienialaiselta ja vähälöytöiseltä, ja löytöjen säilyminen paikoillaan miltei varaustuvan pihapiirissä sijaitsevalla kohteella koettiin melko epävarmaksi. Maanpinnan rikkoutuneita kohtia koko niemekkeellä sekä varaustuvan pihapiirissä havainnoitiin tarkasti ja alueelle myös tehtiin lukuisia lapionpistoja maastonmuodoiltaan ja maaperältään otollisimmilta vaikuttaneille kohdille, mutta enempää jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta ei havaittu.

Bierfejávrin kivikaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Bierfejávrin itäpuolella, noin 250 m päässä järven rannasta, kohti kaakkoa viettävällä moreenipohjaisella rinteellä, rakkakivikoiden kaikkialta muualta paitsi lounaan suunnalta ympäröimällä, ympäristöään rehevämmällä ja vähäkivisemmällä alueella, jonka keskivaiheilla on pajukkoa kasvava hetteikkö. Rakkakivikoissa kasvillisuus on hyvin vähäistä, mutta muutoin rinteen kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, yksittäiset heinäkasvit ja sammalet. Paikoitellen rinteen kosteimmilla paikoilla heinäkasveja kasvaa melko runsaastikin, lisäksi harvakseltaan alueella esiintyy myös muun muassa kultapiiskua.
Kohde on osittain kivistä rakennettu, muodoltaan soikeahko poroerotusaita, jonka pääaitauksen halkaisija luode-kaakkosuuntaisesti on noin 150 m ja koillis-lounaissuuntaisesti noin 100 m. Kaarteen sisäpuoli erottuu maastossa kauaksi harmaiden rakkakivikoiden ympäröimänä, ympäristöään selvästi rehevämpänä alueena. Suurimmassa osassa kaarteen kehää kivistä on ladottu noin puoli metriä korkea muurimainen rakenne, joka tukee puisia pystypaaluja. Pystypaalut ovat tunturikoivua, ja niiden välille on kiinnitetty rautalankoja. Erityisesti kaarteen eteläreunalla paaluaita on edelleen pääosin pystyssä. Kaarteen itäosassa aita on ollut kokonaan kivistä ladottu. Kyseisessä osassa kaarretta rakenteen korkeus on noin 1,3 m, rakenteeseen käytetyt kivet ovat muodoltaan laattamaisia, ja kivikertoja on enimmillään noin kymmenen. Erotusaidan järvenpuoleisella lounaislaidalla, jossa maasto on muuta rinnettä vähäkivisempää, on kivistä kasattu vain pieniä kekoja pystypaaluja tukemaan. Ilmeisesti porot on ajettu kaarteeseen erotusta varten juuri lounaan suunnalta, missä kulku aitauksen sisälle on voitu helpoimmin avata. Pääaitauksen sisällä, melkein sen keskellä, on pienempi, kokonaan kivistä ladottu pyöreähkö aitaus, jonka halkaisija on noin 20 m, ja jonka kivirakenteet ovat erityisen hyvin säilyneet. Aidan korkeus on korkeimmillaan yhä lähes 1,5 m ja aitauksen länsireunalla on noin kaksi metriä leveä porttimainen aukko. Tämän aitauksen sisäpuoli on kivikaarteen selvästi rehevintä aluetta. Kyseisen aitauksen itäpuolella on sijainnut vielä toinenkin, halkaisijaltaan noin 15 m kokoinen kivinen aitaus. Tämä aitaus, jonka aitarakenteen korkeus on ollut noin metrin, on kuitenkin lähes kokonaan sortunut, samoin kuin sen kaakkoisreunalle pääaitauksen kaakkoisreunalta johtanut noin kahdenkymmenen metrin mittainen vastaavan korkuinen suora kiviaita – nämä rakenteet hahmottuvat rakkakivikossa säännöllisen muotoisina, loivan vallimaisina kivimuodostelmina.

Isopäri (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ympäriston kuvaus
Kohde sijaitsee Isopärin etelarinteellä laajalla puuttomalla kivirakalla.
Louevaaran ja Isopärin etelärinteessä on laaja kivirakka, jonka itäosassa kivilatomus sijaitsee. Latomuksen korkeus on 1,3 m ja halkaisija 1,5 m. Latomus on koottu kivirakasta peräisin olevista, noin 50 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Kivet ovat jäkälän peitossa.
Lounaiskulmassa on jäkälättömiä kiviä, ja siltä osin latomus on ilmeisesti sortunut.

Giedmeskálonjunni 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Taustatiedot
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnun kesällä 2012.
Yksittäinen purnu Giedmeskálonjunnin lounaisessa ja Gaskkamusaláksen itäisessä alarin-teessä.
Pistemäinen kohde.
Kohdetta ei ole arkeologi tarkastanut.

Giedmeskálonjunni 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Taustatiedot
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnun kesällä 2012.
Yksittäinen purnu Giedmeskálonjunnin ja Gaskkamusaláksen välissä.
Pistemäinen kohde.
Kohdetta ei ole arkeologi tarkastanut.

Giedmeskálonjunni 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Taustatiedot
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnuja kesällä 2012.
Viiden purnun joukko Giedmeskálonjunnin kaakkoisrinteellä.
Alue on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja edemmäs.
Kohdetta ei ole arkeologi tarkastanut.

Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnun kesällä 2012.
Yksittäinen purnu Giedmeskálonjunnin pohjoisrinteellä.
Pistemäinen kohde.

Roadjanoaivi 1 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Roadjanoaivin rinteiltä useita purnuja kesällä 2012.
Roadjanoaivi 1:ssä yksittäinen purnu.
Kohteet on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja laajemmiksi.
Kohteita ei ole arkeologi tarkastanut.

Roadjanoaivi 2 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Roadjanoaivin rinteiltä useita purnuja kesällä 2012.
Roadjanoaivi 2:ssa tunturin pohjoisrinteellä on kaksi purnua.
Kohteet on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja laajemmiksi.
Kohteita ei ole arkeologi tarkastanut.

Roadjanoaivi 3 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Roadjanoaivin rinteiltä useita purnuja kesällä 2012.
Roadjanoaivissa 3:ssa on kolme purnua.
Kohteet on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja laajemmiksi.
Kohteita ei ole arkeologi tarkastanut.

Roadjanoaivi 4:ssä on kolme purnua.

Roadjanoaivi 5:ssä on kaksi purnua.

Stuorrageadggegielas 1 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Stuorrageadggegielaksen rinteiltä useita purnuja kesällä 2012.
Stuorrageadggegielas 1:ssä on neljä purnua.
Kohteet on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja laajemmiksi

Stuorrageadggegielas 2 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Stuorrageadggegielaksen rinteiltä useita purnuja kesällä 2012.
Stuorrageadggegielas 2:ssa on yksi purnu. Purnu on tehty ison kiven päälle. Tästä purnusta noin 50 metriä etelään on pienen kämpän kokoinen haljennut kivi, joka muistuttaa tunnettuja seitoja.

Nihkkiranvadda (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Niskkiranvaddan laelta purnun kesällä 2012.
Nihkkiranvaddan korkeimman laen pohjoispuolella on yksi purnu.

Skierrecopma (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt Skierrecopman kaakkoisrinteeltä purnun kesällä 2012.
Skierrecopman kaakkoisrinteellä on yksi purnu.

Ruvžavárjeaggi (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnuja kesällä 2012.
Rusjohoalgin lounaisessa alarinteessä on kolme purnua lähekkäin.
Kohde on rajattu Polojärven ilmoittamista koordinaateista muutaman metrin edemmäs.

Rušjohoalgi 1 (Kivirakenteet)
Rušjohoalgin eteläisessä alarinteessä on yksi purnu.

Rušjohoalgi 2 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnuja kesällä 2012.
Rusjohoalgin etelärinteessä on kaksi purnua.
Alue on rajattu Polojärven ilmoittamista koordinaateista muutaman metrin edemmäs.

Rušjohoalgi 3 (Kivirakenteet)
Rusjohoalgin etelärinteessä oleva yksittäinen purnu.

Rihtacopma 1 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Rihtacopman alarinteessä.

Várdáncopma 1 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Várdáncopman laella.

Várdáncopma 2 (Kivirakenteet)
Ympäristön kuvaus
Yksittäinen purnu Várdáncopman laen koillispuolella.

Áhkovárri koillinen (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Áhkovárrin koillisessa alarinteessä.

Áhkovárri etelä 1 (Kivirakenteet)
Áhkovárrin eteläisessä alarinteessä on kaksi purnua lähellä toisiaan.
Kohde on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamista koordinaateista edemmäs.

Áhkovárri etelä 2 (Kivirakenteet)
Áhkovárrin eteläisessä alarinteessä on kaksi purnua lähellä toisiaan.
Kohde on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamista koordinaateista edemmäs.

Ucha Àhkovárás 1 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Ucha Àhkováráksen lounaisella laella.

Ucha Àhkovárás 2 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Ucha Àhkováráksen lounaisella laella.

Luovdejohskáidi 1 (Kivirakenteet)
Luovdejohskáidin lounaisrinteellä on kaksi purnua lähellä toisiaan.
Alue on rajattu Polojärven ilmoittamista koordinaateista muutaman metrin edemmäs.

Luovdejohskáidi 2 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Luovdejohskáidin läntisessä alarinteessä.

Vuopme-Biesvárri 1 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin laen kaakkoislaidalla.

Vuopme-Biesvárri 2 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin pohjoisrinteellä.

Vuopme-Biesvárri 3 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin pohjoisrinteellä.

Mellalompola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarinjärven koillispuolella, Mellalompolan ja Aaslakskirdemjärven välisellä harjukannaksella. Paikalla on ilmoituksen mukaan 4-5 pyöreätä kuoppaa (2,5 x 2,5 x 1 m) kannaksen poikki kulkevassa rivissä. Kohdetta ei ole tarkastettu. Merkitty peruskarttaan annetusta koordinaateista noin 50 m koilliseen.
Myös arkeologi on ohikulkumatakallaan havainnut kaksi suurta pyyntikuoppaa polun varrella harjanteen rinteessä 2009 aluetta kartoittamatta. Kohde on kiinteä muinaisjäännös.
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta kahdeksan pyyntikuoppaa kesällä 2012. Polojärvi on kartoittanut kannakselta kahdeksan pyyntikuoppaa kahdesta noin 100 metrin päässä toisistaan olevasta rivistä. Pohjoisemmassa rivissä on kolme pyyntikuoppaa ja eteläisemmässä viisi. Kuopat katkaisevat järvien välisen kannaksen.

Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin itärinteellä.

Vuopme-Biesvárri luode 1 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin luoteispuolen vaaran laella.

Vuopme-Biesvárri luode 2 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Vuopme-Biesvárrin luoteispuolella olevan vaaran laen pohjoislaidalla.

Njávgoaivi 1 (Kivirakenteet)
Njavgoaivin autiotuvan itäpuolella on kaksi purnua (Njavgoaivi 1 ja 2).

Njávgoaivi 2 (Kivirakenteet)
Njavgoaivin autiotuvan itäpuolella on kaksi purnua (Njavgoaivi 1 ja 2).

Ristenasoaivi länsi (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Ristenašoaivin länsirinteellä.

Duolljeváldinroavvi (Kivirakenteet)
Kaksi purnua aivan lähekkäin Duolljeváldinroavvin kaakkoislaidalla.

Buksajároaivvit (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Puksajärven poroaidan itäpuolella.

Guorboaráhppát (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta purnuja kesällä 2012. Kaldoaivin erämaan keskellä Guorboaráhppátin rinteellä Puksajärvestä noin kolme kilometriä koilliseen on kolme purnua lähellä toisiaan. Alue on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja edemmäs. Kohdetta ei ole arkeologi tarkastanut.

Cielggevárri (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Cielgevárrin pohjoisessa alarinteessä.

Basadanjávri pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta pyyntikuoppia kesällä 2012.
Kaamanen-Karigasniemitien ja Basadanjávrin pohjoispuolella on ainakin kolmen pyyntikuopan lähes pohjois-eteläsuuntainen jono.
Alue on rajattu muutaman metrin Polojärven ilmoittamia koordinaatteja edemmäs.

Látnabuolža 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta pyyntikuoppia kesällä 2012.
Kaldoaaivin erämaa-alueella Sevettijärveltä noin 15 km luoteeseen Látnabuolžan ja sen kaakkoispuolen pienen järven välisellä kannaksella on ainakin kuusi pyyntikuoppaa.
Alue on rajttu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja edemmäs.

Látnabuolža 2 (Kivirakenteet)
Yksittäinen purnu Kaldoaivin erämaa-alueella Sevettijärveltä noin 15 km luoteeseen Látnabuolžan ja sen kaakkoispuolen pienen järven välisellä kannaksella.

Látnabuolža 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta pyyntikuopan kesällä 2012.
Yksittäinen pyyntikuoppa on löytynyt Kaldoaivin erämaa-alueelta Sevettijärveltä noin 15 km luoteeseen Silisjoen ja Poaskijoen yhtymäkohdasta noin 300 metriä länteen.

Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta pyyntikuoppia syksyllä 2012.
Hammasunturin erämaasta Hammasjärven eteläpuolisen pienen Aittajärven koillispuolelta Aittavielman itärannalta on kolme pyyntikuoppaa. Aittajärven läheltä on aikaisemminkin löytynyt useita pyyntikuoppia. Esimerkiksi Aittavielman länsipuolelta nyt havaittujen kuoppien läheltä on vuonna 2010 löytynyt kaksi pyyntikuoppaa (Aittajärvi 4 1000020806).
Alue on rajattu muutama metri Polojärven ilmoittamia koordinaatteja edemmäs.

Hopiapulju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Riipin kylän ja Riipinjärven itä- ja kaakkoispuolella on soiden ja lampien ympäröimä paikoin katkonainen harjujakso. Riipistä Raudanjoelle johtavan paikallistien lounaispuolella, harjun Hopiapulju -nimisessä osassa, todettiin vuoden 2014 tarkastuksessa kolme kuoppaa, jotka ovat todennäköisesti pyyntikuoppia. Ne sijaitsevat kahden lammen, Hopia- ja Mattuslammen välisellä harjuosuudella. Pohjoisin kuopista on halkaisijaltaan noin 2,5 m. Lampien välillä olevaan suohon laskevassa harjukankaan nokassa on isompi, noin 3,5 -metrinen kuoppa, joka nykytilassaan vaikuttaa tuoreelta, mutta lienee vanhempi pyyntikuoppa. Maantien läheisyydessä vesialueiden välissä kuivalla kankaalla sijaitseva paikka on leiriytyjien suosiossa. Mainittujen kuoppien välillä todettiin kolmas, heikommin erottuva kuoppa.
Edelleen Hopiapuljusta noin 1,8-2,3 km pohjoiseen paikannattiin muutamia muita pyyntikuoppia saman harjunmuodostuman pohjoisemmalla osuudella (kohde Hekumalampi).
Riipin kylästä on 1950-luvun kirjaus kylän puljuissa pitkänä riivnä olevista perurahaudoista, jotka tarkoittanevt mm. Hopialammen ja hekumalammen kuoppia. On mahdollista, että Riipin ja Raudanjoen välistä maantietä rakennettaessa osa harjulla sijainneista pyyntikuopista on tuhoutunut.

Helkkusenvaara SW (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Pitkulainen, laivalatomusmainen röykkiö sijaitsee Akkunusjoesta noin 2 km kaakkoon, Kivaloiden vaara-alueen eteläosassa olevan Helkkusenvaaran lounaisosassa, ulkoilureittiin kuuluvan polun länsipuolella, kallioisella ja louhikkoisella rinteellä. Röykkiö on 13 m pitkä ja molemmista päistään 3 m leveä. Röykkiön keskiosa on 5 m leveä ja keskellä on laakea kuopanne, halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,5 m. Röykkiön korkeus on 0,7 m. Rakenteen kapeassa ”keulassa” on ohut pystykivi. ”Ahteri” on hieman leveämpi, noin 1,5m.
Lähiympäristöstä, pitkänomaisesta latomuksesta noin 70 - 160 m itään ja itäkoilliseen. on 2012 inventoinnissa paikannettu erillisinä kohteina seitsemän rakkakuoppaa. Läheisyytensä ja maastoon sijoittumisensa takia on liitetty tähän kohteeseen (alakohteet Helkkusenvaara SW 2 ja 3)

Korkiamaa (751010016) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppia, röykkiöitä ja maakuoppia Oulu-Kemi-tien lounaispuolella n. 2,5 km Simo-Ranua-tien risteyksestä Kemiin päin olevan Hirsikankaan lounaispuolella, Korkiamaa-nimisen kankaan niskalla, noin 200 metrin matkalla.
Onkalon tuulivoimapuiston arkeologisen inventoinnin yhteydessä (2012) havaittiin, että koillisesta lounaaseen johtavan metsätien länsipuolella sijaitsevat lähimmät (aina n. 30 m etäisyydellä) rakkakuopat ovat säilyneet vaurioitumatta, mutta siitä länteen olevat ovat vaurioituneet tai tuhoutuneet muutama vuosi aikaisemmin tehdyssä metsäaurauksessa.
Alakohteina on vuoden 2012 inventoinnissa luetellut kolme rakkakuoppaa.

Iso Kivimaa (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohdealue sijaitsee Simo-Ranua-tien itäpuolella, noin 3,5 km Simon keskustasta koilliseen, Iso Kivimaan pääosin peitteisellä kivisellä moreeniharjanteella. Simon perusinventoinnissa 1991 Iso Kivimaalla erotettiin viisi kivirakennetta, eteläosasta kaksi rakkakuoppaa (1-2) sekä pohjoiosasta kolme röykkiötä/rakkaröykkiötä. Rakkakuoppien halkaisijaksi mitattiin 1,5 m sekä 1 m.
Paikkakunnalta saadun tiedon mukaan oli 1900-luvun loppupuolella oli alun perin kekomaisen rakkaröykkiön (3) keskelle kaivettu kuoppa. Paikannetut muut röykkiöt alueella olivat kekomaisia. Näistä röykkiö länteen viettävällä rinteellä oli halkaisijaltaan noin 1,8 metriä ja korkeudeltaan 1 m. Se oli osittain sortunut ja koottu litteistä kivistä (4). Mäen pohjoiseen viettävällä rinteellä todettiin kivestä ja maasta rakennettu pyöreä röykkiö (5). Se oli Kivimaan pohjoispuolitse kulkevan metsäautotien vieressä, tien eteläpuolella. Röykkiön halkaisijaksi mitattiin 2,7 m ja korkeudeksi 1,5 m. 1991 raportin rakenteiden sijainnin peruskoordinaatit ovat peruskartan tarkkuuteen ja arviointiin peristuvat (arviolta 20 m tarkkuus).
Vuoden 2012 tuulivoimapuistoinventoinnissa röykkiöt määriteltiin hautaröykkiöiksi (ks. muinaisjäännösrekisterin alakohteet 1-2). Ne ovat muodoltaan kuitenkin varsin vaihtelevia, pitkänomaisia ja kapeita, osin vallimaisia tai usemmmasta röykkiöstä muodostuvia kokonaisuuksia. Lisäksi todettiin yksi kuopparakenne sekä rajamerkki, joka ei sijoitu nykyiselle kiinteistörajalle (ks. alakohteet 3-4).
Vuoden 2018 inventoinnin mukaan harjanteen pohjoispään röykkiö on pitkäröykkiö, jonka päässä on kehämäinen laajennus, jollaisia on Pohjanlahden rannikolla suunnilleen samoilla myöhemmän kivikauden korkeustasolla (40-42 m mpy.). Röykkiön mitat, pituus 10 m, leveys 2 -3 m ja korkeus 0,3-0,5 m, poikkeavat aiemmista mittauksista. Rakenne on osittain aluskasvillisuuden peittämä. Röykkiön etelä- ja pohjoispuolella on kaksi pientä rakkakuoppaa, länsipuolella on vanha rajamerkki (kohde 50 Iso Kivimaa 3). Ison Kivimaan keskivaiheella polun kohdalla oleva kuopparakenne määriteltiin myöhäiseksi kuopaksi. Kaava-alueen ulkopuolella sijainnutta Ison Kivimaan eteläpäätä ei tarkastettu 2018 inventoinnissa.
Rakenteiden kuvaukset ja sijaintitiedot poikkeavat toisistaan. Vuoden 1991 pohjoisosan länsirinteessä havaitusta röykkiöstä (4) ei ole myöhempiä havaintoja.
Alueella tehdyissä kolmessa inventoinnissa havaittujen arkeologisten kivirakenteiden voi kuitenkin annettujen koordinaattien perusteella todeta sijoittuvan kahtena etelä- ja pohjoisosan keskittymänä kokonaisuudessaan noin 400 m matkalle Iso Kivimaan laelle ja pohjoisosan pohjois- ja länsirinteeseen. Alueen kokonaisuuden hahmottamiseksi tarkempi kartoitus on edelleen tarpeen.

Keskimmäinen Varesharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkaröykkiö ja viisi rakkakuoppaa Simon asemalta n. 4 km luoteeseen. Iso-Leipiösuon ja Hoikkasuon välissä, harjun korkeimman kohdan koilliskulmassa olevassa rakassa.
Calamnius on maininnut kohteen kertomuksessaan 1868 (Calamnius 1868,
s . 199). Simon perusinventoinnin (1991) mukaan kuopat ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia ja halkaisijaltaan noin 2-4 m. Ainakin yksi kuopista on sortunut. Röykkiömäinen rakennelma on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 2,6 m ja 0,6 m korkea.
Vuoden 2012 inventoinnissa todettiin harjanteen korkeimmalla kohdalla kivivyöhyke, joka on selkein pohjoispäässä. Täällä havaittiin yksi mahdollinen rakkaröykkiö ja neljä rakkakuoppaa. Yksi mahdollinen rakkakuoppa havaittiin muista joitakin kymmeniä metrejä etelään samalla lakialueella.

Pirttirakka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pirttirakka on soiden ympäröimä kivinen kallionyppylä Kemin ja Simon rajan läheisyydessä. Kallion laen ja kohteen eteläpuolella kulkee kuntoilureitti. Kallion korkeimmalla kohdalla sijaitsevaan rakkakivikkoon on raivattu kolme pohjoiseen avautuvaa puoliympyrän muotoista ”kennoa”, joiden halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys 0,5 m (sijainti (YKJ) p = 7 288 110, i = 3 394 697). Näiden itäpuolella on kaksi edellisen kaltaista, muuta epämää-räisempää rakennetta. Epämääräiset rakenteet ovat todennäköisesti vierekkäisiä rakka-kuoppia.
Kolmen ”kennon” itäpuolella on 7 x 5 m kokoinen kivistä raivattu alue (sijainti (YKJ) p = 7 288 106, i = 3 394 713). Raivatun alueen itäreunassa on selkeä kivivalli (0,5 m korea), kun taas länsi ja itäreuna on ainoastaan kaivettu muuta rakkakivikkoa syvemmäksi. Itäreunan kivivalli jatkuu kohti pohjoista. Rakenne muistuttaa rakennuksen pohjaa ja saattaa olla paikannimen Pirttirakka taustalla. Kyseessä tuskin kuitenkaan on historiallisen rakennuksen pohja. Rakenteen tarkempi määrittely vaatinee lisätutkimuksia.
Edellisistä kennoista pohjoiseen mäen korkeimmalla kohdalla on kaksi muuta kivistä rai-vattua puoliympyrän muotoista aluetta, joista läntisemmän puoliympyrän halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys 0.7 m (sijainti (YKJ) p = 7 288 159, i = 3 394 695). Itäisemmän vastaava halkaisija on noin 1,5 m. Näiden itäpuolella on lisäksi kaksi mahdollista rakkakuoppaa.
Kivisen mäen laella olevassa kivirakassa on myös muita penkomisen jälkiä. Kyseessä on todennäköisesti useista varastokuopista ja mahdollisista muista rakenteista muodostuva kohde.

Helkkusenvaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Helkkusenvaara 2 muodostuu rakkakivikossa valtakunnallisen sähkönsiirtolinjan koillispuolella havaitusta kolmesta rakkakuopasta. Yksi on epävarma, mutta kaksi muuta ovat selkeitä. Ne ovat noin 1 laajuisia ja 70–80 cm syviä ja sijaitsevat noin 5 m päässä toisistaan kivisessä kumpareessa, joka sijaitsee sähkölinjan aukon reunassa mahdollisesti pienen kalliokumpareen päällä.
Edellisistä lounaaseen on kalliopohjalla keskellä sähkölinjaa tulisijamainen, reunakiveyksellinen ja pyöreähkö kivilatomus, halkaisijaltaan 1,4 m. Todennäköisesti kyse on hyvin myöhäisestä rakennelmasta.
Vuoden 2017 Keminmaa-Muhos voimajohtolinjan inventoinnin havaintojen mukaan todettiin kaksi selkeää rakkakuoppaa, mutta kolmatta ei havaittu. Kivilatomus on kuopista noin 15 m etelälounaaseen, aivan retkireittiin kuuluvan polun vieressä. Inventoinnissa kohteella esitettiin aiemmin puuttunut aluerajaus.

Malmio 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Loitsana nimisen lammen koillispuolella etelään avautuvalla terassilla. Vuoden 1988 inventoinnissa paikalta löydettiin palanutta luuta ja kvartsia. Vuonna 2008 löytöjä ei havaittu teiden pinnalla eikä koekuopissa. Vuonna 2013 alueelle tehtiin useita koekuoppia ja kohde paikallistettiin kapealle terassille mäenrinteeseen raivatun tien länsipuolelle, jossa yhdestä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskos. Muista alueelle tehdyistä koekuopista ei saatu löytöjä, mutta arvion mukaan kohde on rajattavissa löydöllisen pisteen ympärille noin 5 x 5 metrin alueelle, rajoinaan terassin/törmän reuna, tie sekä ylemmän törmän alareuna. Löydöllisessä koekuopassa havaittiin kaksoismaannos, ja kvartsi löytyi alemman rikastumiskerroksen pohjalta n. 15 cm syvyydeltä.
Vuoden 2019 kaivaustutkimuksissa kohteessa havaittiin kaksi erillistä löytöaluetta, Malmio 1A ja Malmio 1B (ks. alakohteet). Malmio 1(A) oli todettu jo vuoden 2013 inventoinnin yhteydessä teetetyn radiohiiliajoituksen perusteella olevan varhaiskivikautinen ja ajoittuvan noin 10 000 vuoden taakse. Vuoden 2019 tutkimuksissa todettiin, että asuinpaikka oli lähes täysin tuhoutunut kaivokseen liittyvissä koetutkimuksissa jo ennen kuin kohde oli löytynyt vuonna 1988. Vuonna 2019 onnistuttiin kuitenkin paikallistamaan ja tutkimaan noin 10 neliömetrin kokoinen alue, jolla alkuperäinen kulttuurikerros oli säilynyt. Löydöt olivat melko vähäisiä, koostuen kvartsiaineistosta ja palaneista luista. Kahdesta palaneesta luusta teetetystä radiohiiliajoituksesta saatiin kuitenkin vahvistus, että kyseessä on hyvin vanha kohde. Ajoitustulokset 8906±60 (Ua‐66393) ja 8820±61 (Ua‐66392) ajoittavat kohteen Soklin jääjärvivaiheen lopulle (noin 10 200 BP) tai hieman sen jälkeen.
Malmio 1:stä noin 50 metriä koilliseen havaittiin kaivausten aikana löytöalue tuulenkaadon ympärillä. Paikka nimettiin Malmio 1B:ksi. Alueelle avattiin 26,5 neliömetrin kokoinen kaivausalue. Löytöaineisto koostui kvartsista, kvartsiitista ja palaneista luista. Malmio 1B sijaitsee noin 3 metriä korkeammalla kuin Malmio 1A, joten oletettiin, että se voisi olla hieman vanhempi. Oletus osoittautui vääräksi, sillä palaneista luista tehdyt radiohiiliajoitukset 3141±37 (Ua‐66394) ja 3105±38 (Ua‐66395) ajoittavat kohteen varhaismetallikaudelle, noin 1250–1500 eaa.

Malmio 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana –nimisen lammen pohjoispuolisella harjulla korkeahkon törmän päällä olevalla terassilla, Loitsanan pohjoispuolella kulkevan tien ja törmän reunan välissä. Alueella kasvaa sekametsää: pääasiassa mäntyä ja koivua, aluskasvillisuus on niukkaa, pääasiassa varpuja. Maaperä on hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi v. 1988 inventoinnissa, jolloin tien reunasta ja tien viereen kaivetuista koekuopista löytyi kvartsia. Vuoden 2008 inventoinnissa tien viereen kaivetuista koekuopista ei kuitenkaan löytynyt mitään, joten kohteen paikallistaminen on ollut hankalaa.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohdetta paikallistettaessa alueen halki kulkevan tien ja törmän väliselle alueelle kaivettiin useita koekuoppia. Näistä kahdesta saatiin löytöjä, noin 40-60 metriä kohteen vanhasta oletetusta sijainnista luoteeseen (koekuopat P81 ja L16). Toisaalta myös kohteiden Malmio 3 ja Malmio 5 väliseltä alueelta saatiin koekuopista löytöjä, joiden perusteella kohteen Malmio 5 länsiraja siirtyy lähemmäksi kohdetta Malmio 3. Myös läheltä alkuperäistä v. 1988 löytökohtaa, havaittiin tien viereen pusketussa hiekkakasassa kvartsia, joten Malmio 3 jatkunee tänne asti ja kohteiden Malmio 3 itä- ja Malmio 5 –länsirajan väliin jää vain 50-60 metrin väli toistaiseksi löydötöntä aluetta. Malmio 3:n arvioidun rajauksen laajuus on noin 60 x 10 metriä.
Vuoden 2021 koekaivauksien löydöt tulivat lähes yksinomaan koeojasta 11. Ilmeisesti kyseessä on melko pienialainen kivikautinen asuinpaikka, joka sijaitsee erillään Malmio 5:n asuinpaikasta. Malmio 3 on radiohiiliajoituksen mukaan iältään noin 10 000 vuotta vanha, ollen jotakuinkin samanikäinen kuin aiemmin tutkittu Lapin toiseksi vanhin asuinpaikka Malmio 1.

Kaulusmukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,5 kilometriä Tulppiosta koilliseen Soklin kaivoskylässä, Ylä-Nuortin Kaulusmukan pohjoispuolella 80 metriä joen rannasta, kylän läpi kulkevien teiden yhtymäkohdassa ja sen pohjoispuolella. Kohde on periaatteessa helppo saavuttaa, mutta kylään johtavan tien päässä (1,4 kilometriä kohteesta) oleva puomi voi olla suljettu. Alue on avointa maastoa, ja sillä kasvaa muutamia isoja mäntyjä. Maaperä on pehmeää ja kivetöntä hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 1989 inventoinnissa, jolloin kylän läpi kulkevien teiden haarasta, läheltä selväpiirteisen terassin reunaa löytyi kvartsia ja piikiveä sekä merkkejä tulenpidosta. Vuonna 2008 samalta alueelta saatiin koekuopista talteen kvartsi-iskoksia. Vuoden 2008 löydölliset koekuopat olivat teiden välisessä metsä”kiilassa” sekä teiden länsipuolella olevalla törmällä. Molemmissa inventoinneissa todettiin ohut sekundaarinen hiekkakerros vanhan turvekerroksen päällä.
Vuoden 2013 inventoinnissa löytöalue pyrittiin rajaamaan koekuopin ja pintahavainnoin. Alueen halki kulkevalta tieltä löytyi kvartsi-iskoksia kahdesta kohdasta (L107-108) noin 10 metrin päässä toisistaan suurin piirtein aiemmin rajatulla muinaisjäännösalueella. Vain yhdestä törmän kaakkoisreunalla olevan parakin edustalle kaivetusta koekuopasta (P225) saatiin löytöinä muutama kvartsi-iskos. Tässä ja useassa muussakin koekuopassa havaittiin vanhan turpeen päällä hiekkakerros, joka oli paikoin paksukin (5-30 cm). Hiekkakerros lienee kaivoskylän rakentamisaikainen sekundäärinen häiriö, johon viittaavat myös siitä löydetyt resentit löydöt, kuten lasinpalat.
Asuinpaikka on rajattu vanhojen ja uusien löytöjen perusteella noin 30 x 25 metrin alueelle teiden risteysalueelle ja parakin pihalle sekä teiden länsipuolella olevalle törmälle, jossa lienee asuinpaikan ehjin osa teiden väliin jäävän kapean kiilan lisäksi. Tiet eivät kuitenkaan ole perustettu, joten on mahdollista, että muinaisjäännöstä on säilynyt myös teiden kohdalla. Asuinpaikasta 30 metriä etelään, selvästi alemmalta törmältä löytyi ennestään tuntematon kivikautinen asuinpaikka Kaulusmukka 4.

Kaulusmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopparyhmä sijaitsee 5,4 kilometriä Tulppiosta koilliseen Soklin kaivoskylän länsi- ja luoteispuolella, Kaulusmaan poikki kaakko-luode suunnassa kulkevalla harjulla joidenkin kuoppien (pk. 6 ja 7) ollessa aivan kylän parakkien tuntumassa.
Vuoden 1989 inventoinnissa oli löydetty viisi kuoppaa (pk. 1-5), joista yhtä (pk. 2) on vuoden 2008 havaintojen perusteella pidetty hieman epävarmana. Vuoden 2008 inventoinnissa havaittiin neljä uutta varmaa pyyntikuoppaa (pk. 6-11) sekä kaksi mahdollista pyyntikuoppaa (pk. 7-8). Pyyntikuopat jakautuvat selvästi kahteen ryhmään, joiden välistä ei ole löydetty kuoppia. Osa kuopista on voinut tuhoutua koelouhinnan seurauksena. Kuopat 4, 8 ja 9 sijaitsevat kapeiden, harjun kulkusuunnan vastaisten pitkulaisten, hieman suppamaisten harjunotkelmien pohjalla. Todennäköisesti mainitut kuopat on tarkoituksella sijoitettu tällaisiin luonnon ”karsinoihin”, joihin peurat on ehkä ollut helppo ajaa. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai hieman soikeita keskimäärin 3,5 metriä halkaisijaltaan. Selvimmin muodoltaan soikea on kuoppa 11 (4 x 2,5-3 m).
Vuoden 2013 inventoinnissa pyyntikuoppien sijainti mitattiin uudestaan GPS-paikantimella ETRS TM35-FIN –koordinaatistossa. Mittauksissa on eroa vuoden 2008 mittauksiin 2-10 metriä. Aiemmin kuoppia 2, 7 ja 8 on pidetty vain mahdollisina, ilmeisesti kuoppa 7 on hyvin epämääräinen sillä sitä ei nyt havaittu lainkaan, mutta muut kuopat ovat v. 2013 inventoijien käsityksen mukaan todennäköisesti pyyntikuoppia. Kuoppa 8 on ehkä muita hieman epäselvempi.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana -nimisen lammen pohjoispuolella, tien ja lampea ympäröivän suon välissä. Osittain asuinpaikka-alueen halki kulkee ajoura ja alueen kaakkoislaitaa on aikoinaan tasoitettu, ilmeisesti paikalla tehtyjä koeporauksia silmällä pitäen. Kasvillisuus on alueen länsiosassa sekametsää (mänty, koivu) ja itäosassa, em. tasoitetun alueen ja tien välissä koivutaimikkoa. Maaperä on alueella hiekkaa.
Kohde löytyi v. 1989 inventoinnissa, jolloin silloin paikalla vielä olleen vanhan parakin edustalla olevalta raivatulta ja tasoitetulta alueelta ja sen halki kulkevalta ajouralta löytyi kvartsikaavin ja kvartsi-iskos, jälkimmäinen noin 4-5 metriä Soklin kaivostien reunasta. Vuoden 2008 inventoinnissa löytöjä saatiin runsaasti niin ajouran pinnalta kuin alueelle kaivetuista koekuopistakin. Tässä inventoinnissa erityisesti asuinpaikan länsiosan ehjän metsäalueen koekuopat osoittautuivat sangen runsaslöytöisiksi. Löydöllisiä koekuoppia oli ajourasta aina 36 metrin päässä lännessä.
Vuoden 2013 inventoinnissa Malmio 5 asuinpaikan aluetta koekuopitettiin erityisesti sen länsireunan rajaamiseksi ja tässä suunnassa löydöllisiä koekuoppia olikin em. ajourasta aina 70 metriä länteen.
Vuoden 2021 koekaivausten perusteella intensiivisin asutus on sijainnut koeojien 3 ja 4
tuntumassa, näistä ojista tuli selvästi eniten löytöjä. Koeojat 3 ja 4 sijaitsevatkin melko tasaisella etelään viettävällä muinaisella rantaterassilla ja muodostavat kohtalaisen selkeän asuinpaikka-alueen, joka jatkunee 222 metrin korkeuskäyrän mukaisesti koeojan 1 pohjoisosaan, josta tuli myös useita löytöjä. On vaikea sanoa, miten koeoja 5 liittyy tähän koeojien 3 ja 4 asuinpaikkaan, mutta yhteisenä tekijänä on aikanakin pii-iskosten
löytyminen koeojista 4 ja 5. Näiden kahden koeojan välissä on kuitenkin alue, jolta pintamaa on poistettu kaivostöissä ilmeisesti jo kymmeniä vuosia aikaisemmin. Jatkotutkimuksissa olisi syytä tehdä laaja tasokaivaus koeojien 3 ja 4 alueelle (kuva 25) ja koeojan 5 päähän. Koeojien 6–9 perusteella niiden alueella ei ole löytöjen ja muiden havaintojen perusteella juuri syytä jatkotutkimuksiin. Kääntöpaikan keskellä olevaan metsikköön tehtiin koeojat 1 ja 2 sekä kaksi koekuoppaa. Koeojan 1 pohjoispään on jo edellä mainittu ehkä liittyvän samaan kokonaisuuteen ojien 3 ja 4 kanssa. Koeojan 2 eteläpäässä oli jonkin verran löytöjä ja itäisimmästä koekuopasta tuli löytöjä myös melko hyvin, joten näiden molempien ympäristöä on syytä vielä tutkia jatkossa.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen, Loitsana -nimisen lammen itäpuolella, lampea ympäröivälle suolle pistävällä hiekkaisella harjanteella. Kohde on helposti saavutettavissa Loitsanan pohjoispuolitse kulkevalta tieltä. Paikalla kasvaa koivua ja mäntyä, maaperä on kuivaa, hienoa hiekkaa. Harjanteen koillisrinteellä on ketun kolo.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa. Vuoden 2013 inventoinnissa koekuopitettiin pääasiassa vuonna 2008 tehdyn rajauksen ulkopuolelle jääviä alueita sekä harjanteen päällä, tyvessä että alemmalla terassilla harjanteen etelälaidalla.
Vuoden 2019 kaivauksissa kohteen löydöt olivat runsaat. Paikalta löydettiin mm. neljä palaa Lovozero‐tyypin varhaismetallikautista asbestisekotteista keramiikkaa, joka on ajoitettavissa noin 1800–700 eaa. Malmio 6:lta löytynyt luuaineisto on runsas, mutta luut ovat pieniä ja pirstoutuneita. Osteologisessa analyysissä todettiin, että löydöistä suurin osa on keskisuurten tai suurten nisäkkäiden luiden pieniä palasia, joita ei ole voitu määritellä lajin tarkkuudella. Lajeja pystyttiin kuitenkin tunnistamaan muutamia, mm. majava (Castor fiber), metsäpeura (Rangifer tarandus) ja koira (Canis familiaris), jonka luu ajoitettiin 7324–
7027 calBC. Koiran luun lisäksi ajoitettiin nisäkkään luu, joka ajoittui 7042–6686 calBC. Malmio 6:lla on ollut siis asutusta ainakin varhaisella kivikaudella noin 9000 vuotta sitten ja keramiikkalöytöjen mukaan myös varhaismetallikaudella.

Kaulusmukka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,5 kilometriä Tulppiosta koilliseen, Soklin kaivoskylän lounaispuolella hyvin jyrkän ja korkean törmän päällä olevalla pienehköllä terassilla, 30 metrin päässä Ylä-Nuortin rannasta. Kohde on helpoimmin saavutettavissa kaivoskylästä käsin. Alue on metsämaata, jossa kasvaa joitakin mäntyjä ja tunturikoivua. Maaperä on ”möykkyinen” ja pääasiassa hienoa hiekkaa tai hietaa, paikoin karkeampaakin hiekkaa.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin löytyi kvartsi-iskokset törmän lähellä olevasta tuulen-kaadosta sekä lähelle tehdystä koekuopasta. Vuoden 2013 inventoinnissa kohde pyrittiin rajaamaan koe-kuopin ja alueelle kaivettiin noin 20 koekuoppaa. Yhdestä koekuopasta (P238) löytyi kvartsi-iskos huuhtoutumiskerroksesta, mutta likamaata tms. ei kuopissa havaittu. Vaikka aivan löytökuopan läheisyyteen tehtiin useita koekuoppia, muita löytöjä ei saatu. Löytökuoppa on noin kuuden metrin päässä tuulenkaadosta, josta löytyi yksi iskos vuoden 2008 inventoinnissa. Asuinpaikka on rajattu pääasiassa tämän tuulenkaadon sekä v. 2013 löytökuopan perusteella 15 x 10 metrin alueeksi tasanteen lounaisreunalle. Todennäköisesti asuinpaikka on kuitenkin huomattavasti tätä pienempi, mahdollisesti se on tähystyspaikka-luonteinen ja liittyy johonkin runsaslöytöisemmistä lähiseudun asuinpaikoista (Kaulusmukka, Kaulusmukka 3 ja 4).

Kaulusmukka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,5 kilometriä Tulppiosta koilliseen Soklin kaivoskylän lounaispuolella korkean törmän päällä olevalla terassilla, 40 metrin päässä Ylä-Nuortin rannasta. Kohde on helpoiten saavutettavissa kaivoskylästä käsin. Kohde on mäntykankaalla ja maaperä on hienoa hiekkaa. Asuinpaikan kohdalla on kolme selvää rantatörmää, joista keskimmäisellä asuinpaikka sijaitsee. Ylin törmä muodostaa asuinpaikalle tuulilta suojaavan harjanteen. Alimmalta terassilta ei koekuopista ole saatu mitään havaintoa muinaisjäännöksestä, vaikka sekin olisi varsin sopiva asuinpaikalle.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin yhdestä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja runsaasti palanutta luuta. Muista koekuopista ei tuolloin löytöjä saatu. Vuoden 2013 inventoinnissa kohde pyrittiin rajaamaan koekuopin, joita alueelle kaivettiin noin 15 kappaletta. Koekuopista kaksi oli löydöllisiä (J121, P248). Nämä kuopat olivat aivan törmän päällä, tasanteen reunalla, alle 10 metrin päässä toisistaan. Kuopassa J121 oli selvä likamaakerros ja löytöinä siitä saatiin mm. ilmeisesti Lovozeron tyypin pronssikautista asbestikeramiikkaa ja piitä. Kuopasta P248 tuli yksi pala palanutta luuta. Ottaen huomioon uudet ja vanhat löydöt asuinpaikka on rajattu tälle tasanteelle noin 30 x 7 metrin kokoiselle alueelle törmän reunasta lähtien. Vuoden 2008 löydöissä olleesta palaneesta luusta tehdyn ajoitustuloksen perusteella kohteella on myös myöhäismesoliittinen asutusvaihe pronssikautisen lisäksi.

Sotataival (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 11,6 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, suon laidalla suosta nousevan selvän törmän päällä Heiniselkään vievän tien molemmin puolin 350 metriä Tulppioon vievän tien ja Heiniselkään vievän tien risteyksestä. Paikalla on kaksi törmää, joista ylemmällä Sotataipaleen asuinpaikka on mäntykankaalla. Maaperä on alueella kivensekaista hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin tien leikkauksista sekä molemmin puolin tietä kaivetuista koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia, -esineitä ja –ytimiä. Kaikki tien itäpuolelle kaivetut kuopat olivat löydöllisiä, samoin yksi länsipuolelle kaivettu koekuoppa. Vuonna 2012 ei tehty uusia havaintoja.
Vuoden 2013 inventoinnissa asuinpaikka pyrittiin rajaamaan runsaalla koekuopituksella; Sotataipaleen alueelle kaivettiin yli 50 koekuoppaa laajalle alueelle vuoden 2008 rajauksen reuna-alueille sekä ympäristöön noin 400 metrin pituiselle harjun osuudelle ja kuopitusta jatkettiin vielä koilliseen Sotajoen talolle saakka. Tien länsipuolelle tehdyistä koekuopista kolme (P297-299) oli löydöllisiä, lisäksi kahdessa kuopassa oli hieman epämääräiseksi tulkittuja kvartseja (J160, P307). Tien länsipuolen asuinpaikan osan laajuudeksi on rajattu noin 17 x 15 metrin kokoinen alue. Tien itäpuolella läntisempi, tietä lähellä oleva osa jätettiin koekuopittamatta, mutta itäreunaa haarukoitiin koekuopilla, joista neljä oli löydöllisiä (L188, P321, J177-178). Täällä asuinpaikan laajuudeksi on rajattu 60 x 20 metrin kokoinen alue. Löydöt tulivat pääasiassa huuhtoutumiskerroksesta, joka kuitenkin oli paikoin paksu, esim. koekuopassa P321 20 cm paksu. Varsinaista likamaata ei kuopissa havaittu, mikä johtunee maaperän karkeudesta. Todennäköisesti samasta syystä asuinpaikalta ei toistaiseksi myöskään ole saatu yhtään palaa palanutta luuta.
Sotaipaleen muinaisjäännös on rajattu ylemmän terassin löytöjen mukaan. Inventoinnissa löytyi uusi asuinpaikka, Sotataival 2, alemmalta terassilta, vain noin 20 metriä ylemmän asuinpaikan itäreunasta pohjoiseen.

Vouhtunaapa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 14 kilometriä länsilounaaseen Rannimmaisen Sotatunturin pohjoispuolella suohon laskevan selvästi havaittavan törmän päällä. Kemijokeen laskeva Vouhtujoki kulkee asuinpaikan editse sen länsipuolella 50 metrin päässä kapean suokaistaleen keskellä. Kohteelle pääsee Sotataipaleen talolle johtavaa huonokuntoista tietä, joka kulkee asuinpaikan halki. Alue on mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 1988 inventoinnissa, jolloin paikalla havaittiin kvartsia tien ja vanhan puun-kuormauspaikan rikkomalla alueella. Tämän jälkeen tietä on ilmeisesti levennetty ja tienpenkasta on otettu lisää hiekkaa. Vuoden 2008 inventoinnissa kvartseja havaittiin sekä tienleikkauksissa että koe-kuopissa molemmin puolin tietä. Koekuoppien perusteella asuinpaikka on suurimmaksi osaksi säilynyt vaikka tienteko onkin sitä jonkin verran tuhonnut.
Vuoden 2013 inventoinnissa kvartseja havaittiin edelleen tienpenkoissa, etenkin tien itäpuolella. Löytöjä ei kuitenkaan kerätty talteen, eikä asuinpaikalle tehty koekuoppia, sillä se ei uusien suunnitelmien perusteella ole enää vaarassa tuhoutua.

Ponninpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat soiden ympäröimällä hiekkaisella selänteellä Sotajoen itäpuolisessa maastossa pienen suolampareen itäpuolella. Molempien kuoppien keskelle tehdyissä koekuopissa havaittiin selvä huuhtoutumiskerros joten kuopat ovat vanhoja. Lisäksi toisen pyyntikuopan (pk. 1) oletetun vallin kohdalle tehdyssä koekuopassa havaittiin todennäköinen kaksoismaannos. Kuopat ovat hieman erikokoisia ja –muotoisia. Pyyntikuoppa 1 on muodoltaan pyöreähkö ja pienempi (2,5 x 2 m.) kuin pyyntikuoppa 2 (3,5 x 2 m.), joka on muodoltaan soikea. Kuopat sijaitsevat lounaisella rikastehiekan läjitysalueella. Mikäli tämä läjitysaluevaihtoehto toteutuu, kohde tuhoutuu, joten se on tutkittava kokonaisuudessaan kaivauksin.
Vuoden 2013 inventoinnissa pyyntikuopat mitattiin uudestaan GPS-paikantimella. Kuoppien kunto on sama kuin aiemmassakin inventoinnissa.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 4,8 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana -nimisen lammen
pohjoispuolella hiekkaisella matalalla harjanteella 240 metriä Malmio 5:n asuinpaikasta länsilounaaseen. Kohde on saavutettavissa Loitsanan pohjoispuolitse kulkevalta tieltä. Paikka on suhteellisen avoin Loitsanan suuntaan työntyvä niemi lähellä rantaa. Niemellä kasvaa koivua, matalaa katajikkoa ja heinää.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin kahdesta koekuopasta saatiin löytöinä kvartsia. Tuolloin todettiin, että kohde vaikutti myllerretyltä ja siellä havaittiin matala kivikasa, mahdollinen piisin raunio tai koelouhinnan jätekasa. Niinpä kohde ei saanut kiinteän muinaisjäännöksen statusta.
Vuoden 2013 inventoinnissa aivan niemen kärkeen kaivetusta kahdesta koekuopasta (L32-33) saatiin löytöjä. Kuopasta L32 löytyi heti pintaturpeen alta luita ja kvartsi-iskos. Rikastumiskerroksen maa oli kuopassa punertavaa. Kuopasta L33 vain kaksi metriä edellisestä kaakkoon saatiin runsaasti palanutta luuta 23 cm syvyyteen ulottuvasta punertavasta kulttuurikerroksesta. Muista alueelle kaivetuista koekuopista ei löydetty mitään. Löytöalue on aivan niemen kärjessä, katajikon keskellä olevassa kumpareisessa sammalikossa. Löytökuoppien perusteella asuinpaikan laajuus on vain noin 7 x 5 metriä.

Sauskommelmaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kuoppa sijaitsee 9,3 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, Sauskommelmarovan pohjoispuolella kapealla hiekkaisella harjanteella Sauskommelmaojan pohjoispuolella aivan Heiniselkään vievän tien ääressä tien itäpuolella, noin viiden metrin päässä tien leveästä leikkauksesta. Paikalla kasvaa tunturikoivikkoa.
Kohde löytyi vuoden 2008 inventoinnissa. Paikalla havaittu kuoppa on melko iso (halk. 5 m) ja laakea hieman jopa painannemainen. Keskelle vuonna 2008 tehdyssä koekuopassa voitiin havaita selvä huuhtoutumiskerros, joten kuoppa on vanha. Oletetun vallin kohdalla ei kuitenkaan havaittu kaksoismaannosta. Kyse voi silti olla pyyntikuopasta tai muusta ihmisen aikaansaamasta rakenteesta. Ympäristön puolesta kuoppa voisi hyvinkin olla pyyntikuoppa.
Vuonna 2013 kuoppa käytiin tarkastamassa ja siitä tehtiin uusi GPS-mittaus (P427). Kohteen havaittiin olevan ennallaan.
Kohde tarkastettiin 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Määritetty kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,2 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana –nimisen lammen pohjoispuolella olevalla hiekkaharjulla, asuinpaikkojen Malmio 5 ja Malmio 6 välisellä alueella. Kohde on helposti saavutettavissa Loitsanan pohjoispuolitse kulkevalta tieltä. Harjanne on hiekkapohjaista mäntykangasta, ala-rinteissä kasvaa mm. koivua.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikalla havaittiin kolme löytöaluetta, jotka nimettiin Malmio 10 A-C.
Vuoden 2019 kaivaustutkimuksissa alueita tutkittiin yhteensä 130 m2. Suurin kaivausalue, kooltaan 67 m2, oli Malmio 10B:llä. Alueelta tuli myös selvästi enemmän löytöjä
(5490 kpl) kuin muilta alueilta (Malmio 10A 896 kpl ja 10C vain 24 kpl), ja löytökerrokset ulottuivat syvemmälle (8 dokumentoitua tasoa).
Löytöaineisto oli kaikilla alueilla samantyyppistä. Suurin osa löydöistä koostuu palaneiden luiden kappaleista ja kvartsi‐iskoksia. Lisäksi löytyi mm. kvartsiesineitä, pari kivilajiesinettä ja asbestisekoitteisia saviastian paloja, kyseessä on todennäköisesti Lovozeron keramiikka.
Rakenteita löytyi vain Malmio 10B:ltä, jolta tuli esiin liesikiveys.
Kaikki kaivausalueilta löytyneet palaneet luut analysoitiin osteologisesti. Vaikka luita oli kappalemääräisesti paljon, ne olivat kuitenkin pieniä ja pirstoutuneita fragmentteja, joista vain pieni osa pystyttiin tunnistamaan lajin tarkkuudella. Mielenkiintoisin osteologisessa analyysissä esiin tullut tulos oli Malmio 10A:lta löytyneet lohikalojen luut, joiden joukossa oli myös taimenen (Salmo trutta) luita, joita ei ole aiemmin tunnistettu Suomen kivikautisissa luuaineistoissa. Malmio 10A:lta löytyi paljon majavan (Castor fiber) luita. Suurin osa tunnistetuista luista kuului keskikokoisille nisäkkäille, ja ne ovat todennäköisimmin metsäpeuran (Rangifer tarandus) luita.
Malmio 10:n kaivausalueilta teetettiin yhteensä seitsemän radiohiiliajoitusta. Kuusi ajoitusta tehtiin palaneista luista ja yksi liesikiveyksen puuhiilestä. Ajoitusten pääpaino on varhaisessa kivikaudessa noin 7500–5900 eaa, lisäksi on kaksi ajoitusta varhaismetallikaudelta.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,6 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana –nimisen lammen itäpuolella olevalla korkealla hiekkaharjulla, Sokliaavan halki virtaavan Sokliojan länsirannalla, itään pistävällä niemellä. Kohde on saavutettavissa malmioalueelle johtavalta tieltä. Harjulla kasvaa koivua ja kuusentaimia. Maaperä on hiekkaa.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikka on taskumaisella, hyvin pienellä tasanteella korkeimman niemen tasanteen pohjois-/alapuolella, jossa ylempi törmä suojaa kohtaa tuulilta. Kuitenkin tasanne on vielä jopa kuusi metriä korkean törmän päällä maiseman avautussa Sokliaavalle pohjoiseen ja koilliseen. Paikalle tehdyistä koekuopista vain yksi (J81) oli löydöllinen, mutta siinä löydöllistä kulttuurikerrosta oli jopa 50 cm syvyydelle asti. Muista ympäristöön tehdyistä koekuopista ei löytöjä saatu, joten kohde rajattiin noin 5 x 4 metrin laajuiseksi alueeksi löydöllisen koekuopan ympärille. Löydöt ovat palanutta luuta.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tulppiosta 5 km koilliseen, Malmion alueella, Loitsana-lammen pohjoisrannalla olevalla pienellä niemellä, lammen rannalla olevasta tasoitetusta alueesta noin 65 metriä etelään. Malmio 5 asuinpaikka on tasoitetun alueen kohdalla ja siitä länteen, Malmio 10 on Malmio 12:sta noin 70 metriä koilliseen. Alueella kasvaa tunturikoivuryppäitä, maaperä on hiekkaa ja niemen keskellä kivikkoa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikkaa tutkittiin vuonna 2019 avaamalla siihen noin 14 neliömetrin tasokaivausalue ja koekuopittamalla lähiympäristöä. Kohde sijaitsee Loitsana-lammen rannalla noin 3–4- metriä Lammen pintaa ylempänä. Löydöt olivat melko vähäisiä, ne koostuivat kvartsi-iskoksista, parista kvartsikaapimesta, piikivestä tai kvartsiitista valmistetun nuolenkärjen kantakatkelmasta, palaneista
luista ja asbestisekoitteisesta keramiikasta.
Kaivausalueelta löytyneen lieden hiilestä saatiin radiohiiliajoitus 6220±32 BP (Ua-66406) ja palaneesta luusta teetetty ajoitus antoi tuloksen 6962±31 BP (UA-66404), joten ne
ajoittavat asutuksen mesoliittiseen kivikauteen. Löytynyt asbestikeramiikka kuitenkin todistaa myös myöhemmästä, varhaismetallikautisesta asutuksesta. Keramiikka oli koristeetonta, joten tyypin määritys ei ole täysin varmaan, todennäköisesti on kysymys Lovozeron tyypin keramiikasta, joka on ollut käytössä noin 1800–700 eaa.

Soklioja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,4 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Sokliaavan halki virtaavan Sokliojan etelärannalla, Kaulusmaan harjanteen pohjoisreunalla olevan korkean niemenkärjen lounaisessa ”kainalossa”, selväpiirteisellä rantatasanteella, jonka taustalla on korkea törmä (Soklin jääjärven ranta?). Kohde on helposti saavutettavissa Soklin kaivoskylään johtavalta tieltä, mutta kaivoskylän tiellä on puomi. Rantatasanteella kasvaa harvaa mäntytaimikkoa ja maaperä on hienoa, pehmeää hiekkaa. Asuinpaikka on noin kaksi metriä suon pinnan yläpuolella olevalla tasanteella.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Asuinpaikalle kaivetuista koekuopista kaksi oli löydöllisiä (P203, L92) ja kolmannessa oli palanutta kvartsia (L93). Koekuoppien ja topografian perusteella asuinpaikka on rajattu tasanteelle törmän reunan ja ylemmän törmän alareunan väliselle noin 8 x 21 metrin laajuiselle alueelle. Tasanne päättyy kaakon suunnassa selvään notkahdukseen, mutta siitä kaakkoonkin on edelleen asuinpaikaksi sopivia kohtia. Asuinpaikan löydöt ovat kvartsia ja palanutta luuta.

Loitsanan eteläranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 4,5 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana –nimisen lammen etelärannalla, Kaulusmaan harjanteen luoteisosassa olevan pienen ”saaren” itäkärjessä lähellä Loitsanan eteläpuolella olevan rantasuon halki virtaavaa Sokliojaa. Asuinpaikka on mäen itäkärjen hiekkaniemekkeellä suon ja joen reunalla noin kolme metriä yli suon ja joen pinnan. Paikalla kasvaa lähinnä katajaa ja vaivaiskoivua, lisäksi muutama tunturikoivuryväs. Kohde on saavutettavissa malmioalueelle kulkevalta tieltä kävelemällä sinne kairauskoneen uraa pitkin.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Kahdesta asuinpaikalle kaivetusta koekuopasta (J101, P219) tuli löytöjä, muut kuusi lähiympäristöön tehtyä olivat löydöttömiä. Maaperä oli löydöllisissä koekuopissa pikkukivistä hiekkaa ja rikastumiskerros oli voimakas. Kuopan P219 kvartsi tuli selvästi huuhtoutumiskerroksesta. Asuinpaikka on rajattu löydöllisten koekuoppien perusteella noin 3 x 3 metrin suuruiseksi alueeksi.

Kaulusmukka 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 5,5 kilometriä Tulppiosta koilliseen Soklin kaivoskylässä, törmän päällä olevalla terassilla, 40 metrin päässä Ylä-Nuortti –joen rannasta. Asuinpaikka sijaitsee törmällä olevan parakin kaakkois-puolella, 30 metriä Kaulusmukan asuinpaikasta etelään, mutta selvästi tätä alemmalla tasolla (n. 3 m) olevalla törmällä, jossa kasvaa mäntyjä ja tunturikoivuja. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Asuinpaikka löydettiin vuoden 2013 inventoinnissa koekuoppien perusteella. Kohteelle ja sen läheisyyteen kaivettiin lähes 20 koekuoppaa. Näistä neljä oli löydöllisiä (J130-131, L138, L140), kaikki pienellä alueella aivan parakin kaakkoiskulman ja törmän välissä. Koekuopista löytyi kvartsia ja palanutta luuta, erityisen runsaslöytöinen oli koekuoppa J130, jossa oli voimakkaan punaista likamaata 25 cm syvyydelle saakka ja palanutta luuta oli paljon heti pintamaasta lähtien. Koekuoppien perusteella asuinpaikka-alue on tällä tasanteella noin 12 x 8 metrin laajuinen. Asuinpaikka on saattanut ulottua tästä koilliseen, jossa rantaan johtava tie puhkaisee törmän. Samalle tasanteelle tien pohjoispuolelle tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä, kuten myös lounaan suuntaan tehdyt koekuopat. 10 metriä asuinpaikan eteläpuolella on törmässä valuva hiekkaleikkaus, josta tuli jonkin verran kvartsia ja palanutta luuta (J132). Mahdollisesti nämä ovat päätyneet rinteeseen jo asuinpaikan käyttöaikana ja tulleet nyt esiin erodoitumisen myötä kun vierestä, hieman matalammalta tasolta on otettu rinteestä hiekkaa. Asuinpaikkaa vielä alempana on rantatasanne, jolle tehdyistä koekuopista ei saatu löytöjä, mutta rantaan johtavalta polulta löytyi iso, mahdollisesti työstetty kvartsi (L146).

Sotataival 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 11,5 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, Sotataipaleen suon reunalla suosta nousevan alemman törmän päällä Heiniselkään vievän tien itäpuolella, Sotataipaleen asuinpaikan kohdalla olevasta tienleikkauksesta noin 90 metriä koilliseen. Alue on mäntykangasta ja maaperä on alueella kivensekaista hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa, Sotataipaleen asuinpaikan koekuopittamisen yhteydessä edellä mainittua asuinpaikkaa alempana olevalta törmältä. Asuinpaikka on Sotataipaleen asuinpaikan itäreunasta noin 20 metriä pohjoiseen. Asuinpaikan ympäristöön kaivettiin seitsemän koekuoppaa, joista kaksi (J170, P310) olivat löydöllisiä. Löydöt ovat kvartsia, varsinkin koekuopasta J170 löytyi erittäin runsaasti kvartsia. Löydöt olivat pintakerroksissa ja maaperässä oli suhteellisen runsaasti kiviä. Kohde lienee kvartsintyöstöpaikka ja saattaa liittyä hyvin Sotataipaleen ylemmällä terassilla olevaan asuinpaikkaan, mutta on erotettu omaksi kohteekseen koska se sijaitsee eri korkeudella, 2-3 metriä alemmalla terassilla kuin Sotataival. Asuinpaikaksi on rajattu löydöllisten koekuoppien ympärille noin 15 x 10 metrin kokoinen alue.

Sotajoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 11 kilometriä Tulppiosta lounaaseen, Sotataipaleen suon reunalla, Sotajoen länsi-rannalla olevan Sotajoen metsäkämpän alapuolella olevalla matalalla törmällä, aivan Tulppioon johtavan tien pohjoispuolella, tiestä 40 metriä luoteeseen. Alue on mäntykangasta ja maaperä on alueella kivistä hiekkaa. Välittömästi asuinpaikan itäpuolella on Samperin veturitien ura.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa, koekuopitettaessa Sotajoen asuinpaikan lähiympäristöä ja Sotataipaleen suon reunalle suunnitellun putkilinjan kohtaa. Asuinpaikka on aivan Samperin veturitien uran länsireunalla. Vain kahdesta koekuopasta saatiin löytöjä (P324, P330) ja molemmissa löydöt olivat aivan pintakerroksissa. Kuopasta P324 löytyi yksi pii-iskos ja kuopasta P330 runsaasti pieniä kvartsi-iskoksia. Kaikki lähiympäristön koekuopat olivat löydöttömiä ja useissa maa oli vieläpä hyvin kivikkoista. Myös löydöllisissä koekuopissa oli syvemmällä isoja kiviä ja kuopassa P330 oli kvartsin lisäksi myös lasinsiruja. Asuinpaikaksi on rajattu löydöllisten koekuoppien ympärille noin 7 x 7 metrin kokoinen alue.

Vouhtunaapa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 14,2 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, Vouhtunaapa-nimisen suoalueen eteläreunalla, Vouhtujoen etelärannalla, noin 360 metriä ennestään tunnetusta Vouhtunaavan asuinpaikasta lounaaseen n. 3,5 metriä suon pintaa ylempänä olevalla törmällä. Alue on mäntykangasta ja maaperä on alueella karkeaa, soraista hiekkaa. Suon reunalla, alemmalla törmällä, kulkee Samperin veturitie.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa, koekuopitettaessa Vouhtunaavan etelärantaa sinne suunnitellun putkilinjan vuoksi. Asuinpaikka havaittiin maan pinnalla olevan kvartsi-iskoksen perusteella. Löytöpaikan kohdalle kaivettiin koekuoppa L206, josta saatiin lisää löytöjä. Myös kolmesta muusta lähituntumaan kaivetusta koekuopasta tuli löytöjä (J193, L207, P349). Löydöt ovat kvartsia ja kvartsiittia. Likamaata ei koekuopissa ollut havaittavissa. Asuinpaikaksi on rajattu noin 9 x 6 metrin kokoinen alue löydöllisten koekuoppien ympärille.
Asuinpaikasta 60 metriä (L205), 170 metriä (L202) ja 180 metriä (P343) itäkoilliseen löytyi kolmesta kohdasta myös kvartseja maan pinnalta, mutta löytöpaikkojen läheisyyteen tehdyistä koekuopista ei kuitenkaan saatu mitään enempää. Tällä alueella, Vouhtunaavan ja Vouhtunaapa 2:n asuinpaikkojen välillä, saattaa kuitenkin olla enemmänkin kivikautisia asuinpaikkoja kuin mitä toistaiseksi on saatu selville.

Jänesaapa koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 6,5 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, Jänesaapa-nimisen suoalueen koillisreunalla, Jänesojaan Olli-raukan Jänkältä laskevan joen varrella, sen itäpuolella olevalla pienellä niemellä tai saarella. Asuinpaikka on aivan Tulppioon johtavan tien eteläpuolella, lähimmillään tien reunasta vain 25 metriä etelään. Alue on mäntykangasta ja maaperä on paikoin hyvinkin kivistä hiekkaa, enemmän kivistä kumpareen reunoilla ja hiekkaisempaa sen keskellä. Maan pinta on paikoin hieman paljastunut metsäkoneen jäljissä.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa tutkittaessa Jänesaavan kohdalle tulevan altaan alle jääviä alueita. Ensimmäiset löydöt tulivat pintalöytöinä metsäkoneen rikkomaasta maasta, mutta löytöjä saatiin myös samoille alueille tehdyistä koekuopista. Asuinpaikalla on erotettu kolme löytöaluetta Tulppiontien eteläpuolella, löytöalueet A-C. Löytöalue A sijaitsee noin 10 metriä törmän reunasta itään hiekkaisella alueella. Täältä tuli löytöjä kahdesta koekuopasta (P360, L214) ja yhdessä paljastuneessa hiekkalaikussa havaittiin punaiseksi palanutta maata ja hiiliä, jotka tosin vaikuttivat resenteiltä. Löytöalue B sijaitsee puolestaan aivan törmän reunalla, suhteellisen kivisellä alueella, löytöalue A:sta 50 metriä etelään. Alu-eelta B tuli löytöjä kolmesta koekuopasta (J213-214, L225). Alue C tarkoittaa Tulppiontien eteläpuolella olevaa hiekkaleikkausta, löytöalueesta A 25 metriä luoteeseen. Tältä paikalta löytyi yksi kvartsi-iskos pintalöytönä (P361). Selvien löytöalueiden lisäksi Tulppiontien pohjoispuolella havaittiin kvartsia poropolun pinnalla kohdassa P366, tiestä 150 metriä pohjoiseen. Kaikki Jänesaavan asuinpaikan löydöt ovat kvartsia.
Alueen A laajuudeksi on rajattu noin 8 x 5 metrin laajuinen alue, alueen B laajuudeksi noin 13 x 6 metrin kokoinen alue ja alueen C laajuudeksi noin 4 x 3 metrin kokoinen alue.

Nappirannankuolpuna (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 500 metriä Tulppiosta itään, Nappirannankuolpuna –nimisen soistuneen, entisen Tulppionjoen meanderiuoman itärannalla. Kohde on aivan Tulppiontien eteläpuolella, siitä vain 30 metriä etelään, vanhalla rantatörmällä. Alue on mäntykangasta ja maaperä on hienoa hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa tutkittaessa tulevien voimalinjan ja sivuradan alle jääviä alueita Tulppion majojen itäpuolisella alueella. Asuinpaikkalöytöjä saatiin yhdestä Tulppiontien eteläpuolella olevalle törmälle tehdystä koekuopasta (P393). Koekuopassa oli normaali podsolimaannos, jossa on pinnalla noin 15 cm hiekkaa ja sen jälkeen hiesua. Löydöt olivat hiekkakerroksessa ja kuopassa oli myös palaneita kiviä. Värjäytynyttä maata ei havaittu. Törmän reuna on noin 1,5 metriä suon yläpuolella. Koko alue on varsin tasaista, eikä esimerkiksi asuinpaikan taustalla ole sitä tuulilta suojaavaa, korkeampaa törmää. Muista lähelle tehdyistä koekuopista ei saatu löytöjä, joten asuinpaikka on rajattu vain noin 8 x 4 metrin suuruiseksi alueeksi. On hyvin mahdollista, että alueella on kuitenkin muitakin samantyyppisiä pieniä asuinpaikkapesäkkeitä, joita on vaikea saada esille ilman systemaattista koekuopitusta.

Sauskommelmaharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 11 km länsilounaaseen Sauskommelmaharjun eteläreunalla, Sotataipaleen suoalueen pohjoislaidalla, Sotajoen rannasta 250 metrin päässä ja 125 metriä Sauskommelmaharjun kaakkois-kärkeen johtavan metsäautotien päästä lounaaseen. Asuinpaikka on etelään suuntautuvalla tasanteella noin 2-3 metriä suon yläpuolella. Alue on mäntykangasta ja maaperä on asuinpaikan kohdalla hienoa hiekkaa, muuten yleensä karkeaa ja kivistä hiekkaa.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2013 inventoinnissa. Ensimmäisinä havaintoina paikalta saatiin kvartsi-iskoksia metsäkoneen mylläämistä jäljistä. Löytöpaikkojen läheisyyteen tehtiin koekuoppia, joista kahdesta metsäkoneuran eteläpuolelle tehdystä tuli myös kvartsilöytöjä (L261, J252). Muut koekuopat olivat löydöttömiä, vaikka niiden läheisyydestä löytyi maan pinnalta kvartsia. Asuinpaikka on rajattu törmän yläpuolelle noin 14 x 23 metrin kokoiselle alueelle. Luultavasti hiekkaisemmilla kohdilla asuinpaikan kulttuurikerros on ainakin 20 cm paksu maanpinnasta lukien.

Sotavangintie (Maarakenteet)
Historiallinen; Sotavangintien länsipuolella on noin 30 kuoppaa harjanteella, lähinnä keskeisen motocross-alueelle kulkevan metsäpolun pohjoispuolella, joitakin myös sen eteläpuolella. Kuoppien koko vaihtelee noin metrin halkaisijaltaan olevista kuopista aina kymmenmetrisiin kuoppiin. Osa kuopista on maatunut ”vanhannäköisiksi”, mutta osan reunat ovat vielä tuoreen oloisia. Todennäköisesti kuopat eivät ole kovin vanhoja, ja ne saattavat liittyä alueella olleeseen venäläisten sotavankien leiriin.

Sievänkarinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2014 inventoinnissa. Se sijaitsee kaksi kilometriä Vanttauskosken voimalaitokselta itään, Kemijoen eteläpuolella Sievänkarinniemessä. Asuinpaikka paljastui maa-aineskuopan profiilista Sievänkarinniemessä sijaitsevalle Metsähallituksen majalle johtavan tien länsipuolelta. Matkaa Kemijoen rantaan on noin 200 metriä. Maa-ainesta on otettu ilmeisesti tien tekoon. Kuopan reunasta poimittiin muutamia kvartsi-iskoksia noin kymmenen metrin matkalta. Asuinpaikka sijaitsee muinaisella rantaterassilla noin 110 metrin korkeuskäyrän mukaisesti. Muutamista koepistoista, joita tehtiin terassille löytöpaikan länsipuolelle, ei tullut löytöjä. Tämä on tosin tavallinen ilmiö, kun kyseessä on todennäköisesti pesäkkeinen/pienialainen asuin- tai leiripaikka. Löytöpaikan itäpuolella terassia on muokattu tietä varten ja asuinpaikan tämä osa on tuhoutunut.
Kivikautiset asuinpaikat ovat yleensä ns. rantasidonnaisia. Asuinpaikka sijaitsee noin 110 metriä mpy, joten rantaterassi on muodostunut Ancylusjärven aikana, arviolta noin 8700-8900 vuotta sitten.
Asuinpaikan aluerajaus perustuu löytöihin ja topografiaan. Tarkka laajuus ja säilyneisyys voidaan selvittää koekaivauksella.

Nuottajärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikkakohde sijaitsee vesistöjen välisellä kannaksella, Ylisen Nuottalompolonvaaran lounaisrinteen varsin tasaisella, kivettömällä hiekkakankaalla. Nuottajärven (165,1 m mpy) lähin ranta on lounaassa 350 metrin etäisyydellä ja idän suunnassa Hirvasjärvi (190,0 m mpy) on 390 metrin etäisyydellä hiekanottopaikan pohjois- ja pohjois-länsireunalta. Asuinpaikka on metsätien lounaispuolella olevan pienen, noin 10 metriä levän ja 20 metriä pitkän hiekanottopaikan ja tien välissä, vain muutaman metrin päässä tiestä. Todennäköisesti hiekanotto on tuhonnut ainakin osan asuinpaikasta. Inventoinnissa vuonna 2012 alueelta saatiin löytöinä kivilaji- sekä kvartsiaineistoa sekä palanutta luuta.
Nuottajärven rantaa kohti rinne laskee asuinpaikalta noin 350 metrin matkalla 22 metriä. Asuinpaikalta kaakkoon 315 metrin etäisyydellä on maastokartassa merkitty tervahauta.
Topografisesti alue on melko piirteetöntä hiekkakangasta, josta on vaikea tehdä
päätelmiä kivikautisten asuinsijojen sijainneista. Alueella on ollut kuitenkin hyvät ominaisuudet pyytäjien asumiselle, joten on oletettavaa, että alueella on ollut useampia kivikautisia asutuksia kuin kohde Nuottajärvi 1. Alue on ollut osittain vesistön ympäröimä ja näin ollen se on tarjonnut asukkailleen monipuoliset resurssit ja kulkuyhteydet.
Kohde ajoittunee varhaisimman kivikauden pioneerivaiheeseen.

Kursunvuoma (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolarin Pasmajärveltä kaakkoon vie Nuottavaarantie, joka jatkuu edelleen Nuottavaaralta kaakkoon Kienajaseläntienä. Kienajaseläntien lounaispuolella, noin 18 km kaakkoon Pasmajärveltä, on Kursunvuoma. Asuinpaikka sijaitsee Kienajaseläntien ja Kursunvuoman väliin jäävän mäen itärinteellä noin 168 metrin korkeudessa. Paikalla on metsäautotie, jonka pohjoispuolisesta ojaleikkauksesta kvartsit löytyivät. Kaikki ojaleikkauksesta löydetyt kvartsit olivat lähellä toisiaan 1-2 metrin sisällä. Mikäli kyseessä on ranta-asuinpaikka, asuinpaikka on sijainnut pienessä Ancylus-järven saaressa.
Alue on kangasmetsää, jonka maaperä on sekoitus hiekkaisia ja kivikkoisempia alueita. Kivien joukossa on runsaasti suurehkoja järkäleitä. Kasvillisuus koostuu mäntymetsästä ja matalasta varvikosta. Löytökohdalla maaperä on karkeata hiekkaa, jota ympäröivät muutaman metrin päässä kivikkoisemmat alueet. Kohde löytyi inventoinnissa kesällä 2012.

Pajarinvaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kemijoen itärannan tuntumassa, läntisellä Pajarinvaaran rinteellä. Epämääräinen maan- ja kivensekainen valli, noin 4-5 m pitkä ja 3 m leveä.

Puujänkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pellon eteläosassa, Ylisenjärven itäpuolella, Iso Petäjävaaran lounaisen alarinteen hiekkatasanteella. Likimain 3-5 m korkean muinaisen rantatörmän päällä on noin 1100 m2 laajuiseksi arvioitu asuinpaikka (noin 55 x 25 m).
Asuinpaikka todettiin alueen yli kulkevaksi suunnitellun sähkölinjauksen inventoinnissa vuonna 2014. Paikalle alempaa maantieltä vaaralle nousevan metsätien koillisreunan leikkauksessa havaittiin palaneiden kivien keskittymä, palanutta maata sekä likamaata. Kvartseja ja palaneita kiviä todettiin noin 40 m matkalla. Törmän päälle tehtiin 10 m välein koekuoppia (30x30 cm), joissa rajatulla alueella havaittiin likamaata, palaneita kiviä sekä kvartseja. Kyse lienee myöhäismesoliittisesta merenranta-asuinpaikasta.
Myös Puujänkästä noin 1550 m luoteeseen on Pikku Petäjävaaran länsirinteellä pienialainen kvartsilöytöpaikka, mahdollinen leiri- tai asuinpaikka korkeammalla maastokohdalla.

Palovaara (1000025863) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon keskustasta 28,8 km etelään laajan vaaran lakialueella loivalla etelärinteellä. Kuivahkoa kangasta, harvennettua varttunutta kasvatusmetsikköä. Maaperä on jonkun verran lajittunutta hienoa sedimenttiä.
Vanhan polun varrella on pystykivi, jonka mitat ovat 40 x 35 x 25 cm. Sitä reunustaa puolikaaressa 3 litteää kiveä, rakenteen mitat ovat n. 60 x 45 cm. Pystykivessä ei havaittu hakkauksia. Kohde ei sijaitse tunnetun rajan tuntumassa, ja myöskään rakenne ei viittaa rajamerkkiin. Todennäköisesti kyseessä on vanha merkkikivi, mahdollisesti polun tai pyyntialueen merkki. Alueella on kulkenut 1800-luvun pitäjänkartan mukaan polku,

Palovaara 2 (1000025864) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee laajan vaaran lakialueella hiekkatasanteella jyrkän lounaisrinteen alapuolella. Tuoreehko kangas, jossa kasvaa kuusia ja haapoja sekä tiheästi katajaa.
Hiekkatasanteen keskellä on soikea maakuoppa, mitat 3,5 x 1,6 m ja syvyys 0,8 m. Noin 10 cm paksun humuskerroksen alla on yli 10 cm vahva huuhtoutumiskerros, sen seassa on paikoitellen runsaasti hiiltä. 20 cm: n syvyydessä maa muuttui niin kovaksi, ettei lapiolla ja kairalla päässyt syvemmälle.

Pajarinvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pajarinvaaran luoteisosassa Kemijokeen laskevan pellon yläosassa. Kohteen itäpuolella kohoaa Pajarinvaara. Paikalta löydettiin kvartsikaavin ja iskos sekä havaittiin lapionpistossa kulttuurimaahan viittaavaa likamaata. Lisäksi pellossa on jonkin verran historialliselle ajalle, lähinnä 1900-luvulle ajoittuvaa esineistöä kuten posliinia ja luuta. Historiallisen ajan löydöt ovat todennäköisesti peräisin läheisistä huviloista tai asutulta Vaara-Pajarin tilalta. Asuinpaikan pintakerrokset ovat todennäköisesti tuhoutuneet nuoremman maankäytön seurauksena.

Iso Olkkavaara 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Ison Olkkavaaran länsirinteen mäntykankaalla on todettu neljä pyyntikuoppaa, joista kolme sijoittuu ison luontaisen ojan pohjoispuolelle, yksi sen eteläpuolelle. Pohjoisemmalla alueella on rinteen keskivaiheilla isohko pyöreä pyyntikuoppa, halkaisijaltaan noin 4,2 m ja 0,4 m syvä. Siitä noin 55 m länteen on alemmalla rinteellä toinen kuoppa (2,8 m halk. ja 0,4 m syvä). Kolmas maatunut pyyntikuoppa on tästä edelleen 25 m etelälounaaseen. Se on halkaisijaltaan noin 3,5 m ja syvyydeltään n. 0,3 m.
mainitun ison oja eteläpuolella on myös terassimainen mäntykangas, jonka keskellä on yksi suuri pyöreä ja maatunut pyyntikuoppa. Se on noin 5,2 m halkaisijaltaan ja 0,5 m syvä. Pohjoisreunassa on hieman vallia.
Todennäköisesti kaikki kuopat ovat likimain samanaikaisia ja kuuluvat samaan pyyntijärjestelmään. Ainakin viimeinen kuopista on valtionmaalla, muut ilmeisesti sekä yksityis- että valtionmaalle.

Pajarinvaara 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pajarinvaaran luoteisosassa sijaitsee suuri kiviraunio, jonka pituus eteläkaakko - pohjoisluode -suunnassa on noin 40 metriä ja leveys noin 20 metriä. Raunio on ylhäältä katsottuna muodoltaan päistään pyöristynyt vinoneliö. Raunion länsireuna on jopa 3-4 metriä korkea ja melko jyrkkä. Itäreuna on loivempi, mutta selkeästi maastossa erottuva. Kivet eivät vaikuta lohkotuilta ja ne ovat melko kookkaita. tosin useimmat niistä voisivat olla nostettavissa. Kiviraunio lienee luontainen rakenne.
Kivikkoon on raivattu painanteita ja valleja. Osa painanteista on noin 2 m pitkiä ja noin 0,5 m leveitä. Vallit ovat muutaman kivikerran korkuisia. Tarkkaa lukumäärää kuopille, painanteille ja valleille on vaikea määritellä. Kuopat voisivat soveltua säilytyskuopiksi, onhan lähistöllä asuttu jo pitkään. Painanteiden ajoitus on epävarma, ne saattavat ajoittua läheisen historiallisen asutuksen mukaan tai ne saattavat olla esihistoriallisia. Kohteen funktion ja ajoituksen selvittäminen vaatii lisätutkimuksia. Kivikasan päälle kasvaa puita, joilla on ikää useita kymmeniä vuosia ja kivet ovat paksun sammalen peitossa.
Erä-Eskon inventointikertomuksessa mainitaan maan- ja kivensekaisen vallin ympäröimä kuoppa Kemijoen itärannalla noin 7 km etelään Tervolan kirkolta. Mahdollisesti kyse on samasta kohteesta kuin minkä Castrénin (SMYA XIV, s. 256) mainitsee nimellä "Jatulinratas Pajarinkankaalla." Hannu Kotivuori (1985:44, kartat s. 15 ja 23) tulkitsee kohteen mahdolliseksi muinaisjäännökseksi. Todennäköisesti Kotivuoren kohde viittaa erityisesti kohteeseen "Pajarinvaara".

Pelto (Ylipaakkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pelto on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634. Pelto nimisiä taloja on 1800-luvulla ollut kaksi. Vuoden 1723 karttaan on merkitty talo nykyisen ”Uusipelto” nimisen tilan länsipuolelle. Uusipelto on nykyisin autiona. Hieman nuorempaa asutusvaihetta edustaa Uusipelto niminen tila, joka on merkitty mm. isojakokarttaan. Tämä tila on sijainnut noin 150 m pohjoiseen Yläpelto nimisestä kohteesta. Tonttimaa on nykyisin osin vedenpeitossa. Muistona aikaisemmasta asutuksesta Kemijoen rannassa on näkyvissä riihen kiuas. Talot Ylipelto ja Uusipelto ovat autioituneet Kemijoen voimalaitosten rakentamisen yhteydessä ja niihin kuuluneet rakennukset on siirretty tienvarteen.
Paikkaan liittyy myös tietoja kumpareesta, jossa on 2-3 kuoppaa, "aarnihautaa".

Paakkola (Ylipaakkola) Raatikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijoen patoamisen ja voimakkaan pinnannousun johdosta historiallinen Raatikan talon tonttimaa on nykyisin autio ja veden peittämä. Historiallisten karttojen perusteella Raatikan talosta vanhin on sijainnut vuoden 1960 peruskarttaan merkityn Ala-Raatikan kohdalla. Raatikka on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634.

Paakkola (Ylipaakkola) Oinas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oinaan talon tonttimaa sijaitsee Kemijoen länsirannalla voimakkaasti vadelmaa kasvavan pensaikon keskellä. Maastoa tunnusteltaessa pystyi kengän alla tuntemaan mahdollisia rakenteiden jäännöksiä, tosin voimakkaasta kasvillisuudesta johtuen mahdollisten rakenteiden funktio jäi epäselväksi. Kohteen tarkempi määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.
Oinas on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634.

Suvannonojan mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isojakokarttaan on merkitty kolme myllyä Kemijokeen laskevaan Suvannonojaan. Isojakokarttaan merkityistä myllyistä lähinnä Kemijokea oleva on todennäköisesti tuhoutunut nuoremman maankäytön seurauksena tai sen jääneet Kemijoen pinnan alapuolella. Sen sijaan kaksi oikeanpuoleista saattaa sijaita samalla paikalla missä yhä nykyäänkin on tasattu kohta joenpenkassa. Tasainen kohta, missä mylly on sijainnut, on kooltaan noin 20 m x 10 m. Mylly on ollut toiminnassa vielä 1900-luvulla.
Tämä myllynpaikka on Ylipaakkolan myllynpaikoista ainoa, jossa on havaittavissa selkeitä jäännöksiä. Maastotarkastuksen yhteydessä havaittiin, että muistona aikaisemmasta myllytoiminnasta on Suvannonojan etelärannalla sijaitsevan kesäasunnon pihassa myllykivi.

Hätelä (Ylipaakkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hätelän talo on merkitty isojakokarttaan nykyisen tilakeskuksen länsipuolelle Kemijoen rantaan. Paikalla on havaittavissa kivikellarin jäännöksiä ja rakennuksen nurkkakiviä.

Historiallinen; Niemelän torppa on merkitty vuoden 1843 pitäjänkarttaan. Maastotarkastuksen yhteydessä paikalla havaittiin kaksi rakennuksen kivijalkaa.

Paakkola (Ylipaakkola) Pyttynen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijoen patoamisen ja voimakkaan pinnannousun johdosta historiallinen Pyttisen talon tonttimaa on nykyisin autio ja veden peittämä. Historiallisten karttojen perusteella talon tonttimaa on ilmeisesti autioitunut jo 1900-luvun alkupuolella. Pyttinen on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634.

Tievajärvi (261010086) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Ounasjoen itäpuolella, Hormakummusta Kuusajärvelle vievän tien kaakkoispuolella pienen Tievajärven pohjoiskulmassa. Paikalle tulee Kuusajärven tieltä ajoura, joka päättyy venerantaan. Paikalla on vajaan metrin järvenpinnan yläpuolella sijaitseva mäntyjä kasvava tasanne joka rajoittuu järveen, jänkään ja moreenikumpareeseen. Ajon kuluttamassa pinnassa löytöjä n. 5x7 m alueelta. Löydöt kvartsia ja luuta.

Koskela (261010088) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Levitunturin itäisen jatkeen, Taalovaaran, juuressa sen kaakkoispuolella, Ounasjoen länsirannalla, Koskelan talon eteläpuolella. Paikalla on jäiden kuluttama pari metriä korkea hiekkatörmä, jonka päällä kasvaa kapeahko, tasainen mäntykangas. Törmästä löytyi kvartseja n. 5m pitkältä alalta ja törmän juuressa oli palaneita kiviä. Löydöt kvartsiesine(?), kvartsiydin ja kvartsi-iskoksia. Rannassa on 10 x 7 metrin veden huuhtoma hiekka-alue, jossa on hieman punaiseksi värjäytynyttä maata ja palamattomia kiviä.

Muusan leirikeskus (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuopat sijaitsevat Pyhäjärven länsipuolella kulkevalla hiekkaharjulla, jossa kasvaa mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on puolukkaturve.

Mertakoski (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suorakaiteenmuotoisia liesiä Ounasjoen länsipuolella, Tepastosta Rattamaan johtavan maantien varressa n. 1 km Mertaniemestä kaakkoon tien ja joen välisellä alueella. Kohteessa on kaksi suorakaiteen muotoista kivilatomusta metrin etäisyydellä toisistaan kohdepisteen molemmin puolin. Latomusten pituus on 120 cm ja leveys 80 cm. Latomuksista näkyy muutama kivi ajouran kuluttamalla maapohjalla.

Mustakoste (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjoen kaakkoisrannalla, Tuuliharjussa, Rovaniemi-Kittilä -valtatiestä Helppiin menevän tien risteyksestä 1,36 km lounaaseen tien ja jokiuoman välisellä alueella. Vuonna 2013 Metsähallituksen inventoinnissa tarkastettiin alueen koillisosa, jossa havaittiin viisi pyyntikuoppaa. Lounaisosassa on ilmeisesti myös liesiä. Kohteesta pn rajattu vain sen koillisosa.

Tieva (1000000916) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Seurujoen pohjoispuolella. Tievan kämpästä 100 - 400 m länsiluoteeseen on 11 kookasta ja 5 pienempää pyyntikuoppaa 15 metrin välein itä-länsisuuntaisessa rivissä kankaan etelälaidalla. Vuoden 2013 inventoinnissa kuoppia on rekisteröity 19 kappaletta.

Lusmavaara (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pallasjärven itäpäästä laskevan Pallasjoen eteläpuolella, 750 m päässä joesta, Suukoskelle johtavan maantien itäpuolella, 60 m tiestä. Kohde on luode-kaakkosuuntaisella moreeniharjanteella, 30 m päässä harjanteen kärjestä länteen. Aikoinaan maastoa on myllätty pahoin ilmeisesti metsätöiden yhteydessä, mutta kaiketi muutamat isommat kivet ja muut topografian piirteet ovat suojelleet nyt löydettyä kahta liesilatomusta.
Harjanteen laen eteläpuolelta paikannettiin kaksi liesilatomusta. Pohjoisempi latomus (1) sijaitsee heti harjanteen laen alla, eteläisempi latomus (2) siitä 7 m lounaaseen hieman alempana ja lähempänä suon reunaa. Liesilatomus 1 on muodoltaan pyöreähkö. Sen halkaisija on 50-60 cm. Se on kokonaan sammaloitunut ja erottuu vain tulisijan reunoilla olevien kivien kehänä. Liesilatomus 2 sijaitsee suuremman isomman kiven vieressä. Se on sammaloitunut, muodoltaan epämääräisempi, mutta vaikuttaa olleen suorakaiteen muotoinen, kooltaan 90 x 50 cm.

Ryssänkoste (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen länsirannalla. Taalovaaran eteläpuolisesta Ryssänkosteen tilasta 700 m pohjoiseen on tavattu vähäisiä asuinpaikkamerkkejä rantatörmästä 70 m matkalta. Vuonna 2013 ei asuinpaikasta havaittu mitään merkkejä.

Takahaarankuolpanot (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee moreenikankaan eteläreunalla, joka laskee etelään, suohon. Suon keskeltä kulkee oja idästä länteen. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja kohteen keskeltä kulkee metsätraktorin ajoura rinteen reunaa.
Metsätraktorin ajouran moreenipaljastumasta löytyi neliömetrin kokoinen kvartsien iskentäpaikka. Todennäköisesti paikalla on pieni itä - länsi -suuntaisen terassin alueelle levittäytyvä kivikautinen asuinpaikka. Asuinpaikasta ei saanut muita havaintoja, koska alue on muuten turpeen peittämää. Kvartsit kerättiin pisteestä x 3444266,74 y 7569857,23.

Poikkiontievat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsipuolen hiekkaterassilla, jossa kulkee mönkijän kulkutie etelästä pohjoiseen. Paikalla kasvaa mäntymetsä. Löydöt ja havainnot on tehty mönkijän kuluttamalta tieltä, joka on kulunut mineraalimaapintaan saakka.
Paikalta havaittiin kivikauden asuinpaikan merkkejä noin 30 metrin matkalta. Hekkapaljastuman maa oli paikoin punaisen ruskeaa likamaata, jossa tavattiin palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia ja -ytimiä. Löytöjä talletettiin pisteestä x 3398858,39 y 7523881,43.

Latvajärvi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Latvajärven länsipuolella hiekkakankaalla, pienen hiekkakummun päällä. Alueella kasvaa mäntyjä ja aluskasvillisuus on niukkaa jäkäläkangasta. Kohteessa on suorakaiteen muotoinen kivilatomus pisteessä: x 3435549, y 7570301. Lieden pituus on 1,8
metriä ja leveys 1 metri. Pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen eli järvelle päin. Lieden alueelta maa on 10 senttimetriä koholla. Liedessä erottuu noin 15 kiven nokkaa, jotka pilkistävät esiin sianpuolukan varpujen seasta. Lieden pohjoispuolella 3 metrin etäisyydellä on 4,3 x 0,7 metrin kokoinen 20 cm korkea maavalli, joka kulkee idästä länteen. Valli näyttäisi jatkuvan matalana kehänä lieden ympäri. Valli voi olla lieden päällä sijainneen kodan reunarakenne. Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan, mutta sitä ympäröivä valli on pohjoiskulmastaan selkeästi suorakulmainen.

Kotaraukanmaa 3 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee hiekkadyynien muodostamassa kuolpunamaassa, jossa on aluskasvillisuutena ohut turve ja jäkälää. Alueella kasvaa harvakseltaan mäntyjä karussa maaperässä. Kohteen itäpuolelta kulkee polku vuoman yli itään. Eteläpuolella on itä - länsi -suuntainen pyyntikuopparivi.
Kohteessa on suorakaiteen muotoinen kivilatomus, joka on ollut kodan keskusliesi. Latomus sijaitsee hiekkadyynin harjalla, joka kulkee latomuksen suuntaisesti kaakosta luoteeseen. Latomuksen pituus on 90 cm ja leveys 45 cm. Latomuksesta on maan pinnalle näkyvissä seitsemän kiveä. Luoteispäädyn molemmin puolin on latomuksen ulkopuolelle vierineitä kiviä. Latomuksen kivet ovat halkaisijaltaan noin 20 cm ja niistä on vain osa maan pinnalla. Dyynillä kasvaa erittäin eroosioaltis ohut turve.

Liivaoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla hiekkakankaalla Liivaojan pohjoispuolella. Osittain peittyneen kuopan halkaisija on 3 metriä ja syvyys 60 cm. Kuoppa on loiva ja valliton. Päällä kasvaa pieni kuusi ja mänty.

Latvajärvenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee pienessä itä - länsi suuntaisessa laaksossa, jonka maaperä on hiekkaa. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja karikekerros on hyvin ohutta. Laakson pohjalla kulkee mönkijäreitti pyyntikuoppien välistä.
Kohteessa on kuusi pyyntikuoppaa:
1. Kuoppa on soikea idästä länteen, koko 3,4 x 7 metriä. Länsireunalla on 2,3 metrin kokoinen valli. Syvyys 1 metri.
2. Halkaisija 4,4 metriä, syvyys 1 metri. Kuoppa on valliton.
3. Soikea, pituus 2,8 metriä, leveys 2 metriä, syvyys 60 cm, valliton.
4. Soikea, pituus 1,7 metriä kaakosta luoteeseen. Leveys 1,1 metriä, syvyys 40 cm.
5. Soikea kaakosta luoteeseen, valliton. Koko 1,3 x 1 metriä, syvyys 40 cm.
6. Soikea kaakosta luoteeseen, koko 4,8 x 3,8 metriä. Kuopassa on matalat vallit, jotka ovat länteen 4 metriä ja itään 3,5 metriä. Valleja ei ole tehty peurojen juoksusuuntaan eli laakson suuntaisesti. Kuopassa näkyy harvinaisen hyvin vallit.

Särkivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Särkivaaran ja Kutumaavaaran välisellä hiekkakannaksella, jonka molemmin puolin on suota. Alueella kasvaa mäntymetsä.
Kohteessa on kahdeksan pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1, koko 2,6 x 2 x 0,4 metriä. Soikea valliton kuoppa.
Pyyntikuoppa 2, koko 3 x 2,2 x 0,5 metriä. Soikea valliton kuoppa.
Pyyntikuoppa 3, koko 2,7 x 2,4 x 0,5 metriä. Melkein pyöreä kuoppa, jossa matalat vallit.
Pyyntikuoppa 4, koko 3 x 2,3 x 0,6 metriä. Vallit, jotka itäreunalla 1 metrin levyiset.
Pyyntikuoppa 5, pyöreä, halkaisija 2,6 metriä, syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 6, pyöreä, halkaisija 1,7 metriä, syvyys 30 cm.
Pyyntikuoppa 7, pyöreä, halkaisija 1 metri, syvyys 20 cm.
Pyyntikuoppa 8, pyöreä, halkaisija 1 metri, syvyys 20 cm.

Pyhävasa (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee soiden ja hiekkadyynien vaihtelevassa maastossa, jonka keskellä on lampi. Kuopat sijaitsevat hiekkadyyneissä, joissa kasvaa kuiva kangasmetsä, puulajina mänty ja aluskasvillisuutena jäkälä ja varvut. Eteläosan läpi kulkee hiekkatie ja eteläpuolella sijaitsee Karijärvi, joka on suojelualueella.
Kohteessa on 43 pyyntikuoppaa, jotka kulkevat etelä - pohjois -suuntaisena nauhana ja kääntyvätpohjoisosassa koilliseen..

Rovanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Aakenusjärven eteläpuolella. Järven eteläisin lahti on nimeltään Rovalahti. Kuopat sijaitsevat järvestä eteläkaakkoon kulkevan hiekkaharjun laella. Alueella kasvaa mäntymetsä.
Kohteessa on 11 pyyntikuoppaa:
Pyyntikuoppa 1: Halkaisija 3, 2 m, syvyys 1,2 m, ei valleja näkyvissä.
Pyyntikuoppa 2: koko: 2,2 m x1,4 m, syvyys 60cm. Kapea ja jyrkkä. Kuopan päällä kasvaa mäntyjä.
Pyyntikuoppa 3: Halkaisija 2,5 m, syvyys 20 cm. Kuopan päällä kasvaa mäntyjä.
Pyyntikuoppa 4: Halkaisija 2,6 m, syvyys 40 cm, valliton. Sijaitsee harjun läntisellä puolella.
Pyyntikuoppa 5: Soikea pohjoisesta etelään 4 m, idästä länteen 2,7 m, syvyys 1m, ympärillä 1,4 m valli, päällä kasvaa koivu ja paksu puolukkaturve.
Pyyntikuoppa 6: Sisämitta 4,8 m, ulkomitta 8 m. pohjoisesta etelään 3 m ja idästä länteen 6,5 m. 50 cm leveät vallit, syvyys 1m. Iso ja selkeä kuoppa, vallilla kuusi.
Pyyntikuoppa 7: Halkaisija 2,7 m, syvyys 60 cm. Sijaitsee harjun päässä rinnakkain seuraavan kuopan kanssa.
Pyyntikuoppa 8: Koko 2,7 x 1,5 m, syvyys 30 cm. Ei valleja, vierekkäin edellisen kuopan kanssa. Kuopassa kasvaa kuusta ja puolukkaa.
Pyyntikuoppa 9: Koko 3,4 x 2,9 m, syvyys 1m. Sijaitsee harjun suuntaisesti (idästä länteen).
Pyyntikuoppa 10: Halkaisija 3 m, syvyys 70 cm.
Pyyntikuoppa 11: Halkaisija 1,7m, syvyys 50 cm.

Sammaloja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla, jossa kasvaa sekametsä. Kohteen itäpuolella on suo, jota halkoo pohjoisesta etelään Sammaloja.
Kohteessa on 11 pyyntikuoppaa:
Pyyntikuoppa 1: Halkaisija 3,4 m, vallit 30 cm korkeat, kuoppa 80 cm syvä.
Pyyntikuoppa 2: Halkaisija 2,7 m, vallit 30 cm korkeat, syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 3: Halkaisija 3,6 m, vallit 30 cm korkeat, syvyys 70 cm.
Pyyntikuoppa 4: Pyöreä, sisämitta 3,6 m, ulkomitta 6,2 m, syvyys 70 cm. Päällä kasvaa kuusi ja laho koivu on kaatunut päälle.
Pyyntikuoppa 5: Pyöreä, koko sisämitta 3,4 m ja ulkomitta 7m, syvyys 70 cm. Vallit erottuvat hyvin ja ovat 30 cm korkeita. Kuopan etelävallilla kasvaa kuusi.
Pyyntikuoppa 6: Pyöreä, sisämitta 3 m, ulkomitta 6,5 m, syvyys 70 cm ja vallit ovat 20 cm korkeat. Päällä kasvaa paksu puolukkaturve.
Pyyntikuoppa 7: Pyöreä, sisämitta 3,4 m ja ulkomitta 6,8 m, syvyys 1,4 m (kaakkoisreunan valli 50 cm korkea).
Pyyntikuoppa 8: Pyöreä, sisämitta 3,4 m, ulkomitta 6 m, syvyys 1,2 m. Vallit ovat 30 cm.
Pyyntikuoppa 9: Pyöreä, sisämitta 3 m, ulkomitta 6 m, syvyys 70 cm. Vallit 30 cm ja kuopassa on tasainen ja paksu puolukkaturve.
Pyyntikuoppa 10: Pyöreä, sisämitta 3,5 m, ulkomitta 6,5 m, syvyys 1,1 m. Vallit 50 cm, suurimmat vallit itä- ja länsipuolella.
Pyyntikuoppa 11: Pyöreä, sisämitta 4 m, ulkomitta 7 m, syvyys 1,2 5m. Länsireunan valli 70 cm jossa kasvaa koivu.

Tervajärvi (1000025928) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tervajärven koillispuolella hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntymetsä, aluskasvillisuutena on puolukka. Kohteessa on pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 1,7 metriä. Kuoppa on pyöreä ja sen pohjoisreunalla on hieman vallia. Valleineen kuopan halkaisija on 4 metriä ja syvyys on 70 cm. Kuopan pohjoisvallilla kasvaa yksi mänty.

Tornijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Tornijärven länsipään hiekkakankaalla, järveen laskevan rinteen terassilla. Kankaalla kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on jäkälää. Kohteessa on koillisesta lounaaseen soikea pyyntikuoppa, jonka koko on 2 x 2,7 metriä. Kuopan syvyys on 50 cm. Kuopassa ei ole valleja. Kuopan reunoilla kasvaa jäkälää ja kuopassa on sammalta.

Kotaraukanmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat hiekkadyynialueella. Paikalla kasvaa kuiva kangasmetsä valtalajina mänty. Aluskasvillisuutena jäkälää. Alue on erittäin eroosioaltis, maassa on hiekkapaljastumia. Kohteessa on 26 pyyntikuoppaa, jotka kulkevat pohjois - etelä -suuntaisena nauhana.

Karuvaarantuore 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla, joka laskee itään suohon. Alueelle itäpuolelta laskee joki pohjoisesta etelään ja länsipuolelta kulkee hiekkatie, kaakosta luoteeseen. Kohteessa on 24 pyyntikuoppaa.

Kotaraukanmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkadyyni alueella, jossa kasvaa ohut jäkälä ja variksenmarja aluskasvillisuus. Aluetta ympäröivät pohjoisesta etelään kulkevat vuomasuot.
Kohteessa on 6 pyyntikuoppaa:
Pyyntikuoppa 1: Halkaisija 1,6 metriä, syvyys 50 cm.
Pyyntikuoppa 2: Halkaisija 2,2 metriä, syvyys 40 cm.
Pyyntikuoppa 3: Halkaisija 2,2 metriä, syvyys 40 cm. Kuoppa on täynnä hakkuutähteitä.
Pyyntikuoppa 4: Ulkomitta 5 metriä, sisämitta 2 metriä, syvyys 60 cm. Kuopassa on hakkuutähteitä.
Pyyntikuoppa 5: Ulkomitta 6,3 metriä, sisämitta 2,4 metriä, syvyys 40 cm. Vallilla sijaitsee mänty.
Pyyntikuoppa 6: Pyöreä, ulkomitta 4 metriä, sisämitta 1,7 metriä, syvyys 70 cm. Pohjalla hakkuutähteitä.

Olletanoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla jossa kasvaa mäntyjä ja aluskasvillisuutena on variksenmarjaa.
Kohteessa on 12 pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1: Halkaisija 2,5 m, syvyys 60 cm, valliton.
Pyyntikuoppa 2: Halkaisija vallien kanssa 6,2 m, ilman valleja 2,7m, syvyys 60 cm.
Pyyntikuoppa 3: Halkaisija vallien kanssa 4,8 m, ilman valleja 1,8 m, syvyys 60 cm. Eteläreunan valli vaurioitunut äestysurasta.
Pyyntikuoppa 4: Soikea idästä länteen vallien kanssa 5,3 m, ilman valleja 3 m. Pohjoisesta etelään vallien kanssa 5,6 m, ilman valleja 2,5 m. Syvyys 60 cm.
Pyyntikuoppa 5: Pieni epämääräinen, halkaisija vallien kanssa 3 m, syvyys 30 cm.
Pyyntikuoppa 6: Pyöreä, halkaisija vallien kanssa 5,3 m, ilman valleja 2,1 m, syvyys 50 cm, kuopan yli kulkee kolme äestysuraa koillisesta lounaaseen. Kuopassa on hakkuutähteitä.
Pyyntikuoppa 7: Halkaisija vallien kanssa 4 m, ilman valleja 1,5 m, syvyys 40 cm. Kuopan luoteispuolella on äestysura.
Pyyntikuoppa 8: Pyöreä, halkaisija vallien kanssa 4,5 m, ilman valleja 1,9 m, syvyys 40 cm. Päältä kulkee koillisesta lounaaseen kaksi äestysuraa.
Pyyntikuoppa 9: Soikea, vallien kanssa halkaisija 6,4 m idästä länteen, ilman valleja 3 m. Pohjoisesta etelään vallien kanssa 6,6 m, ilman valleja 2,5 m, syvyys 80 cm.
Pyyntikuoppa 10: Soikea, halkaisija vallien kanssa 4 m, ilman valleja 1,6 m, syvyys vallien päältä mitattuna 60 cm.
Pyyntikuoppa 11: Soikea, halkaisija pohjoisesta etelään vallien kanssa 5,6 m, ilman valleja 2,1 m. Halkaisija idästä länteen 5,6 m vallien kanssa, ilman valleja 2,6 m, syvyys 80 cm. Päällä tykkylumen kaatamaa nuorta männikköä.
Pyyntikuoppa 12: Matala epämääräinen, vallien kanssa 4,7 m, ilman valleja 1,7 m, syvyys 40 cm.

Sirkonnokka pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sirkonnokan pohjoisosaa, Ossauskoski-Vähäjoki -tien lounaisreunaa, on tarkastettu vuonna 1986, jolloin tien reunaan rajautuvan suon leikkauskohdan vaiheilla oli laajahkoa metsäaurausaluetta. Suon reunaa kiertävällä hienohiekkaisella ja loivasti koilliseen, tien suuntaan kohoavalla alueella todettiin ojanteissa paikoin aurautuneita liesikohtia palaneine kivineen sekä hieman kvartsi-iskoksia, palanutta ja heikosti likaantunutta hiekkaa.
Löytöjen määrän ja topografian perusteella myös tällä alueella on noin 100 m matkalla (100x30 m alueella) vähäisiä kivikautisen asuinpaikan merkkejä. Tämä alue on vajaa 300 m kaakkoon Rantalan (Sirkonkankaan) laajasta asuinpaikasta sekä noin 460 m 2009 tarkastetusta vähälöytöisestä kivikautisesta asuinpaikasta Sirkonnokan kärjen alaosassa.

Kukasjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kukasjärven itärannalla, 7 metrin etäisyydellä rannasta. Paikalla kasvaa mäntymetsä hiekkamaassa. Ranta on alavaa ja aluskasvillisuutena on mustikanvarpuja ja paksu turve. Kohteessa on 2 metriä halkaisijaltaan oleva maansekainen uunin kiviraunio, joka on 70 cm korkea. Rakennelman päällä kasvaa puolukkaturve ja koivuja. Ilmeisesti rakennelma on noin 1600 - 1700 luvun kotasijan tai tuvan uunin raunio. Rakennuksesta ei ole enää havaittavissa merkkejä.

Nälkäoja ja Rimminmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen itäpuolella, Kittilän maaseutuammattioppilaitokselta Kenttälään menevän tien länsipuolella, Nälkävaaran Ylilaen juurella sen itäosassa. Nälkäojan tupasija jää Kenttälään vievän tien ja hetteikön väliseen loivaan n. 20 m leveään sekametsää kasvavaan rinteeseen. Tupasijasta erottuu 3,4 x 3,7 m kokoinen kuntan peittämä kehä, oviaukko länsiseinällä, matala ja romahtanut piisi eteläisessä ovinurkassa. Rimminmaan paremmin säilynyt kaksiosainen rakennus on 2,2 km Nälkäojan tupasijasta etelään suon reunalla olevalla kankaalla kohdassa p 7514531 i 3415403

Vasara Kuston poroaita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella mäntykankaalla, jossa on aluskasvillisuutena mustikkaa. Kohteessa on kirveellä katkotuista maapuista tehty poroaita, joka on ollut käytössä jo 1800 luvulla. Aidaspuut ovat suureksi osaksi lahonneet, mutta liitoskohdat ovat paikoin vielä jäljellä ja niissä on alapuolelta salvetut puut ladottu salvosrakenteeksi. Salvoksista lähtee poikittaisia tukipuita ja nauloja ei siten ole tarvittu pystytyksessä. Aita kulkee alueella idästä länteen ja kaartuu idässä pohjoiseen. Aidan jäännöksiä on noin 400 metrin matkalla.

Pyhäjärvi-Ulvomaselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisrannalla. Alueen maasto on hiekkadyynejä, joiden päällä kasvaa ohut kenttäkerros, joka puuttuu paikoin kokonaan. Alueella kasvaa tunturikoivuja ja aluskasvillisuutena on jäkälää, sammalta ja mustikan varpuja.
Kohteessa on kolme asumuksen jäännöstä, jotka ovat olleet turvekammeja. Niiden lisäksi alueella on kuoppia, jotka saattavat olla pyyntikuoppia sekä joukko pieniä kuoppia, joiden merkitys jäi epäselväksi. Kuopat kuitenkin liittyvät alueen asumusten yhteyteen. Seuraavassa luettelossa kuvataan 11 alakohdetta.
1. Rakennus jäännös. Kohteessa on kaakko - luode suuntainen turvevalli, jonka sisällä on kuoppa. Rakennelma on turvekammin jäännös. Pituus, ulkomitta 4,7 metriä ja sisämitta 3,3, metriä. Leveys ulkomitta 2,6 metriä ja sisämitta 2 metriä. Ulkomitta on mitattu turvevallin ulkoreunalta ja sisämitta vallin sisäreunalta. Valli on 30 cm korkea ja kuoppa on 50 cm syvä. Ovi on ilmeisesti sijainnut kaakkoispäässä ja avautunut järvelle.
2. Rakennus jäännös, joka on samanlainen kammin pohja kuin rakennus 1. Pituus ulkomitta 5,4 ja sisämitta 2,5 metriä, leveys ulkomitta 4,4 ja sisämitta 2 metriä. Turvevalli on 20 cm korkea ja kuoppa 60 cm syvä. Rakennelma on soikea koillisesta lounaaseen. Vallilla kasvaa tunturikoivupuska.
3. Rakennus jäännös, kammi. Pituus ulkomitta 4,4 ja sisämitta 2 metriä ja leveys ulkomitta 3,7 ja sisämitta 1,6 metriä. Rakennelma on soikea idästä länteen. Kuopan syvyys on 50 cm ja sen ympärillä on matala hiekkavalli.
Alakohteet 4 - 11 ovat pieniä, noin metrin halkaisijaltaan tai sitä pienempiä kuoppia. Mahdollisesti kuopista on otettu turvetta kammien rakennusaineeksi tai ne voivat olla kuoppaliesiä.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.
N. 130 m itään kamminpohjista on uorakaiteen muotoinen liesi, jonka koko on 1,5 x 0,9 metriä. Pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen, järvelle päin. Turpeesta on esillä kuuden kiven yläpuoli. Lieden kaakkoispäädyssä ja koillisreunassa kivet muodostavat rivin.
Kohteella on ainakin kaksi käyttöjaksoa: rautakauden lopulla (suorakaiteen muotoinen liesi), ja 1600-luvulla (kammit).

Olletanoja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on mustikkaa ja variksenmarjaa. Kohteessa on pohjoisesta etelään soikea maavalli, jonka rajaama alue on kuoppa. Ilmeisesti kyseessä on turvekodan eli kammin jäännös. Vallin ulkopuolelta mitattuna, rakennelman koko on 4 metriä ja sisältä 1,9 metriä. Idästä länteen ulkomitta on 2,9 metriä ja sisämitta 1,5 metriä. Rakennelman länsipuolella on 3,7 metrin mittainen 1 metrin levyinen painanne, josta maat on ilmeisesti otettu valliin. Oviaukko on ilmeisesti ollut itään ja sen sija näkyy vallissa painautumana. Rakennelman päällä kasvaa koivuja ja mäntyjä.

Kapsajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kapsajoen pohjoisrannalla hiekkakuolpunamaassa, jossa on ohut kenttäkerros sammalta ja jäkälää. Paikoin alueella on luonnollisia eroosion aiheuttamia hiekkapaljastumia. Paikalla kasvaa harvakseltaan pieniä mäntyjä ja maaperä on hienoa hiekkaa. Kohteessa on 4,2 x 5 metriä kokoisen rakennuksen jäännös. joka erottuu suorakaiteen muotoisena hiekkapenkkinä, jonka pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Lounaiskulmassa on luonnon kivistä tehty 2,7 x 2,3 x 0,8 metrin kokoinen uunin raunio, jonka seassa on mineraalimaata. Rakennelman keskellä kulkee pohjoisesta etelään puolen metrin levyinen matala painautuma, joka voi olla peräisin seinästä.

Tervahaudantievat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Särestön- ja Tervahaudantievojen hiekkamaa-alueen itäreunassa. Kohteen itäpuolella 40 metrin etäisyydellä on suo. Maasto on dyynihiekkaa, jossa kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukka.
Tervahaudan halkaisija vallin päältä mitattuna on 7 metriä. Vallit ovat 2 metrin vahvuiset. Halssin pituus on 5 metriä ja leveys 2 metriä ja se laskee pohjoisluoteeseen, suppaan. Kuopan pohjalla vallien päälle mitattuna syvyys on 1,7 metriä. Haudan päällä kasvaa nuoria mäntyjä, kuusia ja koivuja.

Staalovuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee joen rantatörmällä mäntymetsässä. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunalta on 11,2 metriä ja keskikuopan halkaisija on 4,6 metriä. Pyöreä kuoppa on metrin syvä ja siinä on 50 cm korkeat vallit. Halssi on kuopasta suoraan itään ja sen pituus on 2,5 metriä. Halssin pää on rantakivikossa. Päällä kasvaa kuusia ja mäntyjä. Haudan kohdalle on kaatunut kaksi poistettavaa puuta.

Putaanvuoma tervahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Loukisenjoen etelärannalla, kumpuilevassa hiekkaharjussa, jossa kasvaa mänty- ja koivumetsä ja aluskasvillisuutena on paksu puolukkaturve. Paikalla on tervahauta ja sen vieressä on myös tervapirtin jäännös.

Vasanvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntyä kasvavan kankaan koillisreunassa. Kohteesta 20 metriä itään on suo. Paikalla on kaksi tervahautaa sekä niihin liittyvät tervapirtit.

Neitikoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen länsirannalla 72 metrin etäisyydellä rannasta. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Alue on hiekkakangasta, joka laskee rinteenä itään. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on valleilta mitattuna 10 metriä, halssi on 9 metriä pitkä ja se laskee itäkaakkoon, jokea kohti. Haudan syvyys on 1,2 metriä vallien päältä mitattuna. Vallit ovat 2 metriä paksut. Halssi on 2 metriä leveä ja 1,5 metriä syvä. Rakennelman päällä kasvaa runsaasti suura mäntyjä.

Ala-Kerpuanjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ala-Kerpuanjoen ja Ounasjoen välisellä niemellä, jossa kasvaa hiekkamaalla mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 7, 5 metriä vallien päältä mitattuna. Valli on 2 metriä leveä ja haudan syvyys on 1, 4 metriä. Vallin pohjoispuolella on 4 metrin matkalla matala oja. Valleilla kasvaa suuria mäntyjä ja kuusen taimia.

Mäntyvaara (1000025958) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivalla moreenikankaalla, jossa kasvaa mäntyvaltainen sekametsä. Aluskasvillisuutena mustikkaa ja puolukkaa. Haudan halkaisija on 10 metriä vallien päältä mitattuna, syvyys on 2 metriä. Halssin pituus 7 metriä ja halssi laskee länsiluoteeseen. Länsipuolella, vallin ulkopuolella on metrin levyinen kivikehä. Tervahaudan vallin ulkopuolella sijaitsee 5 metriä pituinen oja. Haudassa kasvaa paljon sekametsää.

Perävuoma 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kivisellä kuivalla mäntykankaalla poroaidan välittömässä läheisyydessä. Kohteesta sata metriä koilliseen on lähde. Paikalla on kaksi tervahautaa.
Kohteeseen kuuluu myös kaksi tervapirttiä.

Vuonniksenvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntykankaalla pienen harjanteen päällä. Paikalla on tervahauta ja tervapirtti.

Rapakonvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivalla moreenikankaalla, jossa kasvaa mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on mustikkaa, puolukkaa ja variksenmarjaa. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 6 metriä ja halssin pituus 7 metriä. Halssi laskee pohjoiskoilliseen, jokea kohden. Haudan vallit ovat metrin levyisiä ja metrin korkeita ja keskuskuoppa on 1, 2 metriä syvä. Halssin reunoilla on 1,5 metriä leveät vallit. Vallin ympärillä on metrin halkaisijaltaan olevia kuoppia, joista on otettu maata haudan rakentamiseen.

Hetteenjänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kotasenvaaran pohjoispuolella kuivalla hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntyä. Paikalla on kaksi tervahautaa.

Aitamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenikankaalla Lainiojoen länsipuolella, jossa kasvaa mäntymetsä. Ympäristö on äestetty. Kohteen ympärille on jätetty 10 metriä leveä suojavyöhyke. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on 7 metriä. Tervahaudan halssi on koilliseen 7 metriä. Tervahaudan valli on soikea kaakko-luode suunnassa. Vallin leveys on 0,5 - 1 metrin. Koko vallia ympäröi metrin leveä ja 0,5 metriä syvä oja. Tervahaudan keskikuopan syvyys on valleilta mitattuna 1,2 metriä. Tervahaudan pohjoispuolella 4 metrin päässä on hiekkakuoppa, josta on otettu maata valleille. Päällä on vanhoja kantoja ja kasvavia nuoria mäntyjä.

Kaivosvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rakennelma sijaitsee soiden ympäröimällä hiekkadyynillä, jonka päällä kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Kohteessa on hiilimiilu ja kahden tervapirtin jäännökset.

Kivimäki (751010062) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojoen Hovisuvannon länsirannalla Kivimäen talosta n. 80 m pohjoiseen Alaniemeen johtavan tien molemmin puolin. Löydöt kvartsia, liusketta.
Kivikautisia asuinpaikkalöytöjä havaittiin vuoden 1991 perusinventoinnissa maantien molemmilta puolin hiekkamaasta. Länsipuolella löytöjä saatiin alueelta josta turve oli kuorittu. Tien itäpuolella on matala sorakuoppa, josta löydöt tehtiin. Itäpuolella oli selvästi runsaammin löytöjä. Soranotto ja maanpinnan kuoriminen on tuhonnut suuren osan
asuinpaikkaa.
Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin, että tien länsipuoleinen osa asuinpaikkaa oli metsänuudistuksessa laikutettu. Laikutetulla alueella havaittiin kvartseja n. 60 x 20 m laajalla alueella ja asuinpaikaksi rajatun alueen eteläosassa todettiin yksi kuopparakenne, joka saattaa kuulua asuinpaikkaan. Tien itäpuolella alue on pintakasvillisuuden peitossa, muuten kohde oli ennallaan (myös 2018 inventoinnin aikaan).

Orajokisuunkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Orajoen Kitiseen laskevan pään länsipuolella, Orajokisuunkankaan itäosassa. Kohde sijoittuu hiekkaiselle tasanteelle jokitörmän päälle. Lännessä kulkee Kitisen rantaan tuleva puomilla suljettu mökkitie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää. Kuopat 6 ja 7 sijoittuvat yksityismaalle.
Kohteessa on seitsemän pyyntikuopan jäännöstä. Kuopat sijoittuvat 180 m pituiselle alueelle, enimmillään 10 m etäisyydellä jokitörmästä. Kuopat 3-6 ovat alueen keskellä ryhmässä, kuopat 1, 2 ja 7 n. 50 m etäisyydellä lähimmästä kuopasta.
Lisäksi yksityismaan puolella kuoppien 6 ja 7 välissä havaittiin samantyyppinen, soikea kuoppa, jossa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kuoppa on mitoiltaan 1,8 x 2,2 x 0,5 m. Kuoppa sijaitsee törmän reunalla.
Kohteen eteläpuolelta Kitisen ja Orajoen risteyskohdasta mökkitontilta, Orajoen itärannalta, löydettiin v. 1987 inventoinnissa (Kankaanpää ja Halinen 1987) mahdollisia pyyntikuopan jäännöksiä. Kohteella suoritettiin v. 1989 (Pärssinen 1989) koekaivaus, jossa paikalla todettiin olevan kolme mahdollista pyyntikuopan jäännöstä sekä yksi tervahaudan jäännös. Kyseistä kohdetta ei ole merkitty muinaisjäännösrekisteriin. Kohde on tiettävästi tuhoutunut veden nostamisen yhteydessä.
Vuonna 2023 kohteen eteläpuolelle tehtiin tarkastus ilmoitetun mahdollisen punamultahavainnon vuoksi. Punamultaa ei kyetty paikantamaan, mutta kohteelta löydettiin kaksi pyyntikuoppaa, jotka sijaitsivat muinaisjäännösalueen ulkopuolella. Nämä on liitetty kohteeseen ja muinaisjäännösalueen rajausta on muutettu.

Kyläjärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjärven eteläpäässä. Kohde sijoittuu ärven
länsilounaisrannalle, yksityismaan ja valtion maan rajan lähelle. Järven rannassa on rannansuuntainen matala hiekkaharjanne, jonka länsilounaispuolella on laaja hiekkatasanne. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Lähin kesämökki on 100 m etäisyydellä pohjoisluoteessa. Rannassa yksityismaalla on venepaikka.
Kohteessa on esihistoriallisen asuinpaikan jäännös. Rannan tuntumassa tasanteella kulkevalta päällystämättömältä metsätieltä havaittiin kolme kvartsi-iskosta 5 m matkalta. Paikalle tehtiin 10 kpl 30 x 30 cm kokoista koepistoa asuinpaikan rajauksen selvittämiseksi. Yksi koepistoista sijoittui rannassa olevalle harjanteelle, loput tasanteelle löytöpaikan lähelle. Ainoa löydöllinen koepisto oli metsätielle tehty koepisto 6, josta löytyi kolme kvartsi-iskosta ja palanutta kiveä n. 5 cm syvyydeltä. Koepisto sijoittui samalla alueelle kuin pintalöydöt. Koepistoa ei kaivettu tätä syvemmälle ja löydöt jätettiin paikalleen. Kaikki asuinpaikkaan viittaavat merkit sijoittuivat siis 5 m kokoiselle alueelle metsätien kohdalle tasanteelle. Kohteelta ei otettu talteen löytöjä.

Ahmatunturinpalot 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahmatunturin eteläpuolella Ahmatunturinpalon itäosassa, lähellä Kemihaaran erämaaaluetta. Maasto on kivistä ja tasaista. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa taimikkoa.
Kohteessa on kivilatomus. Latomus on muodoltaan lieriömäinen ja tasalakinen. Halkaisijaltaan se on 1,3 m ja korkeudeltaan 80 cm. Latomukset kivet ovat halkaisijaltaan 20-40 cm, vaihtelevanmuotoisia. Latomuksen päällä kasvaa jonkin verran jäkälää ja sammalta. Latomus ei näytä vahingoittuneen hakkuissa, tosin useimmat alueen vastaavanlaisista latomuksista ovat muodoltaan ylöspäin kapenevia - mahdollisesti latomuksen huipun kivet ovat jossain vaiheessa tippuneet.
Latomus on luultavasti historialliselle ajalle ajoittuva rajamerkki. Kolmiomittauksen tähystysmerkki se ei näyttäisi olevan (Maanmittaushallitus 1928: 86-87). Kyseessä voi olla Kemikylän ja Kuolajärven lapinkylien välinen rajamerkki, joka on kulkenut nykyisen Savukosken ja Sallan kuntien rajan paikkeilla, tiettävästi Ahmatunturin kautta 1600-luvulta lähtien. Myöhemmin v. 1795 Lapin ja lannan raja siirtyi etelästä kulkemaan em. rajaa pitkin, jolloin Kuolajärvi jäi lannan puolelle. Latomus voi siis olla myös tätä rajaa merkitsevä rajakivi. Pohjois-Sallasta tunnetaan myös muita vastaavanlaisia latomuksia, jotka eivät kuitenkaan merkitse mitään nykyisin tunnettua historiallista rajaa (mjrekisterissä oleva Saihoselkä luode ja tässä inventoitu Tuore Vuonneloselkä 2). On mahdollista, että tämäkin kivilatomus liittyy johonkin tuntemattomaan rajaan.

Tuore Vuonneloselkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorsatunturin luoteispuolella, Tuoreen Vuonneloselän pohjoispuolella. Lähettyville tulee pistotie Tuntsantieltä, joka päättyy entisen hakkuualueen laitaan. Pohjoisessa on reilun 900 m etäisyydellä Ylimmäinen Vuonnelo-oja. Kohde sijoittuu pohjoisluoteeseen laskevalle rinteelle, tasaiselle kohdalle. Maaperä on kivistä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta taimikkoa ja muutamia siemenpuita.
Kohteessa on kivilatomus. Latomus on muodoltaan kartiomainen. Sen pohja on mitoiltaan 1,45 x 1,2 m ja korkeus on 1,2 m. Huipulle on asetettu kvartsikivi, joka vaikuttaa uudemmalta lisältä. Latomuksen kivien koko vaihtelee 10-50 cm välillä, ja ne ovat muodoltaan litteitä. Kvartsia lukuun ottamatta latomuksen päällä kasvaa sammalta ja jäkälää.
Latomus on luultavasti historialliselle ajalle ajoittuva rajamerkki. Kolmiomittauksen tähystysmerkki se ei näyttäisi olevan (Maanmittaushallitus 1928: 86-87). Pohjois-Sallasta tunnetaan myös muita vastaavanlaisia latomuksia, jotka eivät kuitenkaan näytä merkitsevän mitään nykyisin tunnettua historiallista rajaa (mj-rekisterissä oleva Saihoselkä luode ja tässä inventoitu Ahmatunturinpalot 1).

Tunkaharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjärven eteläpuolella, Kyläjokisuun länsipuolella olevan harjun etelälounaiskärjessä. Kohde sijoittuu harjun laelle. Harjun ympärillä on suota, etelässä Tunkaoja ja idässä Kyläjoki. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Maaperä on enimmäkseen hiekkaa, hiukan kivistä. Alue on pohjavesialuetta. Kohteessa on kahden pyyntikuopan jäännökset. Kuopat sijaitsevat 4 m etäisyydellä toisistaan, kuoppa 1 etelälounaassa ja kuoppa 2 pohjoiskoillisessa.

Särkijärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Särkijärven pohjoispuolella olevan suon ja ojan ympäröimän hiekkaharjanteen länsiosassa. Kohde sijoittuu harjanteen laelle, tasanteelle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Kohteessa on kahden pyyntikuopan jäännökset. Kuopat sijaitsevat 1 m etäisyydellä toisistaan ja niiden välinen valli on muuta maanpintaa alempana. Kuoppa 1 on näistä etelänpuoleinen ja kuoppa 2 pohjoispuoleinen. Kuoppa 1 on mitoiltaan 3 x 3,3 x 0,6 m, ja kuoppa 2 2,7 x 3 x 0,5 m, ja niiden ympärillä on leveimmillään 2,5 m kokoinen maavalli. Kuoppa 1:n pohja on pyöreä ja 2:n soikea. Kuoppien pohjalle tehtiin koepistot, joissa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Kuoppa 2:n yli kulkee metsäkoneen ajoura, mutta kuoppa on silti kohtuullisen hyväkuntoinen.

Ala-Hanhilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Hanhilammen ja Raudanjoen välissä, lammen koillispuolella. Suon ympäröimän lammen koillispuolella on maasto on kumpuilevaa hiekkakangasta, josta laskee kapea hiekkaharjanne lammen pohjoiskärjen suuntaan. Kohde sijoittuu tälle koillis-lounaissuuntaiselle harjanteelle. Koillisessa 100 m etäisyydellä kulkee moottorikelkkareitti. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa on uudistuskypsää metsää. Kohteessa on kaksi pyyntikuopan jäännöstä. Kuoppa 2 sijaitsee harjanteen laella koillisessa, kuoppa 1 20 m etäisyydellä alempana harjanteen lounaispäässä.

Saiveljärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saiveljärven länsipuolella, soiden ympäröimällä moreeniharjanteella noin 300 m lounaaseen järven rannasta. Kuoppa sijaitsee suosaarekkeen pohjoisosassa, keskellä harjannetta. Maaperä on varsin kivikkoinen ja epätasainen, kuivahko kangas, jossa kasvaa mäntyjä, jonkin verran kuusia ja koivuja.
Suuri ja syvä kuoppa, halkaisija n. 3,5 m ja syvyys 70-80 cm. Kuoppa on muodoltaan lähinnä pyöreähkö, mutta hieman epäsäännöllinen muotoinen, koillisreuna ehkä varsin suoralinjainen. Reunat ovat jyrkkyydeltään vaihtelevia, yhdellä sivulla on n. 20 cm korkea lähes pystysuora osuus. Pohjalla on kivien seassa n. 10 cm paksu huuhtoutumiskerros ja reunoilla 2-3 cm huuhtoutuma, eli kuoppa vaikuttaa vanhalta. Maaperä ympäristössä on epätasasinen, mutta paikoin kuopan ympärillä voisi olla matalaa vallia. Kuopan pohja on myös epätasainen. Muodon ja sijaintinsa puolesta kohde voisi olla pyyntikuoppa.
Vanhempien kertomusten muinaisjäännöspisteen kohdalla ei ole mitään, sen sijaan vuoden 2013 inventoinnin mukaan kuoppa on lähes peruskarttaan merkityn muinaisjäännösmerkin kohdalla.
Kohteesta 300 m etelään on toinen kuoppa joka on periaatteessa samaa muinaisjäännöstä. Niiden välillä ei kuitenkaan ole muita rakenteita, ks. Saiveljärvi 2.

Riiminkahlonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän länsirajan tuntumassa, Sattasen jokiuoman länsipuolisella törmällä Riiminkahlonkankaan länsilaidalla. Paikalla on todettu 1999 kaksi pyyntikuoppaa. Ne ovat moreenikankaalla joen suuntaisen törmän eteläkärjessä.

Saiveljärvi koillinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi suosaarekkeessa sijaitsevaa mahdollista pyyntikuoppaa. Ne ovat Kevitsanvaaran eteläpuolella, Saiveljärven koillisrannalla sijaitsevan suon koillisosassa. Järvestä matkaa on noin 700 m. Osin kallioisessa n. 50 x 30 laajuisen suosaarekkeen hiekkamoreenimaaperäisessä eteläpäässä on kaksi mahdollista pyyntikuoppaa (tai mahdollisesti varastokuoppia). Eteläisempi kuopista on halkaisijaltaan 3 m, pohjoisempi 2,5 m. Kuopat ovat pyöreitä, suppilomaisia ja niissä on podsolimaannos.

Saiveljärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Sijaitsee harjanteen eteläpäässä, törmän päällä. Kuivahko kangas, mäntyjä kasvaa rykelmissä.
Pieni ja matala kuoppa, halkaisija 1,6 m ja syvyys 25-30 cm, osin varsin jyrkkä reuna. Pohjalla havaittiin kairauksessa ainakin 15 cm huuhtoutumiskerros, reunoillakin 2-5 cm, eli kuoppa ei ole moderni. Kairassa tuntuu pohjalla osin kiviä, mutta reunoilla vain paikoin. Lassilan ja Sepänmaan mainitsemaa kalliota kuopan pohjalla ei havaittu. Harjanteen nokassa idässä päin maaperä on kivikkoisempaa. Kahdella sivulla on havaittavissa matalaa vallia, noin 1,5 m leveää. Myös siinä oli havaittavissa 3-5 cm huuhtoutumiskerros. Rakenteensa ja sijaintinsa puolesta kuoppa voisi olla pyyntikuoppa.
Kohteesta 300 m pohjoiseen on toinen kuoppa, joka periaatteessa on samaa muinaisjäännöstä, niiden välissä ei kuitenkaan ole muita rakenteita. Ks. Sodankylä Saiveljärvi.

Ylimmäinen Liikkuvanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jeesiöjoen pohjoisrannalla, Liikkuvansaaren kohdalla, noin 70 m etelään Jeesiönratsutiestä. Tervahauta on noin 50 m länsilounaaseen peruskarttaan merkitystä tervahaudan pisteestä. Alueella kasvaa tiheää sekametsää, kuopan reunalla kasvaa puita mutta kuopan keskellä ei.
Selkeästi erottuva kuoppa, jonka halkaisija on 8 m ja syvyys n. 80 cm. Haudan paltetta on vahvistettu tolpilla ja ladotuilla kivillä alarinteen puolella, muilla sivuilla vallia ei juurikaan ole. Kairauksessa havaittiin hiiltä. Rännin kaivanto on selkeä ja noin 11m pitkä, 2-3 m leveä ja 1,5 m syvä.

Kotalahti (273010025) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppia sekä 1-2 muuta rakennejäännöstä Luosujärven kaakkoisrannalla, Kotalahden eteläpuoleisella, järveä kohti viettävällä männikkökankaan rinteellä, metsätyökämpästä 200-300 m itään. Noin 120 x 160 m alalla on todettu 5-6 pyyntikuoppaa, joista 3-4 sijoittuu 30 - 80 m järvenrannasta ja lähelle koillisenpuoleista suonreunaa. Kaksi kuoppaa on ylempänä rinteessä, järvestä 140 - 160 m, kuitenkin 120 m etäisyydellä toisistaan. Lisäksi länsiosassa aluetta on 1 -2 heikosti erottuvaa pyöreää vallin ympäröimää rakennetta hiekkamaassa, mahdollisia kodanpohjia.
Inventointi 2014: Alueella dokumentoitiin viisi kuoppaa, joista kolmea voidaan pitää mahdollisina pyyntikuoppina, yksi kupista vaikutti tuulenkaadolta ja yksi on muodoltaan hyvin epämääräinen ja matala ja mahdollisesti luontainen. Katso alakohteet. Kohteen aluerajaus tehty 2016 näiden viiden kuopan mukaan, mutta rajausta on korjattu 2017 kaikki vuon 2015 tarkastusten alakohteet huomioiden.

Paalusuonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simojokivarressa, joen kaakkoispuolella sijaitsevan Paalusuonkankaan pohjoisosassa on noin 1800 m jokirannasta kolme painannetta kankaan luoteeseen laskevan rinteen yläosassa. Näistä ainakin lounaisin on ilmeinen asumuspainanne siihen tehdystä pienestä koepistosta löytyneiden parin kvartsi-iskoksen perusteella. Se on kooltaan noin 10 x 5 m. Muut ovat pienempiä. Itäisin painanteista on rinnettä alas johtavalla ajouralla.
Kankaalla etelämpänä on mahdollinen miilunjäännös sekä pieni kuoppajäännös siitä erillään (Paalusuonkangas 2).

Paalusuonkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Simojokivarressa, joesta noin 1,7 km kaakkoon on Paalusuonkankaan luoteeseen laskevassa rinteessä ympäristöstään hieman kohoava, suorakaiteinen maarakenne. Se on kooltaan noin 4 x 10 m, pituusakselin ollessa korkeuskäyriä vastaan. Rakennetta ympäröi matala oja ja ylärinteen suunnassa kaakossa oja katkeaa rakenteeseen johtavan "sillan" kohdalla. Alue on harvaa mäntymetsää eikä selvästi poikkeavaa kasvillisuutta havaittu. Rakenteessa ei havaittu kiviä mutta siihen tehdyssä koepistossa oli hiiltä. Mahdollisesti kyse on miilusta. Lähialueelle tehdyissä muutamissa koepistoissa ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Edellisestä rakenteesta noin 80 m lounaaseen ja noin 10 m kankaalle johtavan tien pohjoispuolella on pieni mahdollinen pyyntikuoppa (alakohde). Suppilomaisen kuopan halkaisija on noin 2,5 m. Siinä todettiin podsolimaannos sekä vallilla että pohjalla, muttei selvää kaksoismaannosta.

Ala-Kirvesmaa, luonnonsuojelualue (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kemijoen itäpuolella sijaitsevan Ala-Kirvesmaan loivalla, pohjoiseen laskevalla rinteellä, idän suuntaan johtavan metsätien eteläpuolella. Pääosa alueesta on luonnonsuojelualueella. Noin 400 m pituudella sekä noin 20-80 m leveällä vyöhykkeellä on vuoden 2015 tarkastuksen perusteella mahdollisesti aina parikymmentä asumuspainannetta sekä lisäksi pienempiä kuoppajäännöksiä. Länsiosassaan alue on osin hyvin kosteaa ja myös pieniä altaita, joista osa kuitenkin lienee asumuspainanteita. Idässä muinaisjäännösalue ulottuu luonnonsuojelualueen kaakkoispuolelle. Pääosin alue on kumpuilevaa, kosteaa, tuoretta kuusimetsää.
Vuoden 2018 pikatarkastuksessa alueen koilliosassa todettiin vielä kaksi asumuspainannetta pohjoiseen viettävässä maastossa. Nämä , kuten osa muusta alueestakin, sijaitsevat luonnonsuojelualueen ulkopuolella. Myös asumuspainannealueen itäpään pohjoispuolella todettiin luode-kaakko -suuntaisella metsätieuralla pari kvartsi-iskosta (alakohteet).

Anttilankumpu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kemijoen itäpuolella sijaitsevan Anttilankummun pohjoiseen laskevan rinteen alaosassa. Alueella on ainakin 6 asumuspainannetta sekä havaittu pintalöytöinä kvartseja sekä kiviesineiden kappaleita, mm. tuuran kärki ja kiviesineen teelmä. Paikka todettiin tarakstuksessa 2015, jolloin se jo oli muutaman vuoden takaisen aukkohakkuun jälkeen äestetty, jolloin asumuspainanteiden määrittäminen oli vaikeutunut.
Painanteiden sekä pintalöytöjen alue on noin 150 m pituinen korkeuskäyrien mukaisessa kaakko-luode -suunnassa ja noin 35-40 m syvyinen. Löytöalue ulottui hieman jyrkempäänkin osaan rinnettä painanteideen sijoittuessa loivempaan rinteeseen. On mahdollista, että painanteita on ollut enemmänkin. Kaakosta lukien painanteiden kooksi arvioitiin: 10x6, 10x6, 8x5, 7x4, 8x5 sekä 8x5 m. Osa rakenteista on selvempiä, osa äestyksen enemmän häiritsemiä.
2022: Tarkastuksessa havaittiin kuusi enemmän tai vähemmän selvää asumuspainannetta. Kaikissa niissä on äestyksessä syntyneitä vaurioita. Vaikka painanteita havaittiin sama määrä kuin vuonna 2015, ei ole varmaa, että kaikki ovat samoja. Matalimpien ja pahimmin rikkoutuneiden painanteiden osalta tulkinta on epävarmaa. Asumuspainanteiden lisäksi alueella havaittiin kolmessa kohdassa äestysjäljissä kvartsi-iskoksia.

Karsimanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolan kirkosta noin 9,8 kilometriä itään, Lapinjängän kaakkoispuolella.
Yli-Kirvesmaan soiden saartaman metsäkankaan pohjoisluoteessa olevalla rinteellä on sankkaa kuusimetsää, jossa inventoinnin aikaan 1988 on tuulenkaadoissa ollut pieniä hiekkapaljastumia. Niistä paljastui vähän löydöksiä ja viitteitä muinaisasuinpaikasta, lähinnä kahdesta kohdasta.
Karsimanojan kaakkoispuoleiseen reunaan rajoittuvassa tieleikkauksessa oli (1988) muutamia kvartseja (a), palaneita kiviä ja tulen punertamaa hiekkaa noin 15 m:n matkalla, suosta loivasti nousevalla rinteellä. Ojan koillispuolella on hienossa, kivensekaisessa hiekkamaassa
painanne, jonka keskellä on palaneita kiviä humuksen alla. Se on siten ilmeinen asumuspainanne. Kvartsit ja palaneet kivet olivat esillä myös tieltä noin 180 m itään olevassa metsärinteen avokohdassa. Etäisyys suohon oli noin 100 m ja korkeusero
noin 5 m. Tässä umpimetsässä piillee muinainen asuinpaikka.
Kirvesmaan metsätien parannuksen takia tehdyssä tarkastuksessa 2015 keväällä edellä mainittua mahdollista asumuspainanetta ei pystytty paikantamaan. Tieleikkauksessa havaittiin hieman kvartseja. Tämä tien reuna-alue on varsin kivinen, eikä vaikuta kovin otolliselta pitempiaikaiselle asuinpaikalle. Sen sijaan tieltä noin 100-180 m itään, aiemman löytökohdan vaiheilla, todettiin äestetyn metsärinteen alaosassa varsin runsaasti kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä sekä erittäin paljon liuskemateriaalia. Kohteella olleen alakohteen pistekoordinaatti on osoittanut tätä löytöaluetta 100 m idemmäs. Tienreunan sekä äestysalueen välinen alue oli kasvullista tuoretta ja kosteaa metsää, jonne koepistoja ei tehty.

Reväsvaara Laki-Autto (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Laki-Auton kohde sijaitsee Reväsvaaran lakialueella, noin 320-380 m huipusta etelään, noin 10-50 m laelle vievän polku-uran länsipuolella. Lauri Pääkkösen v. 1900 tarkastuksessa todettiin lakirinteen etelään laskevassa, suojaisessa, lähes tasaisessa maastokohdassa useita aitamaisia sekä pyöreähköjä kiviraunioita osin kasvillisuuden peitossa. Tarkastuksesta on kartta. Rakenteen pituussuunta on lähes etelä-pohjoinen. Kiviraunioiden halkaisijaksi todettiin 1-3 m ja aitojen pituudeksi osin toistakymmentä metriä. Rakenteiden kivien koko vaihtelee suuresti, mutta enimmäkseen ne ovat päänkokoisia. Vaaratarhoja todettiin ainakin yhdeksän ja niihin liittyi muutamia kiviraunioita. Niiden tulkittiin olevan kahdessa osassa alueella, jonka pituudeksi laskettiin 62 m. Näiden välillä arvioitiin olevan myöhemmän asumuksen jäännökset.
Sittemmin aluetta on tarkastettu mm. 1919, 1975 ja 1991. 1991 kohde arvioitiin tarkastuksessa noin 100 x 300 m laajuiseksi, mutta tarkemmat tiedot tästä selvityksestä puuttuvat.
Perimätiedon mukaan kyse olisi 1700-luvun vihojen aikaisista alkkulalaisten pakopaikasta, missä olisi sijainnut piilopirttejä (Pääkkönen, 1900 ja Tamelander 1919). Rakenteiden selityksenä on pidetty myös uhripaikkaa tai lappalaisten kirkkoa (Pääkkönen ja V. Kataja 1919). Todennäköisin selitys on kuitenkin Tornionjokilaaksossa melko yleinen "vaaratalha", siemenviljapelto, kuten P. Koivunen on todennut 1975. Se ajoittunee vähintään 1800-luvulle, todennäköisesti varhemmaksi. Kivirakenteissa todettiin 1991 karttajäkäliä, joiden kokoa voitaneen käyttää rakenteiden ajoitukseen. Sammalen alla todettiin nokimaakerros, hiekka- ja sorakerroksen päällä. Alueen kasvillisuus kuten vadelma ja heinät kertoo osaltaan ihmisen toiminnasta vaaralla.
Kohde on arvioitu edustavaksi länsipohjalaisten vaaratarhojen edustajaksi. Laki-Auton kohde on epätarkkojen paikkatietojen takia ollut muinaisjäännösrekisterissä sijoitettuna soistuneelle alueelle, eikä sitä enää pystytty paikantamaan suunnitellun tuulivoimapuiston inventoinnissa 2014.
Vuoden 2015 syksyn tarkastuksessa kohde löytyi edellisestä sijainnista 300 m länsiluoteeseen, kuvauksen alussa esitetyltä alueelta, joka on vahvasti sammaloitunut mutta ilmeisen rikkumaton ja muinoin kivistä raivattu. Kolme kiviröykkiötä erottui selvempinä, joiden lisäksi todettiin kivirivien osia sekä kuopparakenne alueen eteläosassa. Kohteen laajuus on ainakin noin 70x35 m, mutta laajuuden ja yksityiskohtien hahmottaminen edellyttää kartoitusta, mahdollisesti laserskannausta tai arkeologista kaivausta. Kuten ilmeisesti jo 1991, myös 2015 todettiin useita vielä v. 1900 kasvaneiden ½-metristen puiden kantoja kymmenien vuosien takaisista hakkuiden jäljiltä. Vuoden 2021 tarkastuksessa kiviröykkiöt ja kuopparakenne paikannettiin gps:llä (ks. alakohteet).
Reväsvaaran itälaidalla on lisäksi useita kesäkenttiä, lähimpänä ilmeisesti Armasssaaren Juhontalon kenttä ja 600 m etelälounaaseen on 1991 havaittu kvartsilouhoksen merkkejä (Reväsvaara 2).

Veittonen etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Yksittäinen asumuspainanne kahden runsaat 5 m kohoavan mäen välisessä laaksossa. Painanteen koko on 9 x 5 m luokkaa. Siihen tehdyssä koepistossa todettiin kvartsi-iskoksia, mutta ympäristöön ei tehty koepistoja. Sekä idässä että lännessä on matalammat maastokohdat, ilmeisesti asumuspainanteen käytön aikaiset kapeat lahdet. On mahdollista, että painanteen lisäksi muinaisella kannaksella on laajempikin asuinpaikka-alue.
Pohjoisen mäennyppylän pohjoispuolella on asumuspainannekohde Veittonen runsaan 200 m etäisyydellä, idässä kohde Pirttipelto, kaakossa laaja asumuspainannealue Ala-Kirvesmaa luonnonsuojelualue ja lounaassa kohteen Kuokkamaa alueita.

Kuokkamaa luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka-alue koilliseen viettävältä loivalta, osin melko kiviseltä hiekkarinteeltä. Löytöinä alueelta on kvartsikaavin sekä -iskoksia laikutetulta metsälohkoilta. Kohteen voitiin yhden tilan alueella arvioida rajoittuvan noin 60 x 20 m alalle. Samalla sekä koillisen puoleisilla tiloilla on alun perin 1980-luvulla paikannettu metsäpohjan käsittelyssä vaurioitunut kivikautinen asuinpaikka, jossa on useampia erillisiä löytöalueita ja myös mahdollisia asumuspainanteita (noin 170 - 550 m kaakkoon - itään).

Veittonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ala-Kirvesmaan pohjoisreunassa. Puolittain aurauksessa tuhoutunut 17 asumuspainanteen ryhmä. Löydöt: kaksi tuuraa, taltta, teelmiä, kvartsia.
Alueen länsiosa on säilynyt hyvin vuoden 2015 tarkastuksen perusteella, jolloin täällä paikannettiin 8 asumuspainannetta. Itäosassa on tilojen rajalinjalta lähtien 1980-luvun syväaurauksen jäljiltä vaikea erottaa painanteita tilojen rajalinjalta itään. Vuonna 2015 täällä hahmotettiin seitsemän painannetta.

Reväsvaara 3 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Reväsvaaran korkeimmasta laesta (pohjoislaesta) noin 110 m etelään (SSW) laajahkon, lounaaseen laskevan avoimen kivirakan yläosan harjanteella sijaitseva matala kivilatomus. Rakenteen kohdalla pienikiviseen kivirakkaan on raivattu tasainen, soikeahko alue, joka on muinaisen rantalinjan suunnassa noin 4 m ja leveydeltään 2,5 m. Alueen reunoilla on keskimäärin halkaisijaltaan noin 20 cm kokoisista kivistä muodostuva reuna. Rakenteen pohja on varsin tasainen. Mahdollisesti kyseessä on väliaikaiseen asumiseen, yöpymiseen ym. tarkoitetulle suojalle raivattu alue, jonka voi arvioida säilyttävän varaamansa lämmön ja soveltuvan siten tilapäiseen yöpymiseen vaaralla. Rakenteen ajoitus on epäselvä. Sen reunakivet eivät vaikuta siirretyiltä pitkään aikaan, mutta se lienee kuitenkin myöhemmältä historialliselta ajalta.
Vuoden 2021 inventointi: Ei uusia havaintoja. Kohde erottui maastossa matalana
kuoppamaisena rakenteena. Alueella liikkuminen oli hieman hankalaa johtuen kivikosta.

Talvirovat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Talvirovat -nimisellä moreeniharjulla, Peuralompolo nimisen järven länsipuolella. Löydöt on tehty vuonna 2014 kulku-uralta ja metsälaikutuksista, jossa maaperä on hiekkaa. Kohteelle on matkaa luoteessa olevalta Konttakängäs nimiseltä uittopadolta noin 800 metriä. Asuinpaikan merkkeinä kulku-uralta löytyi kvartsi-iskoksia ja -kaapimia noin 20 metrin matkalta, sekä kulku-uran länsipuolelta samalta kohdalta noin 20 x 20 metrin kokoiselta alueelta. Kulku-ura ja laikutus ovat tuhonneet asuinpaikan pintaa ja tuoneet esiin kvartsi-iskokset.
Kartan perusteella asuinpaikka sijoittuu lounaaseen laskevalle rinteelle, sen suojaiseen muinaiseen lahdelmaan ja ajoittuu paikan sijaintikorkeuden perusteella mesoliittiseen kivikauteen.

Rapakkokurunkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Tornionjoen rantatörmän päällä hiekkaperäisessä mäntymetsässä. Aluskasvillisuutena on puolukkaa kasvava turve. Alueella on kesämökkejä.
Tervahaudan halkaisija on 11 metriä ja sen vallit ovat metrin levyiset ja korkuiset. Halssi
laskee jokea kohti, eli länteen, ja sen pituus on 7 metriä ja leveys metrin. Myös halssin reunoilla on metrin levyiset vallit. Haudan keskuskuoppa on tasainen ja laskee vallista 50 cm syvemmälle. Vallin ulkopuolta kiertää kapea oja. Rakennelman päällä kasvaa tiheästi mäntyjä ja koivuja.

Leilimaansuo, Korkiamaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkaröykkiö Martimo-ojan länsipuolella, Kuusikon tilan päärakennuksesta n. 1,1 km länsiluoteeseen, matalan loivarinteisen Korkiamaa-nimisen mäen laella olevassa kivikossa, mäen koillispuolella olevasta tilanrajasta n. 20 m lounaaseen. Alkuperäiset koordinaatit (n. 60 m tilanrajasta) on muutettu osoittamaan tarkemmin röykkiön sijaintipaikkaa.
Röykkiö on kooltaan 5x5m, korkeus n. 80 cm ja sen keskellä on matala kraatteri.

Lautavaara Ruostevuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Ounasjoen itäpuoleiselta korkealta Lautavaaralta (noin 242 m) edelleen itään sijaitsevan Ruostevuoman kosteikon pohjoisen puoleisella moreenimäellä on ainakin kahdeksan, mahdollisesti 10 pyyntikuoppaa käsittävä järjestelmä. Kuopat ovat likimain 25-30 m etäisyydellä toisistaan, kutakuinkin itä-länsi -suuntaisesti. Järjestelmän itäpäässä on avokallioalue vain parikymmentä metriä itäisimmästä kuopasta. Kuopat ovat halkaisijaltaan keskimäärin noin kolme metriä niiden vallien sisäreunasta laskettuna ja kuoppien syvyys vaihtelee 0,4-0,8 m välillä. Kuoppa-alue sijoittuu yli 190 m korkeuteen merenpinnasta, huomattavasti kohdalla olevaa Ounasjokea (alle 80 m mpy.) korkeammalle.
Maaperän kivisyydestä johtuen kuopat erottuvat maastossa poikkeuksellisen hyvin ja niiden reunat ovat sortuneet normaalia vähemmän. Alueella on myös muun toiminnan aiheuttamia kuopanteita.

Törmälä (1000027609) (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Törmälän asuinpaikka sijaitsee Miekojärven eteläpään itärannalla, Pessalompolon Sainmaanpäässä. Löytötietojen mukaan kaksi tuuraa sekä yhden teelmä ovat löytyneet peltoa raivattaessa, noin 50 m järven rannasta. Tarkempia löytötietoja ei ole, mutta kyseessä lienee peltotilan päärakennuksen ja järven välissä. Vuoden 1979-80 inv. aikaan löytäjä edelleen asui tilalla, muttei pystynyt enää antamaan tarkempia tietoja löydöstä, eikä löytöasia ollut yleisemmin tiedossa. Pelto laskee tasaisesti järveä kohti, eikä terasseja havaittu. Maa on hiekkapohjaista ja puhdas hiekka todettiin noin 20 cm syvyydellä. Noin 60 m rannasta ja asuinrakennuksesta 40 m päässä todettiin tien urassa, 5 cm maanpinnasta kaksi hiililäikkää ja noin 1 cm paksuinen hiilikerros. Muuta muinaisjäännökseen viittaavaa ei tavattu.
Löytöpaikka on inventointikertomuksessa (1979-80) luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi, kivikautiseksi asuinpaikaksi, jonka selvittäminen edellyttää kuitenkin koetutkimusta. Lähialueella on useita asuinpaikka- ym.- kohteita, joista lähimpänä Hannukkalanniemi noin 200 m pohjoiseen.
Vuoden 2020 Inventoinnissa ja koekuopituksessa ei löydetty viitteitä esihistoriallisesta
toiminnasta Törmälän talon kohdalla eikä peltoalueella.

Aavasaksa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksan asemalta 1100 m pohjoiseen olevan sorakuopan kaakkoisreunassa, vaaran länsirinteen alemassa osassa. Soranotto näyttää tuhonneen suuren osan asuinpaikasta. Vuoden 1981 inventoinnin aikana sorakuopan itäreunalta tavattiin asuinpaikkaan viittaavia kvartseja. 2001 inventoinnissa sorakuopan todettiin kasvaneen umpeen. Koilliseen, Heikinvaaraa kohti johtavan ajouran länsipuolelta, kohdassa missä ajoura nousee kuopasta koskemattomalle kankaalle, tavattiin sorakuopan reunalla kvartsi-iskos sekä pari palaneen kiven kappaletta. Likamaata tai enempiä asuinpaikan merkkejä ei tavattu. Löytökohdan yläpuolella on pieni terassimainen kankaanosa, jolle asuinpaikan rippeet rajoittunevat.
Asuinpaikan jäännökset lienevät alun perin kuuluneet yhteen hiekkakuopan toisella puolella olevan asuinpaikkan Aavasaksa 2 (Närkki valtionmaa) kanssa, joka on paremmin säilynyt.

Virtala (Auerjoki) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Virtalan löytöpaikka, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Torniojoen rannalla, Teikosuvannon kylän pohjoisosassa. Virtalan (Auerjoen) ja Laitamaan tilat sijaitsevat joensuuntaisella hiekkaharjanteella, jonka pituus on n. 600 m, leveys n. 80 m ja korkeus joen pinnasta n. 10m (Z= 97,5 m). Harjanteen alla on ennen alempaa rantatörmää n. 30 m leveä tasanne, terassi, joka on n. 3 m joen pinnan tasoa korkeammalla. Harjanteen pohjoisosa (Laitamaa) on pelloksi raivattua, eteläosa (Virtala) lähinnä pensoittunutta rantalepikkoa.
Paikalta on vuonna 1952 löytynyt tuura (Rovaniemihakku) KM 13089 Virtalan talon
maalta. Esine löytyi auran viilloksesta n. 40 cm:n syvyydestä. Löytöpaikka on harjanteen alla, alemmalla tasanteella, n. 27 m joesta. Ylemmältä rantapenkereeltä oli löytötietojen
mukaan samalla noussut punertavaa ainetta, joka näytti tuhkalta.
Vuonna 1984 inventoinnissa saatujen lisätietojen mukaan hakun löytökohta
oli n. 100 m Auerjoen talosta länsiluoteeseen, nykyisen kesämökin tienoilla. Paikan maaperässä on peltomaakerroksen alla hiekka.
Löytötiedoissa kerrotaan edelleen, että paikasta n. 60 m pohjoisempaa on ennen
sotia löydetty pienempi samanlainen kiviesine, ilmeinen tuura. Lapin sodassa
kylä poltettiin, jolloin myös tämä kiviesine oli hävinnyt. Rinne oli löytöpaikan
kohdalla ollut kivetöntä hiekkaa, mutta peltoja raivattaessa oli tältä kohtaa löydetty kivirakennelmia, mahdollisia tulisijan jäännöksiä. Rantatasanteelta tiedetään myös löydetyn hiiltä aurattaessa. Hiiltä oli myös tästä n. 50 m pohjoiseen sijaitsevassa perunapellossa.
Inventoinnissa (1984) saatiin myös tieto, että talon pikkupoika olisi löytänyt sittemmin joenrantaan kadottamansa sirpintapaisen, n. 20 cm pitkän kiviesineen. Inventoinnissa ei kuitenkaan havaittu kvartsi-iskoksia. Paikan sijainti ja löydöt huomioon ottaen paikka
vaikuttaa ilmeiseltä asuin- tai leiripaikalta.

Teeriniemi (854010030) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä Nuasjärveen pohjoisesta pistävällä Säikkäräniemellä, mäntykankaasta raivatulla viljelysmaalla. Niemi on järven pinnasta enintään 4 m kohoavaa loivasti viettävää kangasmaastoa. Peltoa raivattaessa 1940-luvulla tuli punertavasta multamaasta 50-60 cm syvyydestä yhdessä kasassa hioinlaakoja (teelmiä) sekä kivikirves. Löytöpaikka on Vierelän aittarakennuksesta 25-30 m kaakkoon, noin 2 m järven pintaa ylempänä. Maaperä on hiekkaa ja hiesua. Uusia löytöjä ei sittemmin ole tiedossa. Vuoden 1959 tarkastuksessa on kartta sekä kuva löytöpaikasta.
Vuoden 1984 inventoinnissa paikka arvioitiin sopivaksi kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Tarkastuksessa 2010 ei asuinpaikkaan viittaavaa havaittu, mutta koekuoppia ei kaivettu löytökohtaa lukuun ottamatta. Aiemmin kirjattujen löytötietojen ja muistitiedon perusteella löytöpaikan sijainti arvioitiin annettujen koordinaattien osoittamalle paikalle. Tämä ei kuitenkaan vaikuttanut erityisen sopivalta kivikautiseksi asuinpaikaksi. Kohteen luonteen selvittäminen edellyttää enemmän maastotöitä. Tämän hetkisen arvion perusteella on mahdollista, että kyse olisi ennemminkin lyhytaikaiseksi leiri- ja työskentelypaikasta tai kätköstä. Koekuopan kohdalla kuitenkaan ole ollut peltoa, joten tarkka löytökohta on edelleen epäselvä.

Louepalo 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoesta noin 5 kilometriä pohjoiseen. Louepalon pääosin kivikkoisen ja laajan metsäkankaan etelälaidan harjalla kulkee yksi emäksisen tuffiittimuodostuman (ns. sädekiviliuskeen) eli Tikanmaan muodostuman jaksoista. Alueen irtokiviaines ja kalliopaljastumat ovat yksi Tervolan kivikauden työkaluaineksen saantipaikoista. Kalliojuonteissa on myös kvartsia, jota paikoitellen näyttäisi rikotun, joten alueella on ilmeisiä kvartsilouhosmerkkejäkin. Tarkastuksessa on todettu 11 louhospaikkaa ja -aluetta (ks. alakohteet, jotka osoittavat kukin laajempien louhosalueiden kohtia).
Louepalon eteläreunaa kulkee hienohiekkainen maasto lännestä luodetta kohti kaartuen. Lähes jokainen sovelias maastokohta on myös kivikautinen asuinpaikka. Tälläkin seudulla asujat ovat saaneet kivitarpeensa välittömästi asuinpaikan tuntumasta. Tämä seikka lienee myös yksi asuinpaikan valintakriteeri. (kohteet Tervola 57, 66-70).
Liuskekivipaljastuman äärikoordinaatit ovat:
Louepalo 2:n alakohteet 1-5 sijoittuvat kiinteän muinaisjäännöksen Louepalo 1 alueelle. Tämä tieto on lisätty myös alakohteiden yhteyteen.

Leukaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Valtatien 4 ja Javaruksentien risteyksestä 4,4 km itään Vuojärven koillispuolella olevalla harjulla, Vuojärven koillisosan Niipalahteen laskevan Niipajoen sivujoen, Leukajoen lounaispuolella kulkevalla harjulla, 900 m Niipajoen ja Leukaojan
yhtymäkohdasta pohjoisluoteeseen ja n. 100 metrin päässä Leukaojasta. Mäntyä kasvava moreeniharju on 40-50 m leveä ja viitisen metriä korkea ja kumpuileva.
Pyyntikuoppa on kohdalla, jossa harjun lounaispuolella on pienehkö suo. Kuoppa on harjun laella, soikea (SSE-NNW-suunnassa), vallillinen, 4,5 x 3 m laajuinen ja 40-60 cm syvä. Kohteesta noin 600 m luoteeseen sijaitsee toinen pyyntikuoppakohde, Leukaoja N.

Vuojärvi Autiokenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisen ajan tupasija Vuojärven koillisrannalla, 200 m Vuojoen niskasta itään. Paikalta
on noin 10 metriä järven jänkäiselle ranta-alueelle ja n. 30 m vesirajaan. Kohteen ympärillä maasto on kosteaa ja mättäikköistä ja siellä kasvaa koivuja ja mäntyjä.
Tiheässä kosteassa metsikössä on neliönmuotoinen rakennuksensija, josta vuoden 1991 inventoinnissa havaittiin kuntan peittämä, lahonnut hirsikerta, sen keskellä kellarikuoppa ja kulmassa piisiröykkiö. N. 6x6 m suuruisen hirsikehikon keskellä on n. 2x4 m suuruinen kellarikuoppa, jonka syvyys keskellä on noin metrin, mutta vielä puoli metriä syvempi kuntan alla. Kellarikuopan päällä todettiin yksi lahonnut lattiahirsi. Rakennussijan lounaiskulmassa on pohjakaavaltaan lähes neliön muotoinen, n. 1,5 x 1,5 m suuruinen ja noin 1 m korkuinen, huolellisesti laakakivistä ladottu piisiröykkiö. Kertoman mukaan piisi on ollut lähes 1,5 m korkea, mutta sitä on ajan myötä purettu. Sitä oli kaiveltu ennen sotia, jolloin löytyi hioinliippa, joka oli edelleen 1991 löytäjänsä hallussa. Liippa on liusketta ja muodoltaan sattumanvarainen, litteän pitkänomainen. Se ajoittunee historialliselle ajalle.
Aiemmassa tarkastuksessa (1990) rakennuksensijan hirsikehikon kaakkoiskulmasta löytyi metallinilmaisimen avulla rautarengas, joka tulkittiin hellanrenkaaksi. Vuojärveläisten mukaan paikalla on kuitenkin oleskeltu hyvinkin myöhäisinä aikoina niittotöiden yhteydessä, joten hellanrengas ei välttämättä liity itse rakennuksensijaan.
On oletettavaa, että tupasija on 1800-luvulta - 1900-luvun alusta, mutta asuinpaikka voi olla vanhempikin.

Joona 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Palovaaran länteen Matalajokilaaksoon laskevan harjanteen nokassa, Viian tien ja Matalajoen välisessä maastossa. Kivikauteen viittaavan löytöpaikan ja tien alapuolella harjanteen nokassa on n. 180 m:n matkalla näkyvissä yhdeksän pyyntihautaa. Kuopat ovat soikeita, allasmaisia, reunoillaan matalat vallit, tai pyöreitä; pituus (halkaisija) 2,1-4 m, leveys 1,4-2,7 rn, syvyys 40-120 cm. Kuopat ovat varsin harvassa n. 60 m leveässä kankaassa, lähinnä poikittain harjanteeseen nähden. Tihentymä on aivan kankaan -
nokassa, jossa maasto laskee jyrkästi Matalajokeen. Paikalla on edelleen porojen tai hirvien polkuja.
Ylimmästä kuopasta (kuoppa 8) edelleen noin 95 m itään on ylempänä rinteessä, maantien itäreunan leikkauksessa, havaittu myös merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta (kohde Joona 1).
Kartalla paikan nimi on Aittatieva, mutta Aittatievan nimellä tunnetut pyyntihaudat sijaitsevat paikasta n. 2200 m pohjoiseen.

Juntinjärvi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Muonion Kolarin kunnan vastaiselta rajalta noin 200- m luoteeseen sijaitsevan laakeahkon, luoteeseen loivasti kohoavan harvamännikköisen tasanteen päällä on tarkastuksessa vuonna 2011 todettu kuoppia ja painanteita noin 300 x 150 m laajuisella alueella. Noin kymmenen kuoppaa määriteltiin pyyntikuopiksi, runsaat 30 painannetta mahdollisiksi asumusten pohjiksi. Tarkastuskertomuksessa kuvatut rakenteet ovat alueen eteläosasta ja pääosin suuria, jopa 28 x 24 x 2 m. Koon perusteella ainakin osa painanteista lienee luontaisia. Tarkastuksessa tehdyissä kairauksissa todettiin podsolimaannos, jonka perusteella painanteet olisivat vanhoja. Mahdollisesti tämä voi viitata myös niiden luontaisuuteen.
Aluetta halkoo vanha lahonnut poroaita sekä mahdollisia pettumäntyjä. Niiden perusteella alueella on ollut historiallisen ajan toimintaa, ehkä 1800-luvulla. Varsinaisia löytö- tai maaperän kulttuurijäännöshavaintoja ei ole.
Paikkaa ympäröivät kaakossa Mylly- ja Juntinlaki -nimiset vaarat, koillisessa Kiuaskeron tunturi, pohjoisen puolella pieni Juntinjärvi alle 100 m etäisyydellä.

Kaalamovaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muonion lounaisosassa, vajaa 1,5 kilometriä Muonionjoen itäpuolella on tarkastuksissa 2005 ja 2011 todettu useita painanteita, mahdollisia asumuksenpohjia, joista yhden reunalla suorakaiteinen kammin pohja sekä mahdollisia liesikiveyksiä ja palaneita kiviä. Maaperä alueella on hiekkaa.
Kaalamovaaran läntisellä ja luoteisella juurella havaittiin erilaisia rakenteita useammassa ryhmässä noin 1200 m matkalla (ks. myös kohde Kaalamovaara 2). Näistä tarkastuskohteessa Kaalamovaara W 1 todettiin kammin pohjaksi tulkittu jäännös useiden painannerakenteiden kanssa sijaitsee vaaran juurella olevan niemekkeen kapeikossa, kahden kosteikkoalueen välialueella. Rakenteita on noin 9,5 ha:n alueella. Painanteiden muoto on pääosin soikea, myös melko suorakaiteinen. Useimmissa on selvät ulkovallit, joissa todettiin kaksoismaannosta. Vallien ja niiden kaksoismaannosten perusteella niiden voi arvioida olevan kaivettuja, eikä luontaisia. Painanteiden äärimitat vaihtelevat 7 - 20 metrin välillä.
Tarkastuskertomuksessa esitettyjen havaintojen perusteella tämänhetkinen arvio on, että kyse olisi todennäköisesti ainakin historiallisen ajan asuinpaikasta (kammi), vaikka kohteen luonne ja ajoitus jäävät toistaiseksi mm. löytöjen ja selvien kulttuurimerkkien puuttuessa epäselviksi. Alueelta kerättyjä löytöjä ei talletettu Kansallismuseon kokoelmiin niiden luontaisuudesta johtuen.
Kaalamovaaran tarkastuskohteisiin kuulunutta ylempänä vaaralla sijaitsevaa tarkastuskohdetta "Kaalamovaaran laki N" ei sen epämääräisyyden takia ole luokiteltu muinaisjäännös- tai tentatiivikohteeksi.

Kaalamovaara 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Muonionjoen itäpuolella sijaitsevan Kaalamovaaran luoteisrinteen juurella oleva painannealue, jonka toinen kohde Kaalamovaara 1 on noin 650 m lounaaseen. Vuoden 2011 tarkastuksessa havaittiin yli 14 painannetta sekä kuoppia, kodanpohjaksi tulkittu jäännös sekä tieuralla mahdollisia tulisijoja noin ½ km matkalla. Painanteet ovat pääosin vallillisia ja niiden muoto pääosin soikeahko. Niiden koko vaihtelee noin 5 x 6 m metrisestä lähes 20-metriseen saakka ja ne ovat varsin matalia, enintään n. 0,4 m. Yksi tasapohjainen matala painanne tulkittiin kodanpohjaksi ja pohjoisella alueella (C) oli pyyntikuopaksi tulkittu rakenne. Pienempien kuoppien joukossa oli myös muita tuoreemmilta vaikuttavia jäännöksiä.
Painanteiden valleilla todettiin maannosprofiilia, joissakin myös kaksoismaannosta, joiden perusteella rakenteet ovat kaivettuja eivätkä luontaisia. Niiden pohjilla oli rikastumiskerroksessa paikoin palaneeksi tulkittua punaista hiekkaa. Tieuralla arvioitiin olevan 2-3 tulisijan pohjaa. Tarkastuksessa kerätyt esinelöydöiksi tulkitut kappaleet vaikuttavat ainakin pääosin luontaisilta rapautuneilta ei-artefakteilta, eikä niitä ole talletettu Kansallismuseon kokoelmiin.
Kohteen luonne ja ajoitus jäävät löytöjen puutteen tai epämääräisyyden vuoksi epäselväksi.
Kaalamovaaran tarkastuskohteisiin kuulunutta ylempänä vaaralla sijaitsevaa tarkastuskohdetta "Kaalamovaaran laki N" ei sen epämääräisyyden takia ole luokiteltu muinaisjäännös- tai sen tentatiivikohteeksi.

Jänkkäjärven Seitasaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kittilän Sirkassa, Levitunturin laelta noin 5,7 km koilliseen, Ounasjoen itäpuoleisten jänkien ympäröimän Jänkkäjärven länsirannalla olevassa pienessä Seitasaaressa (Seijansaaressa) on ollut seitakivi, ns. pissikivi. Paulaharjun (1932) mukaan se on väriltään punasinertävä ja ihmisen muotoiseksi muovailtu pissikivestä. Saari on mantereen entistä niemeä. Seita on ollut sammaleisella seitamättäällä. Kalamiehet ovat uhranneet sille kaloja.
Seita tai sen paikka on edelleen paikkakunnalla tunnettu, mutta Paksunmaan Kuhmotan kerrottiin sen hävitettäneen joskus 1800-luvulla polttamalla, kun se ei antanutkaan kaloja. Kiven paloja on sittemmin nähty ja tuotu lapsille leikkikaluiksi.
Paikka on tarkastamaton. Vuoden 2020 tarkastuksessaan saareen ei päästy. Järven rannasta saareen on noin 15-20 metriä, josta nähtynä saari näytti täysin luonnontilaiselta.

Kolsakoskenoja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 40 m pohjoiseen Kolsakoskenojan laavulta, aivan retkeilyreitin vieressä, merkityn polun länsipuolella, pienialaisessa rakkakivikossa. Kohteen ympäristön maaperä on kivikkoista moreenia ja puusto harvahkoa kuusikkoa.
Kohde on rakkakivikkoon tehty lihan säilytykseen tarkoitettu pyöreä purnu, joka onyleisolemukseltaan kuoppamainen. Sen halkaisija on noin 1,2 m ja syvyys noin puoli metriä. Purnu on ilmeisesti tehty lähinnä kaivamalla pieniä kiviä pois isompien kivien välistä. Varsinkin kivet, jotka muodostavat purnun sisätilan eteläreunan, ovat niin kookkaita, että ne eivät olisi yhden ihmisen liikuteltavissa. Sisätilan seinämät ovat supistuneet hieman ylöspäin. Selvää vallia purnun ympärillä ei ole, vaan sen kattamiseen käytetyt kivet ovat enimmäkseen sortuneet purnun pohjalle. Rakenteen kivet ovat hyvin jäkälöityneet, ja purnun pohjalla kasvaa seinäsammalta sekä torvi- ja poronjäkäliä. Vaikka purnu sijaitsee aivan retkeilyreitin varrella, sen säilyminen nykyisessä tilassaan ei vaikuta uhatulta.

Honkivaaran alakappale (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa on noin metrin halkaisijaltaan oleva, erikokoisista kivistä kasattu, noin 0.5 metrin korkuinen kivilatomus, jossa on melko tasainen yläreuna. Jäkäläkasvustoltaan latomus ei eroa ympäröivästä kivikosta. Latomus on funktioltaan ja ajoitukseltaan epäselvä. Latomus erottuu ympäristöstään heikosti, mutta on selkeästi tarkoituksella ladottu ja ympäröivää rakkakivikkoa tiheämpi kivien sijoittelulta. Kyseessä saattaa olla johonkin tarpeeseen ladottu pienialainen tasanne, tai kohta, johon on kivikkoon haudattu jotakin.

Honka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia merkkejä tavattiin vuoden 1985 sekä 1987 inventoinneissa Ossauskosken itäpuoeleisella Honkasenkankaalla. Kaksi löytöaluetta ovat nimellä Honka (a ja b). Läntisemmästä (Honka 1 /Tervola 71) noin 700 m itään sijaitseva kohde b on laajan Kemijoen (Ossauskosken altaan) rannassa sijaitsevan hiekkakuopan toisella puolella olevalla mäntykankaalla, noin 100 m jokitörmästä etelään. Kankaalla
kulkevalla tiellä havaittiin 1985 kolme kasaumaa palaneita kiviä. Kartan perusteella kiveykset olivat runsaan 200 m matkalla länsiluoteeseen johtavaa metsätietä. Näistä eteläisimmän (kaakkoisimman) tienoilta poimittiin vuoden 1987 Ossauskosken altaan inventoinnissa kaksi kvartsi-iskosta (KM 24190). Kolmas iskos löytyi tuolloin uusitun sähköpylvään juuresta esiin nousseena, aivan metsätien ja Rovaniemi-Tervola -tien liittymän luota, muutama 10 m edellisestä kohdasta kaakkoon. Mahdollisesti nämä havainnot osoittavat tarkemmin selvittämätöntä, mutta varsin laajaa asuinpaikkaa.
On ilmeistä, että Honkasenkankaalla on ollut laaja asuinpaikkakokonaisuus, jonka soran- ja hiekanotto on laajalti tuhonnut.

Pekkala (1000028397) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kemijoen itärannalla loivasti Kemijokeen laskevalla hiekkaiselta pellolta löydettiin vuoden 2015 kaavainventoinnissa kivikirves, mahdollinen kiviesineen teelmä, kivilaji-iskoksia sekä palanutta luuta. Löydöt keskittyivät 40 – 50 m ladosta koilliseen ja noin 40 – 50 m Kemijoesta itään kapealle kumpareelle, jonka länsiosa viettää loivasti Kemijokeen ja itäpuoli itään notkelman pohjalle.
Alhaisen sijaintikorkeuden (ilmeisesti 32,5 m mpy) perusteella kyse lienee kivikautistyyppisestä varhaismetallikauteen ajoittuvasta asuinpaikasta.

Juokuanvaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Juokuanvaara sijaitsee Akkunusjoen eteläpuolella, Kapernaumin lomakylän ja Akkunusjoen Juokuanmutkan kohdalla. Vaara on kaakko-luode -suuntainen, noin 2 km pitkä ja 1 km leveä moreeniharjanne. Länsiosassa on laaja rakka, johon on pystytetty radiomasto. Kivilatomus ja rakkakuopat sijaitsevat vaaran keskivaiheilla olevan lakirakan itäpäässä kivikossa.
Kuopat ja latomus sijaitsevat vaaran keskellä olevan korkeimman harjanteen itäpäässä
olevassa kivikossa. Latomus on kivikon länsipäässä. Se on arkkumainen, ja sen mitat ovat
2 x 1m. On epäselvää, onko kyseessä esihistoriallisen vaiko historiallisen ajan jäännös.
Kuopat ovat kivikon itäpäässä ja niitä on yhteensä kuusi. Viisi niistä on muodoltaan
pyöreähköjä, ja niiden halkaisija on 1,5 - 2 m ja syvyys 0,3 - 0,5m. Yksi kuopista on
pitkänomainen. Sen pituus on 7,5 m, leveys 2,5 mja syvyys 0,8 m.

Löylyvaara laki 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppa Löylyvaaran luoteisosassa, Varejoen koululta ja Törmävaaran kivikylästä noin 1,5 km luoteeseen, Löylyvaaran laen pohjoispuolella. Se on halkaisijaltaan noin 1,5 m ja
syvyydeltään noin 0,8 m. Kuoppaa ympäröivät matalat vallit. Rakkakuoppa sijaitsee kivirakan korkeimmalla kohdalla olevan harjanteen laella, sen itäpäässä. Runsaat 400 m lännempänä on neljän rakkakuopan alue. (Löylyvaara laki 1).

Kortesuonmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella on kahdeksan osin epämääräistä kuoppaa. Niistä selvimpien (4 kpl) koordinaatit otettiin talteen gps-laitteella, epämääräisemmät kuopat sijoittuvat nyt todettujen varastokuoppien väliselle alueelle.
Kuoppa 1: 7290018 410498 Halkaisija 1,5m, syvyys 0,5m, vallit noin 1m
Kuoppa 2: 7289978 410524 Halkaisija 2m, syvyys 0,7m, vallit noin 1m
Kuoppa 3: 7289948 410532 Halkaisija 2m, syvyys 0,7m, vallit noin 1m
Kuoppa 4: 7289939 410535 Halkaisija 2m, syvyys 0,7m, vallit noin 1m

Hiirenkakkara (Hurrikaskivi) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Hiirenkakkara sijaitsee noin 4,5 km km Kemijoesta itään, Iso-Visen kaakkoispuolella, Koroisten ja Ilmolan kylien rajalla. Kakkara on metsäsaareke Leväjängän lounaisosassa. Alueen läpi jontaa metsätie Ilmolasta Perämaahan. Tien mutkassa, sen eteläpuolella on kumpare ja kumpareella kookas maakivi, "Hurrikaskivi", jossa erottuu runsaasti eri-ikäisiä kaiverruksia, nimikirjaimia ja vuosilukuja.
Samantapainen kallio on runsaat 1 km länteen sijaitseva Visenoja.

Kestinmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaikkiaan kuusi kuopparakennetta, todennäköistä pyyntikuoppaa Keminmaan Kestinmaan koillisosassa, mäen lakialueella ja sen koillisrinteen yläosassa. Ne sijoittuvat noin 85 m matkalle. Kaksi eteläisintä mäen korkeimman kohdan kaakkoisosassa sijaitsevaa kuoppaa ovat noin 10 m toisistaan. Eteläisin laen kivisellä alueella on mahdollisesti rakkakuoppa. Neljä pohjista kuoppaa ovat pääosin rinteessä ja runsaan 30 m matkalla. Kuoppien koot reunavalleilta mitaten ovat vaihtelevat 2 ja 3 metrin välillä. Ympäristö on edelleen hyvin säilynyttä ja muokkaamatonta kangasmetsää.

Visenoja (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuvakallio, pieni kalliopaljastuma pehmeää liuskekiveä, johon 1860-luvulta 1930-luvulle saakka raaputettu kymmeniä henkilönimiä sekä nimikirjaimia ja joitakin kuvia noin 3-4 neliömetrin alalla. Useita vuosilukuja ja nimiä 1870-luvulta 1900-luvun alkuun. Viimeisin havaittu vuosiluku on 1931. Sen jälkeen lienee pääosin peittynyt kasvillisuuteen ja ohueen turpeeseen. Tieto kirjoituksista on elänyt paikkakunnalla ja kallion pintaa on viime aikoina kuorittu turpeesta. Pehmeä kivilaji on helposti mahdollistanut raapustamisen kallion pintaan.
Paikka on (2016) pienehkön tasaisen peltoalueen pohjoispään itäpuoleista avohakkualuetta, itään kohoavaa maastoa, jossa on muutamia pieniä kalliopaljastumia. Muissa näkyvissä kalliokohdissa kirjoituksia ei havaittu. Autioitunut Syrjälän talonpaikka on vajaa 300 m länteen, jossa suunnassa peltoa halkoo pieni Visenoja.
Kuvakallio on merkittävä historiallisen ajan muinaisjäännös ja verrattavissa paremmin tunnettuun Hurrikaskiveen eli Hiirenkakkaraan runsaat 1 km idempänä. Yhden tiedon mukaan merkkejä kallioihin on tehty paimenessa ollessa, mutta selityksiä lienee myös muita.

Kattilaharju 4 (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Tornion, ent. Alatornion itäosassa sijaitsevan Laitilanvaaran koillispäässä olevan Kattilaharjun eteläosassa on ainakin yhdeksän kuoppajäännöstä harjua seuraavan maantien länsipuolella noin 120 m matkalla. Kuopat ovat pyöreähköjä, halkaisijaltaan noin 2 - 2,5 m. Tulkinnan mukaan ne olisivat pyyntikuoppia. Yksi kuopista vaikuttaa kuitenkin suhteellisen myöhäiseltä. Kuoppien paikannuksen yhteydessä keväällä 2016 rakenteisiin ei tehty koepistoja.
Kattilaharjulla on muita 1990-luvulla paikannettuja muinaisjäännöksiä, joista lähin painannekohde Kattilaharju 3 noin 170 m kaakon suunnalla.

Revonnenä W (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla ja Rovavaaran itäpuolella. Revonnenä on hiekkainen, halkaisijaltaan noin 0,6 km kokoinen kangas. Kankaan pohjoisosassa on tien vieressä useita pieniä sorakuoppia. Asuinpaikka on Ruonavaaran pohjoispuolitse kulkevasta soratiestä 70-80 m pohjoiseen. Kankaan korkeimmalla kohdalla, lännestä itään kulkevalla metsälinjalla on laakea, 2,5 x 3 m kokoinen kuopanne, jonka itäreunalla on selvä 2 m leveä ja 0,3 m korkea valli. Sekä kuopassa että vallissa on huuhtoutumiskerros. Jäännös on tulkittu asuinpaikkavalliksi.
Tarkastuksessa vuonna 2016 halkaisijaltaan 3-metrinen kuopanne todettiin säilyneeksi ennallaan harjanteen laen pohjoisreunan harvapuustoisessa metsämaassa. Nyt tehdyn arvion mukaan kyseessä olisi ennemminkin pyyntikuoppa. Samaan arvioon on päädytty vuoden 2017 sähkölinjainventoinnin yhteydessä.

Ansamaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka soiden erottamalla matalahkolla hiekkaperäisellä harjanteella. Alueen tarkastuksessa keväällä 2016 havaittiin kaksi selkeää asumuspainannetta sekä ainakin yksi epävarmempi painanne. Eteläisin painanteista on noin 6x6 m laajuinen ja puolisen metrin syvyinen. Siihen tehdyistä kolmesta koepistosta kahdessa oli ilmeisen palaneita kiviä. Vähäkivisen painanteen keskellä lienee liesikiveys. Kolmannen koepiston pinnassa oli kvartsi-iskos. Selkeästi värjäytynyttä kulttuurimaata ei havaittu. Tämän painanteen vierellä on pieni kuopanne, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja noin 0,3 m syvä.
Asumuspainanteesta 1 noin 25 m koilliseen on toinen asumuspainanne, kooltaan noin 6x5 m. Edelleen 15 m koilliseen on edellisiä epämääräisempi, mahdollinen kolmas asumuksenpohja. Asuinpaikan laajuudeksi voi painanteiden perusteella arvioida ainakin 70x30 m.
Alueelle tehtiin tarkastus Lidar-kartoilla erottuvien anomalioiden takia. Lidarissa erottuu useampiakin anomalioita, joita ei kuitenkaan tässä yhteydessä voitu selkeästi erottaa. Yksi, mahdollisesti kaksikin painanetta, jotka voivat myös olla luontaisia, on kohteen peruskoordinaattipisteestä noin 150 ja 230 m itäkoilliseen. Ne ovat soistuneelta alueelta heikosti kohoavilla kuivemmilla hiekkapohjaisilla suosaarekkeilla (-niemellä). Koillisimpaan tehdyssä koepistossa oli lohkokivi. Näiden määrittäminen edellyttää tarkempia selvityksiä.
Näiden välialueella myös Lidar-aineistossa erottuu anomalioita, joita ei tarkastettu.

Kotisuo (1000028655) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Simon Lantonperässä, runsaat ½ km Simojoen Kalliokosken luoteispuolella sijaitseva kivikautinen asuinpaikka selkeästi itäkaakon puoleisesta soistuneesta muinaisesta jokisuusta kohoavan hiekkaperäisen mäntykankaan törmän päällä sekä sen jatkona länteen suuntautuvalla harjanteella. Asuinpaikan merkkinä on ainakin 10 asumuspainannetta sekä yksi pienempi painanne, halkaisijaltaan noin 3,5 m. Heikosti soikeiden asumuspainanteiden koot vaihtelevat noin 4-6 m välillä. Pääosin painanteiden pituussuunta on harjanteen suunnassa, mutta yksi läntisimmistä painanteista on siihen nähden poikittain. Aluerajaus 2016 tehtiin painanteiden gps-kooridnaattien perusteella.
Lidar-aineiston (MML:n korkeusmallin) perusteella painanteita voi itäosassa ja eteläpuolella aluetta olla useampiakin. Asuinpaikan laajuus on ainakin 120 m idästä länteen. Alueen itäosassa ja itäpuolella on myös kalliopaljastumia.
Alueen itäosassa on vanhoja pieniä kotitarvehiekan ottokuoppia, jotka lienevät tuhonneen myös joitakin painanteita; yksi painanteista sijoittui myös kuoppien itäpuolelle ja toinen lienee osana ottokuoppaa.
Vuoden 2018 inventoinnin perusteella alue oli aiemmin havaitun laajuinen, 10 asumuspainannetta ja nyt 3 havaittua pienempää kuopparakennetta.

Lantonperä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaksi lähekkäistä mahdollista kivikautista asumuspainannetta Simojokivarren Lantonperässä, Kalliokosken niskan länsipuolella, itään laskevalla rinteellä hiekkamaassa. Painanteet ovat kooltaan noin 5 - 7 m. Tarkastuksessa keväällä 2016 ei alueella tehty koepistoja ja kohteen luonne edellyttää tarkempia selvityksiä.
Painanteista länteen ja lounaaseen on pääosin vanhempia hiekkakuoppia ja mahdollinen kellarikuoppa.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan kohde oli ennallaan. Painanteiden kairauksessa löytyi n. 7 cm paksun huuhtoutumiskerroksen alta laikukasta punertavaa likamaata ja yhdestä kairausnäytteestä palaneen kiven kappale. Painanteesta n. 10 m länteen ja itään tehtiin muutama koepisto, joista saatujen havaintojen ja topografian perusteella kohteen rajaus oli mahdollista. Koepistoista ei kuitenkaan tullut esiin selviä asuinpaikan merkkejä.
Kuoppien mitat olivat n 7 x 4 m, syvyys n. 0,4 m, läntisen kuopan ympärillä erottui heikko valli.

Muotkavaara pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Miekojärven ja Alposjärvien välisellä kannaksella sijaitsevan Muotkavaaran pohjoispään jyrkästi luoteeseen viettävän rinteen terassilla. Asuinpaikka on kannasta pitkin kulkevan maantien mutkassa sijaitsevan hiekkakuopan itäpuoleisella kapeahkolla terassilla, joka on yksi monista rinteellä. Ilmeisesti porojen käyttämällä polku-uralla erotettiin muutamia kvartseja ja polun ulkopuolelle tehdystä koepistosta löytyi myös kvartsi-iskoksia, palanutta hiekkaa sekä myös värjäytynyttä kulttuurimaata. On ilmeistä, että asuinpaikka ainakin tällä terassilla on melko pienialainen, mahdollisesti pituudeltaan 15 m luokkaa sekä terassin levyinen. Maaperän värjäymät kuitenkin osoittavat, että kyse ei ole aivan lyhytaikaisesta asumisesta.
Asuinpaikka on sijaintikorkeutensa perusteella melko varmasti ajoitettavissa mesoliittiseksi. Asuinpaikka osaltaan osoittaa, että Lapin alueen vaarojen rinteillä ja niiden notkelmissa voi sopivilla hiekkaisilla alueilla olla hyvinkin varhaista kivikautista asutusta.

Kultaranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kultarannan tilan kohdalla. Omakotitalon rannanpuoleisesta perunapellosta on ainakin kolme kiviesinelöytöä, pieni kokoinen kapea tasataltta mustaa liusketta, isompi käytössä kulunut poikkikirves sekä teelmä. paikan tarkastuksessa 2016 todettiin perunapellossa runsaasti kvartsi-iskoksia. Rannasta on Saunarannasta on pohjaliejusta löytynyt myös 2 tuohista verkonkohoa, jotka myös voivat ajoittua jo kivikautisiksi. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka laajuus ei kuitenkaan ole selvillä. Lähiympäristössä Meltosjärven rannalla tai sen tuntumassa on useampia asuinpaikkoja ja niihin viittaavia löytöjä, lähimpänä Kultaranta -nimellä ennestään tunnettu painannekohde vajaa 200 m lounaaseen

Kortejärvenkangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemin keskustan eteläpuolella, Ouluun vievän valtatien E4 ja Veitsiluotoon vievän tien risteyksestä noin 2 km kaakkoon ja E4-tieltä noin 0,4 km etelään. Kortejärvenkangas on mäntyä kasvavaa kangasta, jossa on erillisiä kivikko- ja rakka-alueita. Rakassa on 3 rakkakuoppaa, joiden halkaisijat vaihtelevat 1 - 2.5 metrin välillä. Kuoppien syvyys on noin 0.5 metriä ja niiden välimatka toisistaan on noin 5 metriä.
Rakkakuopista noin 100 m luoteeseen on lisäksi yksi pitkänomainen kehärakennelma (3 x 2 m), joka on matala, eikä erotu kivikosta muuten kuin säännöllisyytensä ja korkeamman päätykiven ansiosta. Rakenteen pitkittäisakseli on pohjois-eteläsuunnassä. Päätykivi sijaitsee eteläpäässä ja on noin 0.5 metriä korkea. On kuitenkin mahdollista, että se on luonnonmuodostuma.

Soukkapuro (614010045) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Soukkalammesta Soudunjärveen virtaavasta Soukkapurosta 160 m pohjoiseen metsätien kummallakin puolella 100 metrin etäisyydellä toisistaan (ks. myös alakohde).
Pyyntikuoppien vaiheilta on myös havaittu pintalöytönä vuonna 2010 kvartsikaapimen (KM 38718) katkelma, joka osoittanee pyyntikuoppiin liittyvää toimintaa, ehkä saaliin käsittelyä. Myllylammen kivikautinen/pyyntikulttuuriin liittyvä asuinpaikka ja raudanvalmistuspaikka sijaitsee alemmalla korkeustasolla hieman idempänä.

Koirapudas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Posionjärven Koiraputaan pohjoisrannan laella, Rovaniemen - Posion maantien koillispuolella on osin hakatulla sähkölinjalla kaksi isoa kuoppajäännöstä, ilmeistä suurta pyyntikuoppaa sekä mahdollisia pienempiä ja ehkä luontaisia suppamaisia kuopanteita. Kuopista itäisempi on halkaisijaltaan noin 4,5 m. Rakenteet ovat runsaat 5 m maantien yläpuolella ja noin 20 m Koiraputaan yläpuolella.

Vaittauslammit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kitisen itäpuolella sijaitsevan korkean hiekkaharjun itäreunassa, Tuormusjärven lasku-uomaa ja Vitsa-aapaa kohti laskevan jyrkän rinteen päällä sijaitsee muutamia mahdollisesti historialliseen aikaan ajoittuvia kivirakenteita. Näistä selkein on pyöreähkö röykkiömäinen, osin maansekainen kivirakenne, mahdollinen uuni, halkaisijaltaan 1,5 m luokkaa. Sen itäpuolella on ympäristöstä poikkeavaa kiveystä ja kotamaisen pyöreähkön kivirakenteen pohja. Nämä kaikki ovat alle 10 m matkalla. Ne sijoittuvat lähimmillään alle 10 m etäisyydelle viime vuosina laajentuneen hiekkakuopan koillisnurkasta. Edelleen noin 20 m kaakkoon on epämääräinen, mahdollinen pienen rakennuksen pohja.
Kohteen luonteen arvioinnin edellytyksenä ovat tarkemmat arkeologiset tutkimukset.

Vuontisrova (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Muonion Vuontisjärven ja Torasjärven välillä sijaitsevan Vuontisrovan vaaran etelään laskevan harjanteen poikki sulkeva pyyntikuoppaketju. Noin 170 m matkalla on 10 pyyntikuoppaa. Niiden koko vaihtelee noin 3 - 5 m välillä. Osa kuopista on soikeita, pääosa pyöreähköjä. Syvyyttä kuopilla on noin 30 - 80 cm. Länsipää ketjusta ulottuu jyrkemmän rinteen yläosaan, itäpää on harjanteen laella, eikä alempaa rinteestä kuoppia havaittu.
Kohde ympäristöineen on hyväkuntoinen.

Korkearova (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Korkearova sijaitsee n. 2 km Aapajärven länsipäästä luoteeseen ja kuuluu kalliopohjaiseen moreenialueeseen. Rovan korkein alue on n. 300 m pitkä itä - länsi -suuntainen harjanne. Pohjoispuolinen, yli 200 m pitkä rakka-alue on miltei kokonaisuudessaan kaivettu pois. Rakan äärimmäiset päät ovat säilyneet (v. 2000).
Poiskaivetun rakan itäpäässä on halkaisijaltaan 3 x 2 m:n kokoinen ja 80 cm syvä soikea kuoppa, jonka ympärillä erottuu valli.
Paikalle haettiin maa-aineksen ottamislupaa 29.5.2000. Museovirasto on antanut asiassa puoltavan lausunnon 18.8.2000 koska jäännös on siinä määrin vähämerkityksellinen ja usein esiintyvä, että kohteen enempi säilyttäminen tässä tapauksessa on vähemmän tarkoituksenmukaista, semminkin kun kohteen inv. luokitus (1993) on III.
Tarkastuksessa 2015 todettiin alueella kuitenkin ainakin 4 rakkakuoppa säilyneenä Korkearovan laen ja pohjoisrinteen ottoalueen itäpuolella (ks. alakohteet). Näistä ylin, erillinen ja läntisin, voi olla sama, joka on todettu 1990-luvun inventoinnissa, eikä näin olisi tuhoutunut. Sen läheisyydessä on tuulimittaustorni. Muut kolme kuoppaa sijaitsevat koillisrinteen kivisellä alemmalla terassilla, edellisestä 70-125 m itään. Ne ovat kooltaan noin 3-metrisiä, yksi laajempi, noin 5 x 3 m. Kohdetta on näiden rakenteiden perusteella pitää rauhoitettuna muinaisjäännöksenä. Aiempien soranottoalueiden laajennusta tähän suuntaan ei tiedetä olevan suunnitteilla.

Alainen Lupovaara länsi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sekä kuoppajäännös Alaisen Lupovaaran länsirinteen alaosassa, pienen hiekkakuopan yläreunan vaiheilla Pellon keskustasta Hannunrannan suuntaan kulkevan maantien koillispuolella 40-60 m. Jyrkähkösti kohoavan vaaran alaosassa sijaitsevan hiekkakuopan yläreunassa, terassimaisen maastokohdan reunalla, on tarkastuksessa todettu pari kvartsi-iskosta. Kvartsien löytökohdasta 65 m pohjoiseen on hieman korkeammalla ja terassimaisella rinteellä pieni kuoppajäännös, halkaisijaltaan 2,5 m. Parissa koepistossa ei havaintokohtien läheisyydessä todettu löytöjä. Kohteen arviointi edellyttää kattavampaa koekuopitusta. Mahdollinen asuinpaikka sijoittuu selkeästi mesoliittiselle rantakorkeudelle.
Alaisen Lupovaaran itäisellä juurella vajaan kilometrin verran itään on mesoliittinen-esihistoriallinen asuinpaikka, Hanhiriipi, noin 350 m pohjoiseen toinen, Hietakaula.

Hietakaula (241010061) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Rovavaara sijaitsee noin 1 km Akkunusjoesta etelään. Asuinpaikka sijaitsee Rovavaaran lounaisrinteessä, Suureen Suomaahan vievän metsätien eteläpuolella ja ampumaradasta kaakkoon. Rovavaara on 1,5 km leveä ja pitkä sora- ja hiekkaharjanne ja siellä laajoja soranottoalueita. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Vaaran pohjois-, länsi- ja etelärinteellä erottuu muinaisia rantavalleja ja -terasseja.
Tarkastuksessa 1991 todettiin soistuneeseen Elijärvenviitaan viettävällä rinteellä noin 100 m matkalla kuopparakenteita, jotka arvioitiin pyyntikuopiksi. Keminmaan arkeologisessa inventoinnissa alueella havaittavalla muinaisella rantaterassilla erotettiin noin 300 m matkalla 36 kuoppajäännöstä, joista 34 määritettiin nyt keittokuopiksi ja kaksi tulkittiin asuinkuopiksi (asumuspainanteeksi). Tämän vahvistukseksi ei kuitenkaan ole olemassa esim. palaneita kiviä tai löytömateriaalia.
Raportin karttaliitteen perusteella alue on lähes 400 m pituinen. Suurimpien kuoppien halkaisija on noin 3 m ja syvyys 1 m, pienemmät ovat halkaisijaltaan 2 m ja 0,3 m syviä.
Vuoden 2016 tarkastuksessa kuoppia havaittiin 25 kpl. runsaan 230 m pituudelle jonomuodostelmassa ja arviona oli, että kyse on pyyntikuopista, eikä keitto- ym. kuopista.

Rovavaara 6 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Rovavaara sijaitsee Akkunusjoesta noin 1 km etelään. Rovavaara on 1,5 km pitkä ja leveä sora- ja hiekkaharjanne. Sen korkein kohta on yli 60 m mpy. Vaaraa rikkovat useat sorakuopat. Vaaran länsiosassa on ampumarata. Pohjois-, länsi- ja etelärinteillä on muinaisia rantavalleja. Alue on kuivaa mäntykangasta. Rovavaara 6 -asuinpaikka kuuluu Rovavaaraan laajaan muinaisjäännösalueeseen, jossa on useita erillisiä kohteita (Rovavaara 1-8).
Alueella olevat kuopat on 1995 inventoinnissa määritelty varhaismetallikautisiksi keittokuopiksi, mutta arvio ei perustu koekuopituksessa havaittuihin palaneisiin kiviin tai löytöihin. Kohde sijaitsee lounaaseen laskevalla rinteellä, kivikon eteläpuolella, pääosin Suurensuonmaahan vievän soratien eteläpuolella, muutamien kuoppien ollessa tien pohjoispuolella. Muinaisella rantaterassilla todettiin 1995 yksi mahdollinen asuinpaikkavalli, (asumuspainanne) jonka halkaisija vallit mukaan lukien on 5 m. Sisäosa on 3,5 m ja syvyys 0,3 m. Paikalla todettiin myös 47 keittokuopaksi luokiteltua rakennetta, joista suurimmat ovat halkasijaltaan 4 m ja syvyydeltään 1,2 m, kun taas pienimmät ovat halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 0,3 m.
Vuoden 2016 tarkastuksessa kuoppia havaittiin kaikkiaan 42, joista 1 tai 2 laakeaa mahdollista asumuspainannetta länsiosassa. Pääosa kuopista on jonomaisesti samalla korkeudella, muutama alemmalla terassilla peräkkäin ja lännessä sekä tien pohjoispuolella muutamia kuoppia lähinnä yksittäin. Arvio 2016 oli, että pääosin kyse on pyyntikuopista.
Vuoden 2019 tarkastuksessa paikannettiin Timo Ylimaunun tietojen pohjalta keittokuoppa, josta on radiohiiliajoitus Hel-3825 (2550 +- 100 BP). Kuoppa on merkitty alakohteena ja se on tieleikkauksen halkaisema.
Vuoden 2020 inventoinnissa osa kohteen keittokuopista paikannettu. 22 kohdetta lisätty alakohteina.

Autiokangas (1000028950) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Levin golfkentän itäreunassa on kaksi pyyntikuoppaa Ounasjoen rannassa, Hukkitien ja joen välisellä hiekkakankaalla. Läntisempi, isompi kuopista (noin 5x3x0,4 m) on laakea painauma jo rakennetun Sampsanlanssi-nimisen huvilan ja sen rantatörmällä seisovan huvimajan välisessä notkelmassa. Päärakennuksesta kuoppaan on noin kuusi ja huvimajaan noin kolme metriä.
Toinen pyyntikuoppa (n. 2,2x1,8x0,5 m) on tästä noin 25 m kaakkoon olevan rantatörmän harjamassa. Etäisyys tiehen ja jokitörmään on molempiin noin 15 m.
Vuoden 2016 tarkastuskertomuksen karttaliitteen mukaan mahdollinen kolmas pyyntikuoppa on jälkimmäisestä kuopasta noin 10 m itään.
Jälkimmäinen kuoppa sijaitsee toistaiseksi rakentamattomalla tontilla. Rakentamisen yhteydessä kuoppa tuhoutunee, kuten myös epävarma pyyntikuoppa.
Alue on kauttaaltaan hienoa hiekkakangasta ja harvaa mäntymetsää. Alueen tiestö on nimetty golf-harrastuksen mukaan ja on pääosin asvaltoitua.

Kattilaharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kattilaharjun eteläpäässä, Laitilanvaaran koillispuolella, Sattajärvestä Kaisajokeen kulkevan maantien itäpuolella, Tervasnenän tien risteyksessä. Tien itäpuolella olevan hiekkakuopan etelälounaispuolella on noin 100 m matkalla hiekkakuopasta todettu kuusi asuinkuoppaa (asumuspainannetta), joista on löytynyt kvartsi-iskoksia.
Asumuspainanteet ovat vuoden 1994 inventoinnin mukaan kooltaan seuraavanlaiset:
(pituus x leveys, syvyys ja vallin leveys)
Painanteiden 1, 2, 5 ja 6 ympärillä on n. 0,5-1,0 m leveät vallit. Painanteisiin 1 ja 2
tehtiin n. 0,5 m x 0,5 m koekuopat, joista löydettiin kvartsi-iskoksia sekä palaneelta
vaikuttavia kiviä. Pohjan nro 5 luoteispuolella on lisäksi pieni kuoppa.
Tarkastuksen (2016) perusteella hiekkakuopan ei juurikaan todettu laajentuneen 1990-luvun havainnoista ja asuinpaikan todettiin sitä tuhonnutta koillisreunan hiekkakuoppaa lukuun ottamatta olevan hyväkuntoinen. Painanteita todettiin mahdollisesti seitsemän (alakohteet), joista yksi erillään koillisosassa, hiekkakuopan reunassa ja sen itäreunan osittain syömänä. Sen läheisyydessä pohjoisen puolella todettiin hiekkakuopan reunassa myös kvartsilöytöjä.
Muut sijoittuvat noin 50 m matkalle etelästä pohjoiseen.
Osin melko heikosti hahmotettavien painanteiden koon arvioitiin nyt vaihtelevan noin 4-7 x 3-5 m välillä. Lisäksi painannealueen koillisosassa todettiin kuopparakenne, halkaisijaltaan noin 1,5 m sekä kaakkoisosassa tätä hieman pienempi kuopparakenne (ks. alakohteet)

Auveelampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde löydettiin vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä. Auveelampi sijaitsee Lokasta Luirojoelle johtavan tien varressa. Kohteen pyyntikuoppa on Auveelammen länsipuolella olevalla mäntykankaalla, noin 40 metriä Luirolle johtavasta tiestä pohjoiseen. Pyyntikuopan ja Auveelammen välistä kulkee uusi metsäautotie. Pyyntikuopan lisäksi kohteessa oli maan pinnalle havaittavissa oleva liesikiveys metsäautotien ojaleikkauksessa. Pyyntikuoppa on 0,8 metriä syvä, valliton, pyöreä ja halkaisijaltaan 2,8 metriä. Liesikiveyksessä on 7 maanpinnalle havaittavissa olevaa liesikiveä ja ojaleikkauksessa punaiseksi palanutta maata.
Inventointi 2014: Kuoppa sijaitsee noin 20 m länteen Pasteevaaran tiestä, ja noin 25 m itään muinaisjäännösrekisteriin aiemmin merkitystä sijainnista. Kuopan halkaisija on 3 m ja syvyys 80 cm, ja sen reunat ovat paikoin hyvin jyrkät. Kuopan keskellä on pieni, syvempi kuopanne. Alarinteen puolella on mahdollisesti matala valli, ylärinteen puolella vallia ei näytä olevan. Pyyntikuopasta noin 15 m pohjoiskoilliseen, Pasteevaarantien ojanpenkan reunassa on muutamia kiviä suunnilleen puoliympyrän muotoisesti. Muodostelma on kooltaan n. 1 m x 0,7 m ja osa siitä on ilmeisesti tuhoutunut ojaa kaivettaessa. Kivet ulottuvat hieman maanpinnan yläpuolelle. Ne eivät näytä erityisen palaneilta, eikä niiden alla näyttänyt olevan palanutta maata, ainoastaan ympäristöä vastaavaa ruskeaa maata. Paikalta ei havaittu hiiltä, palaneita kiviä, eikä luuta.

Kotamaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotamaan lounaisosassa, korkean ja kapean lounas-koillinen suuntaisen moreeniharjanteen päällä. Harjanne jatkuu pohjoiseen lähes koko Kotamaan poikki. Maaperä on kivinen ja aluskasvillisuus on osin vähäinen, lähinnä sammalia ja jäkäliä, mutta osin tiheää varpukasvillisuutta. Harjulla kasvaa tiheää mäntymetsää.
Paikalla on kaksi pyyntikuoppaa, sekä kaksi muuta epämääräistä kuoppaa jotka ovat todennäköisesti luonnonmuodostelmia. Kuoppa 1 on matala ja laakea, sen pohja on kivinen. Kivien seassa olevassa hiekassa on suurimmillaan n. 7 cm huuhtoutumiskerros. Kuopan koko on n. 2,8 m x 3 m ja syvyys n. 45 cm. Kuopan ympärillä on matalat, noin 2 m leveät vallit, joiden kohdalla on n. 1-2 cm paksu huuhtoutumiskerros. Kuopassa kasvaa koivuja ja mäntyjä. Kuoppa 2, ks. alakohde.
Kuoppien 1 ja 2 välissä on matala ja laakea kuopanne, jonka yksi reuna on avoin (X=3526209 Y=7513905). Sen keskellä on matala kiven aiheuttama patti. Halkaisija on noin 2,4 m ja syvyys 20 cm. Vaikuttaa liian matalalta ja epämääräiseltä pyyntikuopaksi. Kuopasta 2 noin 80 m pohjoiskoilliseen on pieni ja matala, hyvin epämääräinen kuoppa (X=3526256 Y=7513981). Sen koko on n. 2,3 m x 1,4 m ja 25 cm syvä. Pohja on hyvin kivinen ja sen reunoilla on muutamia erottuvia kiviä. Yhdestä kohdasta saatiin kairausnäyte, jossa oli n. 5 cm huuhtouma. Ei vaikuta pyyntikuopalta. Lisäksi kuopista noin 90 m kaakkoon, pienessä suohon työntyvän niemekkeen kärjessä on kolme epämääräistä kuoppaa vierekkäin. Ne vaikuttavat olevan enemmänkin luonnonmuodostelmia kuin ihmisen tekemiä. Niissä havaittiin kuitenkin useiden senttien paksuiset huuhtoutumiskerrokset. Maaperä on kivikkoista moreenia ja luontaisesti epätasainen. (X=3526265 Y=7513829). Koordinaatit KKJ.

Parakainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Parakka-Kotsamon länsilaidalla, Parakaisen itärannalla, joen uomasta vajaa 30 m itään ja n. 90 m metsäautotien päästä. Törmä nousee joesta vain loivasti. Kuiva kangas jossa kasvaa harvaa männikköä, aluskasvillisuus on lähinnä jäkäliä ja muutamia varpuja.
Paikalla on pieni paljaan maan alue, josta havaittiin kaksi kvartsi-iskosta ja pieni palaneen luun kappale. Viereen tehdystä koeruuduista löytyi pieni iskos, mutta palanutta maata tai kiviä ei havaittu. Ei myöskään merkittävää määrää hiiltä, vain satunnaisia paloja. Ensimmäisestä löytöpaikasta noin 2,5 metriä pohjoiseen päin havaittiin neljäs kvartsi-iskos. Sen viereisistä koeruuduista löytyi vielä kaksi iskosta. Kauemmas tehdyistä koeruuduista ei havaittu löytöjä. Löydöt tulivat noin 4 m x 3 m kokoiselta alueelta.
Kivikautisesta asuinpaikasta noin 80 metriä etelään sijaitsee savottakämpän jäännökset (MH-tunnus 176194 Parakka-Kotsamo 2, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Pikku Angeevaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku Angeevaaran etelärinteessä, lähes tasaisessa kohdassa. Maaperä on kivikkoa. Maasto on harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on mustikkaa, variksenmarjaa, sammalia ja jäkäliä.
Pieni kuoppa sijaitsee kivisessä maassa rakan vieressä. Se on aluskasvillisuuden peittämä ja huonosti havaittavissa. Kuoppa on kooltaan n. 100 cm x 70 cm ja sen syvyys on 40 cm. Reunalla on kivikehä, jonka ulkoreunalta kohteen halkisija on 1,5 m. Kuoppa on selvästi ihmisen tekemä, mutta ei vaikuta tyypilliseltä purnulta.

Alimmaisenlamminharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alimmaisenlamminharju on itä-länsi suuntainen moreeniharju Pihtijoen eteläpuolella. Kuoppien ympäristö on kuivaa kangasta, jossa kasvaa harvaa metsää, aluskasvillisuutena on jäkäliä, variksenmarjaa, puolukkaa ja mustikkaa.
Harjun poikki, lähes pohjois-eteläsuuntaisesti on neljä pyyntikuoppaa. Niiden halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys vajaa puoli metriä. Pyyntikuoppa 1. Eteläisin kuoppa sijaitsee Alimmaisenlamminharjun etelärinteessä, n. 40 m poroaidan vieressä kulkevalta tieltä pohjoiseen. Kuoppa on muodoltaan soikea ja hieman epäsymmetrinen, toinen reuna on jyrkempi. Koko on 2,5 m x 2 m ja 50 cm syvä. Maa on kuopan ympärillä epätasainen, mutta mahdollinen valli on ainakin alarinteen puolella. Vallissa on pari vanhaa kantoa ja kiviä. Maaperä on hienoa hiekkaa, jonka seassa on kiviä. Lapionpistossa havaittiin alkava, noin 1 cm huuhtoutumiskerros ja hiekan päällä n. 10-15 cm kunttaa ja kariketta. Muut kuopat, ks. alakohteet.

Härkäjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Härkävaaran luoteispuolella, Härkäjoen itäpuolisen törmän päällä kulkevalla tielinjalla, noin 50 m koilliseen joesta. Rinne laskee jyrkästi joelle. Tie on vain puskettu tai ajettu ura. Tieuralla kasvaa paikoin heinää, sammalia ja kanervaa. Kvartsi-iskosten löytöpaikka on paljasta hiekkaa. Tien alarinteen puolella on savottakämpän jäännös.
Ajouralta havaittiin noin metrin säteellä kolme kvartsi-iskosta ja pieni pala palanutta luuta, siitä noin 4 m kaakkoon havaittiin yksi iskos. Tielinjan viereen tehdyistä koeruuduista ei havaittu löytöjä. Paikalla ei havaittu kulttuurikerrosta tai merkkejä tulenpidosta. Ajouralla on paikoin muutaman sentin kerros sekoittunutta maata huuhtoutumiskerroksen päällä, se on valunut veden mukana ylärinteestä. Kohde sijaitsee Ancylusjärven korkeimmalla rantavyöhykkeellä. Se voi ajoittua myös myöhemmäksi jokivarren asutukseksi.

Vuotsonperä S (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lapalionjärven luoteisrannalla, Vuotsonperän eteläpuolisella niemellä. Kyseessä on alava ja kosteikkojen ympäröimä niemi. Harvahkoa sekametsää kasvavan niemen aluskasvillisuus on rehevää. Niemen korkeimmalla kohdalla, laajahkolla kumpareella, noin 30 m päässä rannasta, on matala neliömäinen painanne, jonka koko on 3,3 x 3,3 m ja syvyys 0,2-0,3 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta on tavattu likamaata, palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia. Painanteesta pari metriä pohjoiseen on pieni kuoppa, kooltaan 1,2 x 1,5 m ja syvyys 0,3-0,4 m. Tämän koillispuolella on yksi epämääräisempi kuopanne. Niemellä on lisäksi kalakenttä.
Inventointi 2014: Ilmoitetulla kohdalla havaittiin aavistuksen muuta maastoa tasaisempi ja avoimempi paikka. Sarkkisen mainitsema epämääräisempi kuoppa sijaitsee asumuspainanteen koillisnurkkauksessa. Nimitys "asumuspainanne" on mielestämme harhaanjohtava, eikä sovellu käytettäväksi tässä yhteydessä. Painanteen luoteispuolella reunoissa/valleissa havaittiin kaksoismaannos. Kaira upposi 60 cm syvyyteen, jonka jälkeen vastaan tuli kivi. Toisesta kairanäytteestä tuli turvekerros, rikastumiskerros ja ohut huuhtoutumiskerros. Painanteen kaakkoispuolella on kanto. Painanteen sisäosaa kairattiin. Kaira upposi 30 cm syvyyteen, jonka jälkeen vastaan tuli kivi. Näytteessä oli 5 cm kunttaa, sen jälkeen 8 cm huuhtoutumiskerrosta ja sen jälkeen aavistuksen likaista rusehtavaa maata 4 cm paksuudelta, ja lopuksi rikastumiskerros. Sarkkisen osoittama piste on väärässä paikassa, sillä se osoittaa suon laitaan. Painanteen vallit ovat mahdolliset seinälinjan jäännökset, ja kyseessä on mahdollisesti ollut kalamaja.

Lapalionjärvi E (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lapalionjärven eteläpään itärannalla, rinteessä, aivan mäntyä kasvavan rantakankaan ja sen yläpuolisen, äestetyn hakkuuaukean rajalla. Paikalla on noin 3 x 3 m kokoinen ja 0,2-0,3 m syvä painanne, johon tehdyssä kokeuopassa on tavattu likamaata, palanutta kiveä ja kvartsi-iskoksia.
Inventointi 2014: muinaisjäännösrekisterin sijaintitieto ja aluerajaus ovat virheellisiä, sillä kohde on merkitty ojitetulle alueelle. Nyt otettu piste viittaa rannalta havaittuun suorakaiteen muotoiseen 4 m x 5 m:n kokoiseen painaumaan. Koordinaatin koillispuolella noin viiden metrin päässä on toinen tasainen pieni alue, joka saattaa myös olla Sarkkisen tarkoittama asumuspainanne. Sarkkisen kuvaamalla mäntymetsän ja äestetyn alueen rajalla ei havaittu mitään Sarkkisen mainitsemaan asumuspainanteeseen viittaavaa.Edellä mainitulta tasaiselta alueelta kairattiin, ja rikastumiskerros huuhtoutumiskerroksen alla oli noin 7 cm paksuista punertavaa maata, ja sen alla oli puhdasta hiekkaa. Kohteen nimeäminen asumuspainanteeksi on mielestämme harhaanjohtavaa, termi asuinpaikka sopisi paremmin. Maasto on kuitenkin sen verran epätasaista, että Sarkkisen mainitsemaa 30 cm syvyistä painannetta on sieltä vaikea löytää.

Poojärvi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Poojärven kaakkoispään itärannalla. Maasto on järven korkeahkon rantatörmän yläpuolista, terassimaista, loivasti rantaan viettävää tasannetta. Alue on hiekkaista mäntykangasta. Paikalla on havaittu tulenpitopaikka, jonka läheisyydessä on halkaisijaltaan on noin 1,5 m ja syvyydeltään 0,2 m oleva kuoppa. Kuopassa on havaittu runsaasti palaneita kiviä. Kuopan vierestä, rikkoutuneesta maanpinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan yläpuolella, rinteessä, on 5 pyyntikuoppaa.
Inventointi 2014: Kohde sijaitsee Rovajärven ampuma-alueella sijaitsevan Poojärven kaakkoisrannalla, rantaa kohti viettävässä rinteessä. Maasto on kuivahkoa mäntymetsää, jonka suhteellisen vähäinen aluskasvillisuus koostuu pääasiassa mustikasta, mutta myös variksenmarjasta ja puolukasta. Alue on osin kumpuilevaa maastoa, jossa pyyntikuopat ovat eri terasseilla. Pyyntikuoppien 3 ja 4 välissä kulkee loivaseinämäinen jontka, joka lähtee ylhäältä rinteestä, mutkitellen aina rantaan saakka. Samanlainen rinteessä oleva jontka on pyyntikuoppien sekä asuinpaikan luoteispuolella. Maasto on aukeaa, helppokulkuista, eikä siinä ole juurikaan aluskasvillisuutta. Pyyntikuoppajonon läpi kulkevan jontkan reunamaan on tehty hiekkakuoppa, jossa on tulipaikka. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee koillisemman jontkan vieressä ja metsäautotie sijaitsee kuopan vieressä pohjois- ja koillispuolella noin 10 metrin päässä. Asuinpaikka: P= 7426363 I= 3478925 KKJ. Asuinpaikan laajuus ei ole edelleenkään tiedossa. Inventoinnissa rannasta havaittiin yksi iso kvartsikimpale. Koordinaattipiste osoittaa Sarkkisen mainitsemaa halkaisijaltaan 1,5 metristä tasapohjaista kuopannetta. Kohde on rajattu näkyvien rakenteiden ja löytöjen perusteella. Pyyntikuopista on gps-mittaus. Alueelle sijoittuu myös Poojärvi 3 merkkipuita.

Kalliojärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven lounaisosassa olevan Kalliojärven itärannalla, järven eteläosassa olevan kapeikon kohdalla. Kalliotunturi nousee kohteen koillispuolella. Maasto on kuivahkoa kangasmetsää. Löydöt tehtiin rannan tuntumassa kulkevasta metsäkoneurasta. Aluskasvillisuus koostuu varvikosta, jossa on variksenmarjaa, mustikkaa ja puolukkaa, sekä sammalesta. Ympäristö on havumetsää, pääasiassa melko nuorta mäntyä. Maasto on kohteessa varsin tasaista, mutta nousee pian melko jyrkästi kohteen itäpuolella. Koepiston kohdalta etelään tasaista maata on 100 metriä, mutta pohjoiseen alue muuttuu kivisemmäksi ja tasaisen maan alue kapeammaksi. Peruskartalle merkitty metsäautotie kulkee kohteesta 850 metrin päässä etelässä.
Kalliojärven eteläpään itärannalla kulkee metsäkoneura, jolta havaittiin yksi kvartsi-iskos. Lisäksi ajouralta löydettiin muutama palaneen luun muru. Koneuran väliin jäävälle alueelle kaivettiin koepisto, jonka kulmassa havaittiin punertavan ruskeaa ja tahmeaa maata, joka sisälsi runsaasti palanutta luuta. Koepiston koko oli 40x30 cm. Likamaaläntti peitti kuopasta lopulta reilun kolmanneksen. Läntti näytti selvästi jatkuvan edelleen kaivamattomalle alueelle. Luuta oli kuopassa todella runsaasti, eikä kaikkea saatu talteen. Alueelle kaivettiin yhteensä 5 koepistoa, joista vain yhdestä, edellä mainitusta, tuli löytöjä. Kaikki koepistot kaivettiin koneuran länsipuolelle, järven puolelle.
Radiohiiliajoituksessa saatiin palaneen peuran luun iäksi 8040-7965 CalBP (Beta 410060). Luulajianalyysi Kristiina Mannermaa KM 40101:1 Rangifer Tarandus (peura), Rangifer Tarandus/Alces alces (peura/hirvi), Megamammalia (suuret nisäkkäät), Mammalia (nisäkkäät), Aves/Mammalia (lintu/nisäkäs).
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohde oli ennallaan.

Poojärvi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Poojärven länsirannalla, Poojoesta 150 metriä kaakkoon. Metsäautotie päättyy kohteesta 50 metrin päässä lounaassa. Maasto on runsaskasvuista, mutta suhteellisten kuivaa kangasmetsää. Aluskasvillisuus on runsasta, koostuen pääasiassa mustikasta ja suopursusta. Metsä on havumetsää.
Paikalla on esihistoriallinen asuinpaikka. Rannassa on venepaikka, joka on edelleen käytössä. Sarkkisen mainitsema kohde Poojärvi W venepaikka tai muinaisjäännösrekisterin Poojärvi 1 sijaitsee käytännössä samassa paikassa. Paikalla on yksi selkeä rannassa oleva nuotiopaikka ja kaksi muuta pienempää nuotiopaikkaa, joiden alueella kohde sijaitsee.
7 metrin päässä rannasta havaittiin kuluneella alueella 4 kpl kvartsi-iskoksia sekä yksi retusoitu kvartsi-iskos, joka muistuttaa kaavinta, mutta siinä ei ole kulumisjälkiä. Kvartsit löytyivät aivan maan pinnasta, eikä niitä otettu talteen. Paikalle ei tehty koepistoja, joten kohteen todellista laajuutta ei tiedetä. Kohteella on aluemainen rajaus, joka on tehty löytöalueen ympärille.

Vianlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovajärven ampuma-alueella Vianselän koillispuolella olevien Pärijärven ja Vianlammien välisessä salmessa. Kohteen lounaispuolella kulkee Sarrio-Rättiselkä -tie. Kyseessä on vedenalaiskohteesta, joka näkyy rannalta. Paikalla on kalapato, joka on rakennettu Pärijärven ja Vianlammien väliseen salmeen. Salmen ja kalapadon leveys on tältä kohdin 40 metriä, mutta lähempänä Pärijärveä se kapenee ja muuttuu puroksi. Kalapadosta näkyy salmessa tasaisin väliajoin olevia puita, jotka on ilmeisesti juntattu salmen pohjaan. Puita on kahdessa rivissä kaikkiaan arviolta viiden metrin levyiseltä alalta. Rakenteen tarkempi tutkiminen ja kuvaus vaatisi sukeltamista kohteelle.

Poojoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poojärven luoteisrannassa Poojoen varressa. Poojärven metsäautotie kulkee kohteesta 250 m länteen. Maasto on kosteaa ja hyvin runsaskasvuista, pääasiassa mustikkaa, suopursua ja kortetta. Puusto on havumetsää. Poojoen ja Poojärven yhtymäkohdassa havaittiin joessa puurakenteita, jotka voivat olla kalapadon osia tai liistekatiska. Joen etelärannalla vastaavia rakenteita ei nähty, mutta se voi johtua siitä, että joessa on uitettu puita ja pato on mahdollisesti tuhoutunut. Puut ovat halkaistuja, suhteellisen kapeita, ja ne on ilmeisesti juntattu joenpohjaan viistoon. Muutamasta puusta näkyy nykyään veden pinnalla kärki. Kohteen tarkempi määrittely ja ajoittaminen edellyttäisi vedenalaisia tutkimuksia.
Joessa on myös tammi, ks. alakohde.

Tuohilampi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven ja Rovaniemen rajan tuntumassa, Tuohilammen länsirannasta 55 m länteen. Alue on hakkuuaukeaa ja hyvin kuivaa. Kohteesta 250 metrin päässä etelässä kulkee metsäautotie. Kohteen pohjoispuolella on laaja suoalue. Kivilatomus on neliönmuotoinen ja hajonnut. Kiviä on latomuksen ympärilläkin, ja ne ovat mitä ilmeisimmin olleet alun perin osa itse latomusta. Kiveyksen koko on noin 1 m x 1 m, ja korkeus 70 cm. Mahdollisesti ns. koonillinen kivilatomus tai rajamerkki. Sen kaakkoispuolella on savottakämpän jäännökset, ks. alakohde.

Iso Kärväsvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Kärväsvaaran ylärinteessä, jo hieman loivenevalla kohdalla. Paikasta 900 m länteen on Kärväsvaaran aluetien ja Rovajärvi-Kärväsvaarantien välinen risteys.
Kohteen maasto on kuivaa ja puustoltaan harvaa mäntykangasta. Aluskasvillisuus on melko vähäistä, koostuen mustikasta, sammalesta ja variksenmarjasta. Näkyvyys on alueella hyvä. Kivilatomus on muodoltaan pyöreä, ja se ulkonäöltään muistuttaa ladottua hiilimiilua. Latomuksen korkeus on 1 metri ja pystykiven korkeus 65 cm, halkaisija pohjasta 1,8 metriä ja päältä noin 1,4 m. Latomuksessa on viisi kivikertaa. Kivet ovat melko isoja, mutta ne pystyy kuitenkin vielä nostamaan. Aivan latomuksen huipulla on pienempiä kiviä. Kivilatomuksen keskelle on nostettu pystyyn kolmiomainen ja reunoiltaan sileä kivi. Aivan latomuksen vieressä kasvaa puita, jotka olisi syytä kaataa. Kivilatomus, mahdollisesti käytetty maanmittauksessa tai rajamerkkinä.

Sortoselkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven lounaisosassa olevan Sortoselän luoteisrinteellä. Kohteen pohjoispuolella on Luusuanlampi ja idässä on Pikku Saarijärvi. Alue on melko kivikkoista kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa nuorta mäntyä ja kuusta. Paikalla on 1,5 metriä korkea kivilatomus, jonka pohja on muodoltaan hieman neliömäinen ja kooltaan 1,5x1,5 metriä. Ylöspäin latomus pyöristyy ja suippenee. Kivet on ladottu melko löysästi, jolloin niiden väliin jää runsaasti tyhjää tilaa. Latomuksen alaosassa on käytetty isompia kiviä kuin yläosassa ja se on rakennettu suoraan isompien kivilohkareiden päälle. Kyseessä on todennäköisesti ns. koonillinen kivilatomus, joita käytettiin maanmittauksessa solmupisteinä. Itä- ja Länsi-Lapissa niitä on rakennettu 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa.

Korianhongankangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korianhongankankaan etelärinteessä, kankaan lounaisnurkassa. Kolmiloukkosjärvi sijaitsee kohteesta noin 1 km itään. Kohteen pohjoispuolella 300 metrin päässä kulkee Korianhongankankaan metsäautotie. Kohteen eteläpuolella on suota, mutta kohteen maasto on melko kuivaa. Maasto on melko harvakasvuista mäntymetsää, jonka aluskasvillisuudessa on mustikkaa, variksenmarjaa ja sammalta. Maasto on myös varsin kivikkoista, ja kivilatomus sijaitsee erityisen kivikkoisessa kohdassa kangasta. Paikalla on kivilatomus, joka on rakennettu isompien, maassa valmiina olleiden, kivilohkareiden päälle. Latomus on romahtanut, ja sen muoto on hieman epämääräinen, pyöreän nelikulmainen. Kiveyksen korkeus on 1 m, koko n. 1,2 m x 1,2 m. Kivien koko pienenee latomuksen huipulle mentäessä. Huipun kivet ovat laakakiviä. Kivilatomus on todennäköisesti rajamerkki tai sitä on käytetty maanmittauksessa.

Raanvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raaanvaaran kaakkoisjuurella, Aapalammesta 400 metriä pohjoiseen. Kohteesta 2,3 km itään kulkee Misi-Päiväjoen tie. Kohteen eteläpuolla on suota, mutta itse kohde sijaitsee kuivemmalla maalla suon reunassa. Kohde sijaitsee havumetsässä hieman ympäristöään aukeammalla paikalla. Maasto on kuivaa, ja aluskasvillisuus melko vähäistä. Alueella kasvaa suopursua ja kanervaa sekä hieman mustikkaa. Kohde on kivilatomus, joka on kooltaan 1,3 m x 1,3 m. Latomus on osin murtunut, ja sen korkeus on nyt noin 80 cm. Kivilatomus on muodoltaan melko pyöreä, hieman neliskulmainen. Suurimmat kivet ovat latomuksen pohjalla, pienimmät huipulla. Kivilatomus, jota on todennäköisesti käytetty maanmittauksessa tai rajamerkkinä.

Valkialampi (1000029318) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven länsiosassa, Valkialammesta noin 550 metriä länteen. Misijärvi sijaitsee kohteesta noin 2,5 km lounaaseen. Kohteen kaakkoispuolella noin 250 metrin päässä kulkee Sammalvaara-Valkialammen tie. Kohde sijaitsee hakkuuaukealla, jolla kasvaa puolukkaa, heinää, sammalta, katajaa ja variksenmarjaa. Maasto on varsin kuivaa ja kivikkoista. Paikalla on kivilatomus, joka on pohjakaavaltaan ja muodoltaan lähes pyöreä, sen luoteisosassa on suora kulma. Latomuksen laki on tasainen. Rakenne on ladottu kohtuullisen suurista kivistä, ja se muistuttaa ulkonäöltään ladottua hiilimiilua. Latomuksen korkeus on 1 m ja halkaisija 1,6 m. Siinä on jäljellä kuusi kivikertaa. Latomus on rakennettu isomman kiven viereen, osin sen päälle. Kohde sijaitsee hakkuuaukealla, mutta se ei ole vaurioitunut hakkuissa. Kivilatomus, jota on käytetty todennäköisesti rajamerkkinä tai maanmittauksessa.

Kurttahierikko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven länsiosassa, Kurttajärvestä 650 metriä lounaaseen ja Kivijärvestä 1,8 km koilliseen. Kurttahierikon metsäautotie kulkee kohteen kaakkoispuolella. Kurttahierikon ja Kärväsvaara-Sammalvaaran metsäautotien risteys sijaitsee kohteesta 35 metriä kaakkoon. Kohteen pohjoispuolella noin 250 metrin päässä alkaa Hierikonaapa. Kohde sijaitsee Kurttahierikon kaakkoisosan korkeimman kohdan pohjoisreunalla.
Kohde sijaitsee kuivahkolla kankaalla, jossa kasvaa mäntyä, puolukkaa, mustikkaa, variksenmarjaa ja sammalta. Maasto on jonkin verran kivikkoinen. Paikalla on kivilatomus, jonka korkeus on 1,2 m. Sen pohjan koko on 1,6 m x 2,2 m. Latomuksen pohja on suorakatieen muotoinen. Se on rakennettu kahden ison kivilohkareen päälle. Latomus kapenee hieman ylöspäin mentäessä. Latomus on hieman epäsäännöllinen, ja kivet vaikuttavat olevan vain kasattu, pikemmin kuin ladottu, yhteen. Kivilatomus, jota on todennäköisesti käytetty maanmittauksessa tai rajamerkkinä.

Saarilammit (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven etelärajan tuntumassa, noin 2 kilometrin päässä rajasta pohjoiseen. Saarilammit sijaitsevat kohteen pohjoispuolella noin 250 metrin päässä. Kohteen eteläpuolella noin 200 metrin päässä sijaitsee nimetön lampi. Saarivaara sijaitsee kohteesta noin 750 metriä luoteeseen. Jumisko-Soinan metsäautotie kulkee kohteesta 400 metrin päässä etelässä ja 380 metrin päässä idässä. Kohde sijaitsee nuoressa kangasmetsässä, pienessä rinteessä. Kohteen länsipuolella, rinteen alla, on pieni suoalue. Alueen maasto on varsin kivikkoista, ja siinä kasvaa pääasiassa mäntyä, mutta myös kuusta ja koivua. Aluskasvillisuus koostuu mustikasta, puolukasta, variksenmarjasta, sammalesta ja jäkälästä. Maasto on varsin helppokulkuista, sillä aluskasvillisuus on suhteellisen vähäistä. Paikalla on pohjaltaan suorakaiteen muotoinen kivilatomus. Se on rakennettu isompien maakivien päälle, ja se kapenee huippua kohti. Kivikasan päällä on kapea laakakivi pystyssä. Latomuksessa on viitisen kivikertaa, ja sen koko on noin 1,2 m x 1,2 m x 1,2 m. Kohde on tehty aivan kapean harjanteen länsirinteeseen. Kohde on kivilatomus, jota on todennäköisesti käytetty rajamerkkinä tai maanmittauksessa.

Paskalampi (1000029321) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven eteläosassa, Ala-Askanjärvestä noin 1 km länteen. Jumisko-Soinan metsäautotie kulkee kohteesta noin 650 metrin päässä etelässä, ja Peräposiontie kulkee kohteen itäpuolella 650 metrin päässä. Näiden kahden tien välinen risteys sijaitsee kohteesta 900 metriä kaakkoon. Paskalampi sijaitsee kohteesta 250 metriä koilliseen.
Kohteen maasto on kivikkoista, melko kuivaa kangasmetsää. Kohde sijaitsee nimettömän vaaran huipun itäreunalla. Maasto on havumetsää, jossa kasvaa mustikkaa, puolukkaa, suopursua ja sammalta.Paikalla on kivilatomus, joka on hieman sortunut alkuperäisestä muodostaan. Latomus on tehty melko suurista kivistä. Se sijaitsee kivikossa, ja kaukaa katsottuna näyttää yhdeltä kivenlohkareelta. Latomuksen korkeus on noin 1 m. Pohja on ilmeisesti ollut alun perin neliön tai suorakaiteen muotoinen, mutta nyt se on siis hieman levähtänyt. Pohjan koko on nykyään noin 1,5 m x 1,5 m. Kohde on kivilatomus, jota on todennäköisesti käytetty rajamerkkinä tai maanmittauksessa.

Hiipanniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hannu Kotivuori on havainnut kohteen vuoden 1989 inventoinnissa. Kohde sijaitsee Kemijärven eteläosassa sijaitsevan Hiipanniemen luoteisrinteessä. Hiipanniemen eteläpuolella kohoaa Hiipanvaaran ja sen koillispuolella on Ailanganlahti. Kohteen ympäristö on kivikkorinnettä. Paikalla on 1,5 metriä leveä ja 1 metrin korkuinen kivilatomus. Latomus on suppilonmallinen, alaosastaan neliömäinen. Kivilatomus on koottu erikokoisista kivistä, joista osa on suhteellisen isojakin. Latomus on perustettu isojen luonnonkivien päälle, jonka avulla latomukselle on saatu helposti lisää korkeutta. Latomus on rakennettu kivikkoiseen rinteeseen, josta myös latomuksen kivet on otettu. Kotivuoren raportti antaa ymmärtää, että Hiipanniemessä saattaisi olla toinen vastaavanlainen latomus, mutta sitä ei vuoden 2014 tarkastuksessa löydetty. Kohde on ilmeisesti ns. koonillinen kivilatomus, joita on rakennettu Itä- ja Länsi-Lapissa 1800-luvun lopulla ja aivan 1900-luvun alussa. Näitä latomuksia on käytetty maanmittauksen apupisteinä. Samanlaisia kivilatomuksia on runsaasti ympäri Kemijärveä.

Muljus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kaakkoisosassa olevan Muljus nimisen vaaran kaakkoisrinteessä. Kohteen lounaispuolella kohoaa Petäjäselkä. Alue on kuivahkoa kangasmetsää.
Paikalla on noin metrin korkuinen, pohjaltaan neliömäinen kivilatomus, joka on koottu laakean kivilohkareen kaakkoiskulmaan. Latomuksen alaosa on koottu isommista laakeista ja pitkulaisista kivistä kun taas yläosa on tehty pienemmistä kivistä. Latomuksen vieressä kasvaa nuoria mäntyjä ja sen keskelle on myöhemmin asetettu keppi. Latomus on edelleen tiivis ja hyväkuntoinen. Kyseessä on ilmeisesti ns. koonillinen kivilatomus, joita tehtiin Itä- ja Länsi-Lapissa 1800-luvun lopulla ja aivan 1900-luvun alussa. Kivilatomukset ovat toimineet maanmittauksen sidepisteinä ja niitä on runsaasti Kemijärven alueella.

Paikanselkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven eteläosassa, Paikanselän länsipuolella. Kohteen eteläpuolella kulkee Jumisko-Soina -tie. Alue on tuoreta kangasmetsää, jossa virtaa pieniä puroja kurussa. Paikalla olevan kurun eteläpäässä olevalla pienellä harjanteella on osin hajonnut kivilatomus. Latomuksen pohja on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 1,5x1 metriä. Korkeutta latomuksella on alle metrin. Harjanteen kaakkoispäässä on kivikko, josta latomukseen käytetyt kivet on ilmeisesti kerätty. Kyseessä on ilmeisesti ns. koonillinen kivilatomus, joita on rakennettu Itä- ja Länsi-Lapissa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Latomuksia on käytetty maanmittauksen sidepisteinä.

Pakurat (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovajärven ampuma-alueen itäreunassa, Pakuravaaran kaakkoisrinteessä. Kohteen lounaispuolella 80 metrin päässä kulkee 191887 Pakuroiden metsäautotie.Sama tie kulkee kohteen pohjoispuolella noin 1 km päässä.
Kohteen ympäristön maasto on kangasmetsää, jonka aluskasvillisuudessa kasvaa runsaasti mustikkaa. Puusto on havumetsää, pääasiassa mäntyä, hieman katajaa. Paikalla on kivilatomus. Se on muodoltaan pyöreä ja kapenee pohjasta ylöspäin. Latomuksen korkeus on 1,3 m. Se on ladottu eri kokoisista kivistä, alimpana on käytetty maassa luonnostaan olevia kiviä. Latomus ei ole täysin tiivis, vaan kivien välissä on suuriakin rakoja. Latomuksen päällinen on tasainen, mutta se on ilmeisesti painunut osin kasaan. Kohde on kivilatomus, joka todennäköisesti liittyy maanmittaukseen. Kyseessä saattaa olla ns. koonillinen kivilatomus.

Poovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Poovaaran läntisemmällä laella, jossa kulkevat nykyisetkin Kemijärven, Rovaniemen, Sodankylän ja Pelkosenniemen väliset rajat. Kohde sijaitsee laen länsireunalla. Maasto on kuivaa havumetsää, jonka aluskasvillisuus on melko vähäistä. Kohteen ympärillä oleva alue on aukeaa. Kohteelta on näkyvyys Poojärvelle ja Särkijärvelle.
Mika Sarkkinen (2002: 30) on tarkastanut kohteen. Hän on havainnut paikalla neljä kivipyykkiä, jotka muodostavat suoran linjan sekä yhdet neljän kiven viisarikivet Pelkosenniemen ja Sodankylän rajaa osoittamassa. Keskuspyykki
on Sarkkisen tarkastushetkellä ollut neliömäinen, noin 2 x 2 metrinen latomus, jolla korkeutta on ollut noin 40 - 50 cm. Sen keskellä on ollut pysty lattea kivipaasi jonka koko on ollut noin 100 cm x 50 cm x 25 cm. Tässä on ollut myös hakkaus N 8 / 849. Muut kolme rajan suuntaa osoittavat pyykit ovat olleet Sarkkisen mukaan selvästi pienempiä. Rajapisteen lähistöllä Sarkkinen on myös havainnut tyhjiä pilkkoja.
Tässä tarkastuksessa havaittiin, että Kemijärven ja Pelkosenniemen välistä rajaa osoittavat kaksi isoa viisarikiveä on kaadettu, ilmeisesti ajamalla niiden yli, ja niistä lounaisempi on rikkoutunut. Pelkosenniemen ja Sodankylän välinen raja on osoitettu kolmella pienellä viisarikivellä, jotka ovat maassa jonossa. Sodankylän ja Rovaniemen välinen raja on merkitty kahdella suurimmalla kivipyykillä, joissa on myös viisarikivet rajalinjan myötäisesti. Kemijärven ja Rovaniemen välistä rajaa ei ole merkitty kivillä, mutta maastossa näkyy selkeä avoin linja. Kaikki neljä rajalinjaa erottuvat maastossa avoimina linjoina. Missään kivipyykeistä ei havaittu hakkausta, ja se onkin saattanut olla jossain kaadetuista kivistä.
Poovaara on historiallisesti merkittävää raja-aluetta sillä sen kautta on kulkenut myös vuonna 1796 vahvistettu Lapin ja Lannan rajalinja.

Sääskimaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven ja Posion välisen rajan tuntumassa Posion puolella Sääskimaan vaaran pohjoisrinteessä. Kohteen etäisyys kuntien väliseltä rajalta etelään on 570 m. Morottajantie kulkee kohteesta 520 metriä itään. Kohteen luoteispuolella noin 200 metrin päässä kulkee Isojärvestä lounaaseen virtaava joki.
Kohde sijaitsee hakkuualueella, jossa kasvaa jonkin verran männyn- ja koivuntaimia. Aluskasvillisuus koostuu mustikasta, puolukasta, suopursusta, variksenmarjasta, sammalesta, jäkälästä ja heinästä. Kohteen pohjoispuolella, vaaran juuressa alkaa suoalue, samoin on kohteen etelä- ja kaakkoispuoli vaaran juuressa varsin kosteaa.
Paikalla on kivilatomus, jonka koko on noin 1,5 m x 1,2 m ja korkeus noin 1,3 m. Latomus on kasattu melko isoista, pyöreistä kivistä. Latomuksen pohjalla on käytetty hyväksi suurehkoja maakiviä. Latomus on ilmeisesti sortunut hieman, ja sen huipulla on alun perin ollut hieman pienempiä, pyöreitä kiviä. Nykyisessä kunnossaan latomus muistuttaa enemmän peltoraivauksesta kasattua kivikasaa kuin tarkoituksenmukaista kivilatomusta. Kohde on kivilatomus, jota on todennäköisesti käytetty rajamerkkinä tai maanmittauksessa.

Hautasaajo (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Maasto on Lompolojärven itäpuolella ojitettujen soiden ympäröimä hiekkapohjainen
hakkuuaukea. Aukon reunoilla kasvaa sekametsää, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa ja sammalia. Aukean läpi on pohjois-etelä-suuntaisesti tehty äestysvakoja.
Alueen äestysvaoissa havaittiin runsaasti hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia, joiden levinnän mukaan aluerajaus on tehty. Pääosa löydöistä havaittiin alueen eteläosassa, tervahaudan lounaispuolella. Pohjoisosassa koordinaattipisteessä X=3361419 Y=7466398 KKJ havaittiin yksittäinen iskos. Alueen pohjoisosassa havaittiin äestysvaoissa yksittäisiä palaneita kiviä, mutta selkeää tulisijan jäännöstä ei havaittu. Alueen eteläpäässä kvartsi-iskosten keskellä havaittiin yksittäinen palaneen luun pala koordinaattipisteessä X=3361416
Y=7466296 KKJ. Palaneen luun löytöpaikan vieressä havaittiin sädekiviliuskeesta valmistettu esineen katkelma tai teelmä. Koordinaattipisteestä X=3361440 Y=7466311 KKJ otettiin talteen voimakkaasti naarmuuntunut kivi, jossa on pyöristyneitä kohtia, jotka näyttävät olleen kulutuksen alla. Kivi on ilmeisesti tummaa liusketta, vastaavaa kivilajia ei alueella havaittu muualla. Koordinaattipisteestä X=3361411 Y=7466301 KKJ otettiin talteen noin 10 x 5 x 4 cm kokoinen luontainen liuskekivi, jonka molemmat tasaiset pinnat ovat voimakkaan naarmuuntuneet. Kohde rajautuu aluemaisesti maastossa havaittujen löytöjen mukaan. Alueella on myös tervahaudan ja tervapirtin jäännökset Hautasaajo 2 (reiska-kohde 176893).

Jouhisuvanto (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Maasto on Äkäsjoen ja Hannukaisesta Äkäsjokisuulle lähtevän soratien välinen, mäntymetsää kasvava hiekkakangas. Alue sijaitsee Äkäsjoen ylittävästä sillasta noin 350 metriä länteen. Maasto on voimakkaasti kumpuilevaa. Aluskasvillisuutena alueella on sammalia, jäkäliä, puolukkaa ja variksenmarjaa. Metsä on nuorta kasvatusmetsää.
Koordinaattipisteessä X=3367884 Y=7496860 KKJ on pienialainen jyrkkä hiekkakumpare, jonka lakialue on verrattain pieni. Laen jokea kohti laskevalla rinteellä on pieniä aloja, joista kuntta on kulunut pois. Yhdestä paljaan maan läntistä havaittiin yksittäinen palaneen luun pala. Noin kolmen metrin päähän kumpareen laelle tehtiin 1 x 1 metrin kokoinen ala, josta kuntta poistettiin. Alueelta löytyi 5 pientä palaneen luun palasta ja hiekassa näkyi muutamia palaneita kiviä. Ympäristöön tehtiin muutamia lapionpistoja, jotka olivat kuitenkin löydöttömiä. Löytöpaikan länsipuolelta hiekkatieltä (X=3367830 Y=7496883 KKJ) löydettiin yksittäinen palaneen luun palanen. Paikalle tehtiin lapionpisto, joka oli löydötön.

Pirttikangas koillinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Äkäsjoen varressa, sen etelärannalla, mt 9404 eteläpuolella olevalla
kankaalla. Huomiot: Kankaan rinteellä, n 60-70 m joesta on kaksi kuoppaa, jotka vaikuttavat pyyntikuopilta. Kuoppien läpimitta on 2 - 2,5 m ja syvyys n. 0,5 - 0,6 m. Kuoppien ympärillä on valli. Kuoppien pohjalla ja vallilla on todettu paksu huuhtoutumiskerros, joten kuopat ovat vähintään useita satoja vuosia vanhoja.

Äkäsjoki 8 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Äkäsjoen pohjoisrannan terassi, joka on noin kaksi metriä joen pintaa
korkeammalla. Paikalla on hiekkatien pää ja resentti tulisija. Maanpintaa on
ajouran kohdalla paljaana. Metsä on nuorta kasvatusmetsää. Alueen pohjoispuolella on kosteikkoa. Ajouran pinnassa havaittiin yksittäinen palaneen luun pala, jonka kohdalle tehtiin 0.5 x 0.5 metrin kokoinen koekuoppa (X=3360959 Y=7492408 KKJ), josta löytyi kaksi palaneen luun palaa lisää hyvin läheltä maanpintaa. Alueen lounaisosaan tehtiin muutamia lapionpistoja, jotka kuitenkin olivat löydöttömiä. Koekuopasta noin 10 metriä koilliseen tehtiin koekuoppa 2 (X=3360966, Y=7492415 KKJ), josta löytyi hiilensekaista maata ja palaneen luun palasia noin 15 cm:n syvyydelle saakka. Toisesta koekuopasta edelleen noin 10 metriä koilliseen tehdystä koekuopasta 3 (X=3360973, Y=7492420 KKJ) löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Koekuopan 3 koillispuolella tehtiin lapionpistoja, jotka olivat löydöttömiä.

Alainen Jauhokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueelle on hiljattain tehty hiekkatie, jonka kääntöpaikan eteläpuolella on kuusia ja koivuja kasvavaa sekametsää, jossa aluskasvillisuutena sammalia, puolukkaa ja mustikkaa. Metsä on uudistuskypsää metsää. Kohteessa on osittain kääntöpaikan rikkoma hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 12 metriä. Miilu erottuu ympäristöstään matalana kohoumana, jonka ympärillä on kuoppia. Kääntöpaikan länsireunassa, noin 15 metriä miilusta koilliseen on tieleikkauksessa hiiltä. Lidar-aineistossa alueella näkyi myös toinen kohouma, jota ei maastotarkastuksessa löydetty. Ojanpenkan läntisessä leikkauksessa hiilimiilun pohjoispuolella, noin 15 metrin päässä havaittiin kuitenkin hiiltä, joten toinen miilu on ilmeisesti tuhoutunut kääntöpaikan tekemisen yhteydessä.

Haitaritievat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla 4,7 km Äkäsjokisuusta pohjoiskoilliseen. Hauta on aivan jokirannassa olevan joen suuntaisen matalan harjanteen koillispäässä. Tervahauta, jonka halkaisija on noin 13 metriä. Haudan 4 m pitkä ja 2 m leveä halssi on kaakkoon kohti jokea. Tervahaudan valli on noin 4 metriä leveä ja sen keskellä erottuu paikoitellen painaumaa, hauta on todennäköisesti kahteen kertaan poltettu. Tervahaudan ja alueen poikki kulkevan metsätien luoteispuolella koordinaattipisteessä X=3360876 Y=7492352 KKJ on 1.5 x 1.5 metrin kokoisen 0.7 m korkean ja 0.5 metriä leveän vallin rajaama kuoppa, joka on todennäköisesti pienen rakennuksen jäännös (merkitty alakohteena).
Noin 50 metriä lounaaseen on kivikautisia löytöjä Äkäsjoki 8 ja 150 metrin päässä Haitaritievat 3.

Haitaritievat 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteen luoteispuolella on hiekkaharjanne ja kaakkoispuolella virtaa Äkäsjoki. Kohde on noin 5 metriä alueella kulkevan sähkölinjan kaakkoispuolella. Alue on pääosin mäntykangasta, paikoitellen sekametsää. Kohteen päällä kasvaa myös koivuja ja katajaa. Aluskasvillisuutena alueella on sammalia ja puolukkaa. Metsä on uudistuskypsää metsää. Peruskarttaan on merkitty tervahauta. Tervahaudan ilmoitetulta sijaintipaikalta dokumentoitiin rakennus jäännös. Rakennus on 6 x 5 metriä kokoinen ja erottuu ympäristöstään noin metrin levyisinä, 0.5 metriä korkeina maavalleina. Pohjoisnurkassa on kivikiukaan jäännös. Rakennuksessa ei havaittu selkeää oviaukkoa. Joko kohde on aiemmin tulkittu virheellisesti tervahaudaksi, tai sitten alueella on sekä tervahauta että rakennus ja toinen kohteista on jäänyt sekä inventointia ja tarkastusta tehtäessä huomaamatta.
Noin 100 metriä koilliseen on kivikautisia löytöjä Äkäsjoki 8 ja 150 metrin päässä Haitaritievat 2.

Hannukaisenjärvenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Äkäsjoen hiekkapohjainen, havumetsää kasvava eteläranta, jossa aluskasvillisuutena sammalia, puolukkaa ja heinää. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Maasto laskee terasseina kohti jokirantaa. Alueen poikki kulkee joen suuntaisesti hiekkatie ja alueen länsipuolella virtaa jokeen laskeva puro. Kohteessa on kaksi tervahautaa ja osittain maahan kaivettu rakennuksen jäännös. Haudat sijaitsevat tien eteläpuolella ja rakennuksen jäännös pohjoispuolella. Tervahaudan 1 halkaisija on noin 15 metriä vallien ulkoreunasta mitattuna. Vallit ovat noin 4 metriä leveät ja ympäröivästä maanpinnasta mitattuna noin metrin korkuiset. Haudan keskikohta on vallien päältä mitattuna 1.7 metriä syvä. Tervahaudan 8
metriä pitkä ja 3 metriä leveä halssi on kohti länsipuolella virtaavaa puroa. Haudan edustalla on kimpale kuonaa.

Revonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on niemellä Miekojärven pohjoisosassa, peltoaukealla ja männikkökankaalla. Pohjalaisen kirveen sekä liuskeveitsen löytöpaikka pellonojan kaivussa noin 5 m päässä toisistaan (vuonna 1951) sijaitsee pellon länsilaidassa, metsän reunassa sijaitsevasta hirsisestä loma-asunnosta etelälounaaseen ja järven rannasta 60-70 m päässä. Tällä alueella oli kynnettäessä havaittu tuhkaa ja palanutta savea. Maaperä on yleensä punaista hiekkaa.
Toinen kivikautinen löytökohta on järvenrannassa, pellonreunan löydöistä noin 100 m lounaaseen, ent. Niemen kesämökistä 15 m. lounaaseen, josta 1984 inventoinnissa löytyi oikokirves sekä kvartseja ja myöhempään asutukseen liittyviä löytöjä. revonniemestä itää sijaitsevan Lylymaan alarinteessä on havaittu myös mahdollisia pyyntikuoppia, joita ei kuitenkaan paikannettu inventoinnissa.
Pellonreunan löytöpaikasta n. 100-200 m pohjoisluoteeseen on todettu myös hiilimiiluja ja potaskan keittopaikka ("Revonniemi 2"). Vuoden 1984 inventoinnin perusteella miiluhaudoilla on etäisyyttä toisistaan n. 40 m. Pohjoisempi sijaitsee n. 15 m eteläkaakkoon kesämökistä. Sen kehän halkaisija on n. 14 m. Kehän kulmissa" on neljä maatunutta pyöreätä tai soikeata kuoppaa, joiden halkaisija on 3-4 m, leveys 2,5-3 m ja syvyys n. 0.5-1 m. Kehän keskiosa on 50 cm ympäröivää maastoa korkeammalla. Miilun keskellä on pystytettynä vanhempi sähköpylväs (ks. alakohteet).
Eteläisemmän miilun halkaisija on kuoppien sisäreunasta mitattuna n. 13 m. Edellisestä poiketen myös kehän keskellä on pyöreä maatunut kuoppa halkaisijaltaan 1.80 m, syvyys
n. 0.5 m. Kuoppia lukuun ottamatta keskustassa on sammalen ja paksun neulaskerroksen alla vähintään 40 cm hiilensekaista nokimaata. Kyseisen miilun koillislaidalla on ilmeinen potaskan keittokiveys n. 4.5 m pitkän ja 40 cm korkean hiekkakumpareen päällä. Pyöreähkön kiveyksen halkaisija on n. 140 cm ja korkeus n. 40 cm. Voimakkaasti sammalen peittämä liesikiveys on rakennettu luonnonkivistä joiden halkaisija on 50-80 cm. Rakennelman keskustassa on pään kokoisia tulen rapauttamia kiviä. Paikasta kaakkoon on vanha riihen pohja kiuaskiveyksineen.
Nämä historiallisen ajan rakenteet lienevät Kaaraneksen masuunin tarpeisiin poltetut hiilimiilut 1800-luvun alusta, johon Revonniemi on kuulunut. Myös kiviesineiden kohdalla on rannassa mahdollinen tervahauta tai tiilentekopaikka.
Vuonna 2016 viiden sähköpylvään perustusten kaivun arkeologisssa valvonnassa ei alueen etäläosassa sijaitsevan kuopan 2 kahta epävarmaa kvartsi-iskosta lukuun ottamatta todettu muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kaisankangas (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Yksi Suomen suurimmista pyyntikuoppakohteista sijaitsee Kaisankankaalla. Alueella on useita eri-ikäisiä kuoppaketjuja noin 2,6 km pitkällä matkalla. Soranotto ja tietyöt ovat tuhonneet osan kuopista, jotka liittynevät Soppelasta löydettyyn lappalaisasuinpaikkaan. Kalliolampi (aiemmin mjrek. 320010216/Museovirasto-tunnus (vanha) 216 on vuonna 2021 yhdistetty Kaisankankaaseen.
Inventointi 2014: Pyyntikuoppaketju sijaitsee Soppelan kylässä Kaisankangas nimisellä alueella. Ketju päättyy kaakossa Kalliolampeen. Ketjun pituus on kaikkiaan lähes kolme kilometriä. Pyyntikuoppaketjun halki kulkee itä-länsisuunnassa tie 19788 Räisälä-Soppela. Tien pohjoispuolella Kaisankankaalla, Välitalon ja Urpolan itäpuolella on laaja hiekanottoalue. Verrattuna vuoden 1989 yleiskarttaan, on näistä hiekkakuopista itäisempi laajentunut huomattavasti pohjoiseen, tuhoten ainakin osan tuon alueen pyyntikuopista.
Kaisankankaan kaksi pyyntikuoppaa (kuopat 30 ja 31) on rajattu muusta muinaisjäännösalueesta erilliseksi kokonaisuudeksi. Tässä inventointiraportissa tämä alue on nimetty kohteeksi Kaisankangas pohjoisosa ja se sijaitsee Välitalo nimisestä tilasta 130 metriä luoteeseen. Inventoinnissa pyyntikuoppia dokumentoitiin tältä alueelta 117 (lukuun sisältyy myös Kaisankangas pohjoinen -alueen kaksi pyyntikuoppaa). Kalliojärven alueelta Kotivuori puolestaan on dokumentoinut 30 pyyntikuoppaa kun tässä inventoinnissa niitä havaittiin 22. Osin ero selittyy Kaisankankaan itäisemmän hiekkakuopan laajenemisella pohjoiseen, mikä on tuhonnut ainakin joitain pyyntikuoppia. Ero selittynee myös sillä, että Kotivuori on dokumentoinut myös kuoppia, joiden kuvauksessa lukee vain "epämääräinen". Tällaisia kuoppia vuoden 2014 inventoinnissa ei otettu pyyntikuopiksi, mutta näiden olemassaolo mainittiin silloin kuin tällainen epämääräinen kuoppa havaittiin jonkin pyyntikuopaksi tulkitun kuopan läheltä. Pyyntikuoppien lisäksi Kaisankankaalta havaittiin kahdesta kohtaa kvartsi-iskoksia ja kvartsi-esine. Löytöjä ei otettu talteen, sillä ne havaittiin alueella kulkevien teiden pinnoilta. Alueelta havaittiin myös yksi hiilimiilu. Pyyntikuopista on gps-mittaukset.
Vuoden 2020 tarkastuksessa alue laajeni hieman pohjoiseen sieltä löydettyjen pyyntikuoppien johdosta. Kohde on rajattu havaittujen pyyntikuoppien mukaan (ks. alakohteet).

Rättikero (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Rovaniemen ja Kemijärven väliseltä kantatieltä 82 pohjoiseen kohti Enijärveä vievän tien Ristilammen risteyksestä noin 600 m pohjoiseen on Rättikeron pohjoisimmassa ulokkeessa peurahautoja, joista kaksi erottuu tien itäreunassa. Kuopista pohjoisempi on neljä metriä tien reunasta, noin 4-metrinen ja 60 cm syvä. Siitä kahdeksan metriä eteläkaakkoon niin ikään tietä neljä metriä itään on pienempi kuoppa, kooltaan 2,5 x 2 m ja noin ½ m syvä. Tien länsipuolella on laaja sorakuoppa ja kuoppien eteläpuolella vanha savottakämpän raunio, pieni tervahauta ja sodanjälkeisten rakennusten jäännöksiä. Alueella on myös puolustusvoimien tekemiä poteroita ym. kaivantoja. Pieni Lakkioja virtaa soistuneen alueen halki luoteeseen kohti Majavajärveä.

Hautakosket (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohti Kuerjokea laskeva terassimainen mäntymetsää kasvava hiekkarinne, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa, juolukkaa, sammalia ja variksenmarjaa. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä vallien sisäpuolelta mitattuna, vallien leveys on noin 1.5 metriä. Haudan halssi on kohti koillista. Halssi on noin 7 metriä pitkä ja 3 metriä leveä ja madaltuu kauemmas haudasta mentäessä. Halssin molemmin puolin vallien ulkosyrjällä on parkkuupukkeja muistuttavat puiset kolmijalat. Puut on lovettu eikä niissä ole nauloja näkyvissä. Halssin vieressä on näkyvillä pala kuonaa.

Hautasaajo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lompolojärven itäpuolella ojitettujen soiden ympäröimä hiekkapohjainen hakkuuaukko. Aukon reunoilla kasvaa sekametsää, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa ja sammalia. Alueella on tervahaudan ja tervapirtin jäännökset. Tervahauta sijaitsee koordinaattipisteessä X=3361451 Y=7466341 KKJ. Hauta on halkaisijaltaan noin 10 metrin kokoinen ja sen halssi on kohti itää. Haudan valli on 0.5-1.5 metriä korkea ja noin 2 metriä leveä. Valleissa on eläimen pesäkoloja.

Hevosaitatievat (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Alue on kivikkoista mäntykangasta, jossa aluskasvillisuutena mustikkaa, variksenmarjaa ja sammalia. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Alueella on kolme pitkänomaista kaivantoa joista on ilmeisesti nostettu malmia Pajalan ruukkia varten. Alueella on myös pieniä kivilatomuksia ja kuoppa. Latomukset ja kuoppa saattavat olla eri ajalta kuin kaivannot. Kaivannot ks. alakohteet. Pystykivet sijaitsevat koordinaattipisteessä X=3365313 Y=7486012 KKJ. Koordinaattien osoittamassa kohdassa on noin metrin etäisyydellä toisistaan suorassa linjassa kolme pystykiveä, joista keskimmäisen korkeus on noin 0.5 metriä, reunimmaiset ovat noin 0.4 ja 0.3 metriä korkeat. Kunkin kiven ympärillä on tukena muita kiviä. Latomus 1 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3365409 Y=7486062 KKJ. Kohteessa on pieni latomus, josta erottuu noin 10 kiveä, jotka ovat jäkälän ja osittain sammaleen peitossa. Latomuksen halkaisija on noin metrin ja korkeus noin 0.5 metriä. Kohteesta noin 2 metrin päässä kulkee metsäautotie. Latomus 2 sijaitsee koordinaattipisteessä X=3365395 Y=7486090 KKJ. Kohteessa on halkaisijaltaan noin metrin kokoine, 0.4 m korkea latomus, josta erottuu 11 kooltaan vaihtelevaa kiveä, jotka ovat sammaleen ja jäkälän peitossa. Kuoppa sijaitsee koordinaattipisteessä X=3365356 Y=7486179 KKJ. Kuopan halkaisija on noin 3.5 metriä ja syvyys 1.7 metriä. Pohjalla on peltikamiina. Kuoppa on hyvin kivinen. Kuopasta noin 30 metriä lounaaseen on peltitynnyrikamiina. Todennäköisesti kohde liittyy saman Pajalan rautaruukin toimintaan kuin muutkin alueen louhokset. Kivilatomukset saattavat olla jonkunlaisia viisarikivikasoja osoittamassa kaivantojen sijaintia toisiinsa nähden.

Jalokoskenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jalokoskenmaa-niminen alue Tuulijoen ja Petäjäjoen risteyskohdan itäpuolella. Alueella menee hiekkatie. Ylempänä jokirannoista alueella on tehty hakkuita mäntykankaalla. Lähempänä jokirantoja maasto on soista ja rehevää. Kohde sijaitsee rannan ja mäntykankaan rajalla, alueella on aluskasvillisuutena puolukkaa, sammalia ja mustikkaa. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on noin 8 metriä. Haudan halssi on kohti luodetta ja se on lähinnä 1.5 metriä leveä aukko haudan 2 metriä leveissä ja 0.8 metriä korkeassa vallissa. Halssin vieressä valleissa on ketunkoloja.

Kalkkikangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta 1 sijaitsee Muonionjoen varressa, Äkäsjoen suusta 1,7 km länteen, jokitörmästä 40 metriä sisämaahan. Tervahauta 2 sijaitsee jokitörmällä, Muonionjoen varressa, Äkäsjoen suusta 1,86 km länteen.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 6 metrin kokoinen tervahauta, jossa on 0.3 metriä korkeat, 1-1.5 metriä leveät vallit. Alueella on myös 5 x 6 metrin kokoinen rakennus jäännös, joka erottuu ympäristöstä kuntan peittämänä kohoumana, jona ympärillä on kuoppia. Lounaispäädyssä on 2 x 2 metrin kokoinen kivikiuas.

Karhakkalaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ojitetun suon reunassa oleva hakkuuaukea, jonne on jätetty siemenpuiksi mäntyjä. Aukean ja suon välissä on kapea sekametsää kasvava metsäkaistale. Aluskasvillisuutena alueella on puolukkaa, mustikkaa ja sammalia. Kohteessa on tervahauta ja tervapirtin jäännös
Tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä ja sen halssi on kaakkoon kohti suota. Haudan vallit ovat noin 2 metriä leveät ja 0.7 metriä korkeat. Halssi on 6 metriä pitkä ja yläosastaan kaksi metriä leveä. Halssi kapenee alaspäin mentäessä. Hakkuuaukealla sijaitsevan tervahaudan päälle on jätetty puita.

Kieksiäisniva 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muonionjoen rinteen yläreuna, alueella kasvaa mäntymetsää, jossa aluskasvillisuutena sammalia ja puolukkaa. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Noin 20 metrin päässä tervahaudasta kulkee sähkölinja. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 7 metrin kokoinen tervahauta, jonka halssi on länteen kohti jokea. Halssin oja erottuu haudan keskelle saakka. Haudan vallien päällä kasvaa vähintään 50-vuotiaita mäntyjä.

Kieksiäisniva 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muonionjoen mäntykangasta kasvava ranta-alue, jossa aluskasvillisuutena sammalia, puolukkaa ja juolukkaa. Metsä on uudistuskypsää metsää. Alueelle on hiljakkoin rakennettu ojitettu mökkitie. Kohteessa on hiilimiilu, jonka läpi on rakennettu ojitettu hiekkatie. Paikan päällä erottuu vielä osittain heikosti matala kuoppien ympäröimä kumpare.Tienpientareelle käännetyssä maa-aineksessa on näkyvillä hiiltä. Kairausnäytteessä hiilikerroksen paksuus on noin 25 cm.

Keskinen Jauhokangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muonionjoen mäntymetsää kasvava itäranta. Jokeen laskevan puron ja veneenlaskupaikan välinen alue, jossa on hakkuujätettä. Kohteessa on ilmeisesti kahteen kertaan poltetun tervahaudan jäännös, jonka halssi on lähteen kohti jokea. Haudan vallissa erottuu kuoppia, jotka ilmeisesti erottavat kahden polton vallit toisistaan. Halssi erottuu ainoastaan haudan vallissa, eikä jatku kaivantona haudan ulkopuolelle. Haudan halkaisija on noin 10 metriä.

Lompolovuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luosujoen pohjoisranta. Joen varressa kulkee joen suuntaisesti hiekkatie, jonka pohjoispuolella kasvaa mäntyä, kuusta ja koivua kasvava sekametsä. Aluskasvillisuutena alueella on puolukkaa, mustikkaa ja sammalia. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Alueella on tervahaudan ja tervapirtin jäännökset.
Koordinaattien osoittamassa paikassa on halkaisijaltaan 11 metrin kokoinen tervahauta, jonka halssi on kohti etelää. Halssin pituus on noin 3 metriä jonka jälkeen se jatkuu leveämpänä päättyen tien ojaleikkaukseen. Halssin leveys on yläosasta noin metrin, alempana noin 2 metriä. Hauta on keskeltä noin 1.5 metrin syvyinen. Haudan sisällä näkyy hiiliä muurahaisten kuluttamalla polulla.

Lompolovuoma 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohti Luosujokea laskeva paikoitellen kivikkoinen mäntykangas, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa ja jäkälää. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Kohteen ja joen välissä kulkee hiekkatie. Kohde on tielle laskevan törmän reunassa. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 2 metrin kokoinen, 1.5 metriä korkea erikokoisista kivistä koottu kivilatomus. Pienimmät kivistä ovat noin kahden nyrkin ja isommat noin hevosen pään kokoisia. Latomuksessa ei ole tasaista ulkopintaa. Ajoitukseltaan ja käyttötarkoitukseltaan epäselvä kivilatomus. Latomus liittyy mahdollisesti kaakkoispuolella olevaan kohteeseen, jossa on tervahaudan ja
tervapirtin jäännökset (Lompolonvuoma).

Luntanginkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muonionjoen rantatörmällä Luntanginsaaren kohdalla. Maasto törmän päällä on hakkuuaukeaa. Aluskasvillisuutena alueella on sammalta, puolukkaa ja mustikkaa. Ympärillä kasvaa mäntyjä ja koivuja. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Kohteessa on tervahauta, joka sijaitsee Muoniojoen ja Luntanginkankaan läpi kulkevan hiekkatien välissä. Etäisyys sekä joelle, että tielle noin 100m. Vallien ulkoreunasta mitattuna tervahaudan halkaisija on 12 m. Vallien leveys noin 2 m ja korkeus ulkopuolen maanpintaan nähden 1 m. Halssi on etelään joelle päin ja sen leveys on 2 m ja pituus 6 m haudan ulkopuolella ja halssi jatkuu haudan sisäpuolelle sen keskikohtaan saakka kapeampana. Haudan keskellä olevassa kuopassa on näkyvissä hiiltä. Samalla rantatörmällä on kivikautisia asuinpaikkoja.

Luosujoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohti Luosujoen uomaa laskeva rinne, jonka päällä on hakkuuaukeaa. Rinteessä kasvaa mäntyjä, kuusia ja koivuja ja aluskasvillisuutena sammalia, puolukkaa, mustikkaa ja vanamoa. Rinteen metsä on uudistuskypsää metsää. Alueella on tervahauta jonka yhteydessä on kuoppa ja toinen kohde, joka mahdollisesti on myöhemmin rakennuksena hyödynnetty vanha tervahauta. Pohjoisempi tervahauta: halkaisijaltaan 12 metrin kokoinen tervahauta, jonka 8 metriä pitkä ja 1.5 metriä leveä halssi laskee itäkaakkoon kohti jokea. Haudan vallit ovat leveät ja keskellä oleva huoppa on halkaisijaltaan vaan noin 6 metrin kokoinen. Vallien leveyden perusteella hauta on mahdollisesti kahteen kertaan poltettu. Vallien korkeus ulkopuolisesta maanpinnasta mitattuna on noin metrin. Tervahaudasta noin 10 metriä lounaaseen on halkaisijaltaan 2 metrin kokoinen, noin 0.6 m syvä jyrkkäreunainen maakuoppa.

Muotkaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Malmivaaralta kohti Äkäsjokea loivasti laskeva rinne, jossa kasvaa rehevää mäntymetsää, jonka seassa harvakseltaan koivuja. Aluskasvillisuutena alueella sammalia, puolukkaa, mustikkaa ja variksenmarjaa. Metsä on nuorta kasvatusmetsää. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 metriä. Haudan vallit ovat 1- 2 metriä korkeat ja noin 1.5 metriä leveät. Halssi on kohti luodetta, se on noin neljä metriä pitkä, kaksi metriä syvä ja 1-2 metriä leveä. Vallin sisäpuolella on ympyrän muodossa kuoppia, hauta on mahdollisesti poltettu kahteen kertaan, vaikka toinen valli ei selkeästi erotu. Haudan pohjan ja vallin korkeimman kohdan korkeusero on noin 1.7 metriä. Tervahaudan itäpuolella noin 15 metrin päässä on aitaus jäännös (Muotkavaara 2 MH-tunnus 175073, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Myllylaki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rakkakivikko Myllylaen laella. Alueella on vanhoja kelopuita, eläviä mäntyjä ja nuoria koivuja. Aluskasvillisuutena sammalia, jäkäliä ja mustikkaa. Metsän on varttunutta kasvatusmetsää. Kohteessa on noin 2 metriä korkea, ylhäältä katsottuna pyöreä, ulkopinnaltaan tasainen kivilatomus, jonka ympärysmitta on noin 4 metriä. Latomukseen on
käytetty ohuita liuskamaisia kiviä, joita on latomuksen lähiympäristössä luonnostaan. Latomuksen päällä on osittain kumollaan noin 0.5 metriä pitkä kivi, joka on todennäköisesti ollut pystyasennossa. Muuten latomuksen lakiosa on melko tasainen. Kivien väliin on työnnetty sirkkelinterä. Latomuksesta noin 3 metriä luoteeseen on halkaisijaltaan metrin mittainen, noin 0.5 metriä korkea pienempi kivilatomus. Kyseessä on todennäköisesti
viisarikiveys. Molempien latomuksien kivet ovat yläpuoliltaan jäkälän peitossa.

Ritalaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ritalaki-nimisen kumpareen lounaisreuna, mäntyjä ja kuusia kasvavahiekkakangas. Alueen lounaispuolella on kosteikkoa. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Kohteessa on halkaisijaltaan noin 5 metrin kokoinen tervahauta, jonka 3 m pitkä ja jonka 1.5 metriä leveä halssi on kohti lounasta. Haudan keskikohta on noin metrin ympäröivää maanpintaa alempana.

Sulanojan selkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luosujoen pohjoisranta, jossa kuusta ja koivua kasvavaa sekametsää jokeen laskevassa rinteessä. Tasanne rinteen päällä on hakkuuaukeaa, jossa on muutamia säästöpuuryhmiä. Aluskasvillisuutena alueella on puolukkaa, mustikkaa ja sammalia. Metsä on varttunutta kasvatusmetsää. Alueella on tervahaudan ja tervapirtin jäännökset. Hauta on halkaisijaltaan noin 6 metrin kokoinen, 1.5 metriä syvä suppilomainen kuoppa. Kairausnäytteessä voimakkaan musta hiilinen maa alkaa heti kunttakerroksen alta ja on ainakin 15 cm paksu. Tervahaudan (tai hiilimiilun) alarinteen puolella on 3 metriä pitkiä sahattuja hirsiä. Haudassa ei ole näkyvää halssia, mutta hirret ovat mahdollisesti tukeneet tervan juoksutusputkea. Haudan vallien ulkopuolella noin 1.5 metrin päässä näkyy 0.6 metriä leveä ja 0.3 metriä korkea valli. Hauta on mahdollisesti kahteen kertaan poltettu.

Valkeajoki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisissa, Äkäsjoen pohjoispuolella, Valkeajoen suusta 1,3 km
pohjoiseen, joen itärannalla. Alueella on kaksi hyvin säilynyttä tervahautaa, joissa molemmissa on lounaaseen avautuvat tervanjuoksutusuomat. Molemmat tervahaudat ovat halkaisijaltaan noin 15 metriä.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisisten luoteispuolella, Valkeajoen itäpuolella olevan padotun
Suolammen ja Valkeajokilaakson välisellä kannaksella, törmän reunalla, kanavoidusta
jokiuomasta noin 85 metriä koilliseen, noin 290 metriä Pakasaivon tiestä. Paikalla on kaksi maahan kaivetun pirtin pohjaa noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan jokilaaksoon laskevan jyrkän törmän reunalla. Pirtinpohjien sisämitat ovat noin 2 x 1,5 metriä ja niiden lyhyillä sivulla on uunien jäännökset. Kuoppia reunustaa valli.
Kaakkoisempi rakennus jäännös 1: Kohteessa on noin 4 x 2.5 metrin kokoinen rakennus jäännös, joka erottuu ympäristöstä vallien rajaamana kuopanteena. Vallit ovat noin metrin levyiset ja sisäpuolelta mitattuna 0.5 metri korkeat. Rakennuksen itänurkassa on kivikiuas. Rakennuksen läpi menee pitkittäissuuntaisesti polku joka on kuluttanut valleja. Rakennuksen lyhyissä päädyissä on mahdollisesti sijainnut oviaukot, tai sitten päädyissä on vaan polun uoma.

Venejoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Venejoesta erkanevan pistouoman eteläranta, jossa kasvaa kapeana kaistaleena varttunutta kasvatusmetsää. Kauempana jokirannasta metsä on taimikkoa. Aluskasvillisuutena alueella on sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Kohteen päällä kasvaa koivikkoa. Kohteessa on halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen tarvahauta. Haudan vallit ovat noin 2 metriä leveät ja 1.5 metriä korkeat. Haudan halssi on luoteeseen, sen pituus on noin 4 metriä ja leveys 1.5 metriä. Haudan vallien päällä kasvaa iältään vähintään 50-vuotiaita mäntyjä.

Pikkukotarova (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pikkukotarovan vaaran etelään laskeva rinne. Kivinen moreeniharju. Tuoreen kankaan metsä, valtapuulajina mänty. Kohteessa on 1,5 metriä halkaisijaltaan oleva kivilatomus. Latomuksen korkeus on 1.2 metriä. Rakennelman kivet ovat halkaisijaltaan 0,5 metriä juuressa, ylempänä sitä pienempiä. Latomuksen sisässä, keskellä on pystylaaka. Kivet ovat täysin sammaloituneet.

Pikku-Karijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Karijärven itäpuolella sijaitsevalla hiekka- ja moreeniharjulla, jossa kasvaa kuiva kangasmetsä. Kohteessa on kaksi pyyntikuoppaa, katso alakohteet.

Kienajapalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kienajapalo nimisellä vaaralla jossa on kivistä mäntykangasta. Kohteen itäpuolella kulkee metsätie jonne on matkaa noin 280 metriä. Kohteessa on metrin halkaisijaltaan oleva metrin korkuinen kivilieriö, jonka laki on tasainen. Kivilatomus on ladottu siististi 30 cm halkaisijaltaan ja sitä pienemmistä rovakon laakakivistä. Latomus on täysin sammaloitunut. Kivilatomus koostuu seitsemästä kylmämuurauksella ladotusta kivikerroksesta, jotka on ladottu hienoon ympyräkehään. Mahdollinen rajamerkki.

Kienajanjänkkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kienajajänkkä nimisen suon itäpuolella olevalla tuoreella moreenikankaalla. Kohteesta noin 30 metriä itään kulkee hiekkatie. Kohteessa on pyöreä kivilatomus, jonka halkaisija on metri ja korkeus 70 cm. Kivet on ladottu kylmämuurauksella hieman ylöspäin suippenevan lieriön muotoiseksi latomukseksi. Kivet ovat halkaisijaltaan 30 cm ja sitä pienempiä. Kivet ovat täysin sammaloituneita. Mahdollisesti rajamerkki.

Antinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Matarakosken voimalaitoksesta noin kilometrin etelään, 180 metriä Kitisen itäpuolella. Noin 10 metriä kohteen itäpuolella kulkee Viiankiaavantie. Alue on melko tasaista sorapohjaista mäntykangasta. Kuoppa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä ja syvyys on noin 40 cm. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa. Kairauksessa havaittiin pari senttiä paksu huuhtoutumiskerros, joten kuoppa ei ole syntynyt ainakaan viimeisen sadan vuoden aikana. Huuhtoutumiskerros vaikutti olevan tässä kohtaa kangasta muutenkin ohut. Yksittäinen melko matala kuoppa voi mahdollisesti olla pyyntikuoppa, mutta kyseessä voi olla myös luonnonmuodostuma, kuten tuulenkaato. Kuopan luonne selviää vain kaivaustutkimuksella. Vuoden 2016 inventoinnissa löytyi viisi mahdollista pyyntikuoppaa noin 130 metriä tästä luoteeseen (Antinkangas 2).

Antinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 900 metriä Matarakosken voimalaitoksesta etelään 100 metriä Kitisen itäpuolella. Viiankiaavantie kulkee noin 70 metriä kohteen itäpuolitse. Tällä kohtaa tien molemmin puolin sijaitsee Petkula Antinkangas, historiallisen ajan talon paikka. Alue on tasaista sorapohjaista mäntykangasta.
Vuoden 2016 inventoinnissa havaittiin viisi kuoppajäännöstä, jotka voivat olla pyyntikuoppia. Kuoppa 1 on halkaisijaltaan 2,5 metriä ja syvyydeltään 40cm, kuoppa 2 on pitkulainen, pituus noin 4 metriä ja leveys noin 2,5 metriä, kuopat 3-5 ovat hieman pienempiä, niiden halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 30 cm. Kuopat ovat ryppäässä noin 20x15 metrin alueella. Kuopissa oli havaittavissa ohut huuhtoutumiskerros.
Kuopat vaikuttavat kaivetuilta ja kyse voi olla pyyntikuopista. Voi olla myös mahdollista, että ne liittyvät jotenkin läheisen talon toimintaan. Kuoppien luonne selvinnee vain kaivaustutkimuksella.

Jässä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Naamijoen länsipuolella, Ranta-Jässän jänkkä nimisellä suolla olevalla kangasmetsäsaarekkeella. Naamijoelta kohteelle on matkaa noin 150 metriä. Kangasmetsäsaarekkeella kasvaa tuoreen kankaan männikkö. Tervahaudan halkaisija 10 metriä, halssi 4 metriä joka laskee itään suolle, valli 2 metriä ja keskikuopan syvyys 1,5 metriä. Vallien ulkopuolelta halkaisija 14m. päällä kasvaa mäntyjä ja nuoria koivuja.

Kersilönsuvanto 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 950 metriä Matarakosken voimalaitoksesta etelään Antinkankaan länsiosassa, Kitisen itärannalla, noin 60 metriä joesta. Alue on tasaista sorapohjaista mäntykangasta.. Kohde löytyi vuoden 1991 inventoinnissa, mutta sitä ei ollut lisätty muinaisjäännösrekisteriin. Asia huomattiin vuoden 2016 inventoinnin arkistoselvityksessä. Kohde tarkastettiin ja se lisättiin rekisteriin nimellä Kersilönsuvanto 2, inventointikertomuksessa nimi on Kersilönsuvanto E.
Alueella on kaksi törmää; nykyisen joen törmä ja niityn itäreunassa vanha törmä. Vuoden 1991 löydöt ovat kaikki suppealta alueelta ylemmän törmän päältä aavistuksen korkeammasta paikasta kuin ympäristönsä. Törmän reunaa pitkin kulkee polku, josta löydöt tehtiin. Kyseessä on todennäköisesti kivikautinen leiripaikka, jonka merkit ovat suppealla alueella. Vuoden 2016 inventoinnissa todettiin, että polku oli kasvanut umpeen samoin kuin törmä oli turpeen peitossa, lisähavaintoja kohteesta ei saatu.

Kärväslampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 3,3 kilometriä Matarakosken voimalaitoksesta etelään, noin 300 metriä Kitisen itäpuolella, Kärväslammesta 250 metriä koilliseen. Alue on tasaista hiekkapohjaista mäntykangasta. Vuoden 2016 inventoinnissa löydettiin kvartsiydin ja –iskoksia tuulenkaadosta matalan vanhan rantatörmän päältä. Jossain vaiheessa Kitisen historiaa Kärväslampi on ollut yhdistyneenä jokeen tai joki uoma on kiertänyt idempää muodostaen yhteyden Viiankiaavan suuntaan. Löytöpaikka on nykyisin soistuneen joenhaaran rannalla, noin metrin korkuisen rantatörmän päällä. Tuulenkaadosta ja sitä ympäröivältä alueelta poimittiin kvartsi-iskoksia ja –ydin. Todennäköisesti kyseessä on pienialainen asuinpaikka, sillä tuulenkaadosta viiden metrin säteellä tehdyistä kolmesta koepistosta ei tullut löytöjä eikä merkkejä kulttuurikerroksesta. Asuinpaikka on rajattu noin 10 metrin matkalta pitkin rantatörmän reunaa ja noin 5 metriä leveäksi. Asuinpaikka on Natura2000 -alueella.

Pitkäkoski (1000029393) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Naalastotievat nimisen vaaran länsipuolella olevan suon keskellä, jossa on tuoreen kankaan metsäsaareke. Haudan päällä kasvaa puolukkaturve ja sekametsä. Tervahaudan länsipuolella menee metsätie josta kohteelle on matkaa noin 100 metriä. Kohteessa on tervahauta, jonka ulomman vallin halkaisija on 12 metriä ja sisemmän 10 metriä. Vallit ovat metrin paksuisia ja kohoavat keskuskuopasta metrin ylöspäin. Uloimman vallin pohjoisreunalla on havaittavissa puurakenteita, jotka on tehty kirveellä katkotuista hirsistä. Puurakenteista päätellen hauta on alle 100 vuotta vanha.

Kotala 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tuoreen kankaan reunassa jossa pääpuulajina mänty. Kohde sijaitsee osaksi valtion mailla, mutta suurimmaksi osaksi yksityisellä maalla. Haudan halkaisija on 6 metriä, vallin paksuus 2 metriä, vallin korkeus itäpuolella 1 metri, kuopan syvyys vallille 1 metri. Heikosti erottuva halssi kulkee kaakkoon. Halssin reunalla on lahonnutta puurakennetta. Kohteen vieressä on yksityisellä maalla tervapirtti, katso alakohde.

Puolakka (1000000496) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 2,5 kilometriä Sattasesta koilliseen ja Puolakan talosta noin 300 metriä koilliseen. Ivalontie kulkee noin 80 metriä kohteen länsipuolella ja Kitinen virtaa suunnilleen yhtä kaukana itään. Vuoden 1991 inventoinnissa havaittiin kaksi kuoppaa lounas-koillis -suuntaisella soraharjanteella. Kohde tarkastettiin vuoden 2016 inventoinnissa.
Kuopat ovat noin 13 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuoppa 1 on kooltaan 1x1,5 metriä ja sen syvyys on noin 0,2 m, kuoppa 2 on kooltaan 1,8x1,2 metriä ja syvyys noin 0,3. Vuoden 2016 inventoinnissa havaittiin myös, että harjanteella on useita luontaisilta vaikuttavia matalia kuopanteita. Kuoppien sijainti harjanteella on tyypillinen pyyntikuopille, mutta kuopat ovat kuitenkin melko pieniä ja matalia ja ne voivat olla syntyneet myös esimerkiksi tuulenkaadon myötä. Kuoppien luonne selviää vain kaivaustutkimuksella. Kohteelle lisättiin aluerajaus vuoden 2016 inventoinnissa.

Tinkalanmukka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haukiseläntievat nimisen vaaran eteläjuurella jokeen päin laskevalla mäellä. Kohteessa kasvaa kuivahkon kankaan uudistuskypsä männikkö. Tervahaudan itäpuolella 215 metrin päässä kulkee metsätie. Kohteessa on tervahauta jonka halkaisija on 14 metriä. Haudassa näkyy 3 sisäkkäistä kehää, 14, 12 ja 8 metrissä. Kehät ovat noin 50 cm korkeita valleja. Haudan syvyys keskeltä uloimmalle vallille on noin 2 metriä. Kaakkoon laskee 4 metriä pitkä halssi. Hauta on poltettu 3 kertaa päätellen sisäkkäisistä kehistä. Halssin suulla on lasittunutta kuonaa. Päällä kasvaa täysikasvuista mäntyä. Haudan koillispuolella on kämpän jäännökset. Mahdollisesti kämppää on käytetty tervapirttinä haudan polton aikaan. Katso alakohde.

Ruuttilampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruutilammen luoteisrannassa Paikalla kasvaa kuivahkon kankaan männikkö. Kohteessa on tervahauta, jonka uloimman kehän halkaisija on 12 metriä ja sisemmän 9 metriä. Ulompi valli on 1.5 metriä korkea ja 2 metriä leveä. Keskiosan syvyys on 2 metriä. Halssi laskee eteläkaakkoon Ruuttilammen päätä kohden. Halssi on 5 metriä pitkä. Halssin molemmin puolin on pyöröpuista tehtyjä puurakenteita. Päällä kasvaa puolukkaturve ja vallilla paljon suuria mäntyjä. Arviolta alle 100 vuotta vanha. Paikalla on myös tervapirtti, katso alakohde.

Naalastontievat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivahkon kankaan männikössä. Haudan päällä kasvaa runsaasti nuoria mäntyjä ja alueen turve on paksu. Maaperä on hiekkakumpu. Kohteessa on tervahauta, jonka halkaisija on 12 metriä. Valli on 1,5 metriä korkea. Haudan keskusta on 1.5 metriä alempana vallia. Halssi on 6 metriä pitkä, 2 metriä leveä ja sen reunoilla on 2 metrin levyiset vallit. Halssi laskee kaakkoon. Rakennelman päällä kasvaa mäntyjä ja paksu puolukkaturve.

Uusijänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tuoreen kankaan moreenimaalla, jossa kasvaa mäntyä. Länsipuolella on Uusijänkkä niminen suo. Kohteen pohjoispuolitse kulkee polku. Kohteessa on hiilimiilu, jonka kehävalli on 7 metriä halkaisijaltaan ja leveydeltään metrin. Valli kohoaa ympäröivästä maastosta noin 70cm. Vallin rajaama alue on 50 cm alempana ympäröivää maastoa. Päällä kasvaa nuoria koivuja, ympärillä kuusia ja mäntyjä. Hiilimiilun ympärillä on rakenteeseen liittyviä kuoppia ja ilmeinen hiilikasa. Kuoppia on dokumentoitu kolme kappaletta. Koordinaatit inventointikertomuksessa.

Kätkäkumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimässä moreeniharjussa, joka kulkee lounaasta koilliseen. Harjulla kasvaa korpimainen sekametsä, jossa aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Kohteessa on viisi pyyntikuoppaa, katso alakohteet. Pyyntikuoppa 1: 3,5 x 2 metriä, syvyys 1 metri. Vallit ovat 70 cm leveät ja 50 cm korkeat. Vallin päällä kasvaa kuusia. Paikalla on myös rakennusjäännös, katso alakohde.

Liittovaara 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liittovaaran laella. Paikalla kasvaa mäntymetsää karulla kuivahkolla kankaalla. Maasto on kivistä ja aluskasvillisuutena on puolukkaa ja mustikkaa. Paikalla on 2 metriä korkea kivilatomus, jonka halkaisija juuresta on 2 metriä. Latomuksessa on noin 10
kylmämuurattua kivikertaa. Latomus nousee noin 170 cm matkan suorana ja kaartuu laella hieman 2 metriin saakka. Latomuksen kivet ovat halkaisijaltaan yhden metrin ja sitä pienempiä. Kivet ovat täysin sammaloituneita. Latomus on vanha rajamerkki. Rajamerkistä kaikkiin pääilmansuuntiin on kivistä ladotut kolmiot, joiden sivut ovat noin 3 metrin pituiset.
Kolmion kannat ovat kiinni rajamerkin röykkiössä. Kolmionmuotoiset kiveykset on ladottu yhdestä kivikerrasta.
Molokoköngäs, Liittovaara, Unarin Porosaari ja Lentovaara ovat saamelaisten 1687 antaman todistuksen mukaan Kemin ja lapinkylien rajapisteitä. (Julku 1991:32). Liittovaaran rajamerkki voi olla siis peräisin 1600 luvulta. Kemin ja lapinkylien rajaa alettiin myöhemmin kutsumaan Lapin ja Lannan rajaksi.

Päivähohtovuoma (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Päivänhohtovuoma nimisellä aapasuolla Kirkkokuusikon ja Haikaranniemen välisessä maastossa. Kohteessa on 250 metrin matkalla pitkospuiden lahonneita rakenteita, jotka ovat pääosin vajonneet suohon ja paikoin pitkosten paikka erottuu vain voimakkaampana heinäkasvillisuutena. Pitkospuut ovat tehty kahdesta rinnakkaisesta puusta, jotka ovat asetettu vierekkäin puiden kulkusuuntaan. Puiden päiden kohdalla on rakennetta tukevia poikkipuita. Pitkospuut, joita on käytetty kuljettaessa Haikaranniemestä Kirkkokuusikkoon.
Saamelaisten hengellistä hoitoa varten oli rakennettu vaatimaton seutukirkko Hanhimaan ja Lintulan välille lappalaisten vanhan talvikylän tuntumaan Kirkkokuusikkoon vuoden 1605 seutuvilla kuningas Kaarle IX:n ajalla. Kirkko lienee ollut pystyssä vain kymmenisen vuotta, sillä 1620 se oli jo palanut.

Näätävuoma (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee soiden ympäröimällä maakummulla, josta on puut hakattu. Maaperä on kivistä moreenia, jossa kasvaa sammalta. Kohteessa on 1,2 metriä halkaisijaltaan oleva röykkiö, jonka korkeus on metri. Röykkiö on ladottu 50 cm halkaisijaltaan olevista ja sitä pienemmistä kivistä. Rakennelmassa on viisi kivikertaa ja kivet täysin jäkälöityneet. Röykkiön sisään menee rakennelman keskeltä lahonnut 3 cm halkaisijaltaan oleva puu, jonka pituus on 70 cm. Tulkittu rajamerkiksi.

Tahkovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteen alueella on kivinen kuivahko mäntykangas. Latomukset sijaitsevat kaakko - luode -suuntaisessa rivissä siten, että päämerkki, latomus 3 sijaitsee luoteispäässä. Metsässä on havaittavissa latomusrivin suuntainen, hakattu rajalinja. Kohteessa on kolme kivilatomusta.
Latomus 1: Latomuksen keskellä on pystyssä ollut 30 cm paksu puu, joka on sahattu poikki 30 cm korkeudelta. Puun ympärillä on noin 15 tukikiviä metrin halkaisijaltaan olevassa röykkiössä. Rakennelman kautta kulkee hakattu metsälinja kaakosta luoteeseen. Katso alakohteet. Metsään on hakattu rajalinja latomusten kulun suuntaisesti.
Latomus 3 on rajalinjan päämerkki ja 2 ja 3 latomukset ovat sen viisarikiviä, jotka osoittavat rajan kulun suunnan. Toinen mahdollisuus on, että latomusten kautta on kulkenut puhelinlinja, jonka pylväiden pystytykseen on tehty kiviröykkiöt. Tähän viittaisi lahot puun jäänteet latomusten keskellä.

Matalavaara (1000029417) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa kasvaa nuori männikkö tuoreessa kangasmetsässä. Kohteen itäpuolella on hakkuuaukea, joka jatkuu itään, hiekkatiehen asti. Alueen maaperä on kivistä moreeniharjannetta. Kohteen länsipuolella on suo. Kohteessa on 1,5 x 2 metrin kokoinen kiviröykkiö, jonka korkeus on 1,1 metriä. Latomus on suorakaiteen muotoinen, pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Rakennelman kivet ovat metrin halkaisijaltaan ja sitä pienempiä. Kivet ovat täysin jäkälöityneet ja latomuksen juurella sammal on kasvanut kiveyksen päälle. Tulkittu rajamerkiksi.

Liittovaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liittovaaran rinteellä, lähellä lakea. Paikalla kasvaa karu mäntymetsä kivisessä maastossa. Aluskasvillisuutena on muistikkaa. Alueella on hiljattain hakattu metsää Kittilän puolelta. Kohteessa on kivistä ladottu rajamerkkiröykkiö ja sen molemmin puolin pienet röykkiöt, jotka tukevat viisarikiviä. Viisarikivet on tehty osoittamaan rajan suuntaa. Raja tekee merkistä etelään mutkan Rovaniemen ja Kittilän rajalle ja tämä merkki on pystytetty mutkan alkupäähän idässä. Rajamerkkilatomus on melkein Liittovaaran laella, Rovaniemen ja Kittilän kuntien rajalla, mutta kuitenkin Kittilän puolella. Latomus on 1,5 x 1,5 x 0,7 metrin kokoinen kiviraunio. Rauniossa on 4 ladottua kivikertaa puolimetrisistä ja sitä pienemmistä laakakivistä. Rauniossa on metrin korkuinen silmäkivi jonka halkaisija on 70 cm. Noin kolmannes silmäkivestä on upotettu raunioon. Kuntien välinen, rautalankaverkosta tehty poroaita on kiinni raunion pohjoisseinässä.
Viisarikivi 1 pisteessä x 3428491, y 7452335 KKJ. Kivi sijaitsee päämerkistä 7 metriä länteen. Viisarikivi on 70 cm korkea ja 40 cm halkaisijaltaan oleva pystylaaka. Laaka on tuettu yhdellä kivikerroksella. Kivet ovat halkaisijaltaan puoli metriä ja sitä pienempiä. Laaka sijaitsee metrin poroaidasta Rovaniemen puolella.
Viisarikivi 2 pisteessä x 3428505, y 7452338 KKJ. Viisarikivi, joka sijaitsee 5 metriä päämerkistä itään. Kivi on metrin poroaidasta Rovaniemen puolella. Viisarikivi on 60 cm korkea, 50 cm leveä laaka joka on tuettu puolimetriä ja sitä pienemmillä kivillä. Latomusten kivet ovat täysin jäkälöityneitä.

Liittovaara 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liitovaara laesta koilliseen, kivisellä vaaran rinteellä, jossa kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on mustikkaa. Kohteessa on kivistä ladottu rajamerkki ja kaksi viisarikiveä, jotka osoittavat rajan suunnan. Päämerkki on Kuntien rajojen risteyksessä, viisarikivi 1 on Kittilän ja Rovaniemen rajalla ja viisarikivi 2 Kittilän ja
Sodankylän rajalla. Kolmas viisari on sijainnut Sodankylän ja Rovaniemen rajalla, mutta se on tuhoutunut rajoille pystytetyn poroaidan teossa. Rajamerkki on 1,5 x 1,5 x 0,5 metrin kokoinen kivilatomus, joka on ladottu 0,5 metriä halkaisijaltaan ja sitä pienemmistä kivistä. Rakennelman keskellä on metrin korkuinen ja 70 cm paksu kivilaaka pystyssä. Laaka on kolmanneksen pituudestaan upotettu kiviraunioon. Rakennelman kivilaa’assa on 10 cm korkea numero 1, joka on pinnaltaan täysin jäkälöitynyt.
Viisarikivi 1: Paikalla on 70 cm korkea ja 50 cm halkaisijaltaan oleva viisarikivi jonka juurella on yksi tukikivi. Viisari sijaitsee 11 metriä länteen pääpyykistä.
Viisarikivi 2: Viisarissa on 50 cm korkea ja 20 cm leveä pystykivi. Kivi on tuettu yhdellä kerroksella 20 cm halkaisijaltaan olevilla kivillä. Kivi sijaitsee 10 metrin etäisyydellä päämerkistä pohjoiseen. Merkki on Kittilä-sodankylä välisen poroaidan alla. Poroaita on tehty rautalankaverkosta.

Näläntövainio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Näläntö-vaaran ja Roukojärven välisessä maastossa Nälännönliikan länsipuolella olevalla, ojitetun suoalueen ympäröimällä männikkökankaalla. Paikalla erottuu rakennuksen pohja, kellarikuoppa, viljelysröykkiöitä.
Metsähallitus omistaa Kolarin kunnassa sijaitsevan Nälännönvainio nimisen tilan. Lähes viiden hehtaarin tila sijaitsee talousmetsässä. Tilalla on 1800-luvun lopulla asunut Pieti Unga perheinensä. Pieti Unga on Ruotsin Karesuvannosta tullut raitiolappalainen. Tilalla ei ole harjoitettu metsätaloutta vuosikymmeniin, koska tilalla sijaitsee Pieti Ungan aikaisia rakennusten raunioita. Nälännönvainioon on tehty käyttö- ja hoitosuunnitelma Museoviraston ja Metsähallituksen kiinteiden muinaisjäännösten hoito-ohjeiden mukaisesti. Kohteessa on 1800 luvun asuinpaikka, jossa on kolme rakennuksen jäännöstä ja 7 viljelysröykkiötä. Katso alakohteet.

Garvinoaivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paistunturin alueella, Garvinoaivin pohjoisrinteen solassa. Paikalla on todettu maastokartoituksen yhteydessä kivestä koottu poroaita (33 x 26 m). Jäännöstä ei ole tarkastettu. Kyseessä lienee yksi kirjallisuudessa (Itkonen 1948) mainituista Ylä-Jalvin luona sijainneista kivisistä kaarteista (keäðgekärdi) eli porotarhoista.

Hyötymaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 6-7 asumuspainanteen muodostama kivikautinen asuinpaikka Hamarin kyläosassa, Simojoesta noin 1,7 km kaakkoon sijaitsevan Hyötymaan kankaan koillisosassa. Painanteet ovat arviolta 110 m matkalla alueelle pohjoisen suunnalta johtavan metsätieuran luoteispuolella. Tarkemmat tiedot kohteesta puuttuvat toistaiseksi. Kohteesta noin 400 m lounaaseen on saman ympäristöstään muutaman metrin kohoavan Hyötymaan kankaan lounaispäässä on havaittu myös kaksi asumuspainannetta (kohde Hyötymaa 2).

Sarvenselänmaa etelä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hamarin kyläosassa, noin 1,4 km Simojoen kaakkoispuolella on Sarvenselänmaan eteläpuoleisella hiekkaperäisellä selänteellä useampia asumuspainanteita (Sarvenselänmaa etelä 1 ja 2, sekä yksi röykkiökohde Sarvenselänmaa etelä 3), jotka on paikannettu 2010-luvulla. Näistä kohteeseen Sarvenselänmaa etelä 1 on luettu etelään johtavan metsätieuran itäpuolella sijaitsevat kuusi asumuspainannetta. Painanteista viisi on noin 100 m pituisella SSE-NNE -suuntaisella alueelle. Yksi painanne on lisäksi edellisistä vajaa 100 m luoteeseen, metsätien mutkan itäpuolella. Tarkemmat kuvaustiedot puuttuvat toistaiseksi.
Kohteista pohjoiseen sijaitsee jo 1860-luvulta tunnettu Sarvenselänmaan (751010011) röykkiökohde.

Sarvenselänmaa etelä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hamarin kyläosassa, noin 1,4 km Simojoen kaakkoispuolella on Sarvenselänmaan eteläpuoleisella hiekkaperäisellä selänteellä useampia asumuspainanteita (Sarvenselänmaa etelä 1 ja 2) sekä röykkiökohde /Sarvenselänmaa etelä 3), jotka on paikannettu 2010-luvulla. Näistä kohteeseen Sarvenselänmaa etelä 2 on erotettu pohjoisimmat kaksi lähekkäistä asumuspainannetta, jotka sijaitsevat painanteista alimpana, tasaisella maastokohdalla, itäpuoleisen suonreunan läheisyydessä. Sarvenselänmaa etelä 1 -kohteeseen luetut kuusi painanetta ovat noin 200-300 m lounaan suunnalla. Noin 110-120 m lounaaseen sijaitseva röykkiökohde näiden välisellä alueella on erotettu erilliseksi kohteeksi, Sarvenselänmaa etelä 3.
Tarkemmat kuvaustiedot puuttuvat toistaiseksi.
Kohteista pohjoiseen sijaitsee lisäksi jo 1860-luvulta tunnettu Sarvenselänmaan (751010011) röykkiökohde.

Sarvenselänmaa etelä 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Hamarin kyläosassa, noin 1,4 km Simojoen kaakkoispuolella on Sarvenselänmaan eteläpuoleisella hiekkaperäisellä selänteellä useampia asumuspainanteita (Sarvenselänmaa etelä 1 ja 2) sekä yksi röykkiökohde Sarvenselänmaa etelä 3, jotka on paikannettu 2010-luvulla.
Yksittäinen röykkiökohde sijaitsee kahden erilliseksi erotetun asumuspainannekohteen välisellä alueella selänteen itäreunassa, lähellä itäpuolen suonreunaa. Tarkemmat tiedot röykkiöstä puuttuvat toistaiseksi. Sarvenselänmaa etelä 1 -kohteeseen luetut kuusi painanetta ovat 100-200 m lounaaseen ja etelään. Kahden painanteen kohde Sarvenselänmaa etelä 2 runsaat 100 m koilliseen
Röykkiöstä noin 250 m pohjoiseen sijaitsee jo 1860-luvulta tunnettu Sarvenselänmaan (751010011) röykkiökohde.

Sarvenselänmaa pohjoinen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haapaniemen kyläosan itäpuolella, Simojoen Kuolemankoskesta noin 1,5 km itään on Sarviojan ja Saunasuon välisellä Sarvenselänmaan itään suuntautuvilla hiekkaselänteillä harvoina ryhminä tai yksittäin ainakin noin 19 asumuspainannetta. Näistä eteläisempään kohteeseen on luettu kymmenkunta painanetta, joista tarkemmat tiedot toistaiseksi puuttuvat. Ne ovat ilmeisesti käytöstä jo jääneen pienen hiekanottokuopan itä- ja kaakkoispuolella, matalilla, ympäröiviltä suoalueilta kohoavilla kankailla. Alue on noin 350 x 120 m laajuinen.
Tähän painannealueeseen luetuista edelleen noin 150-350 m koilliseen on soistuneen alueen erottaman ainakin kymmenkunta asumuspainannetta (kohde Sarvenselänmaa pohjoinen 2).

Sarvenselänmaa pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Haapaniemen kyläosan itäpuolella, Simojoen Kuolemankoskesta noin 1,5 km itään on Sarviojan ja Saunasuon välisellä Sarvenselänmaan itään suuntautuvilla hiekkaselänteillä harvoina ryhminä tai yksittäin ainakin noin 19 asumuspainannetta. Näiden koillisosan hieman erilliset painanteet on erotettu kohteeksi Sarvenselänmaa pohjoinen 2, jossa voi olla kymmenkunta painanetta. Tarkemmat tiedot toistaiseksi puuttuvat. Ne ovat matalilla, ympäröiviltä suoalueilta kohoavilla hiekkakankailla ja alueella, joka lännestä itään on noin 200 m pituinen.
Sarvenselänmaa pohjoinen 1 -kohteeseen luetut asumuspainanteet ovat noin 150-350 m lounaaseen.

Hyötymaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahden asumuspainanteen muodostama kivikautinen asuinpaikka Hamarin kyläosassa, Simojoesta runsaat 1,5 km kaakkoon sijaitsevan Hyötymaa -nimisen kankaan lounaisosassa, kalliopaljastumien eteläpuolella. Tarkemmat tiedot kohteesta puuttuvat toistaiseksi. Noin 400 m koilliseen, saman ympäristöstään muutaman metrin kohoavan Hyötymaan kankaan koillispäässä on havaittu kuusi-seitsemän asumuspainannetta (kohde Hyötymaa 1).

Sarvioja etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen röykkiökohde noin 1 km Simojoen kaakkoispuolella, Sarvenselänmaan hiekkaselänteen pohjoisosassa, sitä pitkin kulkevan metsätieuran itäpuolella. Tarkemmat tiedot puuttuvat kohteesta. Noin 450 m tästä pohjoiseen on ennestään tunnettu hiekanoton osin tuhoama Sarviojan kivikautinen asuinpaikka, jossa 2010-luvulla on todettu myös asumuspainanteita.

Sarvioja Kotisuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kolme asumuspainannetta ja mahdollinen kuoppajäännös noin 700 m Simojoen kaakkoispuolella, Sarviojan pohjoispuolella, matalalla, soistuneesta ympäristöstään vain heikosti kohoavassa mäntymetsässä. Painanteiden korkeussijainti on poikkeuksellisen alhainen (noin 40-42,5 m mpy.

Lehtimaanoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin yhdeksän asumuspainanteen ja muutaman pienemmän kuoppajäännöksen muodostama kivikautinen asuinpaikka-alue noin 1,85 km Simojoen kaakkoispuolella, Lehtimaanojan (Sarviojan) eteläpuoleisella kankaalla, ojasta noin 40 - 160 m lounaaseen. Painanteita on jonomaisessa muodostelmassa noin 120 m pituisella etelä-pohjoissuuntaisella alueella. Painanteista eteläisin on korkeussijainniltaan alimpana ja osin soistuneella alueella.

Lehtimaansuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muutaman asumuspainanteen ja niihin liittyvän kuoppajäännöksen kokonaisuus noin 2,2 km Simojen itäpuolella, Lehtimaansuon ja Saunasuon välisen Lehtimaan lounaisosassa. Rakenteet sijoittuvat etelästä noin pohjoiskoilliseen suuntautuvaan jonoon arviolta 60 m matkalle. Tarkemmat tiedot puuttuvat toistaiseksi. Kohteesta noin 250 -300 m koilliseen on kosteikon erottamana Lehtimaan alueen koillisosassa erilliseksi kohteena kahden lähekkäisen, pienemmän painanneryhmän kohde (kohde Lehtimaa 2).

Lehtimaansuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muutaman asumuspainanteen ja niihin liittyvän kuoppajäännöksen kokonaisuus kahdessa osassa pienen soistuman erottamana, noin 2,5 km Simojen itäpuolella, Lehtimaansuon pohjoisreunassa, Lehtimaan eteläosassa. Alueista läntisempi koostuu kolmesta ? asumuspainanteesta. Itäisempi alue on noin 60-70 m itään edellisestä ja koostunee yhdestä isommasta painanteesta sekä sen pohjoispuolisista pienemmistä kuoppajäännöksistä. Tarkemmat tiedot puuttuvat toistaiseksi. Kohteesta noin 250 -300 m lounaaseen on kosteikon erottamana Lehtimaan alueen lounaisosassa erillisenä kohteena useamman lähekkäisen asumuspainanteen muodosta kohde (kohde Lehtimaa 1).

Lehtimaanpylväs etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin kolmen asumuspainanteen sekä niihin liittyvän pienemmän kuoppajäännöksen muodostama kokonaisuus noin 3,3 km Simojoen kaakkoispuolella Lehtimaanpylväs -nimisen matalan kankaan kaakkoispuolella. Rakenteet sijoittuvat arviolta 70-80 m pituudelle noin luode-kaakko -suuntaisella, matalalla, mutta ympäristöstään kohoavalla harjanteella. Tarkemmat tiedot puuttuvat toistaiseksi.

Ahvenvaara länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 4,3 kilometriä Hetan kirkosta lounaaseen Ounasjärven Sammallahden rannalta noin 700 metriä eteläkaakkoon Ahvenvaaran länsipuolella länteen loivasti viettävällä rinteellä. Kuviolla kasvaa mäntyä kuivalla kankaalla ja aluskasvillisuutena sammalta ja jäkälää, jonkin verran puolukkaa ja varik-senmarjaa. Maasto on kivikkoista.
Kivikkoisessa, mutta tasaisehkossa maastossa on kuoppa, jonka mitat ovat 3,2x3 metriä. Se on pyöreähkö. Sen syvyys on noin 70 senttimetriä ja sen suunta on koillinen-lounas. Kuopan koillisreunalla on isohkoja kiviä. Pienempiä kiviä tuntuu pohjalla ja näkyy jonkin verran reunoilla. Kuopan reunalla kasvaa mänty, joka on ainakin 150-200 vuotta vanha kilpikaarnan perusteella. Männyn juuria on kasvanut kuopan päälle.
Lähellä olevia muinaisjäännöksiä: Kohteesta noin 500 metriä länsiluoteeseen on pyyntikuoppakohde Sammallommol kaakko 1. Kohteesta noin 340 metriä länsiluoteeseen on rautakautisiksi/keskiaikaisiksi ajoitettuja kivirakenteita Sammallommol kaakko 2. Kohteesta noin 340 metriä luoteeseen on kivikautinen asuinpaikka Sammallommol itä 2. Kohteesta noin 650 metriä pohjoisluoteeseen on kivikautinen asuinpaikka Sammaljoensuu itä 1.

Huhtajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta ja rakennusjäännös sijaitsevat Huhtajärven länsipuolella noin 50 metriä rannasta. Alueella kasvaa tiheä mänty koivu sekametsä. Tervahauta on jyrkän, noin 1,5-2 metriä korkean, nopeasti laskevan rinteen reunalla. Tervahaudan halkaisija on noin 9 metriä. Sen ympärillä on noin 4 metriä leveät vallit, joiden korkeus on noin 30 cm. Valleja on mahdollisesti kaksi eli yhden vallin leveys on noin 2 metriä. Tervahaudan syvyys on noin 45 cm. Halssi laskee itään ja on noin 5 metriä pitkä. Leveimmillään se on noin 4 metriä ja 1,2 metriä korkea. Halssi on melkein kokonaan täyttynyt maa-aineksella. Tervahaudan päällä kasvaa paljon pientä koivua sekä muutamia mäntyjä joiden halkaisija on 25-30 cm. Tervahauta erottuu huonosti maastossa.
Rakennusjäännös, ks. alakohde.

Kovatuslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkaisella, kapealla harjanteella pienen lammen ja hiekkaisen painauman välissä. Harjanne kulkee pyyntikuopan sijaintikohdalla lounaasta koilliseen. Harjanteella kasvaa eri-ikäistä mäntyä, puolukkaa ja rahkasammalta. Pyyntikuoppa on kooltaan 3x2 metriä pyöreähkö. Syvyyttä sillä on noin 45 cm ja se on muodoltaan kulhomainen. Suunnaltaan se on kaakko-luode. Lähistöltä ei tavattu muita pyyntikuoppia, mutta on mahdollista, että niitä on lisää kuopan länsi-luoteisakselilla. Inventointi suuntautui kuopasta koilliseen, missä seuraava pyyntikuoppa tavattiin vasta noin 300 metrin päästä. Etäisyys katsottiin sen verran suureksi, että kuopan ei katsottu kuuluvan samaan pyyntikuoppaketjuun kohteen Pasmarova kanssa.

Pienanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ounasjoen Sioskosken pohjoisrannalla. Ounasjokeen pohjoisesta laskevan Pienaojan länsipuolella on 12 pyyntikuoppaa 500 metrin matkalla. Toiseksi eteläisimmän kuopan itäpuolella eli joen puolella on sammalen peittämä kivilatomus.
Inventointi 2015: pyyntikuoppien gps-mittaus. Kohde osoittautui tunnettua laajemmaksi. Kohteessa on 26 pyyntikuoppaa Ounasjokeen laskevan ojan suuntaisesti sekä yksi kivilatomus. Pyyntikuopat ovat kuivalla mäntykankaalla harjujen välissä ja osa kuopista sijaitsee rinteessä. Katso alakohteet.

Ruumissaari 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven saaressa, joka on noin 2,3 kilometrin päässä Hetan kirkosta länsilounaaseen. Pieni saari on Kaltionsaaren lounaispuolella. Ruumissaari on noin 75 metriä pitkä ja leveimmillään noin 23 metriä. Se on länsiluode-eteläkaakkosuuntainen ja se kapenee eteläkaakkoon. Muodoltaan se muistuttaa hieman pisaraa. Puolet saaresta on valtionmaalla. Kuoppajäännökset sijaitsevat juuri valtionrajan pohjoispuolella eli varsinaisia fyysisiä jäännöksiä ei ole valtion maalla. Saarella kasvaa pääasiassa koivua. Reunoilla muutamia mäntyjä. Aluskasvillisuutena on sammalta ja puolukkaa sekä jonkin verran vaivaiskoivua.
Kohde löytyy raportista "Enontekiö. Muinaisjäännösluettelo ja tarkastuksia mm. 1983-1980." Raportissa mainitaan, että Markku Torvinen sai paikan tiedokseen virkamatkalla 1984 Toivo Vieltojärveltä. Vieltojärvi kertoi Ounasjärvessä olevasta, silloin topografisessa kartassa nimettömästä, saaresta, jota kutsuttiin Ruumissaareksi. Hänen mukaansa sitä on käytetty tilapäishautana ja kuoppia olisi vieläkin havaittavissa. Kohdetta ei ilmeisesti kuitenkaan tarkastettu.
Inventointi 2015: Pienessä saaressa on neljä kuoppaa, joista yksi on erottuu muista selkeämpänä ja pidempänä, ks. alakohteet. Kuopat keskittyvät saaren keskelle. Väliaikainen hautapaikka. Kuopista ainakin kuoppa 1 on hautamainen. Muiden kuoppien tarkoitus jää epäselvemmäksi. Ne ovat muodoltaan epämääräisempiä ja pyöreämpiä. Väliaikaisia hautoja on käytetty, kun vainajaa ei ole saatu kuljetettua hautausmaalle esimerkiksi huonon kelin vuoksi. Kohde ajoittuu siis todennäköisesti aikaan, kun Hetassa ei ollut kirkkoa eikä hautausmaata. Hettaan kirkko rakennettiin vasta vuonna 1864. Sitä ennen kirkko oli ensin Ruotsin puolella Rounalassa, sen jälkeen 1600-luvun alussa Markkinassa. 1800-luvun alussa Enontekiöllä oli kirkot sekä Markkinassa että Kaaresuvannossa Ruotsin puolella. 1826 Markkinan kirkko siirrettiin Palojoensuuhun.

Sioskoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen koillisrannalla, Sioskosken alapuolella. Kohde sijaitsee kuivalla, kapeahkolla mäntykankaalla, joka kulkee joen ja suon välissä suunnilleen itä-länsisuunnassa. Kuviolla kasvaa pääpuulajina mäntyä ja aluskasvustona jonkin verran koivua. Kohteesta länteen on Sioskosken päivätupa.
Inventointi 2015: Tervahauta on osa suurempaa kokonaisuutta, johon kuuluu toinen tervahauta sekä kaksi tervasaunaa. Nämä jäivät kuitenkin inventoijilta huomioimatta. Pääkohde on Sioskosken tervahauta ja kämppä (MH-tunnus 74971). "Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -hanke: Ketomellalaiset ovat polttaneet tällä paikalla tervaa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Juho Autto (s.1800-luvun lopulla) on vielä polttanut siellä tervaa. Terva on kuljetettu puisissa tynnyreissä soutuveneillä alas aina Kemiin asti. Maalikylistä on tuotu elintarvikkeita paluumatkalla kotiin. Joskus vene on kaatunut koskessa ja esim. jauhot ovat kastuneet. Miehillä on mennyt paluumatkalla paljon kauemmin kuin menomatkalla, koska he ovat soutaneet ja sauvoneet koskia ylävirtaan."
Tervahaudassa on 1,5-2 metriä leveä valli, jonka korkeus vaihtelee 20-50 senttimetrin välillä. Haudan halkaisija on 11 metriä ja syvyys noin metrin. Muodoltaan se on suppilomainen. Halssi laskee kaakkoon ja se on 5 metriä pitkä, 1,2 metriä syvä ja 1,5 metriä leveä. Tervahaudan päällä kasvaa mäntyjä, joiden halkaisija on noin 35 cm.

Iijärven polku luode (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee pienen nimettömän järven eteläpuolella. Maaperä on kivikkoinen. Alueella kasvaa nuorta kasvatusmetsää, mäntyä ja hieman pientä koivua. Kohteen vierestä kulkee polku, lähimmillään 10 m päässä. Polun opasviitta/kilometripylväs sijoittuu kohteesta 20 m länteen. Kohteen etäisyys järvenrantaviivaan on 42 m.
Kohde on suorakulmainen kivilatomus, kooltaan 1,9 m x 1,1 m, korkeudeltaan n. 20 cm. Kivet erottuvat reunoissa. Latomus on sammalien ja jäkälien peitossa. Latomuksen lähiympäristössä ei näy merkkejä kotarakenteesta tai muista rakennelmista.

Piekk-Iisatupekieddi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alue sijaitsee Vaskojoen itärannalla. Paikalla on tiheää mäntymetsää, kehitysluokaltaan nuorta kasvatusmetsää. Rakennelmien kohdalla kasvillisuus on ympäröivää ympäristöä rehevämpää. Paikalla kasvaa sammalia, puolukkaa, juolukkaa ja variksenmarjaa. Kohteiden päällä kasvaa muutamia mäntyjä.
Alueella on kaksi talonpohjaa. Niistä läntisempi on rantatörmästä noin 11 m päässä. Siitä erottuu vain matala valli joka on aluskasvillisuuden peittämä. Se on kooltaan 5,5 m x 5,5 m. Jäljellä on hiekkaiset maapenkit, leveydeltään noin 1 m. Hirsiä maapenkissä ei ole tai ne ovat lahonneet. Rakennelman luoteisnurkassa on piisikiveys, kooltaan n. 1,5 m x 1,5 m. Vallien ulkopuolella on ojat, muilla paitsi pohjoisreunalla. Toinen talonpohja sijaitsee noin 40 m kaakkoon. Se on kooltaan 6,5 m x 6,0 m. Kohteen aluskasvillisuus on ympäröivää ympäristöä rehevämpi, sammalia, juolukkaa, suopursua, puolukkaa ja variksenmarjaa. Ympäristössä vain jäkäliä ja varpuja. Rakennelmasta on jäljellä noin 20 cm korkea maapenkki. Rakennelman luoteisnurkassa pitäisi olla piisiröykkiö. Kairalla kokeiltaessa siinä ei kuitenkaan havaittu kiviä, vaan kohouma on hiekkaa. Mutta kasan vieressä, tasaisella kohdalla, on muutama kivi. Maapenkin ulkopuolella on kuopat muilla paitsi pohjoisreunalla. Ne vaikuttavat enemmän erillisiltä kuopilta kuin ojilta. Lännen- ja idänpuoleisten kuoppien koko on noin 3 m x 1 m ja 0,4 m syviä. Eteläreunan kuopan koko 1,5 m x 1 m.
Läntisemästä talosta 17 m etelään, on vanha katkennut kelo, jossa on ollut uuttu.

Poikasenkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poikasenkenttä on pieni saari Solojärven keskivaiheilla. Saari on varsin jyrkkäpiirteinen, ja osittain kalliota, maaperä on varsin kivikkoinen. Saaressa kasvaa pääosin mäntyjä ja hieman koivuja. Kohteesta on kirjoittanut Itkonen 1910. "Saman järven (Solojärven) saaressa on tuskin tuntuva Poikasen kenttä, joka kyllä on aika vanha."
Saaren eteläkärjessä on suorakaiteen muotoinen kuoppa, kooltaan 3 m x 1 m ja noin 70 cm syvä. (x=490661, y=7636657, ETRS-TM35FIN) Kuoppa on lounas-koillinen suuntainen ja sen kaakkoisreunalla on valli. Se vaikuttaa olevan toisen maailmansodan aikainen potero. Saksan armeijalla on ollut asemapaikka Solojärven etelärannalla, Ahkionniemessä.
Kuopan ympäristössä on pieni tasanne, ennen rantaan viettävää rinnettä. Tasanne vaikuttaa soveltuvan parhaiten asuinkentäksi. Alueella ei kuitenkaan havaittu merkkejä kodan- tai tuvanpaikasta. Ympäristössä on muutamia vanhoja mäntyjä, joista on otettu pettua, mikä viittaa paikalla asutun. Lisäksi kuopan vieressä on keloa vasten riu’un pätkä joka on katkaistu kirveellä ja jonka pään lähellä on kirveellä veistetty kolo.

Illestijoki pohjoinen (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Illestijoen pohjoisosan länsipuolella. Kuiva kangas, alueen lounaisosa on mäntytaimikkoa sekä muutamia siemenpuita ja koillisosa uudistuskypsää männikköä. Aluskasvillisuus koostuu jäkälistä, variksenmarjasta, puolukasta ja juolukasta.
Alueella on 10 suorakaiteen muotoista liesilatomusta lounas-koillinen suuntaisessa rivissä, noin seitsemän metrin välein. Kohteen koko pituus on noin 73 m. Latomukset ovat luode-kaakko suuntaisia ja kooltaan keskimäärin 2,0 m x 1,3 m, ja korkeudeltaan 10 cm - 35 cm. Ne ovat pääosin aluskasvillisuuden peittämiä. Katso alakohteet.

Uujajärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Uujajärven itäpuolella, Uujajärven ja Illestijärven välisellä kannaksella, sähkölinjan kohdalla, Uujajärven rannasta 73 m itään. Alue on varsin tasainen, loivasti järveä kohti laskeutuva rinne, maaperältään hiekkaa. Paikalla on eri-ikäistä mäntytaimikkoa, joka on paikoitellen tiheää. Kohteessa on kaksi liesilatomusta (Uujajärvi 1) ja neljän pyyntikuopan järjestelmä (Uujajärvi 2) Uujajärven ja Illestijärven välissä. Kuopat ovat kooltaan keskimäärin 3,5 m x 3,0 m. Syvyydeltään 45 cm. Kaksi lounaisinta kuoppaa ovat osittain täyttyneet, joko eläinten tai ihmisten myöhemmän toiminnan vuoksi. Katso alakohteet.

Illestinjoki länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Illestijoen länsipuolella, joelle laskeutuvan törmän päällä. Maaperä on soraa ja pieniä kiviä. Alueella on tehty taimikonhoito ja siemenpuiden poisto. Alueella on neljän pyyntikuopan järjestelmä. Kuopat muodostavat jonon Illestijärven ja Illestijoen mutkan poikki. Kolme pohjoisinta kuoppaa ovat pohjois-etelä suuntaisessa rivissä ja neljäs niistä lounaaseen. Kuopat ovat soikeita, kooltaan noin 3,3 m x 3,0 m ja syvyydeltään 0,6 m. Katso alakohteet.

Sarekiäddás (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Matkajoen etelärannalla, joen ja Uujajärven välissä. Alue on tasaista, kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää ja siemenpuita. Taimikkoa on harvennettu ja kuoppien päällä oli paikoin raivausjätettä. Aluskasvillisuus on ohut, lähinnä jäkäliä ja sammalia. Kohteessa on 11 pyyntikuoppaa kolmessa ryhmässä. Lännessä on viisi kuoppaa luode-kaakko suuntaisena rivinä tien molemmin puolin. Niistä 100-200 m kaakkoon on neljän kuopan muodostama kaari jonka leveys on noin 75 m. Edelleen niistä noin 130 m pohjoiseen on kaksi kuoppaa aivan vierekkäin sähkölinjan reunalla. Järjestelmän koko luode-kaakko suuntaisesti on noin 270 m ja pohjois-etelä suuntaisesti noin 200 m. Kuopat ovat keskimäärin kooltaan 3,3 m x 2,6 m ja noin 40 cm syviä. Katso alakohteet.

Leedijaavras (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tirron koillispuolella, kylästä noin 1,5 km päässä ja noin 1,3 km Mutusjärven rannasta. Alue sijaitsee valtionmaan ja yksityismaan rajalla, n. 50 m Terston metsätiestä luoteeseen. Alue on mäntyä kasvavaa kuivaa kangasta. Aluskasvillisuus on ohut ja koostuu jäkälistä, sammalista ja varpukasveista.
Alueella on kaksi rakennuksen pohjaa, mahdollisesti turvekammeja tai hirsitupia. Katso alakohteet.

Isojärvi lounas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mutusjärven lounaispäässä. Kohde on jyrkästi järveen laskevan törmän päällä. Törmän päällä kulkee rannan suuntaisesti poroaita ja kohde sijoittuu poroaidan rannan puoleisella sivulle ja osin aidan alle. Kohde on asumuksen pohja, kooltaan 6 m x 4,2 m. Valli on selkeä rannan puolella, missä se on n. 25 cm korkea. Muilla sivuilla valli 5 cm - 10 cm korkea ja lounaisreunalla se lähes katoaa. Valli on n. 1 m levyinen. Rakennelma on lounas-koillinen suuntainen. Keskellä rakennelmaa ja polun reitillä, joka kulkee kohteen poikki, on liesikiveys. Lieden koko on 90 cm x 70 cm, se on matala ja huonosti erottuva. Koekuopassa havaittiin tulessa murentuneita ja punaiseksi palaneita kiviä kehänä. Liesikiveyksen keskellä ei ole kiviä. Kiveyksen ulkopuolella on runsaasti hiiliä, joista otettiin näyte.
Rakennelman pohjoiskulmassa on hiekkarakenteinen kehä, kooltaan n. 1,5 m x 1,5 m, korkeudeltaan 20 cm. Keskellä kehää on kuoppa, kooltaan 40 cm x 40 cm ja syvyydeltään 20 cm. Rakenteessa ei ole kiviä vaan se on kokonaan sekoittunutta hiekkaa. Valli ei ole nurkissa täysin suorakulmainen vaan kulmat ovat pyöreät.

Isojärvi lounas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mutusjärven eteläpäässä. Kuivahko kangas, mäntyä ja koivua. Aluskasvillisuus koostuu jäkälistä ja varpukasveista. Kohde on kuoppauuni, muodoltaan suorakaiteenmuotoinen, kooltaan 1,5 m x 0,9 m ja syvyydeltään 20 cm. Kuopan reunat ovat lähes pystysuorat. Kuopassa on välittömästi kuntan alla tulessa halkeilleita kiviä ainakin 20 cm paksuudelta. Ympäröivä maasto on hiekkakangasta ja vähäkivinen. Aluskasvillisuus on samanlaista kuopassa ja ympäröivässä ympäristössä. Etäisyys järvenrannan törmään on noin 26 m.
Kuopasta kolmen metrin päässä on kapea soikea kuoppa, kooltaan 3 m x 1 m. Ei selkeitä reunoja, eikä kiviä pohjalla. Mahdollisesti tuulenkaato.

Borseguoika 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alue sijaitsee Vaskojoen ja sen sivujoen Kurtojoen, välisessä niemekkeessä. Niemen koillispää on kuoppien läheisyydessä hiekkainen, mutta muuten kivikkoinen. Kasvupaikkatyypiltään kuivahko kangas. Mänty ja koivu ovat pääpuulajit.
Alueella on 10 pyyntikuoppaa, jotka ovat luode-kaakkko suuntaisessa jonossa, mutta keskiosan kuopat 4 ja 5 ovat linjasta koilliseen. Jono ulottuu Vaskojoelta Kurtojoelle, ja jonon pituus on 260 m. Kuoppien koko on keskimäärin 3,0 m x 2,6 m, ja syvyys 45 cm. Katso alakohteet. Samalla niemekkeellä myös yksittäinen pyyntikuoppa Borseguoika 2.

Borseguoika 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaskojoen ja sen sivujoen Kurtojoen, välisen niemekkeen kärjessä. lähempänä Kurtojoen rantaa. Niemen koillispää on hiekkainen, mutta muualla kivikkoinen. Kuoppa sijaitsee poroaitojen risteyskohdassa. Kohteen ympäristö on kuivaa kangasta, jossa kasvaa lähinnä mäntyä. Aluskasvillisuus on ohut koostuen jäkälistä, sammalista ja puolukasta. Yksittäinen pyyntikuoppa, halkaisija 2,8 m ja syvyys 25 cm. Muodoltaan matala ja laakea, valli on leveydeltään noin 2 m, ja siinä on kiviä. Kairauksessa havaittiin noin 10 cm paksu huuhtoutumiskerros. Samalla niemekkeellä myös pyyntikuoppaketju Borseguoika 1.

Metsonlaulunräme (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen pohjoispuolisella Metsonlaulurämeellä, Inari-Pokka -maantiestä noin 800 m itään. Mäntyä ja koivua kasvavaa sekametsää. Maaperä on hiekkaa ja maasto luontaisesti epätasainen. Kohteessa on viisi kuoppaa, jotka ovat kahdessa ryhmässä. Kuopat muodostavat loivasti kaareutuvan, lounas-koillinen suuntaisen linjan. Järjestelmän pituus on noin 140 m. Kuoppien halkaisija on keskimäärin kolme metriä ja syvyys noin 50 cm. Katso alakohteet.

Fattioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Ivalojokeen laskevan Fattiojan länsipuolella, Fattijängän ympäröimän hiekkaharjun keskiosassa, Inari-Pokka maantiestä noin 1200 m itään. Harjulla kasvaa mäntyä ja koivua. Kohteessa on kuusi pyyntikuoppaa lounas-koillinen suuntaisesti, noin 170 metriä pitkänä jonona. Kuoppien halkaisija on noin 3 m ja syvyys 50 cm. Kuopissa on vallit. Lounaisosan kuoppien välit ovat kymmeniä metrejä, mutta koillispään kuoppien välit ovat noin 10 m. Katso alakohteet.

Fattiharjut etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Inari-Kittilä tien itäpuolella, 2,2 km tieltä, n. 2,7 km Lisman kylän tienhaarasta etelän suuntaan. Kohteet sijaitsevat eteläisimmän Nokilammen etelä-kaakkois päässä. Alueella on kumpuilevia harjuja suuren korkean harjun ympäristössä. Puusto on nuorta kasvatusmetsää, männikköä sekä paikoitellen hieskoivua. Alueella on 9 pyyntikuoppaa kahdessa ryhmässä, suunnilleen luode-kaakko suuntaisesti. Kuopat ovat keskimäärin kooltaan 2,6 m x 2,3 m ja syvyydeltään 0,4 m. Katso alakohteet.

Fattiharjut kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Inari-Kittilä tien itäpuolella, 2,2 km tieltä, n. 2,7 km Lisman kylän tienhaarasta etelän suuntaan. Kohde sijaitsee eteläisimmän Nokilammen kaakkoispuolella, matalan hiekkaharjanteen päällä. Puusto on nuorta kasvatusmetsää, männikköä. Pyyntikuoppa on kooltaan 2,7 m x 2,6 m ja syvyydeltään 0,45 m. Valli on selvästi erottuva, n. 2 m leveä ja matala. Huuhtoutumiskerrosta ei kairauksessa havaittu.

Fattiharjut pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Alue sijaitsee Inari-Kittilä tien itäpuolella, 2,2 km tieltä, n. 2,7 km Lisman kylän tienhaarasta etelän suuntaan. Kohteet sijaitsevat Nokilampien välisellä harjulla. Puusto on uudistuskypsää männikköä. Runsaasti tuulen katkomia runkoja. Alueella on 11 pyyntikuoppaa. Järjestelmän pohjoisosa on pohjoinen-etelä suuntainen ja eteläosa suuntautuu kaakkoon. Kuopat ovat kooltaan keskimäärin 3,0 m x 2,8 m ja syvyydeltään 65 cm. Kuopista osa vaikuttaa tuulenkaadoilta. Katso alakohteet.

Fattijänkä pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Fattijängän koillispuolisella hiekkaharjulla, pienen nimettömän lammen länsipuolella, noin 2,5 km Inari-Pokka maantiestä itään. Alueella on pääosin kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa lähinnä mäntyä, suon reunalla myös koivuja. Paksu aluskasvillisuus, sammalia, jäkäliä, puolukkaa ja variksenmarjaa. Kohteessa on 19 pyyntikuoppaa, jotka ovat keskimäärin kooltaan 2,7 m x 2,3 m ja 50 cm syviä. Järjestelmä on pohjois-etelä suunnassa noin 600 m pitkä ja itä-länsi suunnassa noin 150 m. Järjestelmä koostuu pääosin pohjois-etelä suuntaisista kuopparyhmistä, joiden välillä on pitkiä katkoksia. Katso alakohteet.

Hannun Niilan vaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojoen eteläpuolella, kahden pienen nimettömän lammen välisellä moreeniharjulla. Alue on männikköä kasvavaa kuivahkoa kangasta, aluskasvillisuus on sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Paikalla on kuuden pyyntikuopan ryhmä. Katso alakohteet.

Hannun Niilan vaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojoen eteläpuolella, pohjoispää noin 500 m joesta. Kohteessa on kymmenen pyyntikuoppaa, lounas-koillinen suuntaisessa, noin 360 m pitkässä rivissä. Kuopat ovat kooltaan keskimäärin 3,5 m x 3,1 m ja 70 cm syviä. Katso alakohteet.
Lisäksi näiden kuoppien lisäksi lähistöllä on kaksi epämääräistä kuoppa, jotka eivät välttämättä ole pyyntikuoppia.
Kuopasta 1 noin 85 m etelään on epämääräinen kuoppa, jonka pohjalla on pieni jyrkkäreunainen kuopanne. Sen halkaisija 2,1 m ja syvyys 60 cm. Toisen reunan yli kaatunut kelo. Pohjalla kasvaa heinää sammalia ja puolukkaa.
Kuopasta 2 noin 30 m itään on pieni, matala kuoppa. Se sijaitsee hieman linjan sivussa, alempana rinteessä. Sen halkaisija on noin 2 m ja syvyys 30 cm. Kairauksessa havaittiin kuitenkin 3-5 cm huuhtoutumiskerros.

Hannun Niilan vaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojoen lounaisrannalla, noin 370 m joen rannasta, ja noin 2 km kaakkoon Inari-Pokka maantiestä. Paikalle johtaa metsäautotie. Pyyntikuoppa sijaitsee metsäautotiestä muutaman metrin itään. Alue tien itäpuolella on tasaista kangasta joka laskee etelässä ja idässä suolle. Tien länsipuoli on yksityismaata jossa on tiheää taimikkoa kasvava hiekkaharju. Pyyntikuoppa on kooltaan 3,1 m x 3 m ja syvyydeltään 70 cm. Siinä on melkein 3 m leveä, matala valli. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kuopan päälle on kaatunut ristikkäin kolme keloa. Kankaalla on muutenkin runsaasti tuulen kaatamia puita. Yksittäinen kuoppa, mutta noin 140 m lounaaseen, suoalueen takana, on kymmenestä kuopasta koostuva järjestelmä Hannun Niilan vaara 2.

Repojoen suu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Repojoen suussa, Repojoen pohjois- ja Ivalojoen länsipuolella. Rannassa on lähinnä luode-kaakko suuntainen hiekkaharjanne, jonka keskiosa on reunoja matalampi. Pyyntikuopat sijaitsevat pääosin korkeammilla reunoilla. Harjanteen maaperä on hienoa hiekkaa ja alueella on useita pieniä luontaisia kuoppia. Kuivaa ja kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa mäntyä ja koivua. Kohteessa on kymmenen pyyntikuoppaa ja neljä pientä epämääräistä kuoppaa, joita ei luettu pyyntikuopiksi. Katso alakohteet.

Peuralaki (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Peuralaki -nimisen vaaran koillisrinteellä. Paikalla on kivinen kangasmaasto, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteessa on seitsemän kappaletta metrin halkaisijaltaan olevia kuoppia, joiden syvyys on 40 cm. Kuopat ovat turpeen alla ja kokeiltaessa, turpeen alla tuntuu kivet.

Vuopionpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kätkäjärvestä 800 m pohjoiseen. Vuopionpalon kumpuilevalla mäntykankaalla, aivan pienen lammen luoteisrannan tasaisen niemekkeen nokassa,
on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on laakea ja pitkälle maatunut.

Pikku Juutilainen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee tasaisella hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on jäkälää. Kohteen vieressä on puretun kämpän pihamaa ja kuopan länsipuolella on poroaita. Kollisesta lounaaseen soikea pyyntikuoppa, jonka koko on 3,5 x 2 x 1 metriä. Kuopassa on matalat vallit ja sen sisällä kasvaa pieniä koivuja. Luodevallin yli kulkee uusi poroaita. Paikalla on myös pilkkapuu (MH-tunnus 181502 Pikku Juutilainen) ja kämpän jäännös (MH-tunnus 181499 Pikku Juutilainen), ei muinaisjäännösrekisterissä.

Keräsjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee suon reunassa kivisellä kumpareella, jossa kasvaa kuiva kangasmetsä. Kohteessa on pyöreä, halkaisijaltaan 2 metriä pyyntikuoppa, jossa on metrin vahvuiset matalat vallit. Kuoppa on metrin syvyinen ja valli on suon puolelta 70 cm korkea.
Paikalla on myös tervahauta, ks. Keräsjoki 1 ja pilkkapuu (MH-tunnus 181507 Keräsjoki 3), ei muinaisjäännösrekisterissä.

Ruonankaula 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohteen alueella kasvaa kuusimetsä ja paksu puolukkaturve moreenikankaan reunassa. Soikea pyyntikuoppa, jonka pituus on 3 metriä, leveys 1 metri ja syvyys 1 metri. Kuopan reunassa on matalat, leveät vallit. Suunta on idästä länteen. Kuopan pohjoispuolella on kahden ja neljän metrin etäisyydellä epämääräiset kuopat.

Ruonankaula 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kivisen harjun päällä. Paikalla kasvaa kuiva mäntykangasmetsä. Kohteessa on 2 x 1,5 metrin kokoinen pyyntikuoppa, joka on soikea pohjoisesta etelään. Kuopan syvyys
on 70 cm. Kuopan reunoilla on matala valli, jossa on kiviä.

Tiurajärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitseeTiurajärven koillisrannalla. Alueen maasto on moreenikangasta, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteessa on 3,5 metriä korkea ja 50 cm halkaisijaltaan oleva kelohonkakanto. Eteläisellä, järven puolella on puussa metrin korkeudella 20 cm pitkä rombin muotoinen kolo, joka on 15 cm syvä. Kolosta 50 cm ylöspäin on puun lounaiskyljellä kolme loviin hakattua puutappia ja kaakkoiskyljessä on yksi loveen hakattu puutappi. Puun kaikilla kyljillä on kirveeniskuja. Onko kyseessä Sutigisissa mainittu seitapuu, jäi epäselväksi. Sutigisiin on merkitty puusta 200 metriä luoteeseen, järven rannalle seita. Sutigisin seitapaikka on hyvin vetistä suota.

Vasara Antin poroaita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaan reunassa ja laskee suolle järven päätyyn. Kankaalla kasvaa mäntymetsä. Kohteessa on nähtävissä noin 100 metrin matkalla poroaitaa, jonka veräjä on luontopolun molemmin puolin. Polun vieressä on kyltti, jossa lukee: Vasara Antin poroaita ja vuosiluku 1850. Aita kulkee kaakosta luoteeseen. Aidan veräjä ja lahoja aidaspuita ja niiden tukipuita on vielä näkyvissä sadan metrin matkalla.

Kihlanginvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee joen rantatörmällä, jossa kasvaa mäntymetsä ja puolukkaa kasvava tureve. Maaperä on moreenia. Tervahauta sijaitsee pienen nyppylän laella. Valli on 1 m leveä ja 50 cm korkea. Kohteessa on 5 m halkaisijaltaan oleva kehävalli, joka katkeilee. Ympärillä on pieniä kuoppia. Haudan keskellä sijaitsee suuri muurahaispesä. Haudan päällä kasvaa koivuja ja mäntyjä.

Kihlanginkangas (1000029808) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusta ja mäntyä kasvavalla kankaalla. Haudan halssin reuna on lännessä ja se laskee rämeeseen. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 10 m. Idän puolella ei ole vallia, pohjois- ja eteläreunassa on 1,5 metrin vallit ja lännessä 2,5 m valli halssin edessä. Halssi on 5 m pituinen oja. Halssin suulla on reikä hautaan päin. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä, katajia ja koivuja.

Leirintäalue (1000029809) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee länteen, jokeen laskevassa rinteessä. Paikalla on mäntykangas. Kohteessa on 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka vallit ovat 2 m korkeita ja 3 m leveitä. 15 m halssi laskee alarinteeseen, länteen. Tervahaudan päällä kasvaa nuoria kuusia, koivuja ja mäntyjä. Haudan keskikuoppa on 2,5 m syvä vallien päältä mitattuna.

Muotkamaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivassa kangasmetsässä kivisellä harjulla. Kohteessa on 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, josta lähtee 10 metrin pituinen halssi kaakkoon, rinnettä alas. Haudan vallit ovat 1 m leveät ja paksut. Halssi on 1 m leveä. Kohteen päällä kasvaa katajia, mäntyjä ja paksu puolukkaturve. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Jalkosensuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on paksu puolukkaturve, kuusikorpi. Tervahauta, jonka halkaisija on 20 metriä. Haudan keskiosa on 1,5 metriä syvä ja vallit ovat 2,5 metrin levyiset. Halssi on 10 m pitkä ja se laskee suoraan jokeen, länteen.

Rihmakursunmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on länteen laskeva moreenikangas, jossa mäntymetsä. Kohteessa on 15 m halkaisijaltaan oleva pyöreä tervahauta. Haudan valli on alapuolelta 5 metriä leveä ja 2 metriä korkea. Halssi laskee länteen jokea kohti ja on 10 metrin pituinen. Ylärinteen puolella valli on 2 metriä leveä ja 50 cm korkea, haudan päällä kasvaa mäntyjä. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Karhulaki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on länteen laskeva moreenikangas, jossa mäntymetsä. 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka vallit ovat 0,5 -1,5 metrin paksuiset. Valli on paksuin joen ja halssin puolella. 4 metrin pituinen halssi laskee suoraan pohjoiseen. Päällä kasvaa mäntyjä ja paksu puolukkaturve. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Polla-autto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on länteen laskeva moreenikangas, jossa mäntymetsä. Pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 7 m. Hautaa ympäröivät vallit ovat 2 m matalat. Halssi kulkee suoraan länteen. Halssissa on metrin levyiset vallit ja sen pituus on 5 m. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Juutilaisenjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä, halkaisijaltaan 15 m oleva tervahauta, jonka halssi osoittaa länteen. Hauta on 10 m leveä ja 1,7 m syvä. Samalla alueella on myös pyyntikuoppia, Juutilaisenjärvi itä, kaakko ja koillinen.

Pahajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasasella hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntymetsä. Pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 11 metriä ja syvyys 2 metriä. Ympäröivät vallit ovat metrin paksuiset. Vallin takana on säännöllisin välimatkoin metrin mittaisia kuoppia. Haudan halssi on 2 metriä pitkä. Halssi laskee etelään kohti jokilaaksoa. Halssin kyljessä on ketunpesä. Alueella on myös pyyntikuoppia, Juutilaisenjärvi itä, kaakko ja koillinen.

Keräsjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee suon reunassa olevalla kivisellä kumpareella, jossa kasvaa kuiva kangasmetsä. Kohteen päällä kasvaa 120 -150 vuotiaita mäntyjä. Kohteessa on pyöreä, 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka halssi on 5 metriä pitkä ja se laskee kohti Keräsjokea, kaakkoon. Kiviset vallit ovat 70 cm leveät ja keskuskuoppa 1,2 m syvä. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Alainenlaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on kivinen karu kuiva moreenikangas, jossa mäntymetsä. Kohteessa on 15 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka reunat tehty puu ja kivirakennelmista matalaksi
vallikehäksi. 5 m halssi laskee itään, puroa kohden ja alarinteeseen. Haudan eteläpuolella on puuta vasten säleitä, joita on ladottu tervahautaan poltettaviksi. Haudan alarinteen puurakenteet hyvin säilyneet. Haudan kyljessä on ketun pesä.

Suvannonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on joenrantarinne, jossa on kuusikko ja mäntyjä. Paksu puolukkaturve, moreeni. Kohteessa on 8 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jossa on 11 metrinen halssi länteen, joelle. Reunoilla on matala, metrin leveä ja korkea valli. Haudan päälle on kaadettu puita ja hakkuutähteitä.

Aareakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on moreeni kuusikangas, jossa kasvaa puolukkaa. Tuorehko kangas. Halkaisijaltaan 8 metrin kokoinen tervahauta, jonka vallit ovat merin korkeat ja kuoppa n. 4 m leveä ja 1
m syvä. Halssi on 5 m pitkä ja laskee joelle etelään.

Vittasalmenjänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka on halkaisijaltaan 7 metriä ja jonka vallit ovat metrin leveät ja metrin korkeat. 5 m pituinen halssi laskee ojalle, itään. Kohteen päällä kasvaa kuusia koivua ja ryteikköä.

Vitapalo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntykankaalla, jonka maaperä on moreenia. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 14 m (Vitapalo 1). Halssi laskee pohjoiseen ja sen reunoilla on puurakenteita. Haudassa on metrin paksuiset vallit ja halssin puolella, pohjoisreunalla, vallit ovat 2 metrin levyiset ja 1,5 m korkeat. Halssin pituus on 5 m. Alakohteina toinen tervahauta Vitapalo 6 ja tervapirtit Vitapalo 3-5. Lisäksi savottakämppäjäännös Vitapalo 2 (MH-tunnus 181582, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Särkivaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on kuiva mäntyä kasvava hiekkakangas. Kohteessa on halkaisijaltaan 8 metriä tervahauta, jonka halssi on 10 metriä pitkä. Haudan vallit ovat 2 metriä korkeat ja 1metriä leveät. Haudan päällä kasvaa tiheästi kuusia ja mäntyjä. Halssi laskee länteen, rinnettä alas ja sen suulla näkyy puurakenteita. Lisäksi tervapirtti, ks. alakohde.

Särkiselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kivisellä, kuivalla mäntykankaalla. Kohteessa on halkaisijaltaan 8 metrin kokoinen tervahauta, jonka vallit ovat matalat ja metrin levyiset. Viiden metrin pituinen halssi osoittaa pohjoiseen. Halssin suulla on hirsistä tehdyt puurakenteet. Kohteen päällä kasvaa isoja mäntyjä. Tervahaudan kuopan syvyys on 1,5 metriä. Paikalla on myös tervapirtti Särkiselkä 2, ks. alakohde. Lisäksi savottakämpän jäännös Särkiselkä (MH-tunnus 181593, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Pikku Pahtavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on mäntyä kasvava hiekkakangas. Pyöreä tervahauta, joka on halkaisijaltaan 11 m. Halssin puolella on 3 m leveä ja 2 m korkea valli. Kuopan syvyys on 1,7 m. Halssi laskee koilliseen, ojan laaksoon. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Jokijärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on kuiva mäntykangas, hiekkapohjalla. Kohteessa on tervahauta, joka on halkaisijaltaan 10 metriä. Halssi laskee pohjoiseen ja on 6 metriä pitkä. Halssin puoleisella reunalla on 3 metriä leveät ja 2 metriä korkeat vallit. Keskuskuoppa 1,5 m syvä. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä.

Myllypalo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on mäntykangas, joka laskee etelään. Haudan päällä on kuusikko. Halkaisijaltaan 10 metriä tervahauta, jonka vallit ovat 2,5 metriä leveät ja metrin korkuiset. Halssi on 5 metriä pitkä ja laskee etelään. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä ja kuusia.

Lompolonpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on hiekkamäntykangas. Tervahauta, joka on halkaisijaltaan 5 m. Haudan halssi on kaksi metriä pitkä ja se osoittaa kaakkoon suolle. Haudan vallit ovat metrin paksuiset. Kohteen päällä kasvaa kuusia ja mäntyjä.

Pikku Akanjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteen maasto on Pikku Akanjärveä kohti, kaakkoon laskevaa hiekkaharjun rinnettä, jossa kasvaa kuusimetsä. Tervahauta, jonka halkaisija on 10 m, ja jonka halssi laskee kaakkoon. Halssin suulla on puurakenteita. Haudan vallit ovat 3 m paksut ja halssin suulla vallit ovat 3 m korkeat. Haudan keskikuoppa on 2 m syvä. Kohteen päällä kasvaa tiheä kuusikko. Hauta on harvinaisen hyvin säilynyt. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde ja rakennuksen jäännös (Pikku Akanjärvi 2, MH-tunnus 181745, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Tamminiva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaan länteen laskevan rinteen päällä. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja haudan poikki kulkee luontopolku. Halkaisijaltaan 9 m kokoinen tervahauta, jossa on 2,5 m kokoiset vallit, ja 1,5 m syvä kuoppa. Lännen puolella vallin ulkopuolella on kuoppia. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä. Halssi on 5 m pituinen. Haudan itäreunalla kulkee luontopolku, joka on vaurioittanut vallin rakenteita. Kuopan päällä on hakkuutähteitä. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Ruona 2 (1000029840) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 7 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka ympärillä on oja. Tervahaudan vieressä kulkee luontopolku haudan itäreunan ojaa hipoen. Halssi osoittaa länteen järvelle ja sen pituus on 3 metriä. Vallit ovat halssin puolella 1,5 m korkeat. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Valkeajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maasto on tuore kangas, jolla kasvaa mustikkaa ja mäntyä. Pyöreä, halkaisijaltaan 5 m tervahauta. Haudan halssi osoittaa pohjoiseen ja sen pituus on 6 m. Haudan eteläpuolella on oja vallin ulkopuolella. Vallit ovat metrin korkeat ja metrin leveät. Kohteen päällä kasvaa tiheä männikkö ja koivun vitsoja.

Tapolompolo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä tervahauta, joka on halkaisijaltaan 9 m, ja jonka vallit ovat 2 m leveät ja 1m korkeat. Haudan kuoppa on 1,6 m syvä. Yksityisen maalla, mutta tervapirtti valtion mailla. Halssi on 6 m pitkä ja osoittaa järvelle, lounaaseen. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Lompolovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lompolovaaran etelärinteellä, vaaran juurella, maasto laskee Tapolompolojärveen. Paikalla on hiekkakangas, jossa kasvaa mäntymetsä. Halkaisijaltaan 10 m kokoinen tervahauta, jonka keskikohta on 2 m syvä, ja vallit 2-3 m leveät. Halssi laskee luoteeseen, järvelle ja on 5 m pitkä. Valleihin on kaivettu 8 kuoppaa, jotka ovat n. 1x1 m kokoiset. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Vitsajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkamäntykummulla, soiden keskellä, Vitsajoen rannassa. Tervahauta, joka on halkaisijaltaan 7 metriä. Haudan vallit ovat 1 m korkeat ja 1,5 m leveät. Haudan
kuoppa on 1,5 m syvä. Halssi osoittaa luultavasti etelään joelle, muuta ei juuri erotu. Kohteen päällä kasvaa kuusia ja mäntyjä. Lähistöllä on savottakämpän jäännös Vitsajoki 1 (MH-tunnus 181998, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Vitsavuomanoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntykankaalla, jonka maaperä on hiekkaa. Kohteessa tervahauta, jonka halkaisija on 12 m ja jossa on 3 sisäkkäistä turvevallia. 5 m pitkä halssi laskee lounaaseen. Kuopan syvyys on 1,5 m. Kohteen päällä kasvaa mäntyjä. Halssin yli on möyritty metsäkoneella. Halssin ja vallin päällä on hakkuutähteitä. Paikalla on myös tervapirtti, ks. alakohde.

Luovamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee länteen, suohon laskevassa, mäntyä ja kuusta kasvavassa hiekkakankaassa, jossa on paksu turve. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 9 metriä. Halssi laskee lounaaseen ja sen pituus on 2 metriä. Ympärysvallin takana on metrin syviä kuoppia. Päällä kasvaa mäntyjä ja kuusia.

Kurkkiorova (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuivalla ja kivisellä mäntykankaalla. Soikea tervahauta, jonka pituus on 10 metriä ja leveys 8 metriä. Hauta on metrin syvä ja sen ympärillä on kaksi vallia. Halssin suulla on puurakenteita, jotka on salvettu. Valli on kaksi metriä pitkä.

Tervahautakuusikko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee savimaalla, paikalla kasvaa kuusia ja mäntyjä. Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 10 metriä, halssi laskee pohjoiseen ja sen pituus on 3
metriä. Ympärysvalli on kaksi metriä leveä ja metrin korkea. Haudan syvyys on 1,5 metriä ja haudan päällä kasvaa kuusikko. Haudan päällinen maa on palanutta. Vieressä on toinen tervahauta, ks. alakohde.

Paloselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi tervahautaa ja tervapirtti. Kohde sijaitsee rämeellä, jossa kasvaa kuusia ja aluskasvillisuutena on paksu turve. Tervahauta 1: Kohteessa on pyöreä tervahauta, jonka halkaisija on 11 metriä. Ympärillä on 2 metrin paksuiset vallit ja vallin takana kulkee oja. Vallin korkeus on 1,2 metriä ja haudan syvyys 1,7 metriä. Halssi on 7 metriä pitkä ja se laskee länteen. Päällä kasvaa raita, mäntyjä, koivuja ja kuusia.
Toinen tervahauta ja tervapirtti, ks. alakohteet.

Ahmapalo (1000029852) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaan eteläreunassa, jossa kasvaa mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Haudan eteläpuolitse kulkee hiekkatie ja hauta näkyy tielle. Kohteessa on 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, josta laskee 6 metrin pituinen halssi etelään. Haudassa on kaksinkertaiset vallit, joten se on ilmeisesti poltettu ainakin kaksi kertaa. Vallit ovat metrin korkuiset ja 1,5 metrin levyiset.

Käkijänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäntykankaan ja suon reunamaassa, paikalla kasvaa paksu turve, mäntyjä ja kuusia. Kohteessa on 10 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta, jossa on kaksi sisäkkäistä vallia. Ulomman vallin leveys on 2 metriä ja korkeus 0,5 metriä. Haudan syvyys on 1,4 metriä. Halssi on 5 metriä pitkä ja se laskee pohjoiseen, suolle. Haudan päällä kasvaa kuusia.

Suukoski (1000030056) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka, mahdollisen kivikautisen asuinpaikan jäännös, on Kitiseen idästä laskevan Kelujoen pohjoisrannalla noin 200 metriä joen suusta ylävirtaan, ympäröivästä alueesta hieman nouseva ja sitä kuivempi hiekkamoreenitörmä Kelujoen suukosken yläpuolella olevan jyrkän mutkan kohdalla. Törmän päällä on pieni aukio, jolla on moderni tulenpitopaikka. Aukion laidalla kasvaa iso petäjä. Ympäröivä alue on tiheää
koivikkoa.
Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia, jonka päälle on kerrostunut punaista tulvan tuomaa lössimaata. Jyrkässä joen mutkassa vesi syö törmää vähitellen. Törmää oli
paljastunut noin 20 metrin matkalta. Vyörymän paljastamasta rinteestä havaittiin kaksi
kvartsi-iskostaja palanutta kiveä.
Löytöpaikan sijainti jyrkän mutkan kulutukselle alttiilla laidalla merkitsee sitä, että
se vähitellen valuu jokeen. Löytöpaikan arvioituiin löytyessään tarkastuksessa 1993 tuhoutuvan viimeistään Kelukosken voimalaitoksen valmistuttua, jolloin alue jäisi veden alle. On kuitenkin mahdollista, että kohde on edelleen jäljellä ja edellyttää tarkastusta.
2020: Vuoden 1993 jälkeen asuinpaikan kohdalla joen rantaa on sortunut lisää vajaan 10 metrin leveydeltä. Sortunut rantatörmä on kivikkoinen, siltä tai joen rannasta tai vesialueelta ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Rekisteriportaalin koordinaatit sijaitsevat n. 10 m lounaaseen ja ylempänä kuin vuoden 1993 raportissa ilmoitetut koordinaati, tminkä perusteella silloinen havaintopaikka on sortunut jokeen ja kohde on ehkä tuhoutunut.

Rajaoja (1000002902) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee valtatien 21 ja Kemi-Tornio -rautatien välissä. Seutu on alavaa maatalousaluetta. Alueen halki virtaa luoteesta Rajaoja Kaakamajokeen. Kivi on pieneksi kuivuneen Rajaojan luoteispuolella, tilan n:o 26 pihapiirissä, navetan ylisille vievän ajosillan luoteiskulmassa. Yläosastaan pyöreähkössä kivessä on hakkauksia.

Honkamaa (1000030569) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Loivasti koilliseen kohoavan Honkamaan alueella, sähkönsiirron voimalinjan lounaispuolella sijaitseva myöhemmän kivikauden asuinpaikka, jossa on noin 15 asumuspainannetta sekä puolenkymmentä pääosin niihin liittyvää pienempää kuoppajäännöstä. Rakenteet sijoittuvat alueelle, joka on runsaat 300 m etelästä pohjoiseen ja runsaat 200 m idästä länteen.

Välimaa (1000030575) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-etelä -suuntaisen suoalueita jakavan matalan Välimaan harjanteella sijaitsee seitsemän asumuspainannetta sekä yksi pienempi kuoppajäännös. Harjannetta kulkee metsätie, jonka molemmilla puolilla painanteet sijaitsevat noin 150 m matkalla, lähinnä kahdessa ryhmässä.
Vuoden 2021 alueella havaittiin vain neljä asumuspainannetta ja yksi pienempi kuoppa. Asumuspainanteet ovat pituudeltaan noin 5 - 8 m.
Lisäksi löydettiin yksi uudempi kuoppa, jolla oli jyrkät seinämät ja josta ei havaittu huuhtoutumiskerrosta, mahdollinen uuden ajan kellarikuoppa P:7291794, I:412721. Kuopan mitat ovat noin 3 x 3 x 0,9 m.

Leilisuo (1000030576) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kahdessa ryhmässä puolenkymmentä asumuspainanetta, joista osa yhteen liittyviä, sekä kolme pienempää kuoppajäännöstä. Ryhmien etäisyys on noin 200 m toisistaan etelä-pohjoissuunnassa. Ne ovat molemmin puolin metsätielinjaa samalla Välimaan harjanteella, jossa noin 300 m etelämpänä sijaitsee Välimaan-nimellä painanneryhmä.
Vuoden 2021 inventoinnissa eteläiseltä alueelta havaittu kaksi asumuspainannetta, jotka ovat pituudeltaan noin 5-7 m ja yksi kaksoispainanne, pituus 13 m. Pohjoisella alueella on viisi asumuspainannetta, joista kaksi on kaksoispainanteita sekä pienempi maakuoppa.

Heteperänvaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomus sijaitsee Heteperänvaaran kaakkoispäässä, itäkaakkoon laskevalla rinteellä. Ympäristö on vähäkivistä, loivasti kumpuilevaa, hiekkaperäistä kangasmaata, jossa kasvaa matalaa, harvahkoa mäntymetsää.
Muinaisjäännös sijaitsee matalalla etelälounaasta pohjoiskoilliseen suuntautuvalla harjulla, jonka laki on kivinen. Ylärinteen puolella maan pinta laskee laelta vain metrin tai puoli-toista. Alarinteen puolella laskua kankaalle on muutamia metrejä. Harjun laki on vain noin
puolentoista metrin levyinen.
Latomus on muodoltaan katkaistua kartiota muistuttava kekomainen kivilatomus. Se on
rakennettu pääasiassa melko tasakokoisista 30-40 cm läpimittaisista kivistä, mutta alimmat kivet ovat suurempia, osa mahdollisesti maakiviä. Latomus on pyöreähkö ja läpimitaltaan noin 1,5 m. Korkeus on noin 0,8 m, rinteiden puolelta mitattuna vähän enemmän. Seinämät on ladottu jyrkästi nouseviksi, eteläseinämä lähes pystysuoraksi. Itä- ja länsireunoilla rakenne on jonkin verran sortunut. Laki on melko tasainen, mutta ei säännöllisesti ladottu.
Lakiosan muoto ei ehkä ole alkuperäinen sortumien vuoksi. Kyse on ilmeisesti rajamerkistä. Se muistuttaa rakenteeltaan aiemmin tunnettuja rajamerkkejä Haukilamminpalo ja Poksamonsuo pohjoinen.

Häkkisenmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Häkkisenmäki sijaitsee 1,25 km lounaaseen Karungin kirkolta ja 0,1 km lounaaseen urheilukentän eteläpäästä. Kohteen eteläpuolella n. 10 m päässä on kivilouhos ja 5 m
pohjoiseen kuntopolku.
Kohde koostuu 13 kuopasta, jotka on numeroitu luoteesta kaakkoon. Kuopista ei kairatessa
havaittu huuhtoutumiskerrosta, joten ne ilmeisesti ovat historialliselta ajalta. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 1,5 - 4,0 metriä ja niiden syvyys vaihtelee 0,5 ja 1,1 metrin välillä. Miten laajalla alueella kuopat sijaitsevat, ei ilmene inventointikertomuksesta. Kohde on rajattu Lidar -kartta-aineiston perusteella, ja rajaus on suuntaa antava.
Tuoreen kangasmetsän puusto koostuu männystä, kuusesta, koivusta ja
pihlajasta. Aluskasvillisuuden muodostavat puolukka, mustikka, oravanmarja, horsma ja
sammaleet.
Kohde ei ennen vuotta 2017 ole ollut muinaisjäännösrekisterissä.
Vuonna 2023 kohde tarkastettiin ja rajausta muokattiin. Viereisen louhoksen pintamaan läjitysalue on saattanut peittää alkuperäisistä 1994 tarkastuksessa havaituista kuopista 2. Pienimuotoisen 1900-luvun aikana tapahtuneen soranoton seurauksena alueella on kolme kiviröykkiötä. Moderneja kuoppia löytyi yhteensä 6. Vanhempia, historialliselta ajalta olevia kuoppia löytyi 11.

Kaisajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyrakennuksen jäännökset sekä myllykanava ja pato. Mylly sekä kanava valmistuneet 1800-luvulla, mylly 1860. Kohdetta ei ole selvitetty tarkemmin.

Rovakangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pekanpään Rovakankaan pohjoisosassa, rautatien koillispuolella. Tarkastuksen 2016 löydöt koostuivat muutamista kvartsi-iskoksia, joita todettiin metsätieuralla, joka kiertää ylempänä osin kivikkoisen kankaan reunaa idän puolella. Kvartseja oli tiellä terassimaisella kohdalla, noin 40-50 m idän puolella olevan suon reunasta, että runsaat 20 m tieuraa idemmäs, ylempänä. Lienee suhteellisen pienialainen asuinpaikka, jonka laajuus edellyttää koetutkimuksia. Rovakankaan ennestään tunnettu asuinpaikka rautatien eteläpuolella on noin 450 m etelässä.

Kolarinsaaren vanha markkinakenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kolarinsaareen lounaiskulmassa on Haminan rauhan 1809 jälkeen rakennettu Kolarin vanha kirkko ja tapuli, kirkkomaa (valtakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriympäristön kohde RKY). Kirkon pohjoispuolella on perimätiedon mukaan ollut varhaisempi kotakenttä ja kirkon pohjoispuoleinen alue hautausmaan aidan sivulla toimi 1800-luvulla markkinapaikkana, jonne kokoonnuttiin laajalta alueelta Länsi-Lapista ja tätäkin kauempaa.
Alueella tiedetään sijainneen rakennuksia kahdessa rivissä. Alueella voi olla säilyneenä jäännöksiä erilaisista rakenteista ja toiminnoista. Niiden sijaintialue on kirkon pohjoispuolella, hautausmaan aidan länsipuolella.
Vuoden 2006 inventoinnissa ei kirkon ympäristöstä havaittu merkkejä muinaisjäännöksistä, eikä alue ole ennen vuotta 2017 ollut muinaisjäännösrekisterissä. Kirkkoaidan pohjoispuolella oleviin myöhäisiksi arvioituihin painanteisiin tehtyjä kairauksissa lukuun ottamatta arvio perustui pelkkiin pintahavaintoihin. Mahdollisia kodanpohjia tai muita rakenteita on kuitenkin kirjattu alueella laajemmaltikin.
Vuonna 2017 kirkolle johtavan tien varteen tehdyn kaapeliojan inventoinnin muutamissa koekuopissa ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä.
Vuonna 2018 Oulun yliopiston tutkijaryhmä teki markkinakentällä koekaivauksia. Löydöt koostuivat luuaineistosta, joiden analysointi painottui tukimussuunnitelmissa sekä raportissa.

Leilisuo koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Leilisuon koillispuolella. Kahdella alueella on vuoden 2016 vaiheilla todettu kaikkiaan 26 asumuspainannetta sekä noin 20 niihin liittyvää kuoppajäännöstä. Eteläinen laajempi alue on runsaat 200 m etelästä pohjoiseen, tästä pohjoisempi pari-kolme painannetta ja rakennetta sisältävä alue edellisestä noin 200 m pohjoiseen.
Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin pohjoisessa 3 asumuspainannetta ja 4 kuoppaa. Asumuspainanteiden pituus oli noin 5-7 metriä. Eteläisestä osasta paikannettiin 13 asumuspainannetta (pituus 5 – 12 m) sekä 6 kuoppaa. Etelässä osa painanteista on vaurioitunut metsätöiden yhteydessä.

Kallensuo 1 (1000031125) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollisesti kolme asumuspainannetta ja joitakin pienempiä kuoppia sisältävä kivikautinen asuinpaikka Kallensuon ja sitä kiertävän kärrytien eteläpuolella. Pohjoisin, noin 15-metrinen painanne erottuu melko selvästi Lidar-laserkeilausaineistossa. Tästä kohteesta noin 400 m itään on kauempana Kallensuon kaakkoispuolella mahdollisesti kaksi asumuspainannetta sekä joitakin pienempiä kuopparakenteita.
Mahdollisesti näiden välialueella on useampiakin painanteita, jotka heikosti erottuvat Lidar-laserkeilausaineistossa.

Kallensuo 2 (1000031127) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 500 m Kallensuon kaakkoispuolella sijaitseva parin asumuspainanteen ja muutaman kuopparakenteen muodostama asuinpaikka kahdella metsätilalla. Ne ovat metsätien pohjoispuolella sijaitsevan matalan harjanteen laella ja pohjoisosassa, noin 400 m Kallensuon eteläpuolella sijaitsevasta asumuspainannekohteesta itään. Mahdollisesti näiden välialueella on useampiakin painanteita, jotka heikosti erottuvat Lidar-laserkeilausaineistossa.
Alueella kartoitettiin kolme asumuspainannetta (mitat noin 6-8 m x 5 m) sekä 7 pienempää kuoppaa vuoden 2021 inventoinnissa. Asumuspainanteet sijaitsevat rivissä itäreunan heikohkolla terassilla, törmän alaosa on soistunut.

Länsimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin neljä asumuspainannetta sekä asuinpaikkapintaa vuoden 2016 vaiheilla äestettynä olleella alueella Torosuon ja Länsimaansuon turvetuotantoalueelle johtavan tien pohjoispuolella.

Njamatjávri 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde on laaja-alainen, moniperiodisesti käytetty asuinpaikka. Asuinpaikan pituus itä-länsisuuntaisesti on noin kolmesataa metriä, ja se sijaitsee vyöhykkeellä, joka ulottuu Njamatjávrin rannasta noin sadan metrin etäisyydelle.
Kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuvia kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia havaittiin mönkijäurien rikkomassa maanpinnassa harvakseltaan noin kahdensadan metrin matkalla, läntisimmät löydöt pisteessä x=7652757 / y=3579713.
Historiallisella ajalla asuinpaikalla on sijainnut ainakin kookas kota ja kaksi hirsirakennusta. Lisäksi asuinpaikalla on maakuoppa, joka on todennäköisimmin historialliselle ajalle ajoittuva varasto- tai jätekuoppa.

Suukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi Viiankiaavan inventoinnin yhteydessä 22.8.2017. Kohde sijaitsee Kelujoen ja Kitisen välisellä Suukankaalla, lähellä Kelujoen suuta. Korkeahko Suukangas on suurimmaksi osaksi äestetty ja läheltä kangasta halkovaa tietä, voimalinjan eteläpuolella havaittiin hyvin runsaasti kvartsia äestysvaossa. Muutamia kvartseja otettiin näytteeksi talteen. Osa kvartseista oli isojakin kappaleita, ehkä raaka-ainekappaleita, joista kvartsia on isketty. Kvartsia oli pääasiassa yhdessä äestysvaossa, tiheämmin noin kolmen metrin matkalla mutta yksittäisiä vielä noin 10 metrin alueella. Kohde on kaukana mistään muinaisrannasta, tasaisella lakialueella ja onkin epätodennäköistä että kyseessä olisi varsinainen asuinpaikka. Todennäköisesti kohde on kvartsiniskentäpaikka.
2020: Alueella kasvoi nuorta taimikkoa, paikon äestysvaoissa oli edelleen avoimia maanpinnan kohtia, joista havaittiin aurauksessa lohkeilleita kvartseja. Maa on paikoin punertavaa, mikä johtuu maaperän rautapitoisuudesta. Kohderajauksen alueella maaperä on melko kivikkoista, pohjoisempana esiintyy myös hiekkaa olevaa maaperää. Korkeustieto on korjattu.

Porokodanpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde tarkastettiin Viiankiaavan inventoinnissa 22.8.2017. Kohde sijaitsee Kitisen itärannalla, Porokodanpalon länsireunalla. Paikalla on havaittu viisi kuoppaa, joista kaksi eteläisintä lähekkäin, muut yksittäin 100–200 metrin päässä toisistaan. Kuopat voivat mahdollisesti olla pyyntikuoppia, mutta kyse voi olla muistakin kuopista, joiden käyttötarkoitus on tuntematon. Alue on hiekkamoreeni/sorapohjaista kuivahkoa mäntykangasta, joen tuntumassa tuoreempaa kuusivaltaista kangasta.

Sahasuvanto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin Viiankiaavan inventoinnin yhteydessä 24.8.2017. Tervahauta sijaitsee
Pahanlaaksonmaan mäntykankaan pohjoisosassa Kitisen Sahansuvannon etelärannalla, korkealla törmällä, noin 10 metriä joen pintaa ylempänä. Halssi on joen suuntaan. Mataline valleineen tervahaudan halkaisija on noin 8-9 metriä. Koepistossa havaittiin hiiliä turpeen alla. Aivan tervahaudan itäpuolella on Sahasuvannon kivikautinen asuinpaikka.

Pahanlaaksonmaa (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde tarkastettiin Viiankiaavan inventoinnissa vuonna.2017. Kohde sijaitsee Pahanlaaksonmaan avoimella mäntykankaalla, kankaan eteläosassa, Viiankiaavan pohjoispuolella. Paikalla on havaittu vain yksi, halkaisijaltaan noin 2 metriä oleva matala kuoppa. Koepistossa havaittiin vahva huuhtoutumiskerros. Kuopan luonteesta on vaikea päätellä mitään, mutta laajalla kankaalla saattaa olla useampiakin kuoppia, joita ei vain inventoinnissa havaittu.

Hannunoja (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde tarkastettiin Viiankiaavan inventoinnissa 2017. Se sijaitsee Kitisen länsirannalla Suipavansuvannosta hieman etelää. Kitiseen laskeva Hannunojan pieni lahdelma on heti kohteen pohjoispuolella. Inventoinnissa löydettiin mökkitontin pihamaalta kvartsiͲiskoksia. Iskokset olivat paljastuneet pihamaan kuluneesta maanpinnasta. Piha-alue on melko tiiviisti rakennettu,siihen kuuluu mökki ja neljä muuta rakennusta. Pihalle ei tehty koekuoppia. Maaperä on hiekkamoreenia. Ilmeisesti paikalla on esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka.
Paikka on sopiva asuinpaikkaa ajatellen, sillä se on muodostanut hieman korkeamman niemekkeen kohti jokea ja Hannunojaa. Kitisen pinta on nykyisin noin viisi metriä korkeammalla tällä kohtaa kuin ennen 2,5 km alajuoksun suuntaan rakennettua Matarakosken voimalaitosta. Kohteen rajaus perustuu topografiaan ja löytöihin.

Varevaara pohjoinen (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Varevaaran pohjoisosan yhdellä lakialueella sijaitsee rakan itäreunassa selkeä rakkakuoppa, kooltaan noin 2 x 1,6 metriä ja syvyydeltään 0,5 m. Rakkakuopasta noin 16 m päässä rakan pohjoisosassa on noin 1,2 m syvä, pyöreä, halkaisijaltaan 3-metrinen kuopparakenne, jolla on selkeä kivivalli (korkeus n. 0,4 m). Jäännöksen halkaisija kokonaisuudessaan on likimain 4 m. Sisäosaltaan kuoppa on pystyseinäinen. Tämä vallirakenne, mahdollinen väijytyssuoja, lienee historialliselta ajalta.
Lisäksi rakkakuopan lähellä laen itäpuolen kivikkorinteessä on epämääräinen kivikkokuoppa ja lännen suunnalla rakassa on kaivelujen jäljiltä vallimaisia muotoja.
Laen vallilatomuksesta noin 75 m luoteeseen on runsaat 10 m alempana kivikkorinteessä suurikokoinen, luontainen kivisuppa, jonka pohjalla on mahdollisesti kiviä siirtäen muodostettu kuoppa (sijainti 7338608/403777)
Myös eteläkaakossa on noin 70 m etäisyydellä, muutama metri alemmalla korkeustasolla erikoinen, luontaisesti muodostunut kivivallikohde, Varevaara kivivalli). Syyskuun alussa 2017 tehdyssä tarkastuksessa sen pääosin tasaiselle, kivettömälle sisäosalle tehtiin kaikkiaan kuusi koepistoa, joissa ei todettu kulttuurikerrosta eikä löytöjä. Maaperä on hienoa hiekkaa, jossa normaali podsolimaannos.

Karhumaansuo (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella mäntykankaalla, noin 200 metriä voimalinjasta länteen ja Karhumaansuon laidasta noin 580 m luoteeseen. Alueen inventoinnin aikaan 2017 varttunutta puustoa kasvaneen mäntykankaan maasto on kumpuilevaa, ja rajoittui etelässä ja lännessä taimikkoon, koillisesta rämeeseen.
Maastosta erottuvalla kumpareella on suorakaiteen muotoinen, itä-länsisuuntainen kuoppa (Kuoppa 1). Kuopan itäpää laskee loivasti länteen, jossa kuoppa päättyy jyrkähköön seinämään. Kuopan koko on 4 x 2 metriä ja se on länsipäästään noin 0,5 metriä syvä. Kuopan länsipäähän tehtiin koekuoppa, jossa havaittiin hiiltä noin 20 cm syvyydessä rikastumiskerroksessa. Kuoppa on mahdolisesti esihistoriallinen.
Kuoppa 1:stä noin 8 metriä itään on toinen kuopparakenne 2. Tämä sijaitsee kumpareen itäpuolella, alavammalla maalla. Kuopan läpi kulkee polku. Kuopan koko on 2 x 1,5 metriä ja sen syvyys on 0,2 metriä. Kuoppa on etelä-pohjoinen suuntainen. Kuoppa 2 koordinaatit: P: 7293701, I: 409119.

Honkamaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2017 voimalinjainventoinnissa paikannetut kaksi vierekkäistä asumuspainannetta matalan moreeniharjun itälaidalla, Honkamaa-nimisellä alueella. Läntisempi on kooltaan noin 4 x 7 m ja heti sen itäpuolella on toinen, likimain saman kokoinen painanne tiheässä mäntytaimikossa. Painanteet ajoittunevat kivikaudelle, korkeutensa noin 50 m mpy. mukaan noin 2300 ennen ajanlaskun alkua. Maaperä on hiekkamoreenia/soraa. Lähiympäristö on soista. Suunniteltu voimalinjan levennys sijoittuu noin 100 m painanteista länteen.
Noin 500 m lännempänä on useamman asumuspainanteen kohde voimalinjan länsipuolella.

Iso Nuolivaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven Ison Nuolivaaran pohjoisella lakialueella, 12 m etelään Kemijärven, Sallan ja Pelkosenniemen nykyisestä rajamerkistä. Kemijärven puolella oli Nuolivaaran tuulivoimapuiston inventoinnin aikaan vuonna 2015 varttunutta kasvatusmetsää, myös vanhoja puita, Sallan puolella taimikkoa.
Paikalla on neliskulmainen kivipaasi, mitat 1,2 x 1,2 m ja korkeus 0,6 m, keskellä on pystykivi, mitat 30 x 20 cm, korkeus yli 0,5 m. Kiven pinta on melko rapautunut, varmoja hakkauksia ei havaittu. Kohde sopisi sijainniltaan karkeasti vuoden 1775 karttaan merkittyyn rajakulmaan (kartta 10 alla no. 1) Länsipohjan ja Kuusamon ”Lappmarkin” rajalle.
Vuoden 1863 yleiskarttaan merkitty raja Kemijärven ja Kuolajärven (Salla) välissä seuraa melko tarkasti nykyistä rajaa (Pelkosenniemen kuntaa ei oltu silloin vielä perustettu). Nuolivaara on merkitty karttaan vesistöjen suhteen liian etelään, mahdollisesti koko vaararyhmästä käytettiin nimeä Nuolivaara.
Inventoijien tulkinnan mukaan rajamerkki saattaa liittyä Isonvihan jälkeen 1740 – 50- luvuilla tehtyihin koko maan kattaviin rajatarkastuksiin.

Hietalahdenniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Intendentti Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta havaitsi vuosien 2008–2009 inventoinnissaan mahdollisen esihistoriallisen lieden rippeitä Unarin itärannalla olevassa Hietalahdenniemessä. Palaneita kiviä oli Hietalahdenniemen tyvessä olevasta huvilasta noin 40 metriä itään polulla. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Vuoden 2017 inventoinnissa lieden rippeitä etsittiin polulta ja sen lähistöltä, mutta palaneita kiviä eikä muutakaan lieteen viittaavaa ei löydetty. Polun ympäristö kasvoi tiheähköä nuorta mäntytaimikkoa, joten havaintojen teko oli vaikeaa. Kotivuoren havaintojen perusteella on kuitenkin syytä olettaa, että alueella on muinaisjäännös ja sen paikantaminen sekä laajuuden ja säilyneisyyden määrittäminen vaatii lisätutkimuksia. Muinaisjäännöksestä on vain pistekoordinaatti, joka perustuu Kotivuoren havaintoon, aluerajausta ei ole tehty.

Hietalahdenniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla, Hietalahdenniemessä. Pyyntikuopan havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan noin kaksi metriä, syvyys on alle puoli metriä. Se on matalalla hiekkaharjanteella, joka kasvoi tiheähköä nuorta mäntytaimikkoa tarkastusaikaan v. 2017. Hietalahdenniemi 3 ja 4 ovat myös pyyntikuoppakohteita, jotka sijaitsevat tästä 500 ja 800 metriä etelään.

Hietalahdenniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla, Hietalahdenniemen eteläpuoleisella kankaalla, noin 200 metriä järven rannasta. Pyyntikuopat havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat Hietalahdentien päässä olevan kääntöpaikan pohjoispuoleisella mäntykankaalla, maaperä on hiekkaa. Kuoppia on kaksi kappaletta, eteläisempi kuopista on noin 50 metriä pohjoiseen kääntöpaikasta. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 3,5metriä ja reilut puoli metriä syvä. Toinen on tästä noin 70 m metriä luoteeseen ja sen halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin puoli metriä.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla, Hietalahdenniemen eteläpuoleisella kankaalla. Pyyntikuopat havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Pyyntikuopat sijaitsevat Hietalahdentien päässä olevan kääntöpaikan eteläpuoleisella mäntykankaalla, noin 200 metriä kääntöpaikasta, matalan hiekkaharjanteen päällä. Niiden pohjoispuolella on kolme kesämökkiä. Kuoppia on kaksi. Eteläisempi on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja syvyydeltään noin puoli metriä, tämän pohjoispuolella noin 15 metrin päässä on toinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 metriä ja syvyys noin puoli metriä. Näistä noin 250 metriä pohjoiseen on myös pyyntikuoppakohde, Hietalahdenniemi 3.

Hietalahdenniemi 5 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven itärannalla Hietalahdenniemen eteläpuolella olevan pitkän hiekkarannan pohjoisosassa. Rantahietikolta noin 50 metriä kesämökistä etelään löytyi vuoden 2017 inventoinnissa kvartsi-iskoksia. Rantahietikon takana on etelämpänä suo, mutta maasto nousee löytöpaikan kohdalle ja muodostaa noin metrin korkean rantatörmän, jossa maasto on hiekkapohjaista mäntykangasta. Löydöt tulivat törmän juuresta rantahiekasta, löydöt olivat noin 15 metriä pitkällä alueella rantatörmään kaivetun veneenvetouran eteläpuolella. Alue on esihistorialliseksi asuinpaikaksi hyvin sopiva, mutta nykyisin osittain kesämökin piha-aluetta. Koekuoppia ei tehty. Aluerajaus on tehty löytöpaikan kohdalle ja siitä noin 20 metriä etelään, ulottuen noin 10-15 metriä rannasta poispäin

Hietalahti 1 (1000031833) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla, noin 70 metriä Hietalahden rannasta olevalla hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Rannalta nousevan polun tuntumassa on neljä pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Kuoppien niiden halkaisija on noin 3,5-4 metriä, syvyys noin puoli metriä. Näistä kuopista etelään on vielä kaksi pyyntikuoppaa, joista Kotivuori on käyttänyt nimeä Hietalahti 2, mutta ne katsottiin vuoden 2017 inventoinnissa yhdistää Hietalahti 1:een alakohteita. Noin 120 metriä etelään oleva kuopan halkaisija on noin kaksi metriä, syvyys puolisen metriä ja tästä noin 60 metriä etelään on vielä yksi jotakuinkin vastaava kuoppa.

Hietalahti 2 (1000031835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla, noin 100 metriä Hietalahden rannasta olevalla hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Kuopat havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Kotivuori piti 2-3 toisiinsa kytkeytyvän kuopan rykelmään pyyntikuoppina. Vuoden 2017 inventoinnissa havaittiin, että paikalla on melko neliskanttinen, vallien ympäröimä, painanne, joka on kooltaan noin 3x3 metriä. Painanteeseen johtaa etelästä kapea käytävä, joka alkaa hieman ympäröivän vallin ulkopuolelta. Painanne vaikuttaisi hieman asumuksen pohjalta, mutta sen luonteen selvittäminen selviää vain arkeologisessa kaivauksessa. Kyseessä voi olla myös pyyntikuoppa, joka on edelleen määritelty myös sen muinaisjäännöstyypiksi.

Juoppuanniemi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven kaakkoisosassa, Juoppuanniemen päässä olevan lahden pohjukassa. Vuoden 2017 inventoinnissa rantahietikolta löytyi kvartsi-iskoksia noin 60 metrin matkalta sieltä täältä. Niemen kärki on tällä kohtaa melko alavaa ja tasaista mäntykangasta. Molemmin puolin lahtea on kivikkoinen niemi. Rannalla on kota ja muutaman kymmenen metrin päässä rannasta oli rakenteilla mökki. Rantapalteen taakse tehtiin pari koepistoa, joissa ei ollut löytöjä. Kyseessä vaikuttaa olevan esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka, rantavyöhyke on oleskeluun sopiva ja helppo rantautua. Asuinpaikka rajautunee melko kapealle kaistaleelle rannan tuntumassa. Aluerajaus on tehty löytöjen perusteella rannan suuntaisesti ja sen leveys rannasta poispäin on arvioitu noin 10–15 metriin. Noin 200 metriä itään sijaitsee melko lailla vastaava kohde Juoppuanniemi 2.

Juoppuanniemi 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven kaakkoisosassa, Juoppuanniemen pohjoispäässä. Vuoden 2017 inventoinnissa rantahietikolta löytyi kvartsi-iskoksia noin 100 metrin matkalta sieltä täältä. Niemen kärki on tällä kohtaa melko alavaa ja tasaista mäntykangasta. Rannasta noin 50 metriä on mökki. Kyseessä vaikuttaa olevan esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka, rantavyöhyke on oleskeluun sopiva ja helppo rantautua. Asuinpaikka rajautunee melko kapealle kaistaleelle rannan tuntumassa. Aluerajaus on tehty löytöjen perusteella rannan suuntaisesti ja sen leveys rannasta poispäin on arvioitu noin 15–20 metriin. Noin 200 metriä länteen sijaitsee melko lailla vastaava kohde Juoppuanniemi 2.

Kemiläissaari 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin Kemiläissaaren eteläkärjessä Hautaniemessä ja sen tarkasti Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin vuoden 2017 inventoinnissa. Kohteeseen kuuluu pyyntikuoppia ja esihistoriallinen asuinpaikka. Pyyntikuopat sijaitsevat metsässä, moreeniharjanteella, parikymmentä metriä rannasta. Kuoppia on 5-6 kappaletta. Vuoden 2017 inventoinnissa havaittiin viisi kuoppaa, Kotivuori mainitsee kuoppia olevan kuusi. Kuopat ovat noin 30x15 metrin kokoisella alueella. Kuoppien halkaisija on noin 2.5 metriä, niissä on näkyvissä vallit. Kuoppien koko ja muoto viittaa pyyntikuoppiin, mutta on mahdollista, että ne on tehty muuhun tarkoitukseen sillä Hautaniemessä on perimätiedon mukaan ollut kesähautoja ja pyyntikuopista noin 100 metriä itään on suorakaiteen muotoisia hautaa muistuttavia kaivantoja melko kivikkoisessa maassa. Rannassa kuoppien kohdalla on hiekkainen niemeke, jonka rannasta poimittiin vuoden 2017 inventoinnissa kvartsi-iskoksia viitteenä esihistoriallisesta asuinpaikasta. Kohteen aluerajaus käsittää pyyntikuopat ja mahdollisen asuinpaikka-alueen kuoppien ja rannan välissä. Hannu Kotivuoren inventointiraportissa vuosilta 2008-2009 on lisätietoja Kemiläissaaren perimätietoihin liittyen. Ilmeisesti saaressa on nimensä mukaisesti ollut kemiläisasutusta ns. kemiläiskenttä. Mahdollisesti kenttä on sijainnut juuri saaren eteläosassa, Hautaniemessä

Kemiläissaari 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unarin Kemiläissaaren eteläkärjessä Hautaniemessä ja sen tarkasti Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Kemiläissaaressa on perimätiedon mukaan ollut kesähautapaikka (G.A. Andersson 1914: Tietoja Sodankylän ja Kittilän pitäjien aikaisemmista ja myöhemmistä waiheista, s. 74.) Hautaniemen kaakkoiskärjessä, noin 20 metriä rannasta, on melko kivikkoisen törmän päällä seitsemän erikokoista kuoppaa. Suurimmat kuopat ovat pituudeltaan 2.-2.5 metriä ja leveydeltään 0,5-1 metriä. Syvyyttä kuopilla on puolisen metriä. Muut kuopat ovat pituudeltaan noin metri ja leveydeltään puoli metriä, lisäksi on vielä hieman pienempiä kuoppia. Vuoden 2017 inventoinnissa tallennettiin yhteensä viiden hautakuopan gps-koordinaatit, yhdessä oli kaksi hautaa aivan rinnakkain, pienimpiä kuoppia ei mitattu.

Kemiläissaari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde löytyi vuoden 2017 inventoinnissa, se sijaitsee Kemiläissaaren luoteiskulmassa. Saaren länsilaidan pohjoisosassa on laaja puuton rantakivikko, jonka pohjoispuolella, metsässä, on rajamerkki. Rajamerkki on rannasta noin 10 metriä. Noin metrin korkea ja puolisen metriä leveä kivilaaka on nostettu pystyyn kivilatomuksen keskelle. Kivessä ei ole mitään merkintöjä. Latomus on neliskanttinen, sivun pituus pari metriä. Rajamerkki muistuttaa Porosaaressa olevia rajamerkkejä, se voi liittyä Lapin ja Lannan rajan vetoon 1600-luvun lopulla tai olla myöhempi tilusmerkki.

Korkialiete (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unarin itärannalla Marjatanniemen pohjoispuolella olevassa Korkialietteessä. Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta havaitsi paikalla pyyntikuopan ja mahdollisen tupasijan vuosien 2008–2009 inventoinnissaan ja kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Korkealiete on jyrkän rantatörmän päällä, jolla on kesämökki. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Mökin saunarakennuksen koillispuolella on kuoppa, joka voi olla pyyntikuoppa. Kuopan ja mökin välissä on Kotivuoren mukaan nelikulmainen matala valli, jonka itä-koilliskulmassa palaneiden kivien kasauma. Vuoden 2017 inventoinnissa todettiin kuopan erottuvan selvästi, mutta vallimaisen rakenteen olevan tulkinnallisen ja heikosti erottuva.
Tuvanpohjan pohjoispuolella noin viiden metrin päässä on noin metrin kanttiinsa oleva betoniantura ja sen vieressä ruosteisia pellin kappaleita ja epämääräistä metalliromua. Anturasta noin kolme metriä pohjoiseen on pienempi betonimöykky, noin 30 cm kanttinsa. Paikalla on ilmeisesti ollut jonkinlainen rakenne tai rakennus, mutta ainakaan vuoden 1970 peruskartassa ei ole siihen liittyviä merkintöjä, joten luultavasti se ajoittuu 1940–60 –luvuille.

Luusuanperä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven eteläosassa, Luusuanperässä, josta lähtee järven lasku-uoma etelään. Luusuanperän rannalla, Nivakummun pohjoispuolella on rantahietikko, jolta poimittiin kvartsi-iskoksia ja sertti-iskos vuoden 2017 inventoinnissa. Löytöjä tuli moottorikelkkareitin kohdalta ja siitä lounaaseen olevalta rantahietikolta. Hietikon katkaisee pieni kivinen niemi. Kyseessä vaikuttaa olevan esihistoriallinen asuin- tai leiripaikka, rantavyöhyke on oleskeluun sopiva ja helppo rantautua ja on kulkuväylänä toimineen Luusuanperän rannalla. Asuinpaikka rajautunee melko kapealle kaistaleelle rannan tuntumassa. Hietikon takana on rantapalte, jonka taakse tehdyistä parista koepistosta ei tullut löytöjä. Maaperä oli hienoa harmaanruskeaa hiesua. Ranta on tällä kohtaa melko alava, palteen takana osin soinen. Aluerajaus on tehty löytöjen perusteella rannan suuntaisesti noin 200 metriä pitkäksi. Pituus johtuu siitä, että löytöjä tuli sieltä täältä, pääosin kuitenkin lounais- ja koillispäästä. Niiden välinen alue on kuitenkin asuinpaikaksi sopivaa ja laajuus ja säilyneisyys selviää koekaivauksella Asuinpaikan leveys rannasta poispäin on arvioitu noin 15–20 metriin.

Marjatanniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven itärannalla Marjatanniemessä. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. vuoden 2017 inventoinnissa Marjatanniemen kärjen pohjoispuolella olevalta rantahietikolta löytyi kvartsi-iskoksia. Löytöpaikka on Korkialietteen korkean rantatörmän eteläpuolella, missä törmä laskee muodostaen tasaisen alueen Marjatanniemessä. Alue on esihistorialliseksi asuinpaikaksi hyvin sopiva, ranta nousee hieman muodostaen tasaisen kuivan kankaan ja ranta on hyvä rantautumiseen. Marjatanniemeen tehtiin kolme koekuoppaa, mutta niistä ei tullut löytöjä. Marjatanniemen kärjessä on lisäksi vallimainen kivirakennelma. Valli ei vaikuta paltekiveykseltä vaan ennemminkin kasatulta. Vallin pituus on 15 metriä pitkä kiertäen niemen pohjoislaitaa rantatörmän päällä, vallin leveys on noin metri ja korkeus alle puoli metriä. Valliin on tehty myös poteromainen kuoppa, halkaisija noin metri ja syvyys puolisen metriä. Hannu Kotivuori mainitsee vuosien 2008–2009 inventointiraportissaan, että Marjatanniemessä on perimätiedon mukaan asunut lappalaisukko Marjetta, paikka tunnettiin myös nimellä Marjetan liete (G.A. Andersson 1914: Tietoja Sodankylän ja Kittilän pitäjien aikaisemmista ja myöhemmistä waiheista, s. 77.). Mahdollisesti kivivalli liittyy tähän.
Kohteen aluerajaus käsittää potentiaalisen asuinpaikka-alueen ja niemen kivivallin. Asuinpaikan laajuus ja säilyneisyys selviää koekaivauksella.

Mielimukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven eteläosassa Luusuanperän eteläpuolella olevan Nivan itärannalla Mielimukan kohdalla. Tervahauta on kaivettu mäen rinteeseen noin 50 metriä rannasta. Sodankylän ja Rovaniemen raja on vain noin 30 metriä sen eteläpuolella. Peruskartan tervahauta-merkintä on noin 50 metriä liian pohjoisessa. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 8 metriä vallin päältä mitattuna, syvyys on noin 1-1,5 metriä. Tervahaudan halssi laskee alarinteeseen, länteen, kohti Nivaa. Alue on tuoretta kangasta, joka kasvaa sekametsää.

Noidanniemi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven Porosaaren pohjoisosassa, Karintakaisenniemen kärjessä, noin 20 metriä rannasta. Noin 0,7 m korkea ja puolisen metriä halkaisijaltaan oleva pitkulainen kivipaasi on nostettu pystyyn kivilatomuksen keskelle. Pystykiven etupinnan yläosaan on hakattu selkeästi erottuva numerosarja 169. Latomus on noin pari metriä kanttiinsa ja koko rakennelman korkeus on noin metri. Latomus on tehty rannan tuntumassa olevaan rakkamaiseen kivikkoon, joka kiertää rantaa seuraavana vyönä osassa saaren pohjois- ja länsireunaa. Alue kasvaa sekametsää. Rajamerkin ja rajan ikä on epäselvä. Edesmenneen professori Kyösti Julkun julkaiseman (ks.Kemin pitäjän ja Kemin Lapin rajan merkitseminen maastossa. Faravid 17/93. 1995:145-146) artikkelin perusteella kiven luku tarkoittaa vuosilukua 1696 ja kyseessä on ns. Lapin ja Lannan rajan rajamerkki. Rovaniemen maakuntamuseon arkeologin Hannu Kotivuori epäilee Julkun tulkintaa ja tulkitsee rajakiven myöhemmäksi tilusrajan merkiksi.
Kohteen sijainti on hieman virheellinen Kotivuoren raportissa vuodelta 2007, rajamerkki ei ole Noidanniemessä vaan sen itäpuolella olevassa Karintakaisenniemessä.

Noidanniemi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unari-järven Porosaaren länsirannalla, Noidanniemen eteläpuolella olevassa länteen pistävässä niemessä, noin 20 metriä rannasta. Noin metrin korkea ja puolisen metriä leveä kivilaaka on nostettu pystyyn kivilatomuksen keskelle. Kivessä ei ole mitään merkintöjä. Latomus on noin kooltaan 1,8 x 1,2 metriä ja koko rakennelman korkeus on noin metri. Latomus on tehty rannan tuntumassa olevaan rakkamaiseen kivikkoon, joka kiertää rantaa seuraavana vyönä osassa saaren pohjois- ja länsireunaa

Porosaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Unarin Porosaaressa, noin 100 metriä Porosaaren talon peltojen lounaiskulmasta länteen, kuopan vierestä kulkee polku. Kuopan havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuosina 2008–2009 ja kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Alue on melko kivistä moreenia, metsätyyppinä kuivahko kangasmetsä. Kuoppa on halkaisijaltaan pari metriä ja matalahko, noin 30 cm syvä. Kyseessä voi olla jokin muu kuoppajäännös kuin pyyntikuoppa, koska maaperä on hyvin kivistä pyyntikuoppien kaivamista ajatellen

Riunanniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin Porosaaren koilliskärjessä, Riunanniemessä. Niemi on alava ja hiekkainen ja sen Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta poimi sen rannalta kvartsikaapimen ja –iskoksen inventoinnissaan vuosina 2008–2009. Kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Niemi on alava ja sitä käytetään ilmeisesti lampaiden laitumena, sillä se oli kauttaaltaan lampaan papanoiden peitossa vuoden 2017 inventoinnissa. Niemen rannoilla kuitenkin havaittiin kvartsi-iskoksia rantahietikolla molemmin puolin niemeä, löytöjä ei otettu talteen. Niemen keskiosassa on Kotivuoren mukaan painauma, jonka hän tulkitsi mahdolliseksi pyyntikuopaksi. Todennäköisimmin kyseessä voisi olla asumuksen pohja, sillä pyyntikuopat ovat yleensä pari metriä syviä ja sellaisen kaivaminen noin lähelle rantaa ei ole mahdollista pohjaveden takia. Muinaisjäännösalueeksi on rajattu niemen kärkiosa, rajaus perustuu löytöhavaintoihin.

Roju-Ellin kenttä, (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Unarin pohjoispuolella, Autiolammen etelä/kaakkoispuolella. Peruskartassa on paikan niemen Roju-Ellin kenttä. Unarin rantaan on matkaa noin 300 metriä. Kohteen tarkasti intendentti Hannu Kotivuori inventoidessaan Unari vuosina 2008–2009, kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Paikalla on asunut historiallinen henkilö, Roju-Elli, jota pidetään Unarin viimeisenä lappalaisasukkaana (ks. Samuli Paulaharju 2015 (1922): Lapin muisteluksia s. 34–36 ja G.A. Andersson 1914: Tietoja Sodankylän ja Kittilän pitäjien aikaisemmista ja myöhemmistä waiheista, s. 77.). Roju-Ellin kentällä on nähtävissä asumiseen liittyviä jäännöksiä, jotka Hannu Kotivuori kartoitti inventoinnissa ja jotka todettiin vuoden 2017 inventoinnissa edelleen säilyneen muuttumattomina. Alueella on ilmeisesti rakennuksen ja kellarin paikka sekä muutamia muita kuoppia tai kiveyksiä, jotka liittyvä historiallisen ajan asutukseen ja toimintaan. Vuoden 2017 inventoinnissa alakohteita paikannettiin kuusi kappaletta Kotivuoren kartan perusteella. Muinaisjäännösalueen aluerajaus perustuu havaittuihin rakenteisiin.

Siliäpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin itäosassa, Hietalahden rannalla. Pyyntikuopat havaitsi Hannu Kotivuori Lapin maakuntamuseosta inventoinnissaan vuonna 2007 ja kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Noin 50 metriä rannasta alkaa pyyntikuoppaketju, johon kuuluu yhteensä kuusi kuoppaa. Ketju päättyy Korkialietteeseen johtavan tieuran pohjoispuolelle, jossa on yksi kuoppa, kuoppa nro 6. Kuoppien 6 ja 5 välissä on noin 40 metriä, kuopat 1-5 ovat noin 50 metrin matkalla. Näistä kuopista noin 30 metriä länteen on vielä ketjusta erillään oleva kuoppa, nro 7. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2,5–3,5 metriä, syvimmät lähes metrin syviä. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta

Sipola (1000031851) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sipolan vanha tila sijaitsee Unarin itärannalla. Kohteen tarkasti intendentti Hannu Kotivuori inventoidessaan Unari vuosina 2008–2009, kohde tarkastettiin myös vuoden 2017 inventoinnissa. Kotivuori havaitsi Sipolan saunarakennuksen luoteispuolella kiuaskiveyksen ja mahdollisen vanhan tupasijan, kooltaan noin 5x5 metriä. Vuoden 2017 inventoinnissa havaittiin, että paikalle oli kaatunut rantatörmää sortaen suuri mänty ja tupasijan sijaintia ja kiuaskiveystä ei voitu selvästi havaita. Ilmeisesti Sipolan tilan käyttämien kahden tervahaudan paikat näkyivät selvästi tilan rakennusten itäpuolella, toinen niistä on aivan talolle johtavan tieuran vieressä, sen eteläpuolella. Haudan halkaisija on noin 5 metriä, länteen johtava halssioja on pituudeltaan noin 6 metriä. Tästä noin 40 metriä kaakkoon on toinen tervahauta, halkaisija vallin päältä noin 6 metriä ja syvyys reilu metri. Halssi johtaa alarinteeseen etelään. Halssipiipun reiän puutuet ovat vielä osittain säilyneet hieman lahonneina. Kotivuori mainitsee vielä pari mahdollista pyyntikuoppaa Sipolan talon eteläpuoleisilla hiekkaharjanteilla, niitä ei varmuudella kyetty paikallistamaan vuoden 2017 inventoinnissa. Yksi epämääräinen painauma löytyi, mutta sitä ei rekisteröity.

Uusitalo (1000031852) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Unarin Luusuassa, Uusitalon rantarinteessä. Kohteen tarkasti Lapin maakuntamuseon intendentti inventoidessaan Unaria v. 2008-2009. Talon ja järven välissä oleva rantapelto oli tuolloin kynnetty auki ja hiekassa erottui runsaasti kvartsia, jonkin verran liusketta, kourutaltan teelmä, liusketuuran teräosa, palanutta luuta ja pronssikattilan reunan kappale. Paikalla on ilmeisesti ollut asutusta pitkän aikaa, kivikaudelta metsälappalaisasutukseen. Paulaharjun Lapin muisteluksia teoksessa esitetyssä kartassa tällä paikalla on sijainnut Päivänkenttä. Vuoden 2017 inventoinnin aikaan rantapelto oli kyntämättä, mutta kvartsi-iskoksia näkyi siellä täällä maanpinnalla ja rantahietikolla, löytöjä ei poimittu talteen. Kyseessä on selvästi Unarin runsaslöytöisin muinaisjäännöskohde, jonka löytö- ja kulttuurikerroksia voi olla vielä osittain säilyneenä rakennusten ja järven välisellä rantakaistaleella.

Kuhavaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuhavaaran korkeimmalla kohdalla olevan pohjois-eteläsuuntaisen luonnonkivikon (n. 200 x 30-50) alueella on kolme asumuksenpohjaksi tulkittua kivivallia, kuusi rakkakuoppaa ja pari modernia kuoppaa. Asuinpaikkavallit ovat soikeahkoja ja kooltaan n. 6-10 x 4-6 m ja n. 0,5 m syviä, reunoilla on vallia. Rakkakuoppien halkaisija on 1,5-2,5 m ja syvyys n. 0,5 m. Rakassa havaittiin kaksi n. 20 cm halkaisijaltaan olevaa kvartsikimpaletta. Eteläisimmän asumuksen pohjan kaakkoispuolella on sijainnut metsäkämppä, kohdalla on ruostuneen uunipöntön jäännös ja betonilohkareita. Korkeuden perusteella kohde on mesoliittinen, mutta sijainti lähellä järveä mahdollistaa ajoituksen myöhempäänkin aikaan. Kohteen itäpuolella sijaitsee metsäkämppä.

Roivasenoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kullankaivajan kämpän jäännös sijaitsee Palsinojaan koillisesta päin, Iso-Palsin eteläpuolelta laskevan Roivasenojan luoteisrannalla, noin 10 m etäisyydellä Roivasenojasta ja Palsinojasta 80 m koilliseen. Palsinoja laskee Ivalojokeen. Kasvillisuus on mänty- ja tunturikoivuvaltaista kuivaa kangasta.
Kämppä on kooltaan 5 m x 5 m ja siitä on jäljellä yksi sammalenpeittämä hirsikerta ja piisi. Nurkissa on kirveellä tehdyt koirankaulasalvokset. Luonnonkivinen piisinjäännös on kämpän etelänurkalla. Kohde ajoittunee 1800-luvun lopulle.
Kämpän alapuolella, noin 50 m Palsinojasta koilliseen on Roivaisenojassa myös pienen puurakenteisen padon jäännös (x=7598367, y=499070). Siitä erottuu muutamia pystypuita. Pato on ilmeisesti uudempi, 1900-luvulta.
Kohde on inventoitu Kultamuseon toimesta v. 1981 ja siitä on tehty asemapiirros. Asemapiirroksessa olevaa kahta muuta patoa ja kämpän koillispuolelta kulkevaa vanhaa juoksutusojaa ei enää havaittu v. 2017 tarkastuksessa.

Pöyliövaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Pöyliövaaran laella on ainakin neljä kivirakennetta. Kivirakenteet sijaitsevat mäntymetsässä kalliopohjalla ja niiden ympäristössä on luontaista kivikkoa. Itäsin kivi-rakenteista on pitkänomainen vallimainen röykkiö (nro 1) (n. 2 m pitkä ja 1 m le-eä). Tästä noin 6 m länteen on toinen edellistä hieman matalampi vallimainen röykkiö (2), jonka pituus on noin 4 m ja leveys 1 m. Kiveykseen kuuluu kraaterimainen kuoppa. Tästä noin 12 m lounaaseen on kivikkoon raivattu kraaterimainen kuoppa (3). Kuopasta noin 10 m lounaaseen on siististi ladottu kiviröykkiö (noin 1 m x 1 m) (4).
Röykkiöt eivät liene rajamerkkejä, sillä juuri tällä kohtaa ei ilmeisesti ole kulkenut rajaa 1950-luvun jälkeisellä ajalla. On mahdollista, että osa rakenteista liittyy rakkakuoppiin, eli paikalla sijainneeseen kivikkoon on tehty säilytyskuoppia, joiden muistona paikalla on säilynyt rakenteita. Röykkiöt ovat myös hieman erityyppisiä keskenään, joten niillä saattaa olla toisistaan poikkeava alkuperäinen käyttötarkoitus. Alueella on runsaasti luontaisia kiviä, joita tarkemmin tarkastelemalla saattaa paljastua myös muita rakenteita.

Kuoreenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Ainakin viisi pyyntikuoppaa korkealla ja kapealla Kuoreenharjulla. Kohde on paikannettu osana Roukoniemen alueen muinaisjäännösten tarkastusta (1991?). Lidar-aineiston perusteella kuoppia voi olla 300 m matkalla annetusta koordinaattipisteestä itään.

Tolpinvaara Myllyoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tolpinvaaran läntisellä alarinteellä olevan Myllyojan pudotus on 45 m 500 m:n matkalla. Vuoden 1844 pitäjänkartalle on osuudelle merkitty 17 vesimyllyä. Näistä on vain kuusi säilynyt, kaikki ojan yläosassa radan itäpuolella. Myllyistä on jäljellä rännit, kiviperustukset (yhdessä on säilynyt hirsikehikon osia), kahden myllyn sääntelypadot sekä yksi pohjapato. Alempana, kotiseutumuseon pihalla, on entisöity jalkamylly (härkinmylly). Aivan rautatiepenkereen rummun itäpuolella on resentti laakakivistä rakennettu kaskadi. Myllyrykelmä on arvokas kulttuurihistoriallinen kokonaisuus.

Armassaari etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Armassaaren Korpiojan (Koskiojan?) alajuoksun maantien länsipuolelle on merkitty vanhoille kartoille 3 vesimyllyä, joista 2 on ruoppauksen takia hävinnyt. Yhden myllyn rännistä (leveys 1,5 m) on osa säilynyt, sen alareunaa on vahvistettu laakikivillä, joiden päällä on vielä osa perustuksesta.

Kauvosaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kauvosaaren korkeimmalla kohdalla keskellä vanhaa peltoaluetta on talon kivijalka, mitoiltaan n. 20 x 5,5 m ja korkeudeltaan 0,3 – 0,4 m. Kivijalan sisäpuolella on kaksi uunia. Rakenne oli vuoden 2017 inventoinnin aikaan niin tiheän puuston ja pensaikon peittämä, että perustuksesta vain pohjois- ja länsiseinämä sekä osa itäpäädyn uunista olivat näkyvissä.
Talo on merkitty 1844 pitäjänkartalle (myös isojakokartalle ?), kymmenysluetteloissa Kauvonsaari löytyy 1584-1621 Marjosaaren alta, 1608-09 ja 1622 lähtien omana talona tai Juoksengin alta. Saadun tiedon mukaan talo siirrettiin 1800-luvulla mantereelle, ja tästä sai nykyinen Kauvonsaari nimensä ja kylä alkunsa.
Talosta 40 m lounaaseen metsikössä on kaksi viljelysröykkiötä (kohde Kauvosaari 2) ja saaressa on myös muita arkeologisia kulttuuriperintökohteita (Kauvosaari 2 sekä 3-4).

Erkkilänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kullankaivun historiaan liittyviä jäännöksiä, jotka sijaitsevat Sotajoen uoman länsipuolella, Erkkilänniemen länsi-pohjoislaidalla. Alueella on kaksi kämpän jäännöstä kullankaivajien leirialueen keskellä. Eteläisemmän kämpän jäännös 1 koko on noin 4x4 m, ja siinä on noin1,5x1,5 m kokoinen, 70 cm korkea piisikiveys. Kämpän jäännös 2 on edellisestä noin 5 m pohjoiseen, ja sen koko on 5x4m.
Sotajoen uoman tasanteella, noin 1-30 m koneella kaivetusta alueesta länteen on 3-5 laakakivestä tehtyjä latomuksia, jotka ovat ilmeisesti vanhojen valtausalueiden merkkejä. Latomusten korkeus on noin 70-100 cm. Kaikkiaan latomuksia on alueella 36 kappaletta, joista on sortunut.

Palsinoja/Raahenpirtti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ivalojokeen laskevan Palsinojan länsirannalla, itäpuolella ojaa sijaitsevan Raahenpirtin saunan kohdalla, on noin 10 m etäisyydellä rannasta laakakivistä ladottu, sammaloitunut ja jäkälöitynyt kivilatomus, mahdollinen rajamerkki. Sen koko on noin 2,5 m x 1 m ja korkeus noin 1 m. Latomus liittyy alueen 1800-1900-luvun vaihteen kullanhuuhdontaan.

Palsinoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ivalojokeen laskevan Palsinojan länsirannalla, vain parin metrin etäisyydellä ojan uomasta, on 1800-1900-luvujen vaihteeseen ajoittuva kullankaivajan kämpän jäännös. Sen ympäristö on kaivettu koneella ja uusia kivikasoja on vain 5 m jäännöksen länsipuolella.
Kämpän jäännös sijaitsee rehevällä laikulla, jossa kasvaa koivua, mäntyä, katajaa, puolukkaa, mustikkaa ja juolukkaa sekä heiniä. Kämpän jäännöksen koko on noin 5 x 4 m ja sen keskellä on romahtanut, laakakivistä tehty piisikivikasa. Piisikiveyksen sekaan on asetettu vanhoja ruostuneita lapionteriä.

Ramsankaivos (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ramsankaivos sijaitsee Ramsanpalon eteläosassa, Kutturantien pohjoispuolella, Tolosjoen länsipuolella ja siihen laskevan Ramsanojan ympäristössä. Palon eteläosassa on Ramsankuru ja Ramsan kaivos.
Ramsankaivos eli Ramsayn kaivos on yksi vuonna 1902 perustetun Prospektor-kullankaivuyhtiön kaivoksista. Ramsanojan latvalla, Ramsankurun eteläpuolella, on havaittavissa vielä kolme rakennuksen jäännöstä ja yksi kaivoskuilukaivanto. Toinen kaivoskuilu sijaitsee Ramsanojan pohjoispuolella, noin 540 m kaivoskuilusta 1 koilliseen.
Paikka on saanut nimensä Prospektor-yhtiön August Ramsayn mukaan. Myöhemmin valtioneuvokseksi ja senaattoriksi nimitetty August Ramsay ja hänen veljensä valtiongeologi Henrik Ramsay olivat mukana 1902-1904 toimineessa, Laanilassa päämajaansa pitäneessä kullankaivuyhtiö Prospektor Oy:ssä.

Luulammit (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Luulampien ympäristö on kumpuilevaa hiekkakangasta. Porojen palkimisen ja retkeilijöiden tallauksen takia kasvillisuus on laajoilta alueilta kokonaan kulunut pois ja maaperä on paljastunut.
Kartalle rajatulla asuinpaikka-alueella on kaksi löytökeskittymää. Toinen on eteläisemmän Luulammen eteläpuolella opastustuvan pihapiirissä sekä läntisemmän tulipaikan ympäristössä. Alueelta löytyi kaksi kvartsikaavinta sekä melko vähäisiä määriä kvartsi-iskoksia hajallaan siellä täällä. ltäisemmän tulipaikan ympäristössä on myös punaiseksi värjäytynyttä hiekkaa, mutta on mahdotonta sanoa onko se peräisin esihistorialliselta ajalta vai vasta nykyajalta.
Toinen löytökeskittymä on pohjoisemman Luulammen itäpuolella. Se on helposti havaittavissa, koska alueen kasvillisuus on kulunut pois ja porot ja retkeilijät ovat kuluttaneet hiekan näkyviin. Noin aarin suuruisella alueella runsaasti palaneen luun murusia sekä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Alueella on punaiseksi palaneen hiekan läikkä, jossa oli erityisen runsaasti palaneita luita. Kyseessä saattaa olla tulisijan jäännökset.
Inventoinnissa 2013 Luulampien eteläpuoliselta kumpareelta löydettiin uusi palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia sisältävä löytökeskittymä, jonka perusteella aluerajausta muutettiin.

Rupisuolijärvet 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suomujoen länsipuolella Urho Kekkosen kansallispuiston koillisosassa kulkee pitkä ja korkea harju jakso. Pyyntikuopat löytyivät tämän harjujakson pohjoisosasta Rupisuolijärvien itäpuolelta. Pyyntikuoppien ympäristö on kuivahkon kankaan männikköä ja maaperä hiekkaa. Kuoppien koillispuolella on pieni, vähävetinen lampi. Itäpuolella maasto kohoaa jyrkäksi ja korkeaksi harjuksi.
Rupisuolijärvistä eteläisemmän itärannalla on kaksi pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat on kaivettu aivan lähekkäin pienen niemen kärkeen. Pyyntikuoppien välittömästä lähiympäristöstä ei löytynyt muita merkkejä muinaisjäännöksistä. Muinaisjäännösalue on rajattu noin kahden metrin päähän pyyntikuoppien reunoista. Tulkinta Harjujakso

Rupisuolijärvet 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee lähes harjun korkeimmalla kohdalla. Se on halkaisijaltaan 4 metriä ja syvyydeltään 60 cm. Kuopassa ei ole vallia. Pyyntikuopasta noin 50 metriä etelään on toinen pyyntikuoppa (Rupisuolijärvet 3).
Pyyntikuopan välittömästä läheisyydestä ei löytynyt muita muinaisjäännöksiä. Kohde rajattiin pistemäisenä

Rupisuolijärvet 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee harjun korkeimmalla kohdalla. Kuoppa on halkaisijaltaan 4 metriä ja syvyydeltään 80 cm. Se on valliton. Pyyntikuopasta noin 50 metriä pohjoiseen on toinen pyyntikuoppa (Rupisuolijärvet 2)
Pyyntikuopan välittömästä lähiympäristöstä ei löytynyt muita muinaisjäännöksiä. Kohde rajattiin pistemäisenä.

Pirunsylkemä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa on kaivettu harjun kapealle kohdalle aivan harjun korkeimmalle kohdalle. Retkeilyreitti kulkee aivan pyyntikuopan vierestä.
Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään 50 cm. Kuoppa on valliton. Kuopasta noin sata metriä etelään on toinen pyyntikuoppa (Pirunsylkemä 3) ja noin 250 pohjoiseen kvartsi-iskoksen löytöpaikka (Pirunsylkemä 1)
Pyyntikuopan välittömästä lähiympäristöstä ei löytynyt muita muinaisjäännöksiä. Kohde rajattiin pistemäiseksi.

Pirunsylkemä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa on kaivettu harjun kapeaan kohtaan, harjun korkeimmalle kohdalle. Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 2 metriä ja syvyydeltään 40 cm. Kuopassa ei ole valleja.
Pyyntikuopasta noin 100 metriä pohjoiseen on toinen pyyntikuoppa (Pirunsylkemä 2).

Ruijanpolku (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ruijanpolku on osa ikivanhaa Ruijanreittiä, joka on aikoinaan kulkenut Perämereltä yli Saariselän tunturialueen Jäämerelle eli Ruijan rannalle saakka. Ruijanreitti on tiettävästi Lapin vanhin reitti, varhaisin kirjallinen merkintä Ruijanpolusta on vuodelta 1598. Reitti on kunnostettu viimeisen kerran 1800-luvun lopussa. Selkeimmin reitti on näkyvissä Sodankylän Sompiojärveltä pohjoiseen Inarin Laanilaan saakka. Kulku Ruijanreitillä loppui 1900-luvun alussa. 2000-luvun alkupuolella osa reitistä entisöitiin retkeilypoluksi ja merkittiin maastoon uudestaan välillä Sompiojärvi - Laanila.
Ruijanpolku erottuu maastossa noin puolen metrin levyisenä kulku-urana. Sompiojärvi-Laanila välillä kivistä tehtyjä reittimerkkejä on 39 ja mäntyihin veistettyjä pilkkoja 15. Eteläosan kivikkoisilla alueilla se on merkitty aikoinaan päällekkäin asetetuilla kivillä: alimpana kasassa olevat kivet ovat ylempiä luonnollisesti suurempia. Isompien kivien nostamiseen on todennäköisesti tarvittu ainakin kaksi miestä, ellei mies ole erityisen riski. Pohjoisempana muutamista vanhoista männyistä löytyi reittimerkeiksi puun kylkeen kirveellä veistettyjä pilkkoja. Muistiin otettiin sellaisten pilkkojen paikat, jotka olivat kaarnan umpeenkasvun (kylestämisen) perusteella vanhoja.
Reittimerkkien iästä ei ole varmaa tietoa, mutta mäntyjen kylestymisen perusteella runkoihin tehdyt merkit lienevät jopa yli sata vuotta vanhoja. Vuotsolainen Jouko Alakorva arveli, että kiviset reittimerkit olisi tehty 1900-luvun alussa, mutta varma ei hän asiasta ollut.
Tarkastettu osa Ruijanpolusta kulkee Sompiojärveltä Kiilopäälle johtavan tien varteen. Sompiojärveltä lähdettäessä polku kulkee jylhien Nattasten ja Seinätunturin alarinteitä myötäillen Nattushaaralta Kaptukaislammille ja Kaptukaisselältä Palkispäiden vierestä Kiiloselän yli Kiilopään tielle. Eteläosasta reitti on hyvin kivinen. Sompion luonnonpuiston pohjoisosissa ja Urho Kekkosen kansallispuiston eteläosissa ympäristö on kuusikkoista, paikoin jopa soista. Pohjoisemmassa ympäristö muuttuu maaston kohotessa kuivahkon kankaan männiköksi.
Kiilopääntien ja Laanilan välisiä reittimerkkejä inventointiin vuonna 2019, kun viranomaisille ilmoitettiin merkkejä tuhotun. Tältä Ruijanpolun pätkältä löytyi 19 vanhaa kivilatomusta, viisi vanhaa viittamerkkiä ja 29 pilkkapetäjää. Tarkastuksessa havaittiin, että yksi viittamerkki ja 16 kivilatomusta oli hajotettu. Pilkkapetäjissä ei havaittu vaurioita. Vaurioituneet reittimerkit entisöitiin ilmeisesti vuonna 2020.
Ruijanpolun reitillä Kiilopää – Laanila olevat kivilatomukset ovat joutuneet vuonna 2023 uudelleen ilkivallan kohteeksi. Reittiä merkkaavat kivilatomukset on ilmeisesti kaadettu ja levitelty maastoon. Museovirasto selvittää asiaa.

kaptukaislammet 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee loivasti kohti lounasta nousevalla hiekkamoreenirinteellä, jonka koillispuolella kulkee luode-kaakkosuuntainen, 100 m - 300 m leveä ja kilometrien pituinen suojuotti. Kohteen länsipuolella maaperä on kivikkoisempaa ja maasto pienipiirteisempää. Suojuotin keskellä virtaa Kaptukaisoja ja sen koillislaidalla sijaitsevat Kattukaislammet, joiden takana maasto nousee loivasti koilliseen päin.
Kohteen muodostavat seitsemän pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat lounais-koillissuuntaisena jonona. Kuoppajono alkaa Kaptukaisojan suojuotin lounaislaidalta, lounaaseen päin nousevan rinteen juurelta, ja jatkuu ylärinteen suuntaan noin 230 metriä. Aiemmin kuoppia oli havaittu vain kuusi, mutta kohteen tarkastuksen yhteydessä niiden länsipuolelta löydettiin yksi kuoppa lisää. Suojuotin vastakkaisella puolella on toinen lounais-koillissuuntainen pyyntikuoppajono (Kaptukaislammet) ja läntisemmän Kattukaislammen luoteisrannalla sijaitsee kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka (Kaptukaislammet 3).

Kaptukaislammet 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee matalalla, hiekkamoreenipohjaisella niemekkeellä, joka työntyy koillisen suunnalta suolle läntisemmän Kattukaislammen luoteispuolella. Kohteen alue nousee ylimmillään noin kaksi metriä lammen pinnan tasoa ylemmäs. Niemekkeen länsipuolella kulkee luoteis-kaakkoissuuntainen pitkä suojuotti, jonka keskellä virtaa Kaptukaisoja. Läntisempi Kattukaislampi sijaitsee miltei välittömästi niemekkeen kaakkoispuolella ja parisataa metriä kauempana samalla suunnalla itäisempi Kaptukaislampi. Kohteen koillispuolella maasto nousee loivasti kohti Peurapäätä. Suojuotin vastakkaisella puolella rinne nousee vastaavasti lounaaseen
päin. Suojuotin molemmilla puolilla sijaitsee esihistoriallisia pyyntikuoppajärjestelmiä (kohteet Kaptukaislammet ja Kaptukaislammet 2).
Kohdassa x = 7571826 / y = 3519553 (YKJ) maaperän todettiin olevan noin neliömetrin alueella selvästi likaantunutta, tummaa, punertavan ruskeaa ja palaneelta vaikuttavaa. Likamaa-alueella ja sen lähellä oli maan pinnalla toistakymmentä palanutta kiveä, kuusi kappaletta palanutta luuta, muutamia kvartsi-iskoksia sekä kaksi sertti-iskosta. Paikalla vaikuttaa sijainneen kivikautinen tai varhaismetallikautinen nuotiopaikka. Palaneiden luiden kappaleet ja sertti-iskokset poimittiin paikalta talteen. Ainakin osa luista on peräisin suuresta nisäkkäästä, todennäköisesti peurasta tai hirvestä.
Asuinpaikan löytöalueen koillispäässä, kohdassa x = 7571832 / y = 3519564 (YKJ), havaittiin polulla noin metrin matkalla kymmenen erityisen hyvälaatuista, lähes lasimaista kvartsi-iskosta. Iskoskeskittymästä poimittiin otokseksi talteen kolme iskosta. Niemekkeelle, jonka kaakkoislaidalla löydöt sijaitsivat, ei kaivettu koekuoppia, joten löytöjen levintää ei voitu havainnoida maapaljastumien ulkopuolella. On kuitenkin ilmeistä, että asuinpaikan keskeisimmät osat sijaitsevat juuri niemekkeen kaakkoispuoliskossa, läntisemmän Kaptukaislammen läheisyydessä.

Sieiddesavu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Utsjoen muodostaman niemen luoteiskärjessä joen itäpuolella jätevedenpuhdistamosta noin 250 metriä luoteeseen. Asuinpaikka sijaitsee niemen luoteiskärjen tasanteella, ja sen etelä-, kaakko- ja itäpuolella maasto nousee melko jyrkästi. Utsjoen rantaan on matkaa muutama kymmenen metriä ja joen ranta on hyvin jyrkkä.
Ympäristö on kumpuilevaa tunturikoivikkoa. Kenttäkerroksen kasvillisuus muodostuu lähinnä mustikasta, juolukasta ja variksenmarjasta, pohjakerroksessa vallitsee seinäsammal. Maaperä on moreenia.
Alueella on viisi kodan tai kammin pohjaa, kammin tai kellarin jäännös sekä yksi kuoppa. Kodanpohjat erottuvat matalina pyöreinä tai neliön/suorakulmion muotoisina valleina. Niiden keskellä ei ollut havaittavissa kohoumaa merkkinä tulisijasta. Kodanpohjat 1 ja 3 ovat aivan toistensa vieressä, lähes toisissaan kiinni. Niiden pohjoispuolella on pyyntikuoppaa muistuttava soikea kuoppa. Kodanpohjien eteläpuolella, rinteen törmässä, on kammin/kellarin jäännös.

Buoddoluoppal (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Utsjoen muodostaman niemekkeen keskiosassa noin 80 metriä Utsjoen rannasta itään. Ympäristö on kumpuilevaa tunturikoivikkoa. Kenttäkerroksen kasvillisuus muodostuu lähinnä mustikasta, juolukasta ja variksenmarjasta, pohjakerroksessa vallitsee seinäsammal. Pyyntikuopan länsipuolella maasto muuttuu soistuneeksi pajuvaltaiseksi alueeksi. Maaperä on moreenia.
Kuoppa on kaivettu hiekkamoreenimaahan pohjois-etelä suuntaisen harjanteeseen.
Pyyntikuopan ympärillä on valli, joka on korkeimmillaan lähes metrin. Leveydeltään valli on 1–1,5 metriä. Vallien korkeimmalta kohdalta mitattuna pyyntikuopan laajuus on 3,5 m x 4 m ja syvyys noin metrin. Kuoppaan tehdystä koepistosta havaittiin ohut huuhtoutumiskerros.

Härkäletto (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simon Härkäleton Ulkomatalan pohjoispuolella 8 metrin syvyydessä hiekkapohjalla.
Kohde on tasasaumaisen puurunkoisen purjealuksen runko. Runko on pellitetty ja puumateriaali on tiheäsyistä. Hylyssä on mm. painolastia. Runko on osittain levinnyt ja se on todennäköisesti palanut. Kohde on uponnut hiekkaan, joten sen koon arviointi on vaikeaa. Pituus on mahdollisesti 20 metriä tai jopa 30-40 metriä. Leveys rungon ehjältä kohdalta on noin 8 metriä. Hylyssä ei ole esineistöä. Aluksen keula osoittaa etelään.
Hylyn löysi heinäkuussa 2018 Keijo Suihko omien tutkimustensa sekä luotausten perusteella. Kyseessä saattaa olla 11.6.1873 Härkäleton karille haaksirikkoutunut norjalainen kuunari Muisto, joka oli rakennettu Raahessa vuonna 1855. Vuonna 1873 alus myytiin Norjaan. Haaksirikkoutuneen aluksen runkoa ja irtaimistoa myytiin 29.7.1873 Kemin tullikamarilla.

Haukkajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haukkajärvi sijaitsee noin 2 km Ivalo-Nellim-välisen tien pohjoispuolella Haukanpesävaaran ja Koiravaaran välissä. Haukkajärvi laskee pohjoisosastaan Inarijärven Nanguvuonon Koiralahteen. Koiralahdesta kulkee polku Haukkajärven itäreunaa pitkin Haukkajärven eteläpäähän.
Haukkajärven eteläosasta kulkee järven itärinteellä talvitie. Kohde sijaitsee talvitien ja Haukkajärven välissä, järven itärannalla. Kämpän jäännös 1, itäisempi ja ilmeisesti nuorempi rakennus, on noin 50 m järven rannasta itään. Kämpän jäännös 2 sijaitsee noin 30 m etäisyydellä rannasta.
Kaksiosaisen kämpän jäännöksen 1 koko on pohjois-eteläsuunnassa noin 7,5 m ja itä-länsisuunnassa 3,5 m. Kämppä on rakennettu pyöröhirrestä ja nurkat on tehty koirankaulasalvoksilla. Kämpän luoteisnurkassa hirsikertoja on jäljellä vielä kuusi. Oviaukko on ollut molemissa osissa kohti järveä. Eteläisempi osa kämpästä on ilmeisesti ollut eläinsuojana, koska se kasvaa pitkää heinää. Se on kooltaan myös pienempi, noin 2,5x3,5 m. Sen päällä ei näy jäänteitä kattorakenteesta. Pohjoisemmassa osassa on ollut lautakatto. Kurkihirsi on romahtanut kattorakenteen mukana oviaukkoon.
Kämpän jäännös 2 sijaitsee edellisestä noin 30 m etelälounaaseen. Sen koko on pohjois-eteläsuunnassa 5 m ja itä-länsisuunnassa 4 m. Jäännös erottuu maastossa vallimaisena rakenteena, vallien sisällä on hirsien jäännöksiä ja vallien korkeus on noin 50 cm. Oviaukko on sijainnut kohti pohjoista.

Maddârkuoškâ 4 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 29 km Ivalosta koilliseen, Sarmijärven luoteisnurkassa, Maddârkuoškân eli Mannerkosken (kutsutaan myös Liisankoskeksi) pohjoisrannalla. Kohteesta noin 55 m luoteeseen sijaitsee toinen kaiverruspuu, muinaisjäännöskohde Liisankoski, jossa on kolme kaiverrusta samassa puussa.
Noin 180 cm korkeudelta 80 cm alaspäin puusta on poistettu kaarna ja nila on poistettu, kuin pettupuu. Pilkasta erottuu kaiverretut merkit: )IMONE
Molemmat kaiverruspaikat liittynevät alueen inarinsaamelaiseen vanhaan asutukseen.

Luobbâljävri (Taide)
Historiallinen; Luobbâljävri eli Lompolanjärvi sijaitsee noin 26 km Ivalosta koilliseen, noin 1,7 km Ivalo-Nellim-välisen tien pohjoispuolella. Sen vedet laskevat Lompolanjärvenojan kautta Pikkulompolaan ja siitä edelleen Inarijärven Sarmivuonoon. Lompolanjärven ja sen itäpuolisen Sarmilompolan välissä on noin puoli kilometriä leveä kannas. Lompolanjärven itäpuolitse kulkee järven rantaa myötäillen vanha polku, keino, jota pitkin on kuljettu Pikkulompolan etelärannalle.
Kyseisellä kannaksella, Lompolanjärven itä-kaakkoisrannalla, on jyrkän rinteen ympäristössä useita, ilmeisesti ihmisen tekemiä pilkkoja puissa. Yksi niistä sijaitsee jyrkässä rinteessä, noin 30 cm korkeudella maasta. Siihen on veistetty vuosiluku 1915 ja sen vasemmalle puolelle allekkain kaksi X-kirjainta.

Muoslahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylisen Alposjärven länsipuolella, noin 70 metriä Muoslahden rannasta. Tervahauta on koilliseen viettävässä rinteessä. Maaperä on hiekkamoreenia ja kasvaa sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä vallin ulkoreunasta mitattuna. Haudan syvyys on noin metri, sen sisäosan kuoppa on loivareunainen. Tervahaudan ränni laskee koilliseen alarinteeseen pari metriä haudan ulkoreunasta. Romahtanut rännikaivanto näkyy haudan vallissa myös. Inventointiajankohtana elokuussa 2018 parikymmentä metriä haudan eteläpuolelle oli rakenteilla tie, joka johtaa rantaan rakennattaville mökeille.
Tervahaudasta noin 50 metriä luoteeseen on toinen tervahauta, Muoslahti 2.

Muoslahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylisen Alposjärven länsipuolella, noin 70 metriä Muoslahden rannasta. Tervahauta on koilliseen viettävässä rinteessä. Maaperä on hiekkamoreenia ja kasvaa sekametsää. Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä vallin ulkoreunasta mitattuna. Haudan syvyys on noin 1,2 metriä. Tervahaudan ränni laskee koilliseen alarinteeseen noin 3 metriä haudan ulkoreunasta. Inventointiajankohtana elokuussa 2018 30 metriä haudan eteläpuolelle oli rakenteilla tie, joka johtaa rantaan rakennattaville mökeille.
Tervahaudasta noin 50 metriä kaakkoon on toinen tervahauta, Muoslahti 1.

Valkeajärvi koillinen 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 46 metriä etelään maantiestä numero 83, Ritavalkean laskettelukeskukseen ja Ritavaaran laelle johtavien teiden risteämiskohdassa. Kuoppajäännös sijaitsee kuivalla hiekkakankaalla. Sen päällä ei kasva kasvillisuutta. Kuopan halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys noin 25 cm. Kuopan pohjoispuolelta on otettu hiekkaa. Kuoppa voi olla jäänne Makkaravaaran ja Mellajavaaran välissä kulkeneesta pyyntikuoppaketjusta, jonka itäpäästä on säilynyt kolme kuoppaa, Ritavalkea 2, jonka pyyntikuoppia kuoppa muistuttaa muodoltaan. Kuoppajäännös sijaitsee kohdalla, joka vanhojen karttojen perusteella olisi säilynyt hiekanotolta.

Sankala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Simojoen ja siihen laskevan Sankaojan välisessä niemessä on kahden rakennuksen kiviperustusta, mitoiltaan 8 x >10 m ja 8 x 6 m. Ne sijaitsevat alle kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Niiden välistä johtaa jokirantaan entinen ajotie. Alarinteen puolella itäisemmän kiviperustuksen korkeus on paikoitellen 0,8 m. Sisärakenteita oli hankala todeta tiheän puuston takia. Itäisemmän perustuksen pohjoispäässä oli isompi kellarikuoppa (kooltaan ainakin 3 x 2 m), kasvillisuus esti tarkemmat havainnot 2018 inventoinnissa. Paikalla sijaitsi naapuritalon vanhan isännän mukaan Sankalan ensimmäinen talo, joka perustettiin 1779 (Simon kirja s. 37); talo on myös merkitty v. 1841 isonjaon karttaan tälle paikalle. Lähiympäristö on rakennettua tai peltoa, eikä muita taloon kuuluneita rakennuksia ole ilmeisesti säilynyt.

Sankakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sankakosken kohdalla Simojoen kaakkoisrannan tuntumassa on 50 m pitkä kivisuiste. Sen ja rannan välissä on n. 1,5 m leveä myllyränni. Rakenteen keskivaiheilla erottuu rantatörmään kaivettu myllyn paikka noin 7 x 5 m kokoisena kuopanteena. Rännissä on säilynyt rataskehikon jäännöksiä.
Paikalla on sijainnut Sankalan mylly, joka pantiin kruununvoudin määräyksellä verolle vuonna 1860.
Kohde paikannettiin Simojoen yleiskaavainventoinnin yhteydessä 2018.

Sankala 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sankaojassa nykyisen maantiesillan eteläpuolella on kivisuiste, rannan puolella on kiviperustus, sen ja rannan välissä n. 8 m pitkä ja 1 m leveä myllyränni. Sankalan talon isännän mukaan paikalla toimi talon ensimmäinen mylly. Rakenteet ovat rehevän kasvillisuuden peittämiä. Mylly on myös merkitty v. 1841 isonjaon karttaan.

Ala-Sankala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Sankalan talon (751-401-18-2) piha-alueella, päärakennuksen lounaispuolella sijaitseva tervahauta, jonka halkaisija on 12 m ja syvyys 0,8 m. Halssi suuntautuu pohjoiseen joelle päin ja se on osittain maalla täytetty. Haudan päällä kasvaa varttunutta puustoa, ympäristö on nurmialuetta.

Tornion kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Tornion kirkko sijaitsee Tornion keskustassa Suensaaren keskellä. Se on valmistunut vuonna 1686. Kirkon lattian alle on haudattu vainajia kirkon valmistumisesta lähtien 1800-luvun alkupuolelle asti. Kirjallisuuden perusteella viimeisimmät hautaukset on tehty vuonna 1818. Kirkon lattian alta on dokumentointi 121 hautaa, joista 113 on arkullisia.
Hautaukset on tehty pääasiassa tiilestä, hirsistä tai harmaakivistä rakennettuihin kammioihin. Hautakammioissa on tavallisesti useita hautauksia. Hautakammioita on 1900-luvun alkupuolella tunnettu kirkkosalista seitsemästä hautarivistä 23 kpl ja asehuoneesta 4 kpl. Lisäksi vuonna 1974 dokumentoitiin kaksi uutta kammioita, toinen kirkon lounaiskulmassa ja toinen kuudennessa hautarivissä pohjoisimpana. Suurin osa hautakammioista on sortunut vuonna 1974 tehdyn remontin yhteydessä.
Hautauksia löytyy kirkon ulkoseinien sisäpuolelta kaikista muista tiloista paitsi sakastista. Kirkkosalissa hautaukset ovat tai ovat olleet pääasiassa hautakammioissa. Ainakin yksi hauta on löytynyt kammioiden ulkopuolelta. Eteisen ja asehuoneen hautaukset ovat mahdollisesti multahautoja.
Vuoden 2005 tarkastustietojen mukaan osa vainajista on hyvin säilynyt ja muumioitunut. Lisäksi on säilynyt mm. erilaisia vainajien hautavaatteita, arkun tekstiilejä, tekokukka- ja lehväseppeleitä. Arkuistakin osa on säilynyt hyvin, ja osa on maalattuja, osa lakattuja tai öljyttyjä. Arkut ovat kammioissa yhdessä tai useammassa kerroksessa.
Tornion kirkon kirkkohaudat sisältävät tietoa mm. hautaustavoista ja 200-300 vuoden takaisesta pukuhistoriasta.

Saaranaho (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pyöreä maakuoppa, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 30 cm. Rakenteen funktio on epäselvä, eikä siihen tehty koepistoja, mutta rakenne ei vaikuta kovin myöhäiseltä. Maakuoppa sijaitsee kapealla tilalla 241-401-119-0, varsin tasaisessa maastossa, pienen kuivemman niemekkeen lounaispäässä, jota lännen ja etelän puolelta ympäröivät soistuneet ojitetut alueet. Ympäristössä lienee muitakin kuopparakenteita, mutta vuoden 2018 tarkastuksen yhetydessä näitä ei etsitty. Kasvillisuus alueella on nuorta lehtimetsää ja taimikkoa, jossa maanpinnan ilmiöiden havaitseminen on hankalaa.

Röyttän hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Aluksen hylky sijaitsee Tornion kaupungin edustalla, Röyttä-nimisen mökkisaaren rannassa tasaisella hiekkapohjalla matalassa vedessä.
Kohde on noin 25 metriä pitkä ja 8 metriä leveä erittäin järeästä puutavarasta rakennetun limisaumaisen aluksen pohjaosa. Näkyvissä ei ole metallisia rakenneosia tai kiinnityksiä. Jäät ovat selkeästi rikkoneet hylkyä ja siirtäneet rakenneosia. Pohjassa on kuitenkin selkeästi nähtävissä järeät pohjatukit sekä osia vesirajan kyljistä. Alus on todennäköisesti riisuttu ja hylätty rantaan.
Hylyn ilmoittaja kertoi, että hänelle hylystä kertonut ilmoittaja oli nähnyt sen ensimmäistä kertaa 1960-luvulla, jolloin ei ollut saatavilla mitään tietoa aluksen alkuperästä. On kuitenkin hyvin mahdollista, että alus on ollut paikallista tekoa ja liittyy mahdollisesti paikalliseen puutavaran rahtaukseen. Paikalliset valmistivat erityisesti jähti-tyyppisiä aluksia. Hylyn vankka rakenne viittaa siihen, että sillä on kuljetettu raskaita lasteja. Röyttä-saaren pohjoispuolella sijaitsee Laivaniemenlahti ja Laivaniemi, jolla perimätiedon mukaan on ollut laivanrakennusta.

Lahian laivaloukku (Alusten hylyt)
Historiallinen; Laivaloukku sijaitsee Perämerellä lähellä Ruotsin rajaa Lahian matalikon pohjois- ja luoteispuolella. Alue on avomerellä, jossa pohja on tasaista hiekkaa. Matalikko ei erotu tyynellä säällä, mutta tuulella aallot rikkoutuvat sen pintaan. Matalikkoa on vaikea havaita.
Laivaloukun alueella sijaitsee useita puisten alusten hylkyjä (alakohteet Lahia 1, Lahia 3, Lahia 5 ja Lahia 6) ja hylkyjen osia sekä irtonaisia rakenneosia. Eri rakenneosien ja hylkyjen osien suhde toisiinsa on epävarma. Alueella sijaitsevat hylyt ajoittuvat todennäköisesti 1800- ja 1900-luvuille. Ne ovat osin hajonneet ja ajautuneet laajalle alueelle jäiden ja aaltojen liikuttamina.
Hylkyjen ja niiden osien alkuperä ja tarkka ajoitus ei ole selvillä. Jollakin niistä saattaa kuitenkin olla yhteys seuraavaan lehtitietoon: Kemin tullikamari ilmoitti 24.8.1885 pidettävästä huutokaupasta, jossa myytiin irtainta omaisuutta, joka oli pelastettu haaksirikkoutuneesta saksalaisesta parkkilaivasta. Laivan nimi oli Venus. Samalla huutokaupattiin myös Venus-laivan runko, jonka kerrottiin makaavan Lahia -nimisellä matalikolla.
Matalikon ympäristö ja sen geologiset muodostelmat sekä hylkyjen kokonaisuus muodostavat vedenalaisen maiseman, jossa yhdistyvät luonnon- sekä kulttuuriset tekijät.

Oloskoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhan myllyn paikka Jerisjoen Oloskosken pohjoispuolella, jossa on joen suuntainen, noin 150 metriä pitkä kanava.
Kanava-/ojamaisia kaivantoja on useampia, osa ehkä syntynyt myöhemmin uittorakenteita tai -ruoppauksia tehdessä. Kanava erottuu välillä huonosti maastosta ja on osittain tuhoutunut. Länsipäässä on puurakenteita noin 40 metrin matkalla. Kanavan päälle on aseteltu hirsiä pitkittäin yhdeksi kerrokseksi. Kerroksen alla on tyhjää ja hieman vettä. Tasaisin välien on kivirakenteita tukemassa hirsiä. Hirsirakenteiden leveys on noin 3 metriä. Ne ovat tuhoutuneet osittain, mutta lähimpänä länsipäätä näkyvät kohtuullisen selkeästi ja ovat ehjiä.
Länsipäässä kanava päättyy pieneen lampeen ennen Jerisjokeen yhtymistä. Lammessa on kehikkomainen rakenne, joka on tehty hirsistä. Se on kooltaan noin 3x4 metriä.
Myllyä ei ole merkitty vanhoihin karttoihin. Kohteen pohjoispuolella oleva paikannimi ”Myllypalo” vahvistaa kohteen tulkintaa myllyjäännökseksi. Oloskosken mylly mainitaan myös kirjassa Se joki – Jerisjoki. Kertomuksia Muoniosta

Suukoski (1000034536) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kangosjoen Suukosken länsipuolella, noin 26 metriä luoteeseen jokirannasta itään laskevan rinteen jyrkällä törmällä. Tervahaudan halkaisija on 6,5 metriä ja se on noin 0,5 metriä syvä. Siinä ei ole valleja. Halssi laskee kaakkoon ja se on noin 4 metriä pitkä.
Haudan päällä ja ympärillä kasvaa kuusta ja nuorta koivua.

Haapaniemen lohipato (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuosina 1869-70 kartoitettiin Simojoessa sijainneet kalapadot ja muut kalastusasemat. Kartoituksen tarkoitus oli rajoittaa kalastusta, koska padot haittasivat tukinuittoa ja patoja määrättiin purettaviksi. Kartoituksen suoritti maanmittari C.G.W. Claudelin. Claudelinin mukaan Kuolemankoskessa sijaitsi Haapaniemen pato. Kuolemankosken uoma sijaitsee Simo-Ranua -tien varressa Simosta n. 10,5 km. Vuoden 2015 virta-alueiden kuunnostusalueiden inventoinnin aikaan vedenpinta oli korkealla, padon kohta kokonaan veden alla, eikä kalapadosta tehty havaintoja (Kuolemankoski 2).
Yleiskaavainventoinnin aikaan vuonna 2018 inventoijille paikkakunnalta osoitettiin padon jäännökset, jotka olivat jääneet päälle rakennetun suisteen alle. Pato rakennettiin 1860-luvulla, jolloin Keminmaalta Simoon muuttanut suku sai lohenkalastusoikeuden. Padon sijainti ja muodon digitointi perustuvat informantin antamiin tietoihin; matalalla olleen veden tason takia kivet estivät kohteen tarkastuksen veneellä 30 m lähempää.

Kalliokoski Revärtti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde paikannettiin vuoden 2015 virtavesi-inventoinnissa Lantonperän Kalliokoskessa Sahasaaren Simojoen länsihaarassa ja sen rannalla. Sahasaari on saaren vanha nimitys. Länsihaaraa kutsuttiin aikaisemmin Sahan putaaksi. Paikannimet eivät ole enää yleisessä käytössä, eivätkä esiinny nykyisellä peruskartalla. Alue on pääosin myös luonnonsuojelualuetta ja pohjoisosassa on vapaa-ajan asunto.
Paikalla on 1841-1874 toiminut Kalliokosken saha, jonka toiminta siirtyi vuonna 1875 Simojoen suulle, Kallion saarelle. Kaikki irtonainen materiaali siirrettiin uudelle sahalle.
Inventoinnissa länsihaaran rannalla havaittiin neljän rakennuksen perustukset (ks. alakohteet 1-5). Suurin (rakenne no. 2) erottuu n. 10 x 5 metrin kokoisena suorakaiteen muotoisena kuoppana/kaivantona. Todennäköisimmin saha on sijainnut tällä kohdalla. Kohdalle on tosin myös vuoden 1983 peruskartalle merkitty rakennuksia, joiden kohdalla nykyisetkin vapaa-ajan rakennukset sijaitsevat. Perustuksen kohdalla joen länsihaarassa on n. 3 m leveä padon jäänne. Kolme muuta rakennuksen perustusta sijaitsevat sahan paikasta etelään. Rakenne 3: n. 6 x 5 m kokoinen, reunoilla n. 50 cm korkea ja 50 cm leveä valli, syvyys on n. 50 cm, kulmat erottuvat hyvin. Koilliskulmassa erottuu n. 2 m halkaisijaltaan olevan tulisijan jäänne, jossa on pintakasvillisuuden alla isoja kiviä sekä savea ja hiekkaa päällä. Rakenne no. 4 on n. 6 x 5 m, lattia on syvemmällä, reunoilla on valli. Eteläisin rakenne nro 5 on pohja-alaltaan neliön muotoinen rakennuksen perustus, vajaa 10 m halkaisijaltaan, lattia on syvemmällä, reunoilla on yli 50 cm korkea ja enimmillään 1,5 m leveä valli. Rakenteet 4 ja 5 voivat olla tallin perustuksia. Vapaa-ajan asunnon eteläpuolella on entinen pelto- tai niittyalue, joka kasvaa nuorta koivikkoa. Joen rannoilla on ruoppauksessa syntyneitä röykkiöitä ja kivikoita.
Ylempänä jokirinteessä paikalla johtavan metsätien päässä on sijainnut 1800-luvun lopulla talo (Kalliokoski, kohde 58). Tarkastushetkellä talon paikka erottui poikkeavana kasvillisuuskuviona.
Vuoden 2021 kesällä paikalla tehtiin inventointia ja koekuopitusta.

Simon Hamina (Kulkuväylät)
Historiallinen; Simonjoen suualueella sijainneesta satamapaikasta on säilynyt vain vähän tietoa. Ilmeisesti paikalla toimi satama jo 1700-luvulla. Haminan paikka on merkitty vuoden 1843 pitäjänkartalle joen umpinaiseen sivuhaaraan Nikkilän talon lounaispuolella (haminapaikka, yhteismaa). Sivuhaara on vielä suunnilleen samanlainen kuin 1800-luvun kartalla, ja melko varmasti haaraa on ruopattu sataman toiminta-aikana.
Haaran pohjoispuolisella rannalla on kivistä tehty törmä, jonka kohdalla on raivattu noin 7 – 10 m leveä väylä. Kiviä on sekä rannan puolella että uoman keskellä. Rakenteita ei voitu ajoittaa, ja avoimeksi jäi, liittyvätkö ne Haminaan vai ovatko nuorempia.
Törmän yläpuolinen alue on tasoitettu ja raivattu niityksi.
Vanha satamapaikka arvioitavissa kiinteäksi muinaisjäännöskohteeksi, mutta sen sijainnin tarkempi määrittäminen edellyttää koetutkimuksia.

Mertakosken lohipato (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mertakosken lohipato Simonjoen suualueella lienee otettu käyttöön 1700-luvun alussa, jolloin oli vielä käytössä toinen tainipato ylempänä joessa Patosaaren kohdalla. Mertakosken pato sijaitsi haminan paikasta noin 130 m etelään. Padosta on säilynyt joen länsipuolella pohjakiveys. Pohjakiveyksen päällimmäiset tukikiveykset ja puinen patorakennelma uusittiin joka vuosi ennen lohenpyynnin alkua. Pato on merkitty vuoden 1735-1736 maakirjakartalle. Vuoden 1843 pitäjänkartassa on epäselvä merkintä padosta noin 200 m alavirtaan päin, mistä ei havaittu pohjakiveyksiä. Samalla kohdalla olevat kivisuisteen jäänteet ajoittuvat lähihistoriaan.

Mukkaskoskenlaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointi 2016: Kohde on merkitty peruskarttaan ja tarkastettiin inventoinnissa 12.7.2016. Maasto on mäntyä kasvava kuiva hiekkakangas, aivan Telatien reitin länsireunassa lähellä Kelhujokea. Kyseessä on selkeästi ympäristöstään kumpareena erottuva kraaterimainen tervahaudan jäännös, jonka halssi on joen suuntaan koilliseen. Hautakumpareen halkaisija on noin 12 metriä. Halssissa on vielä säilyneitä puurakenteita, mutta ne ovat jo melko lahoja. Tervahaudan päällä kasvaa mäntymetsää. Tervahaudan koillispuolella on Telatien retkeilyreitin opastaulu, jossa kerrotaan alueen tervanpolton historiasta. Kysesssä on tervahaudan jäännös, jolla päällä kasvavan puuston perusteella lienee ikää yli sata vuotta. Lähistöllä on rakennuksenjäännöksiä, katso alakohteet.

Venejoenkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inventointi 2016: Kohde sijaitsee tasaisella, hiekkapohjaisella mäntykankaalla Venejoen rantatörmällä. Paikalle tulee autolla kuljettava tie, jonka päässä on joen rannassa nuotiopaikka. Nuotiopaikasta noin kymmenen metriä Venejoen alajuoksun suuntaan on selkeästi erottuva maljamainen kuoppa, jonka halkaisija on noin kaksi metriä ja syvyys noin 0,7 metriä. Kuopan ympärillä on matalat vallit, johon tein koekairauksen. Vallin yläosassa on ohut huuhtoumiskerros, alle sentin vahvuinen. Noin 30-40 sentin syvyydessä on alkuperäinen maan pinta, jossa on paksumpi huuhtoumiskerros, noin 2-3 sentin vahvuinen. Kuopan pohjalle tehdyssä koekairauksessa tuli esiin likamaata koko kairan syvyydeltä (noin 70 cm). Kuoppa on aivan joen rantatörmällä, mutta vaikuttaa täysi ehjältä, joki kulkee noin 2-3 metriä hiekkakangasta alempana, joten sen törmät ovat paljasta hiekkaa ja sammaloitunutta jyrkkää rantatörmää. Kyseessä vaikuttaisi olevan pyyntikuoppa, ajoitus jää avoimeksi, mutta huuhtoutumiskerroksesta päätellen kuopalla on ikää vähintään satoja vuosia. Lähistöllä on myös tervahauta Venejoki.

Venejoenkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inventointi 2016: Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella mäntyjä kasvavalla jäkäläpohjaisella Venejoenkankaalla. Kyseessä on kolme pyyntikuoppaa, jotka ovat muutaman kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan ja muodostavat kolmiokuvion.
Kuoppa 1 on läntisin ja sijaitsee kankaan halki kulkevan tien pohjoispuolella noin kaksi metriä tiestä. Kyseessä on soikea, maljamainen kuoppa, jonka mitat ovat 2,5 x 4 metriä ja syvyys 0,4 metriä. Kuopan keskellä kasvaa mänty. Kuoppaa ympäröivät vallit ovat varsin huomaamattomat. Kuopan pohjalle tehdyssä koekairauksessa oli noin 2 sentin vahvuinen huuhtoutumiskerros, minkä alla oli ruskeaa hiekkaa. Kairaus noin 60 sentin syvyyteen. Vallissa oli myös 2 sentin vahvuinen huuhtoumiskerros, mutta kaksoispodsolia ei havaittu.
Kuoppa 2 sijaitsee tiestä noin 15 metriä etelään. Se on muodoltaan maljamainen ja soikea. Mitat ovat 1,5 x 2 metriä, syvyys 0,4 metriä. Kuoppaa ympäröivä valli erottuu heikosti. Kuopan keskelle tehdyn koekairauksen mukaan huuhtoumiskerros on noin 2 senttiä ja sen alla on ruskeaa hiekkaa. Kairaus noin 40 sentin syvyyteen. Vallin huuhtoumiskerros on noin 2 senttiä, kaksoispodsolia ei havaittu.
Kuoppa 3 on pohjoisin ja tiestä noin 20 metriä pohjoiseen. Kuoppa on muodoltaan maljamainen, lounais-koillis -suuntainen ja mitoiltaan 2 x 3 metriä, syvyydeltään 0,4 metriä. Vallit erottuvat heikosti. Koekairauksen mukaan vallin alla on noin 2 sentin vahvuinen huuhtoutumiskerros, sen alla noin 10 senttiä ruskeaa hiekkaa ja sen alla alkuperäinen huuhtoutumiskerros. Kuopan pohjalle tehdyn koekairauksen mukaan sammalen alla on 2 sentin vahvuinen huuhtoumiskerros ja sen alla noin 40 senttiä hiilensekaista likamaata. Kairaus noin 40 sentin syvyyteen.
Sijainti epävarma, inventointiraportin sijaintitieto ei täsmää.

Aitalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aitaojan tulipaikan ja Tuiskukurun autio- ja varaustuvan välisen polun varrella, noin 350 metriä Aitaojan tulipaikalta kaakkoon, noin 250 metriä Aitalammelta itään ja noin 150 metriä Suomujoelta etelään päin, suojaisalla ja ympäristöään selvästi vähäkivisemmällä tasanteella. Tasanteen halkaisija on noin kymmenen metriä, ja sen kaakkoispuolella noin neljänkymmenen metrin päässä on pieni, miltei umpeenkasvanut lampi.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Retkeilyreitin polulla havaittiin toistakymmentä kvartsi-iskosta kohdassa, jossa polku kulkee hiekkaisen tasanteen poikki. Koekuopasta 1 löydettiin kvartsi-iskoksia, minkä lisäksi maaperässä havaittiin vähäisiä tulenpidon jälkiä. Toisesta, keskelle polkua, tehdystä koekuopasta havaittiin palaneita luunkappaleita sekä kvartsi-iskoksia. Asuinpaikan lähialuetta havainnoitiin melko laajasti. Myös Aitalammen ranta-alueet tarkastettiin, mutta ne olivat joko soisia tai kivikkoisia. Enempää ihmistoiminnan jälkiä ei asuinpaikan ympäristössä havaittu.
Kohteen ympäristön maastonmuotojen ja havaittujen löytöjen levinneisyyden perusteella asuinpaikka rajautuu halkaisijaltaan noin kymmenmetriselle tasanteelle, jonka halki retkeilyreitin polku kulkee ja jota ympäröivät kolmelta suunnalta matalat moreeniharjanteet. Kohde on melko suppea-alainen, kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka, joka sijaitsee epätyypillisesti suhteellisen etäällä vesistöistä. Leiriytymiseen houkuttavia tekijöitä paikalla ovat todennäköisesti olleet tasanteen suojaisuus sekä maaperän vähäkivisyys. Asuinpaikkaa on selvästi käytetty joko pitkäkestoisesti tai ainakin toistuvasti, mitä osoittavat löytöjen runsaus sekä tasanteen maaperästä selvästi havaittavissa oleva kulttuurikerros.

Kotajärvi 3 (1000034656) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotajärven pohjoispuolella, järven rantaa seuraavan polun varrella, noin sata metriä Kotajärven tulipaikalta länteen päin. Kohde havaittiin noin viidentoista metrin etäisyydellä rannasta, noin kaksi metriä Kotajärven pintaa korkeammalla, melko tasaisen rantaterassin järvenpuoleisella reunalla, loivasti kohti rantaa laskevan rinteen partaalla. Alue on kuivaa männikkökangasta, jonka maaperä on hiekkavaltaista moreenia.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Kotajärven rantaa seuraavalla polulla havaittiin kaksi löytöpesäkettä noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Kohteelta löydettiin runsaasti palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia.
Kohteen aluerajaus on tehty toistaiseksi havaittujen löytöpesäkkeiden perusteella, ja muinaisjäännösalueeseen on sisällytetty pesäkkeiden lähiympäristö noin kahdenkymmenen metrin säteellä havaituista löydöistä. Alue on itä-länsisuuntaisesti noin kuudenkymmenen metrin mittainen ja pohjois-eteläsuuntaisesti noin 35 metriä leveä. Etelän suunnalla kohde rajautuu Kotajärven rantaan.

Kotaköngäs (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suomujoen länsipuolella, Kotakönkään sillalta noin kilometrin verran itään päin, noin viidenkymmenen metrin päässä joen rannasta. Joki virtaa paikalla pohjoiskoillis-etelälounaissuuntaisena.
Suomujoen länsipuolella, joen suuntaa seuraavalla polulla, noin kymmenen metrin etäisyydellä joen rantaalueelle laskevan rinteen partaalta, havaittiin lähes vierekkäin kaksi kvartsi-iskosta ja paikalle kaivettiin noin 0,3 m x 0,3 m laajuinen koekuoppa. Koekuopasta havaittiin kulttuurimaakerros, jossa oli kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Koekuopan lähiympäristö on laaja-alaisesti asuinpaikaksi sopivaa, mutta useampia koekuoppia ei kuitenkaan ryhdytty kaivamaan.
Kohde rajautuu todennäköisesti koekuoppaa ympäröivälle tasaiselle, terassimaiselle alueelle, jonka pituus pohjois-eteläsuuntaisesti on noin kuusikymmentä metriä ja leveys itä-länsisuuntaisesti noin kaksikymmentä metriä. Asuinpaikka on mahdollisesti luonteeltaan pesäkkeinen, ja pesäkkeiden välillä voi olla täysin löydöttömiäkin alueita.

Luuvaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luuvaaran pohjoispuolella, kahden soisen puronotkelman väliin työntyvän luode-kaakkosuuntaisen hiekkamoreeniharjanteen tyvellä ja sen lounaissivulla. Harjanteen lakea pitkin kulkee polku, jonka alueella mineraalimaa on paikoin kulunut esille. Kohteen lounaispuolella harjanteen rinne laskee suon koillislaidalla virtaavan meanderoivan puron varrelle, noin kolme metriä kohdetta alemmalle tasolle. Kohteen itäpuoleinen suojuotti on noin metrin verran kohdetta alemmalla tasolla, ja sen toisella puolella, noin 160 metrin päässä kohteesta, sijaitsee kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Luuvaara.
Hiekkamoreeniharjanteella kulkevalla polulla, havaittiin paljaaksi kuluneessa maanpinnassa noin kahden metrin matkalla toistakymmentä kvartsi-iskosta. Alueelle tehtiin kaksi koekuoppaa, joista saatiin talteen kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Toisessa koekuopassa havaittiin myös likamaata.
Kohde on rajattu lähinnä maastonmuotojen perusteella. Asuinpaikka rajautuu todennäköisesti kahden suonotkelman välisen hiekkamoreeniharjanteen tyven jokseenkin tasaiselle laelle, jonka halkaisija on noin kolmekymmentä metriä. Luoteessa ja kaakossa kohdetta rajaavat noin metrin verran harjanteen lakea
alemmas laskeutuvat notkelmat ja idässä suojuotin laita. Lounaan suunnalla kohde rajautuu suolle laskevan rinteen partaalle ja pohjoisessa ylemmäs kohoavan rinteen juurelle.

Porttikoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suomujoen pohjoispuolella, Porttikosken niskalla, Kalajyrhämä-nimisen jokilaajentuman koillisrannalla, Porttikosken autiotuvalta noin 140 metriä länteen päin, noin neljä metriä joen pintaa ylempänä olevalla hiekkamoreenipohjaisella rantaterassilla. Joen rantatörmä paikalla on melko jyrkkä.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Noin 25 metrin päässä Suomujoen rannasta, noin kahdeksan metriä retkeilijöiden tulipaikasta pohjoisluoteeseen päin, kohdassa x = 7584424 /y = 3536597 (YKJ), havaittiin maapaljastumassa vajaan neliömetrin alueella kaksi kvartsi-iskosta ja kaksi
palaneen luun kappaletta. Paikalle kaivettiin kaivauslastalla noin 0,3 m x 0,3 m laajuinen koekuoppa, jossa todettiin hyvin ohut, noin yhden senttimetrin paksuinen, osittain eroosion pois kuluttama huuhtoutumiskerros. Selvää likamaata kuopassa ei havaittu, mutta moreenin seasta löydettiin kuitenkin kolme kvartsiiskosta
sekä suuren tai keskikokoisen eläimen palaneiden luiden kappaleita, jotka jatkuivat ainakin 10 cm syvyydelle saakka. Syvemmälle kuoppaa ei kaivettu. Sekä maanpinnalta että koekuopasta löydetyt kvartsiiskokset ja kolmekymmentä palaneen luun kappaletta kerättiin talteen.
Koekuopasta noin viisi metriä pohjoisluoteeseen päin maanpinnalla havaittiin vielä yksittäinen kvartsi-iskos, joka jätettiin paikoilleen. Lisäksi kohdassa x = 7584412 / y = 3536602 (YKJ), Suomujoen rantaan laskevan törmän partaalla, noin kahdeksan metriä retkeilijöiden tulipaikasta itäkaakkoon päin, todettiin kuluneen pintaturpeen alta näkyvän muutamia palaneita kiviä, joiden perusteella paikalla mahdollisesti sijaitsee esihistoriallisen tulisijan jäännös.

Tammukkaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vellinsärpimän päivätuvan ja Saariselän välisen merkityn retkeilyreitin varrella, melko tasaisella, moreenipohjaisella kankaalla, noin neljäsataa metriä Tammukkaojan tulipaikalta itäkoilliseen päin. Kankaan eteläreunalla maasto nousee noin noin metrin verran ja muodostaa matalan länsiluodeitäkaakkosuuntaisen harjanteen, jonka eteläpuolella laskee jyrkkä rinne Tammukkaojan rantaan.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Tammukkaojan suuntaa seuraavan suositun retkeilyreitin kuluneella polulla, noin neljänkymmenen metrin päässä Tammukkaojan pohjoisrannasta, havaittiin noin viiden metrin matkalla kolmisenkymmentä kvartsi-iskosta ja yksi kvartsiitti-iskos kohdassa x = 7593005 / y = 3521600 (YKJ). Polulle kaivettiin kaivauslastalla noin 0,5 m x 0,5 m laajuinen koekuoppa kohdalle, jossa iskoksia oli näkyvillä eniten. Iskoksia todettiin olevan paikalla kohtalaisen runsaasti ainakin viiden senttimetrin syvyydelle saakka. Moreenimaa koekuopan kohdalla oli melko kivistä, eikä kuopassa havaittu iskosten lisäksi muita jälkiä ihmistoiminnasta. Kaikki koekuopasta löydetyt iskokset olivat kvartsia, osa lähes lasimaista raaka-ainetta. Kaksitoista kvartsi-iskosta kerättiin talteen, kuten myös ainoa polulla havaittu kvartsiitti-iskos, joka on vaaleanharmaata, hyvälaatuista kvartsiittia.
Polulla havaitun iskoskeskittymän ympäristöön kaivettiin noin kaksikymmentä lapionpistoa, joilla pyrittiin selvittämään kohteen laajuutta. Kaikista lapionpistoista todettiin tavanomainen metsämaannos ja yhtä lukuun ottamatta pistot olivat löydöttömiä. Ainoa löydökäs lapionpisto tehtiin loivalakiselle harjanteelle Tammukkaojan rantaan laskevan rinteen partaalle, noin kolmekymmentä metriä polun iskoskeskittymästä kaakkoon päin, kohtaan x = 7592978 / y = 3521618. Kyseisestä lapionpistosta löydettiin yksittäinen kvartsi-iskos, joka kerättiin talteen. Lapionpisto laajennettiin vajaan neliömetrin kokoiseksi koekuopaksi, mutta useampia iskoksia ei löydetty.
Kohde rajautuu asuinpaikalla havaittujen löytöjen levinneisyyden ja kohteen ympäristön maastonmuotojen perusteella luode-kaakkosuuntaiselle alueelle, jonka pituus on noin viisikymmentä metriä ja leveys noin kaksikymmentä metriä. Etelän ja lounaan suunnilla alue ulottuu Tammukkaojan rantaan jyrkästi laskevan rinteen partaalle ja pohjoisessa vähintään noin kymmenen metriä retkeilyreitin polun pohjoispuolelle. Kohteen rajaukseen on sisällytetty löytöjen välialue sekä löytökohtien lähiympäristö noin kymmenen metrin säteellä löydöistä. On täysin mahdollista, että havaittujen löytöalueiden lisäksi kohteen lähistöllä voi sijaita myös toistaiseksi tuntemattomia löytöpesäkkeitä.

Ylempi Kiertämäjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylemmän Kiertämäjärven pohjoisrannalla, noin neljäsataa metriä järven länsipäästä itään päin, loivasti järven rantaa kohti viettävällä hiekkapohjaisella männikkökankaalla, jonka aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, variksenmarja, kangaskarhunsammal sekä torvi- ja poronjäkälät. Muutaman metrin etäisyydellä rannasta on retkeilijöiden rakentama kehämäinen nuotiopaikka, jonka lähiympäristössä maanpinta on kulunut paljaaksi. Rannan suuntainen polku kulkee kohteen koillispuolitse noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä kohteesta.
Ylemmän Kiertämäjärven pohjoisrannalla, paljaaksi kuluneessa maanpinnassa retkeilijöiden rakentaman nuotiopaikan ympäristössä, havaittiin harvakseltaan kvartsi-iskoksia, palaneiden luiden kappaleita sekä palaneita kiviä, minkä perusteella paikalla todettiin sijaitsevan kivikautisen tai varhaismetallikautisen asuinpaikan. Alueelle tehdystä koekuopasta otettiin talteen kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Luuvaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kuivalla männikkökankaalla Luuvaaran koillispuolella, Pessinlammen tulipaikan ja Taajoslaavun välisen polun varrella. Alue on loivasti etelälounaaseen päin viettävää rinnettä ja maaperältään vähäkivistä hiekkamoreenia.
Pessinlammen tulipaikan ja Taajoslaavun välisen merkityn polku-uran paljaaksi kuluttamalla maanpinnalla havaittiin noin kahdeksan metrin matkalla parikymmentä kvartsi-iskosta. Kohteen koordinaattien osoittamalla kohdalla iskoksia oli polulla tiheimmin, ja paikalle kaivettiin noin 20 cm x 20 cm laajuinen koekuoppa. Koekuopasta löydettiin lisää iskoksia. Huuhtoutumiskerroksen alta, noin viiden senttimetrin syvyydeltä alkaen, löydettiin myös palaneiden luiden kappaleita.
Kohteen laajuus ei ole luotettavasti määritettävissä maastonmuotojen perusteella, koska samankaltaista loivaa rinnemaastoa jatkuu löytöpesäkkeen luota laaja-alaisesti sekä itään että länteen päin. Retkeilyreitin polulla havaittujen löytöjen levinnän perusteella asuinpaikan keskeisin alue vaikuttaa olevan melko suppea, halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen. Kohde voi kuitenkin olla pesäkkeisesti huomattavasti laajempi, koska pelkästään polku-uran rikkoman maanpinnan havainnoinnin perusteella ei ole syytä olettaa kaikkia asuinpaikan löytöalueita vielä paikallistetuiksi.

Karunaslaavu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lankojärven pohjoispuolella, järveen työntyvän niemekkeen tyvellä, suojaisassa notkelmassa olevalla hienohiekkaisella tasanteella, joka on noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta ja noin kolme metriä järven pintaa ylempänä. Tasanne on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin kaksikymmentä metriä. Lounaisreunaltaan tasanne rajautuu kohti Lankojärven rantaa loivasti laskevan rinteen partaalle ja sen itäpuolella sijaitsee kiintokalliokumpare. Muilta suunnilta tasannetta reunustavat moreeniharjanteet.
Paikalla olevan, retkeilijöiden kasaaman nuotiokiveyksen ympäriltä havaittiin kvartsi-iskoksia. Paikalle kaivettiin 0,5 m x 0,5m kokoinen koekuoppa, jossa havaittiin likamaata sekä kvartsi-iskoksia.
Alueella on myös 1950-luvulla rakennetun ja vuonna 1965 palaneen korsun jäännökset.

Roopenoja (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee luode-kaakkosuuntaisen Roopenojan koillispuolella sekä Luuvaaran pohjoispuoleisen suon pohjoispuolella. Alue on Roopenojan varrelle ja suon laitaan viettävän rinteen alaosaa, hiekkamoreenipohjaista männikkökangasta. Pessinlammen ja Taajoslaavun välinen merkitty retkeilyreitti kulkee kohteen etäläpään halki.
Kohteeseen kuuluu 15 pyyntikuoppaa sekä kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka.Pyyntikuoppien halkaisijat vaihtelevat kolmesta viiteen metriin
ja niiden syvyys on puolen metrin ja metrin välillä. Muodoltaan kuopat ovat pyöreitä tai soikeahkoja, ja niitä reunustaa loivapiirteinen, mutta yleensä selvästi erottuva maavalli (ks alakohteet).
Asuinpaikka sijaitsee noin kolmenkymmenen metrin päässä Luuvaaran pohjoispuoleisen suon pohjoisreunalta, merkityn retkeilyreitin varrella, melko tasaisella alueella, jossa maanpinta viettää hyvin loivasti suota kohti. Pyyntikuoppa 14 sijaitsee retkeilyreitin eteläpuolella aivan sen kohdan vieressä, jossa polulla havaittiin paljaaksi kuluneessa maanpinnassa kaksi kvartsi-iskosta. Iskosten löytöpaikalle, kohtaan x = 7587906 / y = 3522878 (YKJ), kaivettiin noin neliömetrin laajuinen koekuoppa, josta löydettiin kolme iskosta lisää. Koekuopan maaperässä, huuhtoutumiskerroksen alla, todettiin myös muutamia punertavan ruskeita, melko heikosti värjäytyneitä likamaaläikkiä, jotka päättyivät noin kymmenen senttimetrin
syvyydellä. Syvemmällä maaperä vaikutti olevan puhdasta pohjamaata, jossa ei ole havaittavissa mitään ihmistoiminnasta aiheutuneita häiriöitä. Koekuopasta löydetyt kolme iskosta kerättiin talteen.
Koekuopan lähialuetta havainnoitaessa polulta löydettiin toinenkin kvartsi-iskos-keskittymä, joka sijaitsee kohdassa x = 7587910 / y = 3522863 (YKJ), koekuopan paikalta noin viisitoista metriä länteen päin. Tässä keskittymässä polulla havaittiin kuusi kvartsi-iskosta, ja polun kulunutta maanpintaa varovasti kaivauslastalla kaavittaessa todettiin, että huuhtoutumiskerroksessa on iskoksia myös lisää. Tästä iskoskeskittymästä ei poimittu mukaan ollenkaan löytöjä.

Kotajärvi 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kotajärven länsipään pohjoispuolella, järven rannan suuntaisella polulla, kohtalaisen tasaisella paikalla, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla. Kohteen itäpuolella, noin kolmenkymmenen metrin päässä kohteesta, Kotajärveen laskee pieni purouoma. Alue on hiekkamoreenipohjaista männikkökangasta.
Kohde on jokseenkin suorakaiteen muotoinen, pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, vain reunoiltaan kivetty liesilatomus, jonka koko on noin 1,0 m x 0,7 m. Latomuksen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm - 20 cm, ja niiden rajaama alue on koholla ympäristöstään noin viisi senttimetriä. Polku kulkee
latomuksen yli, aluskasvillisuus paikalla on kulunutta ja latomuksen kehäkiveys on katkonainen - joitakin kehäkiviä on voinut liikkua pois alkuperäisiltä paikoiltaan polun käytön seurauksena. Tulisijan keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin, että noin yhden senttimetrin paksuisen polkeentuneen pintaturpeen alla on vähintään viiden senttimetrin paksuinen kerros hiilten ja noen sekaista, tumman punaruskeaa likamaata, jonka seassa on myös palaneiden luiden kappaleita. Luita lapionpistosta ei kerätty talteen.
Kohde on rajaukseltaan pistemäinen. Keskeisin toiminta liesilatomuksen ympäristössä on todennäköisesti rajautunut halkaisijaltaan noin kymmenmetriselle alueelle.

Kulasjoki 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kulasjokeen etelän suunnalta laskevan rakkakivikkoisen puronotkon itäpuolella, melko kivisellä moreeniharjanteella, halkaisijaltaan noin kuusimetrisellä tasanteella. Kohde on noin neljä metriä puron pintaa korkeammalla, noin kolmen metrin etäisyydellä notkoon laskevan rinteen partaalta.
Kohde on suorakaiteen muotoinen, pohjois-eteläsuuntainen liesilatomus, kooltaan noin 1,3 m x 0,8 m. Latomus on kauttaaltaan kivetty ja umpeenkasvanut. Latomuksen kivien yläpinnat ovat noin 10 cm koholla ympäristöstään, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm - 30 cm. Liesilatomusta ympäröivä tasanne on mahdollisesti kodanpohjan lattia-ala. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin muutamien kymmenien metrien säteellä, mutta useampia liesilatomuksia tai muita kulttuuriperintökohteita ei löydetty.

Mukkaperänjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mukkaperänjärven pohjoispuolella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta, noin kolme metriä järven pintaa ylempänä. Rannan suuntainen polku kulkee kohteen halki. Alue on melko tasaista, hiekkapohjaista järvenrantaterassia, kuivaa männikkökangasta.
Kohde on asuinpaikka, jonka muodostavat kaksi kauttaaltaan kivettyä liesilatomusta. Latomukset sijaitsevat järven rannan suuntaisella polulla noin kahdeksan metrin etäisyydellä toisistaan.
Liesiatomukset ovat miltei maantasaisia, koholla ympäristöstään noin viisi senttimetriä. Mikälipolku ei olisi kuluttanut aluskasvillisuutta osittain pois latomusten päältä, ne eivät erottuisi maanpinnalle juuri lainkaan, koska kivien yläpintoja näkyy sammalikon seasta vain paikoin ja kasvillisuus latomusten kohdilla ei poikkea ympäristöstään. Koska liesilatomukset ovat pääosin sammalten peitossa, on niiden muotoa vaikeaa hahmottaa täsmällisesti. Vaikuttaa kuitenkin, että ne ovat jokseenkin suorakaiteen muotoisia ja luode-kaakko-suuntaisia. Latomus 1 on kooltaan noin 1,3 m x 0,9 m ja latomus 2 noin 1,5 m x 1,2 m. Latomuksiin käytettyjen kivien halkaisijat vaihtelevat enimmäkseen välillä 10 cm - 15 cm. Latomus 2:n reunoilla on muutamia kookkaampiakin kiviä. Niistä suurin sijaitsee latomuksen eteläkulmassa ja on kooltaan noin 30 cm x 15 cm. Useimmat liesilatomusten kivet ovat muodoiltaan pyöreähköjä, muinoin moreenin seassa pyöristyneitä. Koekuoppia latomuksiin ei inventoinnin yhteydessä tehty.

Kaustanlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suomujoen länsipuolella, Kaustanlampien tasalla, kumpuilevan moreenipohjaisella männikkökankaan laidalla, joen soistuneen lahdelman lounaispäästä noin 20 m länteen päin, noin neljä metriä joen pintaa korkeammalla. Kohteen vieritse, sen itäpuolella, kulkee joen suuntainen polku lahdelmalle päin laskevan rinteen partaalla.
Kohde on yksittäinen kookas pyyntikuoppa. Kuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan noin 5,0 m ja syvyydeltään noin 0,8 m. Selvää vallia kuopan ympärillä ei ole havaittavissa. Joen suuntainen polku kulkee niin lähellä kuoppaa, että se aiheuttaa kuopalle lievän tuhoutumisuhan. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta useampia pyyntikuoppia ei löydetty.

Kaustanlammit 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pohjoisemman Kaustanlammin pohjoispään luoteispuolella, noin viidentoista metrin etäisyydellä rannasta, hiekkamoreenipohjaisella tasanteella, noin kahden metrin päässä lammen rantaan laskevan rinteen partaalta, noin neljä metriä lammen pintaa korkeammalla. Tasanne, jolla kohde sijaitsee, on noin lammen rannan suuntaisesti noin viisitoista metriä leveä, ja sen luoteispuolella on kalliokkomaastoa.
Kohde on muodoltaan soikeahko pyyntikuoppa. Kuoppa on lammen rannan suuntaisesti koillis-lounaissuuntainen, kooltaan noin 2,5 m x 1,5 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Selvää vallia kuopan ympärillä ei ole. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta useampi kuoppia ei löydetty.

Kotaköngäs 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotakönkään laavulta noin 1,1 km itään päin, Suomujoen eteläpuolella olevan pienen lammen lounaispuolella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä lammen rannasta, kohti lounasta nousevan rinteen tasanteella, noin viisi metriä lammen pintaa ylempänä. Laavulle johtava polku kulkee kohteen pohjoispuolitse. Maaperä paikalla on hiekkamoreenia, mutta kohteen eteläpuolella noin viiden metrin etäisyydellä on kiintokalliokumpare.
Kohde on luode-kaakkosuuntaisesti soikea pyyntikuoppa, kooltaan noin 3,5 m x 3,0 m. Kuopan syvyys on noin 0,6 m, ja sen ympärillä on loivapiirteinen maavalli jonka leveys on noin kaksi metriä ja korkeus noin 0,1 m. Polku leikkaa hiukan vallin pohjoislaitaa, mutta se ei kuitenkaan aiheuta kuopalle merkittävää tuhoutumisuhkaa. Pyyntikuopan lähiympäristöä havainnoitiin muutamien kymmenien metrien säteellä, mutta useampia kuoppia ei löydetty.

Kulasjoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kulasjoen eteläpuolella, loivasti joelle päin viettävän rinteen tasanteilla, noin kahdensadan metrin etäisyydellä joesta. Alue on hiekkamoreenipohjaista, melko vähäkivistä kuivaa männikkökangasta. Kohteen länsipuolella on pieni pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen puronotko.
Kohde on kolmesta pyyntikuopasta muodostuva itä-länsisuuntainen pyyntikuoppaketju. Kuopat ovat kohtalaisen pienehköjä, mutta kuitenkin selvästi erottuvia. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin melko tarkoin noin sadan metrin säteellä, mutta enempää pyyntikuoppia ei löydetty. Kohteen länsipuolella noin kolmensadan metrin päässä sijaitsee pyyntikuoppakohde Kulasjoki 1.

Luirojärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hiekkamoreeniharjanteen laidalla, kuivalla männikkökankaalla, noin sata metriä Rajan kämpästä eteläkaakkoon päin. Kohde on pyöreä pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin puoli metriä. Kuoppaa ympäröi loivapiirteinen maavalli, jonka leveys on noin 1,5 m ja korkeus noin 0,2 m. Kohteen
lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta useampia pyyntikuoppia ei löydetty.

Peurapää (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ruijanpolun varrella, Peurapään eteläpuolella, noin 600 metriä Kaptukaislammista pohjoiskoilliseen päin, kuivalla hiekkamoreenipohjaisella männikkökankaalla, joka nousee loivasti kohti koillista.
Kohde on kolmen suuren pyyntikuopan muodostama koillis-lounaissuuntainen pyyntikuoppaketju, jonka pituus on noin 90 metriä. Kohde löydettiin iltahämärissä, eikä sen ympäristöä ennätetty juurikaan havainnoimaan. On todennäköistä, että kohteen lähellä sijaitsee vielä lisääkin pyyntikuoppia, ja kuoppaketju voi mahdollisesti olla jopa osaa samaa pyyntikuoppajärjestelmää kuin siitä reilut kolmesataa metriä etelälounaalle päin sijaitsevat kohteen Kattukaislammet pyyntikuopat.

Pirttinokka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee melko kivisellä moreeniharjanteella, Kulasjoen eteläpuolella, joesta noin 60 metrin etäisyydellä, noin kaksi metriä joen pintaa ylempänä.
Kohde on soikea, länsiluode-itäkaakkosuuntainen pyyntikuoppa. Kuoppa on muodoltaan lähinnä suppilomainen, sen laajuus on noin 3,5 m x 3,0 m ja syvyys noin 0,6 m. Kuoppaa ympäröi hyvin loivapiirteinen maavalli, jonka leveys on noin 2,0 m ja korkeus noin 0,1 m. Valli sulautuu osittain maaston muotoon. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta useampia pyyntikuoppia tai muita kulttuuriperintökohteita ei havaittu.

Salonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Salonlammen koillispuolella, rannasta noin 30 m etäisyydellä, kahden moreeniharjanteen välisen notkelman lounaispäässä, noin kaksi metriä lammen pintaa korkeammalla. Salonlammen laavulle johtava polku kulkee kohteen lounaispuolitse noin kymmenen metrin päässä kohteesta. Alue on hiekkamoreenipohjaista, kumpuilevaa männikkökangasta.
Kohde on yksittäinen pyöreä pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 3,5 m ja syvyys noin 0,8 m. Kuopan pohja on koillis-lounaissuuntaisesti soikea, samansuuntainen kuin notkelma, jonka päässä kuoppa sijaitsee. Kuopan koillislaidalla, notkelman puolella, erottuu noin kaksi metriä leveä ja noin 0,2 m korkea maavalli. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin tarkoin noin sadan metrin säteellä, mutta useampia pyyntikuoppia ei löydetty.

Ylempi Kiertämäjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kiertämäojan rantaan laskevan rinteen partaalla, tasaisen, maaperältään hiekkaisen männikkökankaan reunalla, noin neljä metriä ojan pintaa korkeammalla ja noin 25 metrin etäisyydellä ojan rannasta. Kiertämäojan ranta rinteen alla on alava ja soistunut noin viidentoista metrin leveydeltä.
Kohde on muodoltaan pyöreä pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys noin puoli metriä. Kuoppaa ympäröivän loivapiirteisen maavallin leveys on noin puolitoista metriä ja korkeus noin 0,1 m. Kuopan ympäristöä ei ennätetty tarkastaa kovinkaan laajasti, joten on mahdollista, että lähistöllä voi sijaita muitakin pyyntikuoppia.

Mukkavaaranlampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mukkavaaranlammen eteläpuolella, noin kuuden metrin etäisyydellä rannasta, noin kaksi metriä lammen pintaa korkeammalla, rannansuuntaisella, rakkakivikkoisella harjanteella.
Kohde on rakkakivikkoon rakennettu purnu. Purnun sisätila vaikuttaa olleen alkujaan lähes pyöreä ja halkaisijaltaan noin 0,8 m, mutta rakenne on osittain sortunut, jolloin muoto on jonkin verran hämärtynyt. Ilmeisesti purnu on tehty lähinnä kaivamalla kookkaiden kivenlohkareiden välistä pienempiä kiviä siten,
että on muodostunut holvimainen, noin 0,8 m syvä, ylöspäin hieman suippeneva onkalo. Vain purnun yläosa on selvästi rakennettu latomalla. Purnun kattamiseen käytetyt kivet sijaitsevat hajanaisesti purnun reunoilla ja sen vieressä vajaan metrin levyisenä vyöhykkeenä, selvää vallia purnun ympärillä ei ole. Katekivien pinnat ovat hyvin jäkälöityneitä ja muodoltaan särmikkäitä, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm - 60 cm. Purnun pohjalla kasvaa poronjäkäliä ja sammalia.

Luirojärven pilkkapetäjä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteen on löytänyt Pirjo Rautiainen vuonna 2012.
Kohde sijaitsee Luirojärven autiotuvan ja Raappanan kammin välisen polun varrella, Jauratuksesta Luirojärveen askevan puron lounaispuolella, moreenipohjaisella männikkökankaalla.
Kohde on pilkkapetäjä, jonka kylkeen kulkijat ovat kaivertaneet puumerkkejään ja nimikirjaimiaan. Petäjän paksuus rinnankorkeudelta on noin 0,4 m. Puun kaakkoissivulla on leveimmillään noin 0,3 m leveä, ylöspäin kapeneva, aivan puun tyveltä noin kolmen metrin korkeudelle ulottuva kuoreton alue, jolle kaiverrukset sijoittuvat. Kaiverruksia on puun kyljessä noin puolen metrin korkeudelta noin puolentoista metrin korkeudelle saakka. Alimpana sijaitsevan puumerkin yhteydessä on vuosiluku 1887, ja se on mahdollisesti kaiverruksista vanhin. Useimpien kaiverrusten ikää on vaikeaa määrittää, mutta uusimmat ovat joka tapauksessa tehdyt 2000-luvun puolella. Varsinaisten kaiverrusten lisäksi puun kuorettomassa osassa on muutamia kirveeniskujen jälkiä.

Taajostuvan poroaita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kulasjoen eteläpuolella, Pirttinokan pohjoisrinteellä, itäkoillis-länsilounaissuuntaisella vyöhykkeellä noin 1,8 km matkalla. Inarin ja Sodankylän raja kulkee kohteen kaakkoispuolella noin kolmensadan metrin päässä kohteesta. Kohteen länsipää ulottuu Kulasjoen rantaan ja itäpää noin kilometrin etäisyydelle entisen Taajostuvan paikalta. Kohteen alueella maasto on moreenipohjaista ja hyvin kivikkoista.
Paikalla on täysin nauloitta rakennetun vanhan poroaidan jäännökset. Aita on alkanut Kulasjoen etelärannalta, kohdasta, jossa joki virtaa kapeassa kurussa. Aidan jäännöksiä etsittiin myös joen pohjoispuolelta, mutta sinne aita ei vaikuta jatkuneen. Joelta aita on noussut kohti itäkaakkoa Pirttinokan rinteelle, noin kolmensadan metrin etäisyydelle joesta, josta se on jatkunut rinteen suuntaisten harjanteiden suuntaa seuraten itäkoilliseen päin toista kilometriä. Aidassa on ollut
myös yksi lyhyt poikittaishaara. Aidan jäännökset päättyvät Pirttinokan ja Taajosnokan välisen puronotkon pohjoispuolelle. Kohteen itäpäässä aita on mutkitellut melko paljonkin maastonmuotojen mukaan.
Poroaidan jäännökset ovat hyvin vanhoja, todennäköisesti yli sadan vuoden ikäisiä. Aita on ollut kokonaan ilman nauloja rakennettu. Sen pystypaaluina on käytetty kivillä paikoilleen tuettuja kantoja ja veistettyjä honkasäröksiä. Aidan poikkipuut on tuettu kantojen oksanhankoihin ja säröksiin veistettyihin loveuksiin tai reikiin, ja aidan jäännösten joukossa on lukuisia erilaisia paalutyyppejä. Toisinaan paalun korvikkeena on toiminut myös siirtolohkare tai sopivalla paikalla luonnostaan kasvanut puu. Aidan poikkipuina on käytetty pienempiä säröksiä ja riukuja, mutta niitä on säilynyt vain vähäisesti muutamassa kohdassa. Pystypuistakin useimmat ovat jo kokonaan tuhoutuneet, mutta aidan suunta on silti seurattavissa paalujen
tueksi ladottujen kivikasojen ansiosta. Pystypaalut ovat sijainneet noin viiden metrin välein, ja kohdetta tarkastettaessa havaittiin kaikkiaan 398 paalua tai paalunsijaa.

Pesämaa pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pesämaa on aapasoiden keskellä kohoava vaara. Sen alarinteet ovat suurimmaksi osaksi tuoreen kankaan kuusikkoa, mutta siellä täällä hiekkaisilla alueilla on myös pienialaisesti kuivahkon kankaan männikköä. Pesävaaran pohjois- ja itäpuolella avautuu laaja aapasuoalue.
Pesämaan pohjoiskärjen muodostaa maaperältään muusta pohjoisrinteestä poikkeava hiekkainen niemeke. Niemekkeellä on kolme terassimaista tasoa, joista keskimmäisellä on laakea painanne. Painanne on laajuudeltaan 5.5 x 4.5 m ja syvyydeltään noin 50 cm. Painanteessa ei ole valleja. Ympäristöstä ei löytynyt muita merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.
Inventointi 2013: Painanteen keskelle ja reunalle tehtiin pienet koepistot lapiolla ja molemmista humuksen alta paljastui huuhtoutumiskerros. Asumuspainanne on pistemäinen, mutta todennäköistä asuinpaikka-aluetta on koko hiekkainen niemeke Pesämaan kärjessä. Muodon, sijoittumisen, ympäristön ja rannankorkeuden perusteella kyseessä on mitä todennäköisimmin kivikaudelle ajoittuva asumuspainanne.

Kätkälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kätkälammen ympäristössä ja Kätkävaaran pohjoisessa alarinteessä on vaihtelevasti tuoreen kankaan kuusikkoa, rämettä sekä kuivahkon kankaan männikköä. Kuivahkon kankaan männiköt sijoittuvat alueen hiekkaisimmille paikoille. Kätkävaaran alarinteessä on näkyvissä muutaman metrin levyinen, melko tasainen rantaterassi, joka on noin reilun metrin alempaa tasoa korkeammalla. Se on selvempi vaaran pohjoisosassa, mutta tasoittuu kohti Kätkälampea mentäessä, jossa maasto on melko tasaista.
Noin 50 metriä Kätkälammen autiotuvasta luoteeseen matalalla kumpareella on kaksi laakeaa painannetta. Painanteiden välissä on noin seitsemän metriä. Painanteet rajoittuvat noin 20 x 10 m suuruiselle alueelle. Asuinpaikka-alue kuitenkin kattaa todennäköisesti koko Kätkälammen pohjoisosan, todennäköisesti ainakin Kätkävaara pohjoinen -kohteelle saakka (1000034722). Asuinpaikan rajaamista varten alueella pitäisi kuitenkin tehdä laaja koekaivaus.
Inventointi 2013: Molempiin painanteisiin tehtiin pienet koepistot, joista paljastui huuhtoutumiskerros. Alueelta ei löydetty muita asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Painanteiden muodon, sijoittumisen, ympäristön ja rannankorkeuden perusteella kyseessä on mitä todennäköisimmin kivikaudelle ajoittuvat asumuspainanteet.

Kätkävaara pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kätkälammen ympäristössä ja Kätkävaaran pohjoisessa alarinteessä on vaihtelevasti tuoreen kankaan kuusikkoa, rämeitä sekä kuivahkon kankaan männikköä. Kuivahkon kankaan männiköt sijoittuvat alueen hiekkaisimmille paikoille. Kätkävaaran alarinteessä on näkyvissä muutaman metrin levyinen, melko tasainen rantaterassi, joka on noin reilun metrin alempaa tasoa korkeammalla. Se on selvempi vaaran pohjoisosassa, mutta tasoittuu kohti Kätkälampea mentäessä. Siellä maasto on melko tasaista. Asumuspainanne sijaitsee Kätkävaaran pohjoisessa alarinteessä muinaisella rantaterassilla. Sen läpi kulkee kapea polku. Painanteessa on selvät vallit ympärillä. Painanne on muodoltaan soikea ja sen mitat ovat vallin korkeimmalta kohdalta mitattuna 5 x 4 m. Sen syvyys keskeltä mitattuna on 50 cm. Vallit ovat leveimmillään parisen metriä ja kohoavat ympäristöään vajaa puoli metriä korkeammalle. Painanteen pituusakseli on pohjois-eteläsuuntainen.
Inventointi 2013: Sekä valliin että painanteen keskelle kaivetuista pienistä koepistoista paljastui selkeä huuhtoutumiskerros. Koepistot kaivettiin ulottumaan vain huuhtoutumiskerrokseen, muuten painanteeseen ei kajottu. Lähistöltä ei löytynyt mitään artefakteja. Asumuspainanne on pistemäinen, mutta sen ympäristössä on runsaasti esihistorialliseen asumiseen soveltuvaa maastoa. Asuinpaikan laajuuden perusteelliseksi toteamiseksi pitäisi kuitenkin tehdä laajat koekaivaukset. Muodon, sijoittumisen, ympäristön ja rannankorkeuden perusteella kyseessä on mitä todennäköisimmin kivikaudelle ajoittuva asumuspainanne. Painanteesta noin 380 metriä lounaaseen sijaitsee kaksi muuta painannetta, ks. Kätkälampi.

Kivijärvi (1000034723) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Herankairan alueella oleva Kivijärveen työntyvä niemeke on kuivahkon kankaan aluetta, jossa hallitsevat puulajit ovat mänty ja hieskoivu ja aluskasvillisuus koostuu varvuista. Niemekkeen eteläpuolella on mäntyä kasvava räme.
Inventointi 2013: Kivijärveen työntyvän niemekkeen pohjoisrannalla ja sen keskivaiheilla on toistensa välittömässä läheisyydessä puuseita sekä katosrakennelma, joka on mahdollisesti kalakellari tai saalis- ja varustesuoja. Matala, noin puoli metriä korkea katos on aivan järven rannassa ja puuseita sen eteläpuolella puolen metrin päässä. Katos on noin 2x2,5 metrin kokoinen, jonka lyhyempi sivu on rannan suuntaisesti, ja sen katto koostuu rautanauloilla kiinnitetyistä halkaistuista rimoista. Kattoa tukee paksu ja hyväkuntoinen päistään sahattu pyöröhirsi, joka puolestaan on tuettu kummastakin päästään paksun pystyasennossa olevan sahatun pyöröhirren päälle. Seita on kirveellä muotoiltu mahdollisesti paikalla kasvaneeseen puuntynkään ja se on hieman kallellaan katokseen päin. Seidan korkeus on noin 70 cm, josta pään korkeus on noin 8 cm. Kaulaosan halkaisija on noin 3 cm ja pään noin 8 cm. Seidan pinnalla kasvaa jäkälää. Seita ja katosrakenne ovat hyvin lähellä toisiaan ja niiden voidaan siksi katsoa kuuluvan yhteen. Katosrakennelma on muutaman vuosikymmenen ikäinen – mahdollisesti sotien väliseltä ajalta. Puuseita voi olla tätäkin vanhempi.

Rastaharju (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rastahajun poikki pohjois-eteläsuuntaisesti kulkevan maantien länsipuolella, noin 400 m etäisyydellä tiestä, noin 130 m maa-ainesten ottopaikan länsipäästä etelään päin. Kohde on rakkakivikossa, varsinaisesta Rastaharjusta kohti etelää pistävän pienemmän moreeniharjanteen lounaisrinteellä, noin viisi metriä harjanteen lakea alempana. Rakkakivikko alkaa harjanteen päältä ja se päättyy kohteen alareunaan. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, ja aluskasvillisuutta hallitsevat katajat, variksenmarja, puolukka, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Inventointi 2012: Rastaharjun alueella tehtiin kulttuuriperintöinventointia yhden päivän ajan elokuun lopussa 2012. Inventointi suoritettiin, koska harjun alueelta on otettu maa-aineksia, ja haluttiin selvittää, onko maa-ainesten ottopaikan läheisyydessä sellaisia kulttuuriperintökohteita, joiden säilymistä laajamittaisempi maa-ainesten otto uhkaisi. Kohde on moreeniharjanteen lounaisrinteen rakkakivikkoon kasattu kehämäinen kivivalli, jonka sisähalkaisija on noin 2,5 m. Vallin leveys on noin metrin ja korkeus noin 0,4 m. Vallin kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 70 cm, ja muodoltaan ne ovat pyöreähköjä. Kohteen koillisreunalla, jolle suunnalle rinne kohoaa, ei vallia ole havaittavissa. Vallin kivet ovat hyvin jäkälöityneet, ja kasvillisuus kohteen alueella ei poikkea ympäristöstään. Kohteen ikä tai käyttötarkoitus ei kohdetta dokumentoitaessa selvinnyt. Mahdollisesti kyseessä voisi olla purnun jäännös tai peuranmetsästyksessä käytetty ampumasuoja. Asumuksen pohjaksi kohde ei ole tulkittavissa, koska kivivallin sisälle rajautuva alue ei ole tasainen, vaan selvästi kohti lounasta viettävä. Yleisolemukseltaan kohde vaikuttaa hyvin vanhalta.

Gáissájávri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Gaissajavrin pohjoisrannalla, harvahkon tunturikoivikon ympäröimällä kumpareella. Maaperä paikalla on hiekkaa.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Gäissajavrin pohjoisrannasta noin viidentoista metrin päässä sijaitsevalta, halkaisijaltaan noin kymrnenmetriseltä, loivapiirteiseltä ja matalalta kumpareelta, jonka laella maanpinta on rantaa seurailevan polun vaikutuksesta rikkoutunut, löydettiin toistakymmentä hyvälaatuista kvartsi-iskosta. lskokset tavattiin polulta ja polun eteläpuolella aivan polun vieressä olevista pienialaisista maapaljasturnista. Muita esihistorialliseen aktiviteettiin viittaavia löytöjä paikalla ei havaittu. lskoksia paikalta ei kerätty talteen.
Kohde vaikuttaa löytöjen levinnän ja maastonmuotojen perusteella rajautuvan halkaisijaltaan noin kymmenmetrisen kumpareen alueelle.

Soahkemojávrrit 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee itäisemmän Soahkemohjavrrin etelärannan hiekkapohjaisella rantaterassilla.
ltäisemmän Soahkemohjavrrin etelärannan rantaterassilla kulkevan polun vierellä, melko suojaisan hiekkaisen lahdelman perukassa, noin viiden metrin etäisyydellä järven rannasta, havaittiin viisi kvartsi-iskosta kohdassa, jossa maanpinta oli rikkoutunut noin neliömetrin alalla. Hiekkaisen maaperän seassa oli myös
runsaasti pieniä hiilenkappaleita. Kyseisestä kohdasta noin seitsemän metriä luoteeseen löytyi polulta vielä yksi iskos lisää. Rantaterassi, jolla löydöt sijaitsevat, on noin kymmenen metriä leveä, melko tasainen, ja noin metrin verran järven pinnan yläpuolella. Kauempana rannasta maasto alkaa nousta jyrkemmin. Havaitut
löydöt jätettiin paikoilleen.
Löytöjen levinnän ja kohteen lähiympäristön maastonmuotojen perusteella asuinpaikka rajautunee varsin suppealle alueella itäisemmän Soahkemohjavrrin etelärannan rantaterassille, rannansuuntaiselle, noin kymmenen metrin levyiselle ja kahdenkymmenen metrin pituiselle vyöhykkeelle, joka rajautuu pohjoisreunastaan
järven rantaan.

Soahkemojávrrit 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee itäisemmän Soahkemohjavrrin luoteisimman lahden perukassa, hiekkapohjaisella loivasti kohoavalla rantaterassilla, jonka rannanpuoleinen laita on noin metrin korkeudella järven pinnasta. Rantaterassin reunan ja järven rannan välissä on noin kahdenkymmenen metrin levyinen matala ja soistunut vyöhyke. Rantaterassin länsipuolella kohoaa Soahkemohjavrrit toisistaan erottava jyrkkärinteinen harju.
Kohde on pesäkkeinen kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka itäisimmän Soahkemohjávrrin luoteisinta lahtea ympäröiväHä rantaterassilla. Asuinpaikalta tavattiin kvartsi-iskoksia sekä kivetyn tulisijan jäännökset.
Asuinpaikan läntisimmät löydöt havaittiin lahden rannasta noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä kulkevalla polulla, kohdassa x = 7698359 1 y = 3488719 (YKJ). Polun rikkamassa maanpinnassa oli kolme kvartsi-iskosta vajaan metrin säteellä toisistaan. Maanpintaa iskosten löytöpaikan vieressä kaavittiin varovasti lapiolla, jolloin löydettiin muutamia iskoksia lisää sekä halkaisijaltaan noin viisisenttinen palanut kivi. Kvartsi-iskokset olivat hyvälaatuista, lähes lasimaista kvartsia. Kolme iskosta kerättiin talteen, muut jätettiin paikoilleen. Kyseiseltä kohdalta noin seitsemän metriä kaakkoon, lähempänä järven rantaa kulkevalla heikommalla polku-uralla todettiin lisäksi yksittäinen iskos.
Läntisimmästä löytökeskittymästä noin 140 metriä itäkoilliseen havaittiin muutamien kymmenien neliömetrien laajuisessa muutoin kivettömässä maapaljastumassa noin viisitoista palanutta kiveä, kohdassa x = 7698384 1 y = 3488849 (YKJ), halkaisijaltaan noin kolmimetrisellä alueella. Kivet olivat läpimitaltaan noin kymmensenttisiä. Ilmeisesti kyseessä on hajonneen liesilatomuksen jäännös. Kivien luona havaittiin myös kaksi kvartsi-iskosta, lisäksi yksi iskos löytyi keskittymästä noin kymmenen metriä itään. Kyseisiä iskoksia
ei kerätty talteen.

Soahkemojávrrit 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pohjoisimman Soahkemohjavrrin koillispuolella, hiekkapohjaisella loivasti kohti koillista kohoavalla rinteellä olevilla terassimaisilla tasanteilla.
Kohde on kahdesta pesäkkeestä koostuva asuinpaikka pohjoisimman Soahkemohjávrrin koillispuolella, loivasti kohoavan rinteen tasanteilla, jotka ovat noin puolestatoista neljään metriä järven pintaa korkeammalla, Iähimmillään noin kuudenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta. Alueella sijaitsevissa maapaljastornissa havaittiin kivetyn tulisijanjäännökset sekä kvartsi-iskoksia, palanutta luutaja ja palaneita kiviä.

Suddesvárri 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suddesvarrin länsipuolella, melko avoimella, harvaa tunturikoivikkoa kasvavalla, maaperäitään hiekkapohjaisella, loivasti kohti etelää viettävällä rinteellä. Kohteen halki kulkee Soahkemohjavrrille johtava mönkijäura.
Kohde on laaja-alainen ja luonteeltaan pesäkkeinen kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Mönkijäuran rikkamassa maanpinnassa havaittiin merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista noin sadan metrin matkalla. Lisäksi löytöjä oli kahdessa tuulieroosion kulutlamassa maapaljastumassa mönkijäuran läheisyydessä. Kohteen laajuus on vähintään 100 m x 40 m, mutta on mahdollista, että kohde kattaa pesäkkeisesti laajemmankin alueen. Useimmat löydöt olivat palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia, lisäksi löydettiin muutamia hyvälaatuisia kvartsiitti-iskoksia. Otos iskoksista ja luista kerättiin talteen.

Gamajohka eteläinen 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi 2011 inventoinnissa.
Alue on lähes puutonta, melko kivikkoista tunturiylänköä Gamajohkan laaksossa. Aivan joen varrella kasvaa muutamia tunturikoivuja. Rikkoutuneessa maanpinnassa, hyvin loivasti kohti jokea laskevalla rinteellä, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä Gamajohkan etelärannasta, havaittiin noin neliömetrin alueella toistakymmentä kvartsi-iskosta. Tavatuista iskoksista useimmat olivat miltei lasimaista, lähes täysin läpinäkyvää kvartsia, mutta joukossa oli myös kappaleita, jotka olivat varsin pahoin rapautuneita. Löytöjä paikalta ei kerätty talteen.
Kohde rajautuu halkaisijaltaan alle kymmenmetriselle alueelle. Kohteen lähiympäristössä on useita pienialaisia maapaljastumia, joissa ei kuitenkaan havaittu mitään merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista. Kohde vaikuttaa suppea-alaiselta kvartsintyöstäpaikalta.

Leaksagoadejohka 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde on löytynyt 2011 tarkastettaessa kohdetta Leaksagoadejohka 3.
Alue on Leaksagoadejohkan avointa, puutonta jokilaaksoa, joka on moreeniharjanteiden kirjavoimaa. Kohde sijaitsee Leaksagoadejohkan suuntaisen pienen moreeniharjanteen pohjoispäässä, halkaisijaltaan noin kuusimetrisellä alueella. Paikalla havaituista paristakymmenestä iskoksesta useimmat ovat keskittyneet kahdeksi vajaan neliömetrin laajuiseksi pesäkkeeksi, jotka sijaitsevat noin kahden metrin etäisyydellä toisistaan. Lisäksi alueen koillislaidalta löydettiin halkaisijaltaan noin kymmensenttinen raaka-ainekappale, josta mahdollisesti ainakin osa havaituista iskoksista on isketty. Mitään löytöjä paikalta ei kerätty talteen.
Kohde vaikuttaa rajautuvan löytöjen levinnän perusteella halkaisijaltaan noin kuusimetriselle alueelle Leaksagoadejohkan länsipuolella sijaitsevan pienen moreeniharjanteen pohjoispäähän.

Buordnajeaggi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Guivin retkeilyreitin varrella, Buordnajeaggin lounaispuolella olevan moreenipohjaisen, melko tasaisen kankaan laidalla. Noin viisitoista metriä kohteen pohjoispuolella on kostean suojuotin reuna. Alueella kasvaa harvakseltaan tunturikoivuja, joskin aivan kohteen lähiympäristö on puutonta.
Guivin retkeilyreitin polulla havaittiin noin yhden neliömetrin alueella useita satoja kvartsi-iskoksia, jotka olivat hyvälaatuista kvartsia, muutamat olemukseltaan lähes lasimaisia. lskoskeskittymän lähialuetta sekä polulla että polun ulkopuolella havainnoitiin perusteellisesti noin sadan metrin säteellä keskittymästä, mutta muita merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista ei löytynyt. Iskoskeskittymästä kerättiin talteen kaksitoista iskosta.

Gamajohka pohjoinen 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Gamajohkan pohjoispuolella, Guivin autiotuvan ja joen välissä, loivasti rantaan päin viettävällä moreenirinteellä. Kohdetta vastapäätä, joen eteläpuolella, sijaitsee kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka Gamajohka eteläinen 1, jonka etäisimmäksi aktiviteettipesäkkeeksi asuinpaikka Gamajohka pohjoinen 6
on myös mahdollista tulkita.
Gamajohkan varrelta Guivin autiotuvalle nousevan polun läntisimmän haaran alueelta lyödettiin noin viisitoista hyvälaatuista kvartsi-iskosta, jotka sijaitsivat noin seitsemän metrin matkalla. Löytökeskittymä on autiotuvan ja jokirannan puolivälissä, noin neljänkymmenen metrin etäisyydellä rannasta. Muita merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista ei paikalta tavattu. Iskoksia paikalta kerättiin talteen viisi. Kohde on varsin pienialainen, havaittujen löytöjen perusteella se rajautuu halkaisijaltaan noin kymmenmetriselle alueelle.

Gaskkamuš Njaggaleapmi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kevon retkeilyreitin taukopaikalla, moreeniharjanteen muodostamaila niemekkeellä noin 0,2 km Njaggaljavrien välisestä kapeikosta pohjoiseen, jyrkän rantatörmän päällä, noin neljän metrin korkeudella järven pinnasta. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia ja puusto tunturikoivikkoa. Aluskasvillisuus on kohteen alueelta pääosin kulunut pois.
Gaskkamuš Njaggaleapmin taukopaikan pöydän ja taukopaikalta rantaan johtavien portaiden yläpään välisellä alueella havaittiin harvakseltaan kvartsi-iskoksia sekä yksi kvartsiydin noin kahden metrin levyisellä ja kuuden metrin mittaisella, rantatörmän partaalla sijaitsevalla vyöhykkeellä. Kyseisen vyöhykkeen ulkopuolella ei havaittu mitään merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista, vaikka maanpinta
paikalla on laaja-alaisesti paljaaksi kulunutta ja havainnointimahdollisuudet siten erittäin hyvät. Paikalta kerättiin talteen kvartsiydin sekä muutamia iskoksia.

Gaskkamuš Njaggaleapmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kevojoen laaksossa, Njaggaljavrrien välisen kapeikon länsipuolella olevan niemekkeen laella, joka on noin kolme metriä järven pintaa korkeammalla. Niemekkeen leveys on noin kaksikymmentä metriä.
Njaggaljavrrien välisen kapeikon länsipuoleisen niemekkeen avoimella laella havaittiin rikkoutuneessa maanpinnassa pienialainen keskittymä kvartsi-iskoksia noin neljän neliömetrin alueella. Iskoksia paikalla oli muutamia kymmeniä. Useimmat iskokset olivat varsin huonolaatuista kvartsia, mutta joukossa oli myös muutamia lähes lasimaisia, kauniin läpikuultavia kappaleita. Iskoksia paikalta ei kerätty talteen.
Iskoskeskittymästä noin viisitoista metriä länteen todettiin kookas pyöreä kaivanto, jonka halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys noin metrin. Kaivanto on jyrkkäseinämäinen ja lähes tasapohjainen, kuitenkin myös seinämiltään umpeenkasvanut Kaivannon pohjalle kaivettiin lapion pisto, josta löydettiin pullolasia ja palanut kivi, mutta huuhtoutumiskerrosta ei tavattu.

Roajašjávri 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kevon kanjonin pohjalla, Kevon retkeilyreitin varrella, Roajasjavrin taukopaikalla. Puusto alueella on tunturikoivikkoa ja aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka ja variksenmarja.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka, joka koostuu kolmesta erillisestä kvartsi-iskosten löytöpesäkkeestä. Löytöpesäkkeet sijaitsevat Kevon retkeilyreitin Roajasjavrin taukopaikalla, Kevojoen luoteisrannalla, tasaisella, mutta kivikkoisella rantaterassilla, kohdassa, jossa joki laskee Roajasjavriin. Aluskasvillisuus taukopaikan alueelta on pääosin kulunut pois, ja sen vuoksi olosuhteet löytöpesäkkeiden laajuuden havainnointiin olivat aluetta tarkastettaessa erittäin hyvät.

Skalonjuovttša (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kevojoen laakson pohjalla olevalla melko laajalla moreeniselänteellä. Selänne on itäkoillinen-länsilounassuuntainen, noin kahden kilometrin mittainen ja leveimmillään noin kolmensadan metrin levyinen, ja se sijaitsee Kevojoen ja jokeen laskevan puron välissä, joen luoteispuolella. Selänteen melko tasainen lakialue on noin kymmenen metriä joen ja puron tasoa korkeammalla, ja selänteen rinteet ovat melko jyrkät.
Moreeniselänteen länsipään luoteisreunalla kulkevalla polulla havaittiin noin kahdeksan metrin matkalla parikymmentä hyvälaatuista kvartsi-iskosta. Suurin osa iskoksista tavattiin noin neliömetrin laajuiselta alueelta. Paikalla on halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen, maaperäitään hiekkainen tasanne. Selänteen
pohjoispuolella virtaavalle purolle on paikalta matkaa noin neljäkymmentä metriä, ja kohde on melko tasaisen kangasmaaston laidalla, mistä rinne alkaa jyrkästi laskea kohti puron soista ranta-aluetta. Kvartsi-iskoksia paikalta ei kerätty talteen, ja muita merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista ei havaittu.

Stuorra Bálddotjávri lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kevon luonnonpuiston koillisosassa, Kevon reitin pohjoispään lähistöllä on kolme Balddotjärveä - Stuorra, Vuolimus ja Geavumus sekä niiden ympäristössä useita pieniä lampia. Järvien rannat ovat paikoin soisia, mutta rantojen lähellä on paljon loivasti kumpuilevia hiekkatieva-alueita, joissa kasvaa harvakseltaan tunturikoivuja. Tievoilla maaperä on yleensä humuskerroksen peitossa, mutta paikoin se on paljastunut porojen polkujen kohdilta.
Stuorra Balddotjärven lounaispuolella on useita hiekkakumpareita suoalueiden keskellä. Balddotjärven ja sen lounaispuolisista pienistä Iammista eteläisemmän väliseltä kumpareelta oli viitisenkymmentä pienen pientä ja vähän suurempaa kvartsi-iskosta. Iskokset löytyivät kumpareen läpi kulkevalta polulta noin 40 metrin matkalta. lskoksia ei kerätty talteen.

Järvenpää (1000034809) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteeseen on liitetty aiempi löytöpaikka Järvenpää 3.
Metallinetsinnässä on heinäkuussa 2016 löytynyt "rykelmä esineitä": iso väkipuukkomainen veitsi, pieni veitsi, lyyranmuotoinen tulusrauta, haarateräinen nuolenkärki ja hevosenkenkäsolki, ilmeisesti rullapäistä tyyppiä. Löytäjä on epäillyt kohdetta hautalöydöksi. Kohteesta n. 35 m kaakkoon, suon laidalta on lisäksi löytynyt syyskuussa 2016 metallinetsinnässä suppilonuppinen hevosenkenkäsolki.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Tuolloin pohjoisemman löytöpaikan kohdalta todettiin palaneen luun siruja. Lisäksi löytöpaikasta n. 13 m lounaaseen löydettiin neliskanttinen liesikumpu. Hevosenkenkäsoljen löytöpaikan kohdalta ei todettu selkeitä merkkejä muinaisjäännöksestä, mutta se kuulunee samaan kokonaisuuteen. 12.9.2020 paikalle palattiin, jolloin alueen poikki kulkevalta leveältä polku-uralta todettiin jäännökset toisesta liedestä (Liesi 2). Lisäksi uralta löydettiin n. 60 m matkalta palaneen luun siruja ja palaneita kiviä.
Vaikuttaa siltä, että kankaalla on laaja asuinpaikka ja ainakin yksi (poltto)hautaus. Kohteelle on määritetty muinaisjäännösrajaus löytöjen, havaittujen rakenteiden ja topografisten tekijöiden perusteella.

Luopmošjávri 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -hankkeen inventoima kohde. Kyseisessä hankkeessa kerätyissä tiedoissa kohteesta kerrotaan seuraavaa: "Kohdetta ovat käyttäneet Niillasas-suvun poromiehet 1800-luvulla. Kammeja ei ole rakennettu järven rantaan vaan suojaiseen koivurinteeseen, koska ne ovat olleet porokäytössä talvisin. Kammit ovat jo maatuneet."
Kohde sijaitsee tunturikoivikossa, terassimaisella tasanteella, joka on loivasti läntisempää Luopmosjavria eli Stuorrajavria kohti viettävällä hiekkapohjaisella rinteellä. Järven rantaan on kohteen luota matkaa noin 170 metriä, ja aivan kohteen vieressä, sen kaakkoispuolella, kulkee järven rannalla sijaitseville mökeille johtava ajoura.
Kohde muodostuu kolmesta kotasijasta, jotka SIJaitsevat tiiviinä ryhmänä halkaisijaltaan alle 30- metrisellä alueella. Katasijat erottuvat maastossa turvevallin ympäröiminä tasanteina, ja niillä sijainneet rakennukset ovatkin ilmeisesti olleet kammimaisia, tuohilla ja turpeilla katettu ja. Kotasijojen lattia-aloille kaivetuista lapioopistoista todettiin pintaturpeen alta selvästi havaittavat huuhtoutumiskerrokset.

Buordnajeaggi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Buordnajeaggin länsipuolella, moreenipohjaisella melko tasaisella kankaalla, jolla kasvaa harvakseltaan tunturikoivuja. Kohteen halki kulkee Guivin retkeilyreitti. Kohteen luota noin kaksisataa metriä pohjoisluoteeseen
sijaitsevat vanhan erotusaidan jäännökset (kohde 1000001178 Buordnajeaggi 2).
Kohde koostuu kolmesta suorakaiteen muotoisesta liesilatomuksesta, jotka sijaitsevat aivan Guivin retkeilyreitin vierellä, noin viidenkymmenen metrin mittaisella pohjois-eteläsuuntaisella vyöhykkeellä, kaksi pohjoisinta reilun kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan, eteläisin hiukan muista latomuksista erillään. Latomukset ovat vain reunaosiltaan kivettyjä, pitkänomaisia, ja keskenään eritasaisesti säilyneitä, todennäköisesti eri-ikäisiäkin.

Roajašjávri 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevojoen luoteispuolella, Roajasjavrin luoteispäästä noin seitsemänkymmentä metriä pohjoiseen, moreenipohjaisella tasalakisella selänteellä, Kevon retkeilyreitin ja joen välissä, joelle päin laskevan rinteen partaalla, noin kuusi metriä joen pintaa korkeammalla.
Kohde on kotasija. Paikalla on halkaisijaltaan kuusimetrinen kivikehä, joka on ilmeisesti tukenut kotamaisen rakennuksen rakenteita. Kivien halkaisija vaihtelee välillä 25 cm - 45 cm. Kivikehän sisäpuolella on noin metrin levyinen maavalli, joka on noin kaksikymmentä senttimetriä koholla ympäröivään maanpintaan nähden. Katasijan keskellä on suorakaiteen muotoinen, luode-kaakkosuuntainen, vain reunoiltaan kivetty liesilatomus, jonka halkaisija on noin 1,0 m. Tulisija on ladattu kivistä, joiden halkaisija vaihtelee välillä 25 cm- 30 cm.
Katasijaa on ilmeisesti käytetty myöhemmässä vaiheessa turvekammin rakennuspaikkana. Paikalla vaikuttaa sijainneen kamrni, joka on ollut katasijaa pienempi, nurkistaan pyöristyneen suorakaiteen muotoinen, kattaen lähinnä katasijan joenpuoleisen puoliskon. Katasijan viimeisin käyttö liittyy kohtalaisen moderniin retkeilyyn; muutamia kelarankoja on pystytetty katasijan joenpuoleiselle puoliskolle harvan puolikotamaiseksi kehikoksi, joka on todennäköisesti toiminut jonkinlaisen väliaikaismajoitteen tai sääsuojan runkona. Paikan viimeisimmän käytön jälkeen katasijalle on kasvanut koivuja, joista kookkaimmat ovat vähintään parinkymmenen vuoden ikäisiä.

Nuortajávri 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on alkujaan Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -hankkeen inventoima kohde.
Kohde sijaitsee Nuortajavrin lounaispään luoteisrannalla, Luobmosjavrien välisen harjun juurella. Maaperä paikalla on hiekkaa ja puusto tunturikoivikkoa. Osa kohteen keskeisestä alueesta on Kataniemessä sijaitsevan mökin pihapiiriä, joka on osittain heinikkoista ja osittain paljaaksi kulunutta. Kevon retkeilyreitti kulkee kohteen luoteispuolella, hiekkaharjun päällä, vajaan sadan metrin etäisyydellä kohteesta.
Vuonna 2011 suoritetun kulttuuriperintöinventoinnin yhteydessä alueelta paikallistettiin kolmen kamrnin tai turvekodan jäännökset sekä kahden kivetyn kehämäisen tulisijan jäännökset. Kohde muodostaa kaksi pesäkettä, joista itäisempi sijaitsee Nuortajavrin Kotaniemessa olevan mökin pihapiirissä ja läntisempi kyseiseltä paikalta noin 150 metriä lounaaseen päin. Katasijat erottuvat maastossa matalan turvevallin ympäröiminä tasanteina.

Vuogojávri pohjoinen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vuogojavri on Kevon luonnonpuiston suurin järvi ja se sijaitsee puiston itäosassa. Sen pituus pohjoiseteläsuunnassa on noin 3.3 km ja itä-länsisuunnassa noin 2.4 km. Järvi on hiekkapohjainen ja sen rannat ovat suurimmaksi osaksi suota. Siellä täällä rannoilla on kuitenkin hiekkaista tievamaata.
Kumpareikon eteläosassa on halkaisijaltaan kolrnimetrinen ja syvyydeltään metrinen kuoppa, mitä todennäköisimmin pyyntikuoppa. Kumpareikon eteläiseltä puoliskolta löytyi myös useasta kohden paljastuneen maan alueilta kvartsi-iskoksia. Suurin keskittymä löytyi 15 m pyyntikuopasta pohjoiseen. Keskittymässä näkyi parisenkymmentä iskosta. Humuskerroksen alta olisi todennäköisesti ollut löydettävissä enemmänkin, mutta aluetta ei paljastettu enempää. Kvartseja löytyi kumpareikon eteläisen puoliskon keskellä olevalta tasaiselta alueelta.
Asuinpaikka rajattiin ulottumaan koko tievakumpareikolle, vaikka iskoksia löydettiin vain sen eteläiseltä puoliskolta. Pohjoisosassa paljastunutta maata ei ollut, joten mahdollisten artefaktien havainnointi ilman koekuoppia oli mahdotonta. Koko kumpareikko on kuitenkin sopivaa ja todennäköistä asuinpaikka-aluetta ja siksi asuinpaikka rajattiin koskemaan koko aluetta.

Luopmošjávri 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee läntisemmän Luobmosjavrin eli Stuorrajavrin lounaisrannan läheisyydessä, melko tasaisella kankaalla, tunturikoivikossa. Maaperä paikalla on hiekkamoreenia.
Purnu on muodoltaan soikeahko, pohjois-eteläsuuntainen ja olemukseltaan kuoppamainen. Purnun koko on noin 1,8 m x 1,2 m ja sen syvyys on noin 0,4 m. Purnun sisätilaa ympäröi noin metrin levyinen ja 0,2 m korkuinen kivivalli, ja kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm - 40 cm.
Purnun läheisyydessä on lautarakenteinen mökki, jonka ympärillä on kaksi 1900-luvun alkuun ajoittuvaa kodanpohjaa.

Soahkemojávrrit 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee harvaa tunturikoivikkoa kasvavalla, loivasti kohti luodetta kohoavalla hiekkapohjaisella rinteellä pohjoisimman Soahkemohjavrrin luoteispuolella. Kohteen länsipuolella on Soahkemohjavrrit toisistaan erottava jyrkkärinteinen harju.
Kohde on kymmenestä kuopasta koostuva, lähes kahdensadan metrin mittainen luode-kaakko-suuntainen pyyntikuoppajärjestelmä pohjoisimman Soahkemohjavrrin luoteiskulman ja Soahkemohjavrrit toisistaan erottavan harjun luoteispään välillä. Kuopista eteläisin sijaitsee pohjoisimman Soahkemohjavrrin luoteisrannasta noin 25 metriä luoteeseen, ja pohjoisin kuoppa on noin 30 m etäisyydellä harjun laelta, harjun laelle jyrkästi nousevan rinteen juurella, harjun koillispuolella. Kuopat on kaivettu hiekkamaahan, ja ne ovat sortuneet melko loivapiirteisiksi. Kuoppien pohjille tehdyistä lapioopistoista todettiin kuopista selvä huuhtoutumiskerros.

Luomejárláddot (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on pyyntikuoppa, joka sijaitsee lammen rannasta noin kymmenen metriä länteen, noin viisitoista metriä lammesta laskevan puron niskalta luoteeseen, tasamaalla, noin metrin verran lammen pintaa korkeammalla. Kauempana rannasta maasto kohoaa melko jyrkästi. Kuoppa on suppilomainen, soikea, luodekaakkosuuntainen, laajuudeltaan noin 3,0 x 2,5 m. Kuopan syvyys on noin 0,6 m ja kuoppaa kiertää kaksi metriä leveä loiva valli, jonka korkeus on noin 0,2 m. Pyyntikuopan pohjoispuolitse kulkee lammen rantaa seuraava polku.

Fielbmá (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Luomusjärvien välisellä harjumaisella kannaksella, lähellä kannaksen koillispäätä, kohdalla, jossa kannas on kapeirnmillaan, kannaksen puhkaisevan Nuorttahjavrista Stuorrajavriin laskevan purouoman eteläpuolella. Alue on hiekkapohjaista tunturikoivikkoa.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, joka kulkee Luomusjärvien välisen kannaksen poikki. Kuoppia on viisi, ja ne sijaitsevat jokseenkin itä-länsisuuntaisena ketjuna. Läntisin kuoppa on kannaksella kulkevan retkeilyreitin vieressä, polun länsipuolella, lähellä rantaa. Muut neljä kuoppaa ovat ylempänä hiekkaharjanteella. Kuopat ovat muodoltaan suppilomaisia, hieman yli tai hieman alle metrin syvyisiä, ja useimmat lievästi soikeahkoja, poikittaisesti kuoppaketjun suuntaan nähden. Kuoppia kiertävät melko selvästi erottuvat loivapiieteiset vallit ja kuoppien halkaisijat vaihtelevat välillä 3,0 m - 4,5 m. Kahden pyyntikuopan pohjille tehdyistä lapionpistoista todettiin selvästi havaittava huuhtouturniskerros.

Ceavrresgielas 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ceavrresgielasin puuttomalla, karulla lakialueella, pienialaisessa kivirakassa.
Kohde on yksittäinen purnu, joka on rakennettu kaivamalla kivirakkaan matala kuoppa ja kasaamaila sen ympärille kivi valli. Purnun sisätila on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 1,0 m, syvyydeltään noin 0,4 m. Sisätilaa ympäröivä kivivalli on noin metrin levyinen ja 0,3 m korkuinen. Vallin yläosan kivistä useat ovat laattamaisia, ja niitä on ilmeisesti käytetty purnun kattamiseen. Kookkaimman laattamaisen kiven halkaisija on noin 80 cm. Purnun pohjalla kasvaa sammalia.

Njávgoaivi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Njavgoaivin puuttomalla lounaisrinteellä, rinteen jokseenkin alimmassa pienialaisessa kivirakassa, noin 40 metriä Guivin retkeilyreitistä koilliseen.
Kohde, yksittäinen purnu, on koillis-lounaissuuntainen, olemukseltaan kuoppamainen, kivirakkaan raivattu laakeahko tila, kooltaan noin 120 cm x 70 cm, syvyydeltään noin 30 cm. Purnun kaakkoissivu rajautuu halkaisijaltaan noin 0,8 m kokoiseen kiveen, muilta reunailta purnua ympäröivät ilmeisesti purnun peittämiseen tarkoitetut kivet, joiden halkaisija vaihtelee välillä 20 cm - 50 cm. Purnun pohjalla kasvaa hirven jäkälää, poronjäkäliä ja torvijäkäliä.

Sálteroavvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Salteroavvin koillispuolella on matala ja loiva rakkalakinen vaara. Vaaran itäpuolella on pieni Iampi, josta virtaa kapea puro Kevojokeen. Vaaran päällys on täysin puuton.
Vaaran koillisrinteessa, rakkakivikon reunassa on yksittäinen purnu. Sen halkaisija kivistä tehtyjen seinämien ulkopuolelta mitattuna on noin 2 m ja sisäpuolelta mitattuna noin 90 cm. Purnun syvyys on noin 60 cm. Kivillä kasvaa kartta- ja napajäkäliä sekä kaarrekarvetta. Purnun pohjan kivien päällä kasvaa sammalia.
Purnusta noin 50 m etelälounaaseen on rajamerkki.

Sálteroavvi pohjoinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Salteroavvin koillispuolella on matala ja loiva rakkalakinen vaara. Vaaran itäpuolella on pieni Iampi, josta virtaa kapea puro Kevojokeen. Vaaran päällys on täysin puuton.
Vaaran yli pohjoiskoillis-etelälounaissuunnassa kulkee rajalinja, joka on merkitty kahdella kolmen kiven sarjalla vaaran rinteillä sekä kolmella kivikasalla vaaran laella.
Ei ole tiedossa, mikä rajalinja paikalla on kulkenut.

Vuogojavri 5 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Vuogojavri on Kevon luonnonpuiston suurin järvi ja se sijaitsee puiston itäosassa. Sen pituus pohjoiseteläsuunnassa on noin 3.3 km ja itä-länsisuunnassa noin 2.4 km. Järvi on hiekkapohjainen ja sen rannat ovat suurimmaksi osaksi suota. Siellä täällä rannoilla on kuitenkin hiekkaista tievamaata. Idästä järvestä lähtee Vuogojarjohka kohti itää. Järven itä- ja kaakkoisrannalla on muutamia yksityisten omistamia kämppiä ja mökkejä. Esimerkiksi Vuogojarjohkasta noin 650 m pohjoiseen on kaunis asuinkenttä, jossa on useita rakennuksia.
Paikalla on pyyntikuoppia, lisilatomuksia sekä painanteita. Kohde on löytynyt tarkastettaessa läheisiä kohteita Vuogojavri 3 ja 4 vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa. Inventointiraportissa kohteet Vuogojavri 3 ja 4 on yhdistetty ja tähän kohteeseen on liitetty myös uudet havainnot pyyntikuopista, liesilatomuksista ja painanteista. Raportissa ei kuitenkaan ole mainintoja havainnoista, joita olisi tehty jo tunnetuilta kivi- tai varhaismetallikautisilta kohteilta Vuogojavri 3 ja 4. Tästä syystä uusista havainnoista on muodostettu uusi muinaisjäännöskohde Vuogojavri 5. Tarkemmat tiedot havainnoista löytyy alakohteet -välilehdeltä.

Lankojärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkapohjaisella terassimaisella tasanteella Lankojärven rannalla, Metsähallituksen autio/varaustuvan kohdalla.
Kohde kattaa pesäkkeisesti Metsähallituksen autio/varaustuvan kohdalla Lankojärven rannalla sijaitsevan terassimaisen varsin tasaisen ranta-alueen. Asuinpaikan merkkeinä paikalta tavattiin useasta kohdasta kvartsi-iskoksia sekä yksittäin että kahtena pienialaisena pesäkkeenä. Läntisempi löytöpesäke sijaitsee autio/varaustuvalta Lankojärven rantaan johtavalla polulla, jolta tavattiin noin neliömetrin alueelta kymmeniä kvartsi-iskoksia noin neljän metrin etäisyydellä järven rannasta. Itäisemmästä pesäkkeestä, aivan Lankojärven rannalla sijaitsevan noin 4 m x 10 m laajuisen kumpareen laelta, tavattiin myös muutamia kvartsiitti-iskoksia ja palaneita kiviä sekä kvartsiitista valmistetun nuolenkärjen katkelma. Löytöjä kerättiin talteen ainoastaan kyseisen itäisimmän pesäkkeen alueelta.

Lankojärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lankojärven lounaispään luoteisrannalla, matalalla harjanteella Lankojärveen luoteesta laskevan puron ja sen lounaispuolella sijaitsevan kostean suojuotin välillä. Harjanne on hiekkapohjainen ja männikköinen.
Lankojärven rannan suuntaiselta polulta tavattiin kvartsi-iskoksia noin kymmenen metrin matkalta noin 40 m järveen luoteesta laskevasta purosta lounaaseen. Selvimmässä keskittymässä iskoksia oli noin neliömetrin alalla kymmeniä. Kohdetta ei koekuopitettu eikä löytöjä paikalta kerätty talteen.

Lankojärvi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lankojärven lounaispään lähes saarimaisen moreenipohjaisen niemen kärjessä. Niemen erottaa mantereesta suo, joka kuitenkin on saappaita riisumatta ylitettävissä. Niemen alue on männikköistä.
Lankojärven lounaispäässä sijaitsevan niemen alavasta kärjestä, noin kolmen metrin etäisyydellä niemen kaakkoisrannasta, tavattiin rikkoutuneesta maanpinnasta noin neliömetrin alalta puolen-kymmentä kvartsi-iskosta. Laaja-alaisemmin löytöjä ei havaittu. Kohteesta noin kolmekymmentä metriä lounaaseen havaittiin moreeniharjanteen laella asuinpainannetta muistuttava painauma, joka kuitenkin todettiin lapiolla kaivettujen koekuoppien perusteella melko moderniksi.

Kamali 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kyseessä on Kamali -nimisen vaaran luoteisrinne, jonka sivuitse kulkee talvitien pohja. Vaaran rinne on paikoin melko kivinen, mutta sisältää myös hiekkaisempia alueita. Pääpuulajina on mänty. Alueen maaperä on paljastunut talvitien pohjan teossa, minkä lisäksi vaaralle nousee metsätie, jonka syrjässä on laavupaikka. Vaaran luoteispäästä on korjattu puusto pois jokunen vuosi sitten ja alue on laikutettu.
Talvitien uralta löytyi yksi kvartsi-iskos, joka on mahdollinen kvartsiesineen, ehkä
nuolenkärjen katkelma. Kyseisellä kohdalla tieura oli tasattu kiviseen hiekkarinteeseen ja iskos oli tien pinnassa, noin kymmenen metriä tien korkeimmalta kohdalta pohjoiseen. Hieman ylempää, laavulle vievän tien varresta, löytyi toinen kvartsi-iskos kaatuneen männyn juurakosta. Siitä noin kymmenen metriä kaakkoon löytyi vielä kaksi kvartsi-iskosta hakkuuaukean pohjoisreunasta kahdesta vierekkäisestä laikusta. Laikut olivat jo melko lailla umpeen kasvaneet, joten havainto-olosuhteet eivät olleet kovin hyvät. Tarkastelin aluetta melko laajalti siellä missä laikutusta oli, mutten havainnut lisää löytöjä. Muualla maanpinta oli peitteinen, pois lukien tieurien pinnat ja jotkut harvat tuulenkaadot, jotka kaikki tarkastin.
Kohde rajautuu kvartsi-iskosten levinnän mukaisesti, mutta saattaa topografian
puolesta jatkua pohjoisen suuntaan hakkuualueen ulkopuolelle, jossa kasvaa metsää.

Lylyvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on tervahauta, joka on jätetty hakkuuaukean säästöpuumetsikköön.
Alueelta on puu korjattu luultavasti viime talvena (2016) ja se on laikutettu tänä kesänä (2017). Tervahaudan halkaisija on kymmenen metriä, halssi on itään eli alarinteeseen. Isomman haudan sisällä on pienempi, jonka halkaisija on noin kahdeksan metriä. Paikalla on siis poltettu tervaa ainakin kaksi kertaa. Vallien korkeus on alarinteen puolella noin kaksi metriä ja muualla noin 1,5 metriä. Vallien päällä kasvaa arviolta yli sata vuotiaita mäntyjä.
Tervhaudan koillipuolella sijaitsee tervapirtti.

Lylyvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lylyvaaran etelärinne, noin 30 metriä asfalttitiestä pohjoiseen, pienen lammen
itäpuolella. Mäntykangas.
Kyseessä on tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Isomman haudan sisällä
on pienempi hauta, jonka halkaisija on noin seitsemän metriä. Vallien korkeus on noin puoli metriä, alarinteen puolella etelässä noin metrin. Halssi on etelään. Haudan päällä kasvaa mäntyjä ja koivuja, joiden ikä on alle 50 vuotta.
Tervahaudan luoteispuolella sijaitsee tervamajan jäännös.

Vankanvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sekametsää kasvava metsäsaareke Vankanvuoman ojitetulla suoalueella, noin 190 metriä Pasmajoen rannasta lounaaseen.
Kyseessä on tervahauta, jonka halkaisija on 14 metriä, halssi on länteen päin. Vallien korkeus on 0,5-1 metriä. Haudan päällä kasvaa yli sata vuotiaita mäntyjä sekä lisäksi kuusia ja alispuustona koivua. Aluskasvillisuutena on sammal ja puolukka. Mäyrä tai kettu on tuoreeltaan kaivanut halssia.
Tervahaudan lounaispuolella sijaitsee tervapirtin jäännökset.

Kyrvönjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kyrvönjärven kaakkoispuolinen mäntyä kasvava Mäntykyrpö -niminen kangas.
Kyseessä on sammalen ja jäkälän peittämä, melko jyrkkäreunainen suppilomainen
kuoppa, jonka ympärillä ei ole havaittavissa valleja. Kuopan halkaisija on 2,7 metriä ja syvyys 0,9 metriä. Kuopan seinämässä on 1-2 cm paksu huuhtoumiskerros, joten se ei ole aivan hiljattain kaivettu.
Kuopan luoteispuolella on kammin jäännökset. Alueella on myös toisen rakennelman sekä saihon jäännökset.

Myllylaki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on tervahauta, jonka halkaisija on 13 metriä. Halssi on lounaaseen eli
alarinteen puolella. Tervahaudan laki on poikkeuksellisen tasainen ja vaikuttaa siltä, että siitä ei ole otettu hiiliä polton jälkeen. Ainoastaan halssin kohdalla on kraaterimainen syvennys, jonka halkaisija on noin neljä metriä. Tästä kohdasta hiilet lienee otettu, jollei painanne sitten ole syntynyt polton johdosta. Haudan päällä kasvaa arviolta yli satavuotiaita mäntyjä sekä aliskasvustona kuusta ja koivua. Haudan päällä on yksi tuulenkaato, jonka juurakossa näkyy runsaasti hiiltä. Lähistöltä ei etsimisestä huolimatta löytynyt tervamajan jäännöstä.

Puuroniva 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pasmajoen pohjoispuolisella rannalla sijaitseva kovan maan kärki, joka sijaitsee
noin 380 metriä Puuronivasta luoteeseen. Pääasiassa mäntyä kasvava kangasmaa suon reunassa.
Kyseessä on tervahauta, jonka halkaisija on 10 metriä. Vallien korkeus on 0,5
metriä, halssin puolella alarinteessä noin 1,5 metriä. Halssi on haudan eteläreunassa. Tervahaudan päältä on kaadettu isot puut ehkä jokunen vuosi sitten. Ne ovat olleet iältään yli sata vuotiaita. Haudan päällä kasvaa edelleen mäntyjä ja kuusia sekä muutama koivu. Aluskasvillisuutena puolukkaa ja sammalta. Halssissa on lahon ja kokoonpainuneen tervatynnyrin jäännökset, jotka ovat alaosastaan maan sisässä. Tynnyrin halkaisija lienee ollut noin 40 senttiä?

Halstimajängän Perävaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Halstimajängän Perävaaran etelälaidalla. Maaperä on kivikkoista. Latomuksen kohta on aukea, ympäristössä taimikkoa. Aluskasvillisuus on jäkäliä, sammalia, kanervaa, puolukkaa ja suopursua.
Suorakaiteen muotoinen, päältä tasainen kivilatomus. Sen koko on 1,4 m x 0,9 m ja 30 cm korkea. Pohjoinen-etelä suuntainen. Sijaitsee noin 80 cm vaaran reunaa seuraavan polun eteläpuolella. Kivet eivät vaikuta palaneilta, eikä latomus vaikuta liesilatomukselta.

Hautalahti (1000034907) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sijaitsee Laitavaarasta etelään työntyvän niemen itäreunalla, aivan rannassa. Niemi rajaa lahtea jota kutsutaan Hautalahdeksi niemessä olevan tervahaudan vuoksi. Niemi on tasainen, maaperä on hiekkaa. Niemessä kasvaa muutama mänty ja harvaa taimikkoa. Aluskasvillisuus on ohut, paikoin pelkkiä jäkäliä ja sammalia, paikoin myös puolukkaa ja variksenmarjaa.
Tervahaudan eteläpuolella on nuotiopaikka, johon on rakennettu penkkejä. Nuotiopaikan vierestä, kuntan päältä löytyi kvartsikaavin, joten se ei välttämättä ole alkuperäisellä paikallaan. Lisäksi paikalta löytyi myös kvartsi-iskoksia, joita ei otettu talteen. Löytöpaikan viereen tehtiin koepistoja, joista kolmesta löytyi kvartsi-iskoksia, mutta yhdestäkään ei löytynyt likamaata, palaneita kiviä tai palanutta luuta.
Inarijärven pinta on säännöstelyn vuoksi noussut noin 2 m, joten mahdollisesti osa kohteesta on nykyisin veden alla.
Kohde rajautuu löytöjen ja maaston topografian perusteella. Tarkemman rajauksen saaminen vaatii tarkastusta veden pinnan ollessa alempana.

Juurakkojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen Juurakkojärven länsirannalla. Eteläosa on tasaista, pohjoisosassa kuopat sijaitsevat rinteessä eri korkeuksilla. Harvaa männikköä, paikoin pieniä koivuja. Aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Lounas-koillinen suuntainen pyyntikuoppajono, joka koostuu kahdesta osasta. Jonon pituus on noin 300 m. Kuoppien koko on keskimäärin 3,1 m x 2,9 m ja syvyys 70 cm. Yhdessäkään kuopassa ei kairauksessa havaittu selvää huuhtoutumiskerrosta.

Juurakkojärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsee Lemmenjoen länsirannalla, joen ja sen länsipuolisen nimettömän lammen välisellä harjanteella. Lampeen laskee Kuoskulioja. Kuopat ovat noin 30-45 m päässä Lemmenjoen kansallispuiston rajasta lounaaseen.
Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kuoppien kohdalla hiekkaa, harjanteen keskellä kivikkoista.

Koiraoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen alajuoksulla, noin 2 km Lemmensuusta lounaaseen, pienen Koiraojan koillispuolella. Maasto on tasaista hiekkakangasta, jossa on pari juoluaa sekä umpeenkasvaneita juoluoita. Alueella kasvaa tiheähköä sekametsää, mäntyä ja koivua. Aluskasvillisuus on sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Osa kuopista on joko osittain tai kokonaan täynnä vettä, lisäksi useiden kuoppien pohjan maa on märkää.
Kohteessa on 32 pyyntikuoppaa. Kuoppien koko on keskimäärin 3,4 m x 3,2 m ja syvyys 70 cm. Ne sijaitsevat Lemmenjoen alajuoksulla, pohjoispää on noin 1,6 km Lemmensuusta lounaaseen. Eteläpää on Koirajärvestä laskevan pienen Koiraojan koillisrannalla. Pääosa kuopista on etelälounas-pohjoiskoillinen suuntaisena, hieman kaareutuvana jonona, joka ulottuu Koiraojasta Lemmenjoen rantaan. Kuoppajono on noin 600 m pitkä. Koiraojan rannassa on lyhyempi, luode-kaakko suuntainen jono, joka on noin 200 m pitkä.

Mikonoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ilmeisesti pienialainen kivikautinen asuinpaikka Mikonahon laajan lounais-koillissuuntaisen hiekkamuodostuman lounaisen osan eteläreunan matalassa maastokohdassa, noin 30-50 m kaakon puolelta alkavasta kosteikon reunasta. Paikalla havaittiin kohteen koordinaattipisteen osoittamassa kohdassa selkeämpi asumuspainanne, kooltaan noin 7 x 5 m. Koepistossa löytöinä kvartsia. Tästä noin 25 m etelälounaaseen havaittiin toinen todennäköinen asumuspainanne, josta myös löytöjä (alakohde). Alue oli hakkuuaukion itäreunaa vuoden 2017 syksyn tarkastuksessa. Lähialueen tarkastuksessa ei havaittu muita merkkejä muinaisjäännöksestä koepistoista huolimatta.

Mäntymaa luode (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Keminmaan koillisosassa, Akkunusjoen luoteispuolella sijaitsevan Mäntymaan pohjoisosassa on luoteeseen laskevan rinteen osittain kalliopaljasteisessa yläosassa pitkänomainen pieni rakkakivikko. Sen luoteis-? osassa on valleilta mitattuna 3,5-4 m laajuinen pyöreähkö kivikehä, jonka kuoppamainen keskusta on noin syvyydeltään 50 cm. Tämän "rakkakuopan" kaakon? puolella on pienempi kuopparakenne. Rakenne on tilalla 241-401-21-36 ja hyvin säilynyt. Rakenteen sijainti noin 45 m mpy. hieman alle 40 m korkeudella sijaitsevien ympäröivien soiden ja kosteikkojen ohalla mahdolistavat rakenteen ajoittumisen jopa kivikauden lopulle, todennäköisesti kuitenkin esihistorialliseksi.
Mäntymaalla on tästä kaakkoon 300- m samantapainen, isompi rakenne, sekä muita kuopparakenteita.

Mäntymaa (1000035108) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Keminmaan koillisosassa, Akkunusjoen luoteispuolella sijaitsevan Mäntymaan keskiosassa, laajemman kohouman pohjoiseen suuntautuvalla harjanteella on rakassa noin 5x4 m laajuinen rakkakuoppa, syvyydeltään noin 70 cm ja jolla on selkät vallit. Tästä kaakkoon noin 120 m on Mäntyämaan rakkaisella laella 3-metrinen rakkakuoppa. Isosta vallimaisesta kuopasta 200 metriä eteläkaakkoonkohti Mäntykoskea on kaksi pitkänomaista, lähekkäistä maakuoppaa, kooltaan noin 7x3 m sekä 4x2,5 m.

Poikkijärvi Lamminjänkkä (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallinen pitkospuureitti, joka on ollut käytössä 1870-luvun lopulta vuoteen 1939 asti. Umpeen kasvanut kiinteä pitkospuurakenne, joka koostuu yhteen kiinnitetyistä hirsistä ja pölkyistä. Reitti on löytynyt syksyllä 2017 perimä- ja kirjallisuustietojen pohjalta. Ensi kerran löytäjä oli havainnut pitkospuita suoturpeen alla jo 1970-luvun ojitusten aikana Löytäjä kumppaneineen oli paljastanut pitkospuita turpeen alta reitin alkupäässä ja mitannut koordinaatit GPS-laitteella syksyllä 2017, jai veistänyt merkintäkeppejä reittiä varten pinoon, paljastettujen pitkospuiden lähelle. Sieppijärven kylällä Samuli Paulaharjun arvellaan kulkeneen tätä reittiä matkoillaan 1920-luvun alkupuolella. Ilmari Manninen on reittiä kuvannut tarkasti vuonna 1929 omalla patikkamatkallaan.
Noin 850 pituinen pitkospuureitti alkaa idässä jänkään laskevan Lakkarovan rinteen länsireunasta ja jatkuu länteen jängän yli Lamminsaajoon n. 850 m ja sieltä lounaaseen ns. Lammien alueelle n. 700 m ja edelleen ns. Rovan eli museon rantaan, joka sijaitsee Sieppijärveen pohjoisesta laskevan Vaattojoen varrella. Lakkarovan lähtöpisteeltä n. 500 m W (länteen) reitillä on kaltio. Tyypillistä suo- ja sekametsämaastoa. Reitin kunto on suhteellisen hyvä, mutta ojitus on paikoin hävittänyt pitkosten osia.
Pitkospuurakenteen (W – E) leveys on max. 0.5 m, koostuen pitkittäin asetelluista hirsistä, joita on alla olevien poikkipuiden päällä max. 4 kpl rinnakkain. Hirsien alapuoli on jätetty alkuperäiseen kaarevaan muotoon, mutta päältä puut on tasoitettu veistämällä. Lisäksi hirsien pintaan keskelle on veistetty kapea, matalahko pitkittäiskouru.

Perämaa itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi kuopparakennetta Perämaa-nimisen hiekka- ja sora-alueen itäreunalla, runsaat 170 metriä laajan hiekkakuoppa-alueen itäpuolella. Kuopat todettiin länsipuoleisen tilan maa-aineisten ottolupahakemuksen takia alueelle tehdyssä tarkastuksessa kesäkuussa 2019. Harvennushakatulla. yläsasssaan melko kivikkoisen kankaan loivahkosti itää ja Pahaojaa kohti viettävän rinteen reunalla havaittiin ainakin kaksi pyöreää ja suppilomaista kuopparakennetta, joiden pohjalla kasvipeite oli reunoja vahvempaa.Kuopat erottuvat merlko heikoststi, ja niitä voi olla alueella useampiakin
Kuoppien halkaisija on noin 2,5,m ja syvyys noin 40 sekä 30 cm ja ne ovat noin 50 m etäisyydellä toisistaan (ks. alakohde). Ennestään tiedossa ollut kivikautinen asuinpaikkakohde, Hervo, sijaitsee noin 200 m luoteen suunnalla, laajan hiekkakuopan pohjois- koillisreunassa.
Kuopat arvioitiin pyyntikuopiksi, mutta maannoksen havaintoihin koekuopin ei ollut mahdollisuutta 2019 tarkastuksen yhteydessä.

Marttiininoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin viisi kilometriä Sodankylän keskustasta pohjoiseen, noin 100 metriä Kelujoen pohjoispuolella mäntykankaalla. Heti sen eteläpuolella kulkee ajoura Soutunivankankaalle. Hiilimiilun halkaisija on noin 10 metriä ja se erottuu noin metrin kokoisena tasalakisena kumpareena. Miilua kiertävät kuopat ja ojanteet. Ilmeisesti paikalla on ollut pystymiilu. Tarkka ajoitus on vaikeaa, todennäköisimmin hiiltä on valmistettu 1900-luvun alkupuoliskolla.

Paikanmellansuvanto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän pohjoispuolella Kelukosken voimalaitoksesta 1,8 km pohjoiseen Kitisessä olevassa saaressa. Alue oli ennen voimalaitoksen rakentamista Paikanmellankangas, mutta on nyt saarena joessa. Saaren eteläpäässä rannan tuntumassa on noin 3-4 metriä leveä ja puolisen metriä syvä painanne. Se muistuttaa pyyntikuoppaa olemukseltaan. Vastaavia on Poikamellassa noin kilometri etelään joen vastarannalla. Painanteessa on huuhtoutumiskerros, joten se ei ole ainakaan kovin tuore. Painanteen länsireunaan on kaivettu noin puoli metriä kanttiinsa oleva kuoppa, syvyys noin 20 cm. Kyseessä ei liene ainakaan esihistorialliseen asuinpaikkaan liittyvä rakenne, koska kuopassa ja erodoituneessa rantatörmässä ei näkynyt löytöjä.

Pieskanaapa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luppovaaran itäpuolella olevan Pieskanaavan poukamassa olevalla pellolla. Pellolta on löytynyt palaneita kiviä sekä kvarsti-iskoksia.

Kutuniva 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta erottuu maastossa selkeästi ja on merkitty myös peruskarttaan. Tervahautaa ympäröivän vallin halkaisija on kymmenen metriä. Vallien sisäpuolisen kuopan halkaisija on noin kuusi metriä ja syvyys noin 1,3 metriä. Vallien korkeus alarinteen puolella on metrin luokkaa, ylärinteen puolella noin puoli metriä. Tervahauta on loivassa länsirinteessä, halssi on alarinteeseen eli länteen. Halssin vieressä on pääosin maatunut tervanlaskurännin jäännös. Se on koverrettu yhdestä puusta ja sen päässä on reikä, jossa on ollut tappi. Ränni on pohjastaan tervan peittämä ja siksi varmaankin säilynyt. Rännin päässä on taosnauloilla kiinnitetty puukappale, joka on toiminut rännin päätynä. Lisäksi halssin vieressä on ruostunut tasakärkinen rautalapio, jonka puuosat ovat lahonneet. Halssin viereisessä vallissa, sen alaosassa näkyy vanhoja tervaspuun kappaleita. Haudasta noin kymmenen metriä ylärinteeseen on jäkälöitynyt tervaspilkekasa, kooltaan noin 0,5 x 1 metriä, korkeudeltaan noin 0,2 m. Haudan päällä kasvavan puuston ikää on vaikea arvioida. Tervahaudalla lienee ikää yli sata vuotta.

Viälmá (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Välijärven (Koskâjävri) pohjoisosan niemekkeellä, jonne pääsee Sevettijärventien varrelta Koskâjävrluohtâ-lahden ja Ma?luobbâlâš-nimisen lompolon välistä niemeä pitkin. Kyseisellä niemellä sijaitsee viisi pyyntikuoppaa sekä tulisijojen jäänteitä. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa ja niemen rannat ovat osittain sortuneet veteen.
Niemen kärjessä on yksi, soikea pyyntikuoppa, jonka koko on 3x2,5 m ja syvyys noin 1m. Pyyntikuopan pohjalla kasvaa heinää ja männyn taimia. Kuopan eteläreuna on osin romahtanut ja kuopan ympärillä on noin 1 m leveä valli.

Mihkâljävri lampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Mihkâljävrin eli Mihkalijärven koillisosassa sijaitsee rannoilta soistunut lampi. Lammelle erkanee metsäautotie Sevettijärventieltä, Mihkalijärven ja Teppanan kotajärven väliseltä kannakselta.
Lammen koillisrannalla on suuri rakkakivikko. Kivikkoon on tehty halkaisijaltaan noin 6 m kokoinen kuoppa. Sen syvyys on 1,5 m.

Ryevdipohjävri Luusua (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Ryevipohjävrin koillisosan lahdessa, Luusua-nimisen tilan ja Sevettijärventien välisessä lahden pohjukassa on liesikiveys ja pyyntikuoppa noin 6 m etäisyydellä toisistaan.
Liesikiveyksessä molemmissa päissä isompi, noin 25x25cm kokoinen kivi ja reunakiveys pienemmistä kivistä. Paikalla on pidetty myöhemminkin tulia, eli liesikiveystä on käytetty historiallisellakin ajalla uudelleen. Tästä noin 6 m pohjoiseen on halkaisijaltaan 3,5 m kokoinen pyyntikuoppa, jonka syvyys on 60 cm.

Ma?luobbâlâš (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ma?luobbâlâš-niminen lompolo sijaitsee Välijärvessä, Sevettijärventien länsipuolella, noin 14,8 km lounaaseen Sevettijärven kirkolta. Lompolon länsiosassa on pieni, lähes kiinni kuroutunut lahti, jonka koillisrannalla on pieni liesikiveys.
Paikan maaperä on hienoa hiekkaa. Liesikiveyksestä erottuu maan pinnalle kuusi rikkipalanutta kiveä. Maakairauksessa tuli esiin punaiseksi palanutta hiekka ja hiiltä. Liesikiveyksen halkaisija on noin 50 cm ja korkeus noin 10 cm.

Kivelä (1000036825) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee loivassa etelärinteessä 300 metriä etelään Värriöjoen-tieltä.Tervahaudan ympäristö on hiljattain hakattua kuivaa mäntymetsää. Hakkuut eivät ole vahingoittaneet tervahautaa ja sen välittömään ympäristöön on jätetty joitain mäntyjä kaatamatta. Tervahaudan sisällä kasvaa nuorta puustoa ja sen pohja on paksun sammalen ja varpujen peitossa.Tervahauta on halkaisijaltaan seitsemän metriä ja syvyydeltään metrin. Sen vallit ovat kaksi metriä leveät ja puoli metriä korkeat. Kolme metrisen juoksutusrännin jäännökset suuntautuvat länteen. Pohjalle kasvaneen sammalpeitteen alta havaittiin runsaasti hiiltä.

Hihnavaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kivikkoisella tasanteella Hihnavaaran laen itäpuolella. Kyseessä on soikean muotoinen kuoppa, joka on noin kolme metriä pitkä, kaksi ja puoli metriä leveä ja 0,6 metriä syvä. Kuopan ympärillä on hyvin matalat vallit. Kuopan välittömässä läheisyydessä laen korkeimmalla kohdella on kvartsiesiintymä, jossa on merkkejä kvartsin louhinnasta tuntemattomana ajankohtana.

Sienisokka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Seitajärventien luoteispäädystä etelään kääntyvän metsäautotien länsipuolella, noin 20 metriä tiestä. Kohteen ympäristö on mäntymetsää, jossa kasvaa matalia varpuja. Kohde tarkastettiin paikallisen asukkaan ilmoituksen perusteella.
G. A. Anderssonin teokseen Tietoa Sodankylän ja Kittilän pitäjien aikaisemmista ja myöhemmistä vaiheista (1914) kootun perimätiedon mukaan kohdetta on kutsuttu paikallisten keskuudessa pakopirtiksi, jonne ihmiset ovat paenneet venäläisiä isovihan aikaan.
Kohteessa on yksi piilopirtin jälkeensä jättämä kuoppa, joka on sisäosaltaan 4x3 metrin mittainen ja syvyydeltään metrin. Siinä on edellä mainitun teoksen mukaan ollut aikoinaan hirsiseinän jäännöksiä. Rakennuksen etelänpuoleinen oviaukko on edelleen havaittavissa. Piilopirtin välittömässä läheisyydessä on kahden tavarakuopan sijaa; kaksi rakennuksen eteläpuolella ja yksi pohjoispuolella.

Pirttisaari 2 (1000036862) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Pirttisaaren pohjoispäädyssä lievästi kohti pohjoista/koillista viettävällä rinteellä. Kasvusto on saarelle tyypillistä koostuen matalakasvuisista varvuista mäntyvoittoisessa talousmetsässä. Paikalta on löytynyt vuonna 2016 rautainen nuolenkärki, mikä lisäksi kohteella on selkeästi havaittavissa oleva suorakulmainen kivilatomus, joka on todennäköisesti uuni- tai kiuasrakenne. Latomus on mitoiltaan n. 1,5 x 2,5 x 0,5 m ja kokonaan turpeen peittämä. Sen ympärillä ei ole havaittavissa rakenteita. Kyseessä on ilmeinen asuinpaikka, jonka ajoitus – nuolenkärjen perusteella – lienee joko keskiaikainen tai jkv. nuorempi. Kohde vaatii tarkempia tutkimuksia.

Pirttisaari 3 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Pirttisaaren lounaispuolella, n. 70 m. Haukisalmen rantaan rakennetusta laavusta koilliseen, muinaisrantatörmän yläpuolella olevalla tasanteella. Paikalta on löytynyt
kaksi rautaista nuolenkärkeä sekä pronssinen sormus hieman syrjemmältä (tätä kohtaa ei
tarkastettu). Tarkastuskäynnillä ei havaittu mitään selkeää maanpinnalle ulottuvaa rakennetta, mutta metallinpaljastinharrastajan mukaan tasanteelta tuli runsaasti metallisignaaleja, joihin hän ei kajonnut. Ottaen huomioon Pohjois-Suomesta tutkitut vastaavat kohteet, on kohde syytä rauhoittaa asuinpaikkana. Ajoitus lienee keskiaikainen tai nuorempi.

Pirttisaari 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee n. 106 m Haukisalmen laavusta eteläkoilliseen.Se on
rakennettu osittain muinaisrantatörmään minkä vuoksi hauta varsin vaikuttavan näköinen. Juoksutusrännin seinässä on havaittavissa suurehko tasasivuinen kivi, joka kuulunee haudan rakenteeseen. Hauta on halkaisijaltaan n. 10 metriä.

Järvenpää 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2016 löytynyt poikkiteräinen nuolenkärki. Noin 50 metriä nuolenkärjen löytöpaikasta pohjoiseen on löytäjän antamien tietojen mukaan pyyntikuoppa. Alakohteeksi merkityltä paikalta on löytynyt raudankatkelmia ja, löytäjän ilmoituksen mukaan, myös kuparipellin kappaleita.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Itään laskevan harjanteen reunalta, pienen kumpareen vierestä, n. 180 m Pyhäjärveen laskevasta purosta länteen ja 80 m Pyhäjärven etelärannalla sijaitsevien mökkien eteläisimmästä mökistä etelään todettiin pyöreä/soikea valliton pyyntikuoppa. Kairanäytteessä kuopassa oli selkeä huuhtoutumiskerros. Kuopan halkaisija on n. 4 m ja syvyys ~40 cm.
Alueelta ei todettu muita selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, mutta kumpaakaan löytöpaikkaa ei enää kyetty tarkasti paikantamaan. Löydöt viitannevat kuitenkin asuinpaikkaan.

Keselmäjänkä (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt leikattuja kuparipellin kappaleita, luultavasti kattilasta.
Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta heinäkuussa 2020. Kuparipellin kappaleita on löytynyt kahdesta kohdasta - lännestä jängän reunasta sekä idempää jängän keskellä olevalta maasaarekkeelta. Löytöpaikkoja ei voitu tarkasti enää paikantaa. Maasaareke sopisi asuinpaikaksi topografiansa perusteella, mutta lukuun ottamatta kahta hiukan epäselvää painannetta, täältä ei todettu varmoja maan pinnan yläpuolelle ulottuvia merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Läntisempi löytökohta jängän reunassa ei topografian perusteella sovellu asuinpaikaksi, mutta kuulunee samaan kohdekokonaisuuteen. On mahdollista, että kyseeseen voisi tulla myös hautaus.
Kun löydöt otetaan huomioon, on selkeää, että kohde on kiinteä muinaisjäännös.

Järvenpää 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt heinäkuussa 2017 leikattu kuparipellinpala, kolme neulamaista rautaesinettä (isoin ehkä nuolenkärjen ruoto?) ja epämääräisiä raudankatkelmia. Löytäjän mukaan löytöpaikalla oli "mahdollinen kodan/asumuksenpohja", jota ympäröi ympyränmuotoinen, katkonainen maavalli halkaisijaltaan noin 6 metriä. Kohde sijaitsee viitisen metriä kaivonkannesta länteen.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Löytäjän ilmoituksen mukaisesti kohteelta todettiin noin 5-6 m halkaisijaltaan oleva asumuksenpohja sekä mahdollinen liesikumpu. Kairaamalla tämä heikkojen vallien ympäröimä alue todettiin häiriintyneeksi verrattuna ympäröivään alueeseen, jossa todettiin normaali podsolimaannos. Oletetun liesikummun sivuun tehtiin koepisto, josta löydettiin palaneita kiviä, palanutta maata, nokea sekä palanutta luuta. Kyseessä on ilmeinen asumuksen jäännös.

Takakangas (1000037161) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on kesällä 2013 löytynyt Hanhivaarantien penkereen laidasta veitsi ja tien vierestä kangasmetsän puolelta väkäsellisen nuolenkärjen katkelma ja tunnistamaton katkelmallinen rautaesine (pyöreää varrasta, josta erkanee sivulle piikki).
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Tarkastusaikana kohteella oli tehty metsänkäyttöön liittyvää äestystä, ja niemekkeellä oli havaittavissa useita äestysuria. Näistä löydettiin palaneita kiviä, palanutta luuta sekä kuparipellin kappale. Lisäksi paikalta todettiin muutamia pienehköjä painaumia. Kyseessä on ilmeisimmin myöhäiseen rautakauteen tai varhaishistorialliseen aikaan ajoittuva asuinpaikka.

Hirvasvuopion kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinkenttä sijaitsee Lätäsenon länsirannalla, Hirvasvuopion autiotuvalta noin 1,4 km etelään päin, ja se on avosoiden ja tunturikoivikkoa kasvavien moreeniharjanteiden ympäröimä. Kalkkoaivilta Munnikurkkioon johtava mönkijäura kulkee asuinkentän halki. Kohteen eteläpään länsipuolella sijaitsee kahden liesilatomuksen ja yhden pyyntikuopan muodostama muinaisjäännösryhmä Hirvasvuopio 2.
Heinikkoisella asuinkentällä on asuttu yli sadan vuoden ajan 1850-luvun alusta alkaen. Rakennusten paikkoja asuinkentällä on viisitoista. Lisäksi kentässä on todennäköisesti sijainnut sellaisia rakennuksia, joista ei ole säilynyt mitään maanpinnalle havaittavaissa olevia jälkiä. Rakennusten jäännökset muodostavat neljä ryhmää, joista kussakin vaikuttaa olleen yksi asuinrakennus. Todennäköisesti kaikki rakennusryhmät eivät ole olleet käytössä yhtä aikaa.
Kolmen asuinrakennuksen kivisten tulisijojen jäännökset ja yhden rakennuksen luona oleva valurautahellan jäännös erottuvat kentässä selvästi. Joistakin rakennuksista on jäljellä kivijalka, mutta useimmat erottuvat maanpinnalle vain matalina, kehämäisinä valleina, joissa kasvillisuus usein on ympäristöään rehevämpää. Kentällä on sijainnut myös erilaisia eläinsuojia sekä varasto- ja kotarakennuksia. Kohteen eteläpuoleisilla harjanteilla sijaitsee runsaasti Lapin sodan aikaisia saksalaisten tukikohtien jäännöksiä, joita ei ole dokumentoitu.

Oikaraisenvaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Oikaraisenvaaran laen itä-kaakkoispäässä on arviolta 10 x40 metrin kokoinen pienemmistä kivistä muodostunut rakkakivikko. Siinä erottuu kolme selkeää vallin ympäröimää ihmisen tekemää kuoppaa ja kaksi pienempää, jotka nekin vaikuttavat ihmisen tekemiltä. Suurin rakkakuopista on kooltaan 4,5 x 4 metriä ja syvyydeltään noin 0,8 metriä. Siihen kuuluu valli, joka on leveydeltään kaksi metriä ja korkeudeltaan enimmillään 0,4 metriä. Toinen kuoppa on hieman alempana, pääosin humuspeitteinen ja kooltaan 1,8 x 1,3 metriä sekä syvyydeltään 0,4 metriä. Kuoppaa ympäröi noin 1,5 metriä leveä valli, jonka korkeus on noin 0,3 metriä. Rakenteen halkaisija on valli mukaan luettuna noin kolme metriä. Kolmas vallin ympäröimä kuoppa sijaitsee ensin mainitusta noin seitsemän metriä länteen. Se on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja syvyydeltään noin 0,3 metriä.
Rakkakuoppien etelä-kaakkoispuolella on pystyyn nostettu ja pyöreäksi hakattu myllynkiviaihio, jonka halkaisija on 75 senttiä. Sen lähistöllä on myös muita lohkottuja kivilaakoja merkkinä siitä, että paikalla on aikanaan työstetty ilmeisesti rakennuskiviäkin.

Oikaraisenvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiviaitojen ympäröimä vaarapelto.

Zellberginoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Palsinojaan etelästä laskevan, Ristiinamoroston (Multatunturi) ja Siliäselän välissä sijaitsevan Zellberginojan (nykykartoissa Selperinoja) louhikkoisen, koivua, katajaa ja heiniä kasvavan uoman länsipuolella on historialliseen kullankaivuun liityviä jäännöksiä. Alueella on harjoitettu myös 1900-2000-luvulla kullankaivua, josta on merkkejä ojan varsilla.
Kolme metriä uomasta sijaitsee pienen, noin 4x4 m kokoisen hirsikämpän jäännös. Siitä on näkyvillä multipenkit ja alimpia hirsiä sekä etelänurkassa laakakivistä ladotun piisikiveyksen jäännös. Kämpän ympäristössä on näkyvillä erilaisia kaivantoja. Kämpästä vajaat 40 m luoteeseen on ojan samalla puolella laaja, uomaa myötäilevä huuhdontakivirakka, jonka pituus on noin 60 m. Kivirakka on osin jo sammalien peittämä.

Ádjatoaivvit (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Purnu sijaitsee Ádjatoaivvien huipulta noin 1,2 km kaakkoon päin, lähellä tunturin juurella olevan avosuon laitaa, pienialaisessa rakkakivikossa, jonka eteläpuolella on selvästi lähiympäristöstään erottuva jyrkkärinteinen moreeniharjanne. Kohde on melkein puurajalla, ja sen ympäristössä kaivaa hyvin harvaa tunturikoivikkoa. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat katajat, vaivaiskoivut, puolukka, variksenmarja, mustikka, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet, sarat ja yksittäiset heinäkasvit.
Purnu on yleisolemukseltaan kuoppamainen, sen sisätila on koillis-lounaissuuntainen, noin puoli metriä syvä ja laajuudeltaan noin 1,9 m x 1,0 m. Sen sisätila on jaettu kahteen kammioon, joiden välissä on noin puoli metriä leveä melko hajanainen kiveys. Purnun katekivet ovat miehennostannaisia, kooltaan noin 20 cm - 40 cm, ja ne ovat purnun ympärillä noin metrin levyisenä, noin 0,4 m korkeana vallina. Purnun sisätilan reunoilla on muutamia kookkaampiakin järkäleitä. Kivet ovat hyvin jäkälöityneet, ja purnun pohjalla kasvaa torvijäkäliä sekä kangaskarhunsammalta ja muita sammalia. Aivan purnun vieressä sijaitsee lumenviipymäpaikka, jossa oli vielä purnua dokumentoitaessa kesäkuun puolivälin jälkeen lunta muutaman neliömetrin alalla. Myös purnun lounaiskammiossa oli tuolloin hieman lunta.

Välisuvanto (1000037432) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Lätäsenon Välisuvannon kaakkoispuolella noin neljänsadan metrin matkalla, alle sadan metrin etäisyydellä joesta, loivapiirteisellä, hiekkapohjaisella joenvarsikankaalla, jonka lounaislaidalla maasto nousee peräkkäisinä terasseina ylemmälle tasolle. Puusto alueella on tunturikoivikkoa. Lähellä jokea aluskasvillisuus on melko rehevää, mutta ylempänä kankaalla selvästi karumpaa.
Pyyntikuoppajärjestelmässä on kaksitoista pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu noin neljänsadan metrin mittaiseksi, luode-kaakkosuuntaiseksi jonoksi, Lätäsenon joenvarsikankaalta ylemmäs nousevan rinteen juurelle. Kuopat ovat kookkaita, muodoltaan pyöreitä, loivan maavallin ympäröimiä ja maastossa selvästi erottuvia. Pyyntikuoppajärjestelmän luoteispää on melko hajanainen, mutta kohteen kaakkoispuoliskossa pyyntikuopat sijaitsevat säännöllisemmin välein ja suorassa jonossa.

Maantiejärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopparyhmä sijaitsee Maantiejärven ja sen pohjoispuoleisen avosuon välissä olevalla hiekkaharjanteella, joka nousee viitisen metriä järven pintaa korkeammalle. Harjanteella kasvaa tunturikoivikkoa.
Pyyntikuopparyhmä muodostuu seitsemästä pyyntikuopasta, jotka ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, useimmat melko kookkaita ja maastossa selvästi erottuvia. Kuoppien syvyys vaihtelee noin puolesta metristä lähes metriin. Pyyntikuopat 1-3 ja 5-6 sijaitsevat hiekkaharjanteen kapeimman kohdan poikki pohjois-eteläsuuntaisesti kulkevana jonona noin neljänkymmenen metrin matkalla. Kuoppa 1 on avosuolle laskevan jyrkän rinteen partaalla ja kuoppa 6 järven rantaan laskevalla rinteellä, noin viidentoista metrin etäisyydellä järven rannasta, noin kolme metriä järven pintaa ylempänä. Kuoppa 4 on muutamia metrejä sivussa edellä mainittujen kuoppien muodostamasta jokseenkin suorasta linjasta, ja se on kooltaan melko pienehkö - kyseessä voi mahdollisesti olla keskeneräiseksi jäänyt pyyntikuoppa tai jonkinlaisen väijyntä- tai ampumasuojan jäännös. Olemukseltaan hieman vastaavanlainen on myös kuoppa 7, joka sijaitsee muiden kuoppien luota noin viisikymmentä metriä länteen päin. Kohteen ympäristössä on muutamia muitakin kuopanteita, mutta ne ovat siinä määrin heikosti erottuvia ja olemukseltaan epämääräisiä, että ne voivat olla luonnollisten prosessien synnyttämiä.

Gammebuolza (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Torisenon länsipuolella, Gammebuolzan harjualueella, harjun päällä loivassa notkelmassa olevalla tasanteella, noin 120 metrin etäisyydellä joesta, noin kaksikymmentä metriä joen pintaa ylempänä. Maaperä paikalla on hienoa kivetöntä hiekkaa, ja alueella on laajoja tuulieroosion kuluttamia maapaljastumia. Harjulla kasvaa tunturikoivikkoa.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Tuulieroosion kuluttamassa maa-paljastumassa havaittiin muutamia kymmeniä palaneita kiviä halkaisijaltaan noin viisimetrisellä alueella, jonka keskikohta sijaitsee kohdassa P 7650713 / I 300976. Kivikeskittymän eteläreunalta, kohdasta P 7650712 / I 300975, löydettiin maanpinnalta noin neliömetrin alueelta kolme tummanharmaata, erittäin hienorakeista kvartsiitti-iskosta. Iskoksista reilun metrin päästä, kohdasta P 7650711 / I 300974. Maanpintaa iskosten löytökohdalta kaavittiin kaivauslastalla noin viiden senttimetrin syvyydelle saakka kulttuuri-kerroksen paksuuden ja säilymisasteen selvittämiseksi. Maaperä oli löyhää ja ilmeisesti sekoittunutta, ja sen seasta löytyi pieni kvartsiittiydin sekä kuusi iskosta lisää. Kaavin, ydin ja kaikki löydetyt iskokset kerättiin talteen. Kohteen ympäristön maapaljastumia havainnoitiin tarkoin noin sadan metrin säteellä kohteesta, mutta enempää jälkiä esihistoriallisesta ihmistoiminnasta ei havaittu.

Luhtasaivo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luhtasaivon pohjoispuolella olevan pienehkön lammen itäpuolella, kumpuilevalla, harvaa tunturikoivikkoa kasvavalla, maaperältään hiekkaisella kankaalla, jolla on laajoja tuulieroosion kuluttamia maapaljastumia.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Noin neljänkymmenen metrin etäisyydellä Luhtasaivon pohjoispuoleisen lammen itärannasta, kohdassa P 7654622 / E 301868, noin kahdeksan metriä lammen pintaa ylempänä, havaittiin tuulieroosion kuluttaman maapaljastuman koillisreunalla noin neliömetrin alalla tummanruskeaa, noen ja palaneiden luiden sekaista maata sekä muutamia palaneita kiviä. Maanpinnalta kerättiin neljäkymmentä palaneen luun kappaletta, jotka ovat peräisin kookkaasta nisäkkäästä, mahdollisesti peurasta. Kohtaa ei kaiveltu, joten likamaakerroksen paksuus ei selvinnyt.
Palaneiden luiden löytökohdan ympäristön maapaljastumia havainnoitiin muutamien kymmenien metrien säteellä. Paikalta noin 35 metriä kaakkoon päin, suuren, itä-länsisuuntaisesti noin 400 metrin mittaisen maapaljastuman länsipäästä, kohdasta P 7654606 / E 301899, löydettiinkin yksittäinen, erittäin hienorakeinen vaaleanharmaa kvartsiitti-iskos ja muutamia hajanaisia palaneita kiviä. Muita jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta ei havaittu.

Aatsajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aatsajoen kaakkoispuolella kumpuilevassa, maaperältään hiekkaisessa kangasmaastossa.
Kohde on suuri ja hyvin säilynyt pyyntikuoppajärjestelmä. Pyyntikuoppia paikallistettiin yhteensä 182 kappaletta. Pyyntikuopat on kaivettu miltei yhtenäiseksi jonoksi noin 2,5 kilometrin matkalle. Pyyntikuoppajärjestelmän koillis- ja lounaispäät sijaitsevat alle viidenkymmenen metrin etäisyydellä Aatsajoesta. Kaukaisimmillaan kuoppajono erkanee joesta noin seitsemänsadan metrin päähän, sulkien sisälleen laajat jäkälikköiset alueet Aatsajoen varrelta. Kuoppajonossa ei ole merkittäviä sivuhaaroja, mutta muutamia kuoppia sijaitsee kuitenkin hieman sivussa pyyntikuoppajärjestelmän pääsuunnasta joko yksittäin tai pieninä ryhminä.
Kohteen pyyntikuopat ovat kookkaita, hyvin maastossa erottuvia ja muodoltaan pyöreitä tai soikeita. Soikeat kuopat ovat yleensä poikittaissuuntaisia pyyntikuoppajonon suuntaan nähden. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat kolmen ja kuuden metrin välillä, matalimmat kuopista ovat hieman alle puolen metrin syvyisiä ja syvimmät lähes puolitoistametrisiä. Muutamat kuopat kohteen koillispäässä, tasaisella kankaalla lähellä Aatsajokea seuraavaa mönkijäuraa, ovat olemukseltaan hieman epämääräisiä. Useimpien kuoppien ympärillä erottuu maavalli, jonka leveys vaihtelee noin puolestatoista metristä noin kolmeen metriin. Toisinaan loivapiirteinen valli on vain vaivoin havaittavissa, mutta joidenkin rinteeseen kaivettujen kuoppien vallit ovat puolestaan alarinteen suuntaan hyvinkin jyhkeät, korkeimmillaan lähes metrin korkuiset. Yksittäisten kuoppien mittojen tarkempaan dokumentointiin ei ollut kohdetta tarkastettaessa aikaa, joten kuopista kirjattiin muistiin vain sijaintitiedot.

Aatsajoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 500 metriä Aatsajoesta kaakkoon päin, loivapiirteisessä hiekkaisessa notkelmassa. Kohteen ympäristössä kasvaa harvaa tunturikoivikkoa.
Kohde on suorakaiteen muotoinen, mutta pyöreähkökulmainen liesilatomus. Latomus on umpeenkasvanut, koillis-lounaissuuntainen, lähes maantasainen ja kooltaan noin 1,4 m x 1,1 m. Aluskasvillisuus latomuksen kohdalla on heinävaltaisempaa kuin sen ympäristössä. Lähinnä latomuksen reunat ovat kivetyt, mutta myös sen keskiosassa on muutamia hajanaisia kiviä. Useimpien kivien halkaisija on noin 10 cm, mutta latomuksen lounaispäässä on muita kookkaampi, muodoltaan laattamainen kivi, jonka halkaisija on noin 30 cm. Kivien yläpinnat ovat hyvin jäkälöityneet ja ympäristöstään koholla alle viisi senttimetriä.
Tulisijan keskelle tehtiin lapionpisto, josta todettiin, että noin kaksi senttimetriä paksun pintaturpeen alla on noin yhden senttimetrin paksuinen hiilikerros ja sen alla noin viiden senttimetrin paksuisesti harmahtavan ruskeaa likamaata, jonka seassa on runsaasti palaneiden luiden kappaleita ja nokea. Luita ei kerätty talteen, mutta niiden todettiin olevan peräisin suuresta nisäkkäästä, mahdollisesti porosta.

Ylimmäinen Vuontisjärvi itä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylimmäisen Vuontisjärven kaakkoispään itäpuolella, kahden lammen välisellä kannaksella, melko tasaisella hiekkamoreenipohjaisella kankaalla. Kohteen ympäristössä kasvaa harvakseltaan matalaa, pensaikkomaista tunturikoivikkoa.
Kohde on suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Latomus on luode-kaakkosuuntainen, umpeen ladottu, hieman kulmistaan pyöristetty ja kooltaan noin 1,0 m x 0,8 m. Latomuksen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm - 30 cm, ja kivien hyvin jäkälöityneet yläpinnat ovat koholla latomusta ympäröivästä maanpinnasta alle viisi senttimetriä. Tulisija on täysin umpeenkasvanut, ja kasvillisuus sen alueella ei poikkea ympäristöstään. Yhtä kiveä latomuksen keskiosassa kohotettiin paikaltaan, ja maaperän kiven alla todettiin olevan noen ja tuhkan sekaista.

Saariniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa Lätäsenon länsipuoleisilla hiekkaharjanteilla, muutamia metrejä joen pintaa ylempänä, Pinnissuvannon ja Saarinivan välillä.
Kohde on lähes kilometrin mittainen pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 61 pyyntikuoppaa. Useimmat pyyntikuopat ovat kaivetut jonoksi lähelle Lätäsenon rantatörmää. Muutamia kuopista on mahdollisesti tuhoutunut törmän sortuessa jokeen, ja pyyntikuoppajonossa on myös kaksi etäämmälle joen luota erkaantuvaa sivuhaaraa. Useimmat kohteen pyyntikuopat ovat suuria, ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmen ja viiden metrin välillä. Muodoltaan ne ovat pyöreitä tai soikeita, olemukseltaan suppilomaisia, yleensä loivapiirteisen maavallin ympäröimiä ja maastossa selvästi erottuvia, mutta joukossa on myös muutamia epämääräisempiä, melko heikosti erottuvia kuopanteita. Kuoppien syvyys vaihtelee noin puolesta metristä noin puoleentoista metriin.
Kohteen pohjoisimmat pyyntikuopat sijaitsevat Pinnissuvannon länsipuoleisen lammen eteläpään tasalla, josta pyyntikuoppajärjestelmä jatkuu olemukseltaan yhtenäisenä Lätäsenon suuntaa seuraten, päättyen noin 650 metriä etelämpänä jokeen laskevan puronotkon partaalle. Eteläisimmät kolme pyyntikuoppaa sijaitsevat tästä yhtenäisestä kuoppaketjusta erillään, pyyntikuoppa 59 noin 130 metriä kuopasta 58 etelään päin ja kuopat 60–61 kuopasta 59 noin 150 metriä etelään päin, Saarinivan länsipuolella olevan lammen ja Lätäsenon länsirannalta jokeen työntyvän niemekkeen tyven välillä, noin 45 metrin etäisyydellä toisistaan.

Jierstirova (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Jierstivaaran koillispuolella, Jierstirovan keskeltä itä-länsisuuntaisesti kulkevan notkelman itä- ja länsipuolella. Maaperä on hiekkaa, ja kasvillisuus on lähes puutonta tunturikangasta. Kohteen läheltä kulkee mönkijäura Jierstijärvelle.
Kohteessa on 20 pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat 1-6 sijaitsevat notkelman länsipuolella ja pyyntikuopat 7-20 notkelman itäpuolella. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2 m - 4 m kokoisia ja 0,5 m - 0,9 m syviä. Muutama kuopista on pienempiä, halkaisijaltaan 1 m. Muodoltaan osa on pyöreitä ja osa soikeita. Kuoppien ympärillä on 1 m - 2 m leveät vallit.

Harjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Harjut on suurehko harjualue Kittiläntien itäpuolella. Pyyntikuopat sijaitsevat Harjujen keskiosassa, Tiivijärven korkeudella. Alue on kumpuilevaa moreeniharjua, joka on pakoin kivistä. Kaakon puolella on avokalliota. Helppokulkuinen kuiva kangas, jossa on pääosin ohut aluskasvillisuus.
Järjestelmä koostuu 16 kuopasta, jotka ovat lähinnä länsilounas-itäkoillinen –suuntaisena jonona. Kuoppien halkaisija on keskimäärin 3,5 m ja syvyys 70 cm.

Sotkajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven ja Juurakkojärven Joutilaslahden välisen niemen länsireunalla. Niemen läntiset ranta-alueet ovat melko tasaisia, ja kohteen lähiympäristön muodostaa loivasti luoteeseen ja länteen päin viettävä rantaterassi, jonka pituus pohjois-eteläsuuntaisesti on noin kuusikymmentä metriä ja leveys noin kaksikymmentä metriä.
Sotkajärven ja Juurakkojärven välisen niemen länsireunan sortuvassa hiekkaisessa rantatörmässä, noin kaksi metriä järven pintaa ylempänä, havaittiin kaksi palaneiden luiden keskittymää. Luiden kappaleiden todettiin paljastuvan esille noin viiden senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alta. Kohdassa P 7627635 / I 468039 sijaitsi noin neljäkymmentä luunkappaletta halkaisijaltaan kaksimetrisellä alueella ja noin kahdeksan metriä pohjoisempana kymmenen luunkappaletta noin neliömetrin alalla. Eteläisemmän luukeskittymän alueelta poimittiin palanutta luuta talteen 24 kappaletta. Luut vaikuttavat olevan peräisin kookkaasta tai keskikokoisesta nisäkkäästä. Luukeskittymistä noin kolmekymmentä metriä kaakkoon päin, muutamia metrejä ylempänä, havaittiin mönkijäuran rikkomassa maanpinnassa kaksi kvartsi-iskosta. Kookkaampi kvartsi-iskos sijaitsi kohdassa N 7627612 / I 468059 ja pienempi iskos tästä noin kolme metriä koilliseen päin. Iskokset jätettiin paikoilleen ja löytökeskittymien ympäristöä ei koekuopitettu.
Kohde vaikuttaa olevan luonteeltaan pesäkkeinen. Löytöjen levinneisyyden ja alueen maastonmuotojen perusteella kohteen pesäkkeet rajautuvat todennäköisesti Sotkajärven rantaa kohti loivasti viettävälle rantaterassille, jonka pituus pohjois-eteläsuuntaisesti on noin kuusikymmentä metriä, ja joka yltää noin kahdenkymmenen metrin etäisyydelle järven rannasta.
Kyseessä on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Mahdollisesti paikalla on asuttu moniperiodisesti, ja alueelta paikallistetut löytöpesäkkeet voivat olla keskenään eri-ikäisiä. Rantatörmän sortumisen myötä asuinpaikan kulttuurikerrosta tuhoutuu hiljalleen, mutta kokonaisuudessaan kohteen säilyminen ei vaikuta olevan vakavasti uhattuna.

Sotkajärvi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven luoteisrannalla, järven kapeimmalla kohdalla. Kohteen ympäristö on maaperältään hiekkaista kuivaa kangasta, ja rantatörmän alueella maanpinta on paikoin kulunut paljaaksi. Kapeahkon tasaisen rantaterassin luoteislaidalta maasto alkaa kohota melko jyrkästi.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Sotkajärveen pistävän niemekkeen tyven lounaispuolella, paljaaksi kuluneen hiekkaisen rantatörmän yläosassa, noin viiden metrin etäisyydellä Sotkajärven rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa ylempänä, kohdassa x = 7630184 / y = 3467047, havaittiin halkaisijaltaan noin kaksimetrisellä alueella palaneiden luiden kappaleita, muutamia palaneita kiviä sekä yksittäinen kvartsi-iskos. Löytökeskittymän luoteispuolella rantatörmän päällä on tasaista rantaterassia noin kymmenen metrin leveydeltä.
Luukeskittymän lähialuetta havainnoitaessa niemekkeen koillispuolelta löydettiin kvartsi-iskos rannansuuntaiselta polulta, kohdasta x = 7630223 / y = 3467089. Iskoksen löytöpaikka sijaitsee noin kahden metrin etäisyydellä järven rannasta, noin puolitoista metriä järven pintaa ylempänä. Asuinpaikan laajuuden selvittämiseksi kaivettiin maanpinnalla havaittujen löytöjen väliselle alueelle muutamia lapionpistoja. Kohdassa x = 7630203 / y = 3467076 todettiin pintaturpeen ja noin kahden senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla punertavan ruskeaa likamaata sekä palaneiden luiden kappaleita. Kyseinen kohta on järven rantaan laskevan rinteen partaalla, noin seitsemän metrin etäisyydellä rannasta, noin kaksi ja puoli metriä järven pintaa ylempänä. Lapionpisto laajennettiin noin 0,3 m x 0,3 m kokoiseksi koekuopaksi, jota kaivettiin kaivauslastalla noin viidentoista senttimetrin syvyydelle saakka. Koekuopasta löydettiin palaneiden luiden lisäksi muutamia palaneita kiviä sekä yksi kvartsi-iskos, mutta likamaan pohjatasoa ei saavutettu. Kuopan löydöistä kerättiin talteen iskos ja 22 palaneen luun kappaletta.
Löytöjen levinneisyyden ja alueen maastonmuotojen perusteella kohde rajautuu pitkäomaiselle alueelle, tasaiselle rantaterassille, joka kattaa Sotkajärveen luoteen suunnalta pistävän niemekkeen sekä sen lähiympäristön koillis-lounaissuuntaisesti noin kahdeksankymmenen metrin matkalla. Todennäköisesti asuinpaikka-alue yltää enintään noin kahdenkymmenen metrin säteelle järven rannasta. Koillisen ja luoteen suunnilla asuinpaikka jatkuu tuskin yli kymmenen metrin päähän havaituista löydöistä.
Kohde vaikuttaa luonteeltaan pesäkkeiseltä, ja kyseessä lienee moniperiodisesti käytetty asuinpaikka. Löytöjen melko laaja levinneisyys kertoo, että alueella on selvästi asuttu toistuvasti, ja koekuopan paksun kulttuurikerroksen perusteella todennäköisesti melko pitkäkestoisestikin. Koekuopan kohdalla sijainnee kivikautinen tai varhaismetallikautinen tulisija. Rantatörmän luonnollinen sortuminen tuhoaa hiljalleen lähellä järven rantaa sijaitsevia asuinpaikan pesäkkeitä.

Sotkajärvi etelä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppajäjestelmä sijaitsee Sotkajärven eteläpuolella levittäytyvällä, loivasti kohti kaakkoa nousevalla männikköisellä hiekkamoreenikankaalla sekä kankaan kaakkoispuolella kulkevan jyrkkärinteisen moreeniharjun laella. Kohteen eteläisempi pyyntikuopparyhmä on merkitty maastokarttoihin, mutta sitä ei ole aiemmin kirjattu muinaisjäännösrekisteriin. Harjulla kulkee merkityn retkeilyreitin polku kohteen eteläosan halki.
Kohde muodostuu kahdesta pyyntikuopparyhmästä. Useimmat kohteen pyyntikuopat ovat suuria ja selvästi erottuvia, halkaisijaltaan kolmesta neljään metriä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja niiden syvyys vaihtelee vajaasta metristä lähes puoleentoista metriin. Eteläisemmässä pyyntikuopparyhmässä on kolme pyyntikuoppaa, ja ne sijaitsevat jyrkän moreeniharjun laella, noin kahdensadan metrin etäisyydellä Sotkajärven rannasta. Kuopat on kaivettu länsiluode-itäkaakko -suuntaiseksi, noin viidentoista metrin mittaiseksi jonoksi harjun laen poikki. Retkeilyreitin polku sivuaa eteläisintä pyyntikuoppaa ja on osittain sorruttanut sitä. Kuopan sortuminen jatkuu edelleen, ja kuoppa tuhoutuu lähitulevaisuudessa kokonaan, mikäli polun käyttö säilyy nykyisellään.
Pohjoisemman pyyntikuopparyhmän läntisimmät kuopat sijaitsevat noin 150 metriä eteläisemmän kuopparyhmän luota pohjoisluoteeseen päin, noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä Sotkajärven rannasta, noin viisitoista metriä järven pintaa ylempänä. Maaperä pohjoisemman kuopparyhmän alueella on enimmäkseen kivetöntä hiekkaa, paikoitellen myös hiekkavaltaista moreenia. Ryhmässä on kaksikymmentä pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat pääsuunnaltaan itäkoillinen-länsilounas -suuntaisena järjestelmänä noin neljänsadan metrin matkalla. Ryhmän läntisimpien pyyntikuoppien kuoppien luota kuoppajono suuntautuu lähemmäs Sotkajärven rantaa, miltei järven rantatörmälle, jonka suuntaa seuraten se jatkuu kohteen itäpäähän saakka, joskin lähellä kohteen itäpäätä yksi pyyntikuopista on kaivettu kiviseen moreenimaahan selvästi muita kuoppia kauemmas rannasta.
Kohteesta dokumentoidut pyyntikuopat ovat pääosin hyvin säilyneitä, ja niistä muodostuu kaksiosainen pyyntikuoppajärjestelmä. Ajoitukseltaan pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.

Sotkajärvi etelä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven kaakkoispuolella, harjanteiden kirjomalla, maaperältään hiekkapohjaisella männikkökankaalla. Männikön seassa kasvaa harvakseltaan myös pienehköjä koivuja. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat puolukka ja variksenmarja sekä seinäsammal ja poronjäkälät.
Kohde on kahdentoista suuren pyyntikuopan muodostama pyyntikuoppajärjestelmä. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä, halkaisijaltaan neljästä viiteen metriä, ja useimmat yli metrin syvyisiä. Lähimpänä Sotkajärven rantaa sijaitseva pyyntikuoppa on rannasta noin kahdenkymmenen metrin etäisyydella ja noin viisi metriä järven pintaa korkeammalla. Kuoppajono suuntautuu rantatörmän partaalta kohti kaakkoa. Kuopat 1-4 sijaitsevat tasaisella hiekkakankaalla. Niiden jälkeen kuoppaketju haarautuu. Kuoppien 5-8 muodostama jono jatkuu kohti koillista, hiekkaharjanteiden väliseen notkelmaan. Kuopat 9-12 puolestaan nousevat tasaisen kankaan kaakkoispuolella kohoavan jyrkkärinteisen hiekkaharjun alarinteelle.
Kohteesta dokumentoidut pyyntikuopat muodostavat yhtenäisen, hyvin säilyneen pyyntikuoppajärjestelmän. Ajoitukseltaan pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella. Noin 250 metriä kohteesta koilliseen päin sijaitsee 23-kuoppainen pyyntikuoppajärjestelmä Sotkajärvi etelä 2.

Sotkajärvi luode 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sotkajärveen luoteen suunnalta pistävällä, tasalakisella ja kapealla hiekkamoreeniniemellä. Puusto niemellä on koivikkoa, joka vaihettuu niemen tyvellä männiköksi. Niemen kärkeen johtaa sen lounaisrannan suuntainen polku, jonka alueella maanpinta on paikoin kulunut paljaaksi.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka muodostuu kahdesta todennäköisesti kivikautisesta pyyntikuopasta sekä pesäkkeisestä asuinpaikasta, jonka yksi asutusvaihe ajoittuu varmuudella varhaismetallikaudelle. Sotkajärveen luoteesta pistävän niemen kärjen tasaiselle laelle, niemen kärjestä noin viisitoista metriä luoteeseen päin, kohdalle P 7625793 / I 465623, kaivettiin noin 0,5 m x 0,5 m kokoinen koekuoppa, jossa havaittiin pintaturpeen ja noin yhden senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla punertavan ruskeaa, palaneelta vaikuttavaa likamaata sekä muutamia palaneita kiviä ja kaksitoista palaneen luun kappaletta. Maaperä paikalla oli soransekaista hiekkamoreenia, ja likamaakerros jatkui noin kymmenen senttimetrin syvyydelle saakka. Syvemmällä maaperä vaikutti puhtaalta ja häiriöttömältä. Palaneet luut kerättiin talteen, ja niiden todettiin olevan peräisin tarkemmin määrittelemättömästä nisäkkäästä.
Niemen tyvellä, noin viisikymmentä metriä niemen kärjen löytöpesäkkeestä luoteeseen päin, havaittiin vierekkäin kaksi kookasta, halkaisijaltaan noin viisimetristä pyyntikuoppaa. Kuoppien lounaispuolella, niemen kärkeen päin johtavan polun paljaaksi kuluttamassa maanpinnassa, havaittiin noin kymmenen metrin matkalla palaneita kiviä, palaneiden luiden kappaleita ja kvartsi-iskoksia sekä lisäksi yksi asbestisekoitteisen saviastian kappale, jonka todettiin olevan tyypiltään varhaismetallikautista niin sanottua Lovozeron keramiikkaa. Löydöt sijaitsivat noin viidentoista metrin päässä niemen lounaisrannasta, noin kolme metriä järven pintaa ylempänä, välillä P 7625821 / I 465594 - P 7625826 / I 465584.
Saviastian kappale löydettiin kohdasta P 7625822 / I 465588, joka sijaitsee noin kolme ja puoli metriä pyyntikuoppa 2:n keskikohdasta länteen päin, pyyntikuopan vallin reunalla. Rikkoutunutta maanpintaa saviastian kappaleen löytöpaikan ympärillä kaavittiin kaivauslastalla noin neliömetrin alueella noin kolmen senttimetrin syvyydelle asti. Tällöin hiekkaisen maaperän seasta löydettiin keramiikkaa kaksi kappaletta lisää sekä kaksikymmentä palaneen luun kappaletta. Löydetyt palaneiden luiden kappaleet olivat varsin pieniä, mutta ainakin osa niistä on peräisin kookkaasta tai keskikokoisesta nisäkkäästä. Sekä saviastian kappaleet että palaneet luut kerättiin talteen.
Vuoden 2021 tarkastuksessa Sotkajärven luoteisrannalta havaittiin lisäksi 60 pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat lähes suorassa, noin 1,2 km pitkässä linjassa. Pääosin kuopat ovat soikeita, osa on pyöreitä. Kuoppien koko vaihtelee, keskimääräinen koko on 3,2 m x 2,9 m ja syvyys 70 cm. Suurimmat kuopat ovat halkaisjaltaan 4 m ja syvyydeltään yli metrin.

Sotkajärvi etelä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven eteläpuolen hiekkapohjaisella kankaalla sekä sen eteläpuolella nousevalla jyrkällä hiekkamoreeniharjulla, jonka laella kulkee Lemmenjoen suuntaisen merkityn retkeilyreitin polku. Alueella kasvaa mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää, joka on harjulla koivuvaltaista, mutta tasaisemmalla kankaalla lähempänä järveä mäntyvaltaista.
Kohde muodostuu kuudesta pyyntikuopasta, jotka sijaitsevat kolmena erillisenä ryhmänä. Pyyntikuopat ovat kookkaita, muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, ja niiden halkaisijat vaihtelevat neljästä metristä neljään ja puoleen metriin. Ne ovat noin metrin syvyisiä ja niistä useimpia reunustaa vähintään kaksi metriä leveä maavalli, jonka korkeus on noin 20 cm – 30 cm.
Kohteen eteläisin pyyntikuoppa on kaivettu harjun laelle, melko kiviseen moreenimaahan, noin 140 metrin päähän Sotkajärven rannasta, noin kolmekymmentä metriä järven pintaa ylemmäs, harjun eteläpuolella sijaitsevan lammen koillispään pohjoispuolelle. Harjun laen leveys pyyntikuopan kohdalla on noin kuusi metriä, ja harjulla kulkevan retkeilyreitin polku leikkaa kuopan luoteisosaa. Polun käyttö sorruttaa pyyntikuoppaa ja siten uhkaa sen säilymistä.
Eteläisimmästä pyyntikuopasta noin sata metriä luoteeseen päin, noin kaksikymmentä metriä alempana, sijaitsee kolmen pyyntikuopan tiivis ryhmä Sotkajärveen kaakon suunnalta laskevan pienen lähdepuron notkon pohjoispuoleisella tasanteella, miltei notkon partaalla. Kuopparyhmä on noin neljänkymmenen metrin etäisyydellä Sotkajärven rannasta, hieman alle kymmenen metriä järven pintaa korkeammalla.
Kohteen itäisimmät kaksi pyyntikuoppaa sijaitsevat edellä kuvaillusta kuopparyhmästä noin 150 metriä koilliseen päin, Sotkajärveen pistävän niemekkeen tyvellä, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta, noin kolme metriä järven pintaa korkeammalla.
Kohteesta dokumentoidut pyyntikuopat ovat pääosin hyvin säilyneitä ja visuaalisesti vaikuttavia, mutta ne eivät muodosta kovin selkeästi yhtenäistä pyyntikuoppajärjestelmää. Ajoitukseltaan kohteen pyyntikuopat ovat todennäköisesti esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.
Pyyntikuoppa 1:n tuhoutumisen estämiseksi sen vieritse harjun laella kulkevalle merkityn retkeilyreitin polulle pitäisi rakentaa retkeilijöiden kulkua ohjaavat pitkospuut noin kahdenkymmenen metrin matkalle. Pyyntikuoppien 2-6 säilyminen nykytilassaan ei toistaiseksi vaikuta olevan uhattuna.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven kaakkoisrannan laakealla, hiekkapohjaisella niemellä, kolmesta neljään metriä järven pintaa ylempänä, Sotkajärven telttailualueelta noin 250 metriä pohjoiskoilliseen päin. Alueella kasvaa mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää, ja aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, variksenmarja, seinäsammal ja poronjäkälät.
Kohde on neljästä kookkaasta pyyntikuopasta muodostuva pyyntikuoppajärjestelmä. Kuopat sijaitsevat kaarevana jonona Sotkajärveen pistävän niemen länsiosassa, noin 20 m - 60 m etäisyydellä järven rannasta. Pyyntikuoppien halkaisijat vaihtelevat noin kolmesta ja puolesta metristä yli neljään metriin ja ne ovat noin metrin syvyisiä. Muodoltaan kuopat ovat pyöreitä tai hieman soikeita poikittaissuuntaisesti kuoppajonon suuntaan nähden.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sotkajärven länsipään eteläpuolella, itäkoillis-länsilounaissuuntaisen harjun laen ja järven rantatörmän välillä, vajaan sadan metrin matkalla. Harjun pohjoisrinne laskee jyrkästi melko tasaiselle kankaalle, jota jatkuu rantatörmän partaalle saakka. Maaperä alueella on kohtalaisen kivistä moreenia ja puusto männikköä. Harjun laella kulkevan merkityn retkeilyreitin polku leikkaa kohteen eteläosaa.
Kohde on kuuden pyyntikuopan muodostama pohjois-eteläsuuntainen pyyntikuoppajärjestelmä. Kohteen pyyntikuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja ja niiden halkaisijat vaihtelevat kolmesta metristä lähes viiteen metriin. Ne erottuvat hyvin selvästi maastossa ja ovat yli metrin syvyisiä, loivapiirteisen maavallin reunustamia. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee noin 140 metriä Sotkajärven rannasta etelään päin, moreeniharjun laella, harjulla kulkevan retkeilyreitin polun eteläpuolella. Polku leikkaa pyyntikuopan vallin luoteisreunaa. Kuopan itäpuolella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä kuopasta harjun poikki kulkee koillis-lounaissuuntainen notko. Kohteen muut viisi pyyntikuoppaa sijaitsevat harjun ja Sotkajärven rantatörmän välisellä männikkökankaalla. Ne muodostavat noin kolmenkymmenen metrin mittaisen, pohjois-eteläsuuntaisen kuoppajonon, jonka eteläisin kuoppa on noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä pyyntikuopasta 1.
Sotkajärvi etelä 6:n pyyntikuopat ovat katkaisseet peurojen kulkureitin Sotkajärven rantatörmän ja järven eteläpuoleisen harjun laen välisellä männikkökankaalla. Ne muodostavat yhtenäisen, hyvin säilyneen pienen pyyntikuoppajärjestelmän. Harjun laella sijaitsevan pyyntikuoppa 1:n säilyminen nykytilassaan on kuitenkin uhattuna, koska merkityn retkeilyreitin polku sorruttaa kuopan vallin luoteisosaa. Pyyntikuopan suojaksi voitaisiinkin pystyttää aita ohjaamaan retkeilijöiden kulkua etäämmälle kuopasta. Ajoitukseltaan pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.

Searitniva koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen kaakkoispuolella, noin kilometrin verran Searitnivan telttailualueelta koilliseen päin. Lemmenjoki meanderoi kyseisellä kohdalla voimakkaasti, ja kohde on joen aiemman uoman varrelle työntyvän, luoteisreunaltaan jyrkkärinteisen hiekkaharjanteen laen tasanteella, kuivalla kankaalla, noin kahdeksan metriä joen pintaa ylempänä, hieman yli sadan metrin päässä joen nykyisestä uomasta. Tasanteen halkaisija on noin kaksikymmentäviisi metriä, sen poikki kulkee joen suuntainen merkitsemätön polku-ura, ja merkitty retkeilyreitti on kohteen kaakkoispuolella noin kuudenkymmenen metrin etäisyydellä, noin kaksikymmentä metriä kohdetta ylemmällä tasolla. Alueen puusto on männikköä, ja mäntyjen seassa kasvaa myös muutamia koivuja.
Kohde on kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Hiekkaharjanteen päällä olevan tasanteen poikki kulkevalla polulla havaittiin kvartsi-iskos kohdassa N 7624391 / I 463298. Paikalle tehtiin lapionpisto, josta ei kuitenkaan havaittu mitään tavanomaisesta podsolimaannoksesta poikkeavaa. Halkaisijaltaan noin kahdenkymmenenviiden metrin laajuinen tasanne kuitenkin vaikutti sekä maaperältään että sijainniltaan hyvin otolliselta kivikautiseksi tai varhaismetallikautiseksi asuinpaikaksi. Tasanteen eteläpuoliskolle tehdyssä lapionpistossa, kohdassa N 7624385 / I 463301, havaittiin pintaturpeen ja noin kahden senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla tummaa, punertavan ruskeaa, selvästi palaneelta vaikuttavaa likamaata, muutamia hiilenkappaleita sekä pienehkö kappale palanutta luuta. Lapionpisto laajennettiin noin 0,5 m x 0,5 m laajuiseksi koekuopaksi, jotta luuta saataisiin kerättyä talteen radiohiiliajoitukseen riittävä määrä.
Likamaata oli paksulti koko koekuopan pohjan alalla, ja sen seasta löydettiin paljon kookkaasta nisäkkäästä peräisin olevia palaneiden luiden kappaleita, kolme kvartsi-iskosta, kaksi kvartsiitti-iskosta sekä kaksikymmentäkuusi kappaletta tummaa, huokoista, hyvin kevyttä ja haurasta materiaalia, jonka todettiin olevan joko koivuntuohitervaa tai hiiltynyttä tuohta. Iskokset olivat hyvälaatuista raaka-ainetta, kvartsiitit väriltään keskiharmaita ja melko karkearakeisia. Koekuopan maaperä oli hienoa hiekkaa, ja palaneiden kivien kappaleita ei kuopasta löydetty lainkaan.
Koekuopan keskiosa kaivettiin halkaisijaltaan noin kahdenkymmenen senttimetrin laajuiselta alueelta noin kahdenkymmenen senttimetrin syvyydelle saakka, mutta likamaa ja runsaat löydöt vaikuttivat jatkuvan vielä syvemmälle. Koska ajoituskelpoista materiaalia oli tuossa vaiheessa jo saatu talteen riittävästi, lopetettiin kuopan reunaosien kaivaminen jo alle kymmenen senttimetrin syvyydellä. Talteen kerättiin kaikki iskokset ja koivuntuohitervan tai hiiltyneen tuohen kappaleet sekä neljänkymmenen kappaleen otos palanutta luuta. Useampia koekuoppia tasanteelle ei enää kaivettu, vaan asuinpaikan rajaus päätettiin tehdä alueen maastonmuotojen perusteella.

Searitniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Searitnivan telttailualueen koillispuolella, tasaisilla, hiekkapohjaisilla rantaterasseilla Lemmenjoen kaakkoispuolella, viidestä kymmeneen metriä joen pintaa ylempänä. Rantaterassien poikki kulkee kaksi pientä, Lemmenjokea kohti laskevaa puronotkoa. Alueella kasvaa mäntyvaltaista, mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää.
Pyyntikuoppajärjestelmä muodostuu kahdestatoista kookkaasta pyyntikuopasta. Kuopat on kaivettu Lemmenjoen kaakkoisrannan suuntaiseksi jonoksi hieman yli kahdensadan metrin matkalle, näköetäisyydelle joesta. Kuoppajonossa on lyhyet katkokset rantaterassien poikki kulkevien puronotkojen kohdilla. Itäisin kuoppa on hieman erillään muusta kuoppajonosta. Pyyntikuoppien halkaisijat vaihtelevat kolmesta metristä noin neljään ja puoleen metriin, ja ne ovat noin metrin syvyisiä. Yleisolemukseltaan kuopat ovat keskenään hyvin samankaltaisia ja muodoltaan pyöreitä tai hieman soikeita poikittaissuuntaisesti kuoppajonon suuntaan nähden.
Searitnivan pyyntikuoppajärjestelmä on olemukseltaan melko yhtenäinen ja hyvin säilynyt. Ajoitukseltaan pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella. Todennäköisesti kuoppiin on ajettu peuroja Lemmenjoen suuntaisesti joen kaakkoispuoleisilta rantaterasseilta. Kohteen pyyntikuoppien yleisolemuksen samankaltaisuuden perusteella ne lienee kaivettu yhdellä kertaa, ja koko kuoppajono on ilmeisesti ollut käytössä samanaikaisesti.
Peurojen metsästys pyyntikuopilla on ollut Lemmenjoen ympäristössä hyvin laajamittaista, ja molemmin puolin jokea Sotkajärveltä Ravadasjärvelle ulottuvalla alueella sijaitsevissa pyyntikuoppajärjestelmissä on yhteensä satoja pyyntikuoppia. Lemmenjoen varrella sijaitsee myös useita esihistoriallisia asuinpaikkoja, joilla pyyntikuoppajärjestelmät kaivanut väestö on mahdollisesti asunut. Searitnivan pyyntikuoppajärjestelmää lähin asuinpaikka sijaitsee kuoppajonon itäpäästä noin kuusisataa metriä itäkoilliseen päin.

Härkäjärvi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Härkäjärven itäpuolella, Lemmenjoen eteläpuolen hiekkapohjaisella männikkökankaalla, noin yhdeksänsadan metrin matkalla Härkäjärven itäpään tasolta itäkoilliseen päin, kahden jyrkkärinteisen puronotkon välillä. Alueen halki kulkee muutamia pienempiä puronotkoja. Kohteen korkeusero joen rantaan on enimmillään noin viisitoista metriä, ja joen rantatörmä on paikoin jyrkkä, mutta sen yläpuolella alue on enimmäkseen kohtalaisen tasaista. Kohteen halki kulkee Lemmenjokea seuraavan merkitty retkeilyreitti, ja kohteen länsilounaispuolella.
Kohde on hyvin säilynyt ja laaja-alainen pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 53 pyyntikuoppaa. Kohteen pyyntikuopat ovat erittäin kookkaita ja selvästi maastossa erottuvia, useimmat noin metrin syvyisiä, syvimmät jopa puolitoistametrisiä. Kuoppien halkaisijat vaihtelevat kolmen ja viiden metrin välillä, ne ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeahkoja, ja lähes kaikkia kuoppia reunustaa muutaman metrin levyinen, enimmillään noin puoli metriä korkea maavalli.
Kohteen luoteisimmat neljä pyyntikuoppaa sijaitsevat hieman erillään pyyntikuoppajärjestelmän muista kuopista, melko tiiviinä ryhmänä Härkäjärven itäpään etelärannalta pistävällä niemellä, lähellä järven rantatörmää. Yhtenäisempi pyyntikuoppajono alkaa niemen tyven kaakkoispuolelta, tasaisen kankaan reunalta, niemelle laskevan rinteen päältä, ja se suuntautuu kohti etelää. Kuoppien länsipuolella noin sadan metrin etäisyydellä on Härkäjärveen laskeva jyrkkärinteinen puronotko, joka kaartuu etelämpänä itään, kankaan eteläpuolelle. Noin viisikymmentä metriä jatkuttuaan kuoppajono haarautuu etelän ja kaakon suunnille. Etelän suunnalle pyyntikuopat jatkuvat noin sata metriä, puronotkon partaalle asti, josta kuoppajono kääntyy seuraamaan kankaan laitaa kohti itäkoillista, ja pian myös aiemmin kohti kaakkoa erkaantunut jonon toinen haara yhtyy siihen jälleen. Hieman toistasataa metriä kuoppajonojen yhtymisen jälkeen pyyntikuoppajärjestelmä kohtaa koillis-lounaisuuntaisen puronotkon reunan, jota se seuraa koilliseen päin, lähes Lemmenjoen rantaan laskevan rinteen partaalle saakka. Kuoppajono siirtyy puronotkon itäpuolelle noin sadan metrin etäisyydellä Lemmenjoesta, jonka jälkeen se jatkuu vielä joen suuntaisesti noin neljäsataa metriä, ylittäen matkan varrella pieniä puronotkoja ja päättyen kohdalle, jossa tasainen kangas loppuu ja jyrkkä rinne työntyy aivan Lemmenjoen varrelle. Pyyntikuoppajärjestelmän itäisin kuoppa sijaitsee Lemmenjoelle päin laskevalla rinteellä, noin viisitoista metriä jyrkkärinteisen puronotkon länsireunalta länteen päin, ja monet kohteen itäpään kuopista näkyvät myös jokea seuraavan merkityn retkeilyreitin polulle.
Härkäjärven itäpuolella Lemmenjoen varrella sijaitseva pyyntikuoppajärjestelmä on erittäin hyvin säilynyt, olemukseltaan yhtenäinen ja kooltaan Lemmenjoen laakson suurimpia. Ajoitukseltaan pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.

Härkäjärvi itä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Härkäjärven telttailualueen pohjoispuoleisen niemen tyvellä, telttailualueen koillispuolella sijaitsevan lammen länsi- ja koillispuolilla. Alue on kumpuilevaa, hiekkapohjaista kuivaa kangasta, jolla kasvaa männikköä ja harvakseltaan koivuja. Lemmenjokea seuraavan merkityn retkeilyreitin polku kulkee kohteen kaakkoisosan halki, noin viisitoista metriä järven pintaa ylemmäs kohoavan hiekkaharjun päällä.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 21 pyyntikuoppaa. Kohteen pyyntikuopat ovat erittäin suuria ja selvästi erottuvia, yli metrin syvyisiä, ja niiden halkaisijat vaihtelevat vajaasta neljästä metristä noin kuuteen metriin. Jokaista kuoppaa reunustaa leveä maavalli. Pyyntikuoppajärjestelmä on olemukseltaan yhtenäinen ja hyvin säilynyt. Pyyntikuopat 1-6 sijaitsevat Härkäjärven ja sen itäpuolella olevan lammen välisellä kannaksella. Kuopat on kaivettu itäkoillis-länsilounaissuuntaiseksi jonoksi hiekkaharjanteen reunalle, kannaksen matalimman kohdan eteläpuolelle. Samaisen lammen koillispuolella kuoppajono haarautuu pyyntikuoppa 7:n luota kahteen eri suuntaan. Pyyntikuopat 8-13 suuntautuvat kohti kaakkoa, muodostaen jonon lammen rannan ja sen kaakkoispuoleisen hiekkaharjanteen laen välille. Pyyntikuoppien 14-21 muodostama jono suuntautuu puolestaan kohti pohjoiskoillista, lammen rannan ja Härkäjärven koillispään lahdelman välisen kannaksen matalimman kohdan poikki. Kuoppa 21 on Härkäjärven rantaa kohti laskevalla rinteellä, noin kuusi metriä järven pintaa ylempänä ja noin 25 metrin etäisyydellä järven rannasta. Härkäjärven telttailualueen pohjoispuoleinen niemi rajautuu siis kokonaan järven ja lammen välisten kannasten poikki kulkevien pyyntikuoppajonojen pohjois-ja länsipuolille.
Härkäjärven telttailualueen pohjois-ja koillispuolilla sijaitseva pyyntikuoppajärjestelmä on mainiosti säilynyt ja yleisolemukseltaan poikkeuksellisen edustava. Se on laadittu maastonpiirteet kekseliäästi huomioiden. Ajoitukseltaan kohteen pyyntikuopat lienevät esihistoriallisia; mahdollisesti ne on kaivettu jo kivikaudella.

Härkäjärvi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Härkäjärven kapeimmalla kohdalla, järven kaakkoisrannan hiekkapohjaisen niemekkeen tyvellä. Niemekkeellä kasvaa männikköä ja harvakseltaan koivuja. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat puolukka, variksenmarja, sammalet ja poronjäkälät.
Kohde on yksittäinen pyyntikuoppa, joka sijaitsee Härkäjärven kaakkoisrannan niemekkeellä, kohdassa P 7622464 / I 460262, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä rannasta, noin kuusi metriä järven pintaa ylempänä. Kuoppa on soikea, luode-kaakkosuuntainen, kooltaan noin 4,0 m x 3,0 m ja syvyydeltään noin 0,9 metriä. Kuoppaa reunustaa noin 2,5 metriä leveä maavalli, jonka korkeus on noin 0,3 metriä.
Maaperältään hiekkainen niemeke vaikutti sopivalta myös esihistorialliseksi asuinpaikaksi. Niemekkeen koillisreunalle, pyyntikuopan pohjoispuolelle, noin kymmenen metrin etäisyydelle järven rannasta, kohtaan P 7622486 / I 460259, kaivettiin noin neliömetrin laajuinen koekuoppa. Koekuopasta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta, mutta muita esihistorialliseen toimintaan viittaavia löytöjä tai ilmiöitä ei havaittu. Iskoksia ei kerätty koekuopasta talteen, vaan ne jätettiin paikoilleen. Koekuopan lähiympäristöön tehtiin myös muutamia lapionpistoja, jotka olivat löydöttömiä.

Härkäjärvi luode (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Härkäjärven luoteisrannalla, järvelle pistävän, itäkoillis-länsilounaissuuntaisen niemen tyven eteläreunalla, niemen muodostavan hiekkaharjanteen tasaisella laella ja rantaan laskevalla rinteellä, kahdesta kolmeen metriä järven pintaa ylempänä. Kohteen alueella kasvaa männikköä ja aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, juolukka, suopursu, variksenmarja ja seinäsammal.
Kohde on kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Noin viiden metrin etäisyydellä Härkäjärven rannasta, kohdassa P 7622440 / I 460080, rantaan laskevalla rinteellä, noin kaksi metriä järven pintaa ylempänä, havaittiin rikkoutuneessa maanpinnassa kaksi pientä kvartsiitti-iskosta. Paikalle kaivettiin kaivauslastalla noin 0,5 m x 0,5 m laajuinen koekuoppa 1, josta löydettiin lukuisia iskoksia lisää. Koekuopasta löydetyt iskokset olivat hyvin pienikokoisia ja raaka-aineeltaan vaihtelevia; kvartsiittiiskosten lisäksi löydettiin yksi kvartsi-iskos sekä iskoksia, joita oli isketty hyvin hienorakeisesta, piikiveä muistuttavasta kivestä, ilmeisesti sertistä. Koekuopasta löydetyt iskokset kerättiin talteen.
Rantatörmän päälle, niemen tyven tasaisen laen reunalle, tehtiin muutamia lapionpistoja, jolloin havaittiin, että iskoksia on rannan suuntaisesti vähintään kymmenen metrin matkalla ja noin viidentoista metrin etäisyydelle järven rannasta saakka. Tiheimmin iskoksia todettiin olevan kapealla vyöhykkeellä rantaan laskevan rinteen partaalla. Yhteensä iskoksia havaittiin useita satoja, ja edellä mainittujen kivilajien lisäksi niiden joukossa oli myös liuskeiskoksia. Enimmäkseen iskokset olivat olemukseltaan lastumaisia, hyvin ohuita ja halkaisijaltaan vain muutaman millimetrin kokoisia, mutta muutamia kookkaampiakin iskoksia havaittiin, erityisesti hieman etäämmällä rantatörmän partaalta.
Kohdalle P 7622442 / I 460079 tehdystä lapionpistosta löydettiin kaksipuoleisesti retusoidun liuske-esineen katkelma, jonka poikkileikkaus on linssinmuotoinen. Mahdollisesti esine on ollut olemukseltaan veitsimäinen. Katkelma ja saman lapionpiston muutkin löydöt kerättiin talteen. Asuinpaikalta kerättiin talteen myös hiotun liuske-esineen tai hioimen katkelma, joka löydettiin pienialaisesta maapaljastumasta kaatuneen kelon rungon alta, kohdasta P 7622440 / I 460078, ja lisäksi kohdalle P 7622443 / I 460079 tehdystä lapionpistosta löydetyt kolme kohteen muihin löytöihin verrattuna kohtalaisen isokokoista kvartsiitti-iskosta, joista kookkaimman suurin läpimitta on noin 45 mm.
Kaikki lapionpistoista havaitut löydöt olivat hyvin lähellä maanpintaa, alle viiden senttimetrin syvyydellä kivennäismaan pinnasta, useimmat noin puolentoista senttimetrin paksuisessa huuhtoutumiskerroksessa. Likamaavärjäymiä tai mitään rakenteiden jäännöksiä ei löydetty. Muutamia hyvin pieniä palaneiden luiden murusia havaittiin, mutta ne olivat niin hauraita, ettei niitä onnistuttu keräämään talteen.

Härkäjärvi kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Härkäjärven kaakkoispuoleisella männikkökankaalla, enimmäkseen loivapiirteisten hiekkaharjanteiden välisessä luode-kaakkosuuntaisessa notkelmassa, järven rantaan laskevan jyrkän rinteen partaan ja toistasataa metriä kauempana rannasta alkavan kalliokkomaaston välillä. Korkeusero kankaan reunalta Härkäjärven pinnan tasolle on noin viisitoista metriä ja kohteen kaakkoisosan poikki kulkee retkeilyreitti. Maaperä lähellä Härkäjärveä on hiekkaa, mutta kivisyys lisääntyy kauempana järvestä. Alueella kasvaa männikköä, ja aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, variksenmarja, seinäsammal
ja poronjäkälät.
Kohde on yhdentoista pyyntikuopan muodostama pyyntikuoppajärjestelmä. Kuopat ovat laajoja ja useimmat yli metrin syvyisiä, erittäin hyvin maastossa erottuvia ja loivapiirteisen maavallin ympäröimiä. Ne on kaivettu noin 150 metrin matkalle yleissuunnaltaan luode-kaakkosuuntaiseksi jonoksi, joka seuraa hiekkaharjanteiden välistä notkelmaa lähelle kohteen kaakkoispuoleista kalliokkomaastoa. Luoteisin pyyntikuoppa sijaitsee noin viiden metrin päässä Härkäjärvelle jyrkästi laskevan rinteen partaalta, ja pyyntikuoppajonon kaakkoispää taittuu kohti koillista kalliokkoisen harjanteen reunalle.

Härkäkoski etelä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Härkäjärven pohjoispään itäpuolella, Härkäkosken venelossilta noin 120 metriä etelälounaaseen päin, lähelle Härkäjärven rantaa työntyvän hiekkaharjanteen päässä olevalla tasanteella, noin viidentoista metrin etäisyydellä rannasta, noin kuusi metriä järven pintaa ylempänä. Tasanne on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen ja loivasti rantaan päin viettävä. Tasanteella kasvaa männikköä, kohteen ympäristössä myös koivuja. Toisella puolella Lemmenjokea, miltei vastapäätä kohdetta, sijaitsee Härkäkosken 65-kuoppainen pyyntikuoppajärjestelmä.
Kohde on esihistoriallinen asuinpaikka. Maastollisesti otolliselta vaikuttaneelle paikalle, Härkäjärven rantaan laskevan rinteen päällä sijaitsevalle tasanteelle, kohtaan P 7621202 / I 459317, tehtiin alueen inventoinnin aikana lapionpisto. Lapionpistossa havaittiin pintaturpeen ja noin puolentoista senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla tummaa, punertavan ruskeaa ja selvästi palaneelta vaikuttavaa maata, muutamia palaneita kiviä sekä lukuisia palaneiden luiden kappaleita. Likamaan ja luiden todettiin jatkuvan vähintään kymmenen senttimetrin syvyydelle, jota tasoa syvemmälle kuoppaa ei kaivettu. Lapionpistosta kerättiin talteen 67 palaneen luun kappaletta, joista ainakin useimmat ovat peräisin kookkaasta nisäkkäästä, mahdollisesti peurasta. Useampia lapionpistoja tasanteelle ei kaivettu.
Kohde rajautuu alueen maastonmuotojen perusteella todennäköisesti kokonaisuudessaan tasanteelle, jolle koekuoppa kaivettiin. Tasanne on muodoltaan pitkänomainen, järven rannan muodon mukaisesti pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen ja kooltaan noin 15 m x 6 m.

Ravadasjärvi pohjoinen 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lemmenjoen luoteisrantaa seuraavan jyrkkärinteisen hiekkamoreeniharjanteen päällä olevilla tasanteilla, noin 450 metriä Ravadasjärven autiotuvalta koilliseen päin. Kohteen alueella kasvaa männikköä. Laella olevalle tasanteelle, kohtaan P 7620175 / I 458678, noin neljä metriä järven pintaa ylemmäs, noin kymmenen metrin päähän rannasta, tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin pintaturpeen ja noin kahden senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla tummaa, punertavan ruskeaa likamaata sekä runsaasti kookkaan nisäkkään, mahdollisesti peuran, palaneiden luiden kappaleita. Tasanne, jolle lapionpisto tehtiin, on pohjois-eteläsuuntainen ja kooltaan noin 10 m x 6 m. Lapionpisto laajennettiin noin neljännesneliömetrin laajuiseksi koekuopaksi 1, ja huuhtoutumiskerroksen poistamisen jälkeen likamaan todettiin kattavan koekuopan kauttaaltaan. Tämän jälkeen koekuopan keskiosasta kaivettiin kaivauslastalla noin 15 cm x 15 cm kokoinen alue noin kahdenkymmenen senttimetrin syvyydelle saakka, mutta likamaan ja palaneiden luiden pohjatasoa ei saavutettu. Palanutta luuta kerättiin talteen 65 kappaletta. Koekuoppa 1:n maaperä oli varsin hienoa hiekkaa, ja kiviä kuopasta ei löydetty ollenkaan.
Koekuoppa 1:n luota noin viisikymmentä metriä lounaaseen päin harjanteen laki levittäytyy tasanteeksi, jonka halkaisija on noin kolmekymmentä metriä. Kyseisen tasanteen kaakkoislaidalle, noin viiden metrin päähän Lemmenjoen rantaan laskevan rinteen partaalta, kohtaan P 7620145 / I 458633, kaivettiin koekuoppa 2, joka oli samankokoinen kuin koekuoppa 1, mutta jota kaivettiin vain noin viiden senttimetrin syvyydelle saakka. Koekuopassa 2 havaittiin pintaturpeen ja noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla samanlaista likamaata kuin koekuopassa 1 sekä kaksi kookkaan tai keskikokoisen nisäkkään palaneen luun kappaletta. Koekuopan kaivaminen lopetettiin heti luiden havaitsemisen jälkeen, eikä luita kerätty kuopasta talteen. Koekuoppa 2:n maaperä oli melko karkeaa, soransekaista hiekkamoreenia. Enempää koekuoppia kohteen lähialueelle ei kaivettu.
Kohde rajautuu alueen maastonmuotojen perusteella kahdeksi pesäkkeeksi. Ilman laajempaa koekuopitusta kohteen tarkka rajaaminen ei ole mahdollista, joten koekuoppa 1:n ympäristössä mahdollisen asuinpaikka-alueen voidaan katsoa kattavan paikalla sijaisevan tasanteen kokonaisuudessaan. Koekuoppa 2:n luona keskeisin esihistoriallinen toiminta on todennäköisesti keskittynyt lähinnä tasanteen kaakkoisreunalle.
Koska koekuopista ei löydetty lainkaan kvartsi-, kvartsiitti- tai liuskeiskoksia, on paikalla ilmeisesti asuttu aikana, jolloin kiviesineiden valmistus oli jo päättynyt, toisin sanoen luultavimmin rautakaudella. Vaikka molemmissa koekuopissa havaitut maaperän ilmiöt olivat hyvin samankaltaisia, voivat löytöpesäkkeet kuitenkin olla myös eri-ikäisiä keskenään. Koekuoppa 1:n hyvin paksun kulttuurikerroksen perusteella asutus vaikuttaa olleen melko pitkäkestoista tai vähintäänkin toistuvaa.

Ravadasjärvi Pitkäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ravadasjärven luoteisrannalla, Pitkäniemen eteläosassa, niemellä olevan telttailualueen lähiympäristössä ja sen länsipuoleisella niemekkeellä, ylimmillään noin kuuden metrin korkeudella Ravadasjärven pinnasta. Pitkäniemen luoteispuolella nousee maasto nousee jyrkästi kohti Morganmarastunturia. Alueen maaperä on hiekkavaltaista moreenia ja puusto männikköä. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat puolukka, variksenmarja, poronjäkälät ja seinäsammal. Telttailualueen tulipaikan ympäristöstä aluskasvillisuus on kuitenkin enimmäkseen kulunut pois ja kivennäismaan pinta on paljastunut.
Kohde on laaja-alainen ja luonteeltaan pesäkkeinen kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Löytöpesäkkeitä havaittiin asuinpaikan alueella viisi, ja todennäköisesti niiden välillä sijaitsee myös useita toistaiseksi tuntemattomia pesäkkeitä.
Havaittujen löytöpesäkkeiden sijainnin ja niiden lähiympäristön maastonpiirteiden perusteella asuinpaikka rajautuu Ravadasjärven Pitkäniemen kahdelle eteläisimmällä niemekkeelle, alueelle, jonka pituus itä-länsi suuntaisesti on noin sataviisikymmentä metriä, ja joka yltää kauimmillaan noin viidenkymmenen metrin etäisyydelle Ravadasjärven rannasta. Asuinpaikalla havaittujen löytöpesäkkeiden välillä voi olla melko laajoja täysin löydöttömiäkin alueita.
Havaittujen löytöpesäkkeiden välillä sijaitsee todennäköisesti myös toistaiseksi tuntemattomia pesäkkeitä, koska niemen asuinpaikaksi sopivaa aluetta ei koekuopitettu kohteen dokumentoinnin aikana kovinkaan kattavasti. Vain Pitkäniemen telttailualueen tulipaikan ja halkovajan lähiympäristössä aluskasvillisuus on niin kulunutta, että kivennäismaan pinta on paljastunut ja löytöjä voidaan havainnoida maaperään kajoamatta. Tulipaikan lähellä havainnot esihistoriallisesta toiminnasta olivatkin monipuolisimpia, mutta valitettavasti juuri samaisella alueella asuinpaikan kulttuurikerros on voimakkaimmin vaarassa tuhoutua. Koska maastonkuluminen ilmeisesti etenee jatkossakin, olisi suotavaa, että vakavimmin vaarantuneet, melko pienialaiset, mutta kuitenkin varsin runsaslöytöisilta vaikuttavat löytöpesäkkeet 1 ja 2 pyrittäisiin tutkimaan lähitulevaisuudessa arkeologisilla kaivauksilla. Asuinpaikan muiden pesäkkeiden alueelle ei toistaiseksi vaikuta kohdistuvan merkittävää tuhoutumisuhkaa.

Ravadasjärvi kaakko 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ravadasjärven kaakkoisrannan niemekkeiden tasanteilla, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta, noin kuudesta kahdeksaan metriä järven pintaa ylempänä. Kohteen kaakkoispuolella maasto alkaa kohota jyrkkänä rinteenä Viipustuntureita kohti. Alueen maaperä on hiekkaa ja puusto mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää.
Kohde on kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuva asuinpaikka. Ravadasjärven kaakkoisrannan niemekkeellä, rannasta nousevan jyrkän rinteen päällä sijaitsevat tasanteet vaikuttivat maastonmuodoiltaan hyvin sopivilta muinaisiksi asuinpaikoiksi. Noin kahdenkymmenen metrin päässä rannasta, noin kahdeksan metriä järven pintaa ylempänä, on koillis-lounaissuuntainen terassimainen tasanne, kooltaan noin 15 m x 6 m. Noin viisi metriä tasanteen lounaispäästä koilliseen päin, kohdalle P 7618177 / I 456959, tehtiin lapionpisto, jossa havaittiin kvartsi-iskoksia sekä tummaa, punertavan ruskeaa, selvästi palanutta likamaata, muutamia palaneita kiviä ja pieni palaneen luun kappale. Lapionpisto laajennettiin noin neliömetrin kokoiseksi koekuoppa 1:ksi. Enempää luita ei kuopasta löytynyt, mutta kvartsi-iskoksia löydettiin yhteensä noin kolmekymmentä. Huuhtoutumiskerroksen paksuus koekuopan kohdalla vaihteli viiden ja kymmenen senttimetrin välillä. Sen alla oli noin kymmenen senttimetrin paksuinen kerros likamaata, joka vaihettui puhtaaksi pohjamaaksi viimeistään noin kahdenkymmenen senttimetrin syvyydellä. Löydöistä kerättiin otokseksi talteen yksitoista kvartsi-iskosta, ja muut iskokset jätettiin täytettyyn kuoppaan pintaturpeen alle.
Samalle tasanteelle, koekuoppa 1:stä noin kahdeksan metriä koilliseen päin, lähelle tasanteen koillispäätä, kohdalle P 7618180 / I 456965 tehdyssä lapionpistossa havaittiin noin kolmen senttimetrin paksuisen huuhtoutumiskerroksen alla noensekaista likamaata sekä palaneita kiviä ja runsaasti palaneiden luiden kappaleita. Lapionpisto päätettiin laajentaa noin 0,3 m x 0,3 m laajuiseksi koekuoppa 2:ksi. Kuoppaa ei kaivettu puhtaaseen pohjamaahan saakka, vaan kaivaminen lopetettiin noin kolmentoista senttimetrin syvyydelle, kun palaneiden luiden kappaleita oli saatu kerättyä talteen riittävästi. Likamaata ja luiden kappaleita on siis paikalla vähintään kymmenen senttimetrin paksuinen kerros. Luita saatiin talteen kolmekymmentäkaksi kappaletta, ja ainakin useimmat niistä vaikuttavat olevan peräisin kookkaasta nisäkkäästä, mahdollisesti peurasta. Kvartsi-iskoksia koekuoppa 2:sta ei löydetty ollenkaan.
Koekuopitetun tasanteen koillispuolella, lähempänä Ravadasjärven rantaa, on myös kaksi hieman alempana sijaitsevaa vastaavanlaista tasannetta, mutta niiden alueelle ei lapionpistoja tehty. On kuitenkin luultavaa, että niilläkin on ollut ihmistoimintaa samaan aikaan kuin ylemmällä tasanteella, minkä perusteella todennäköisen asuinpaikka-alueen pituus koillis-lounaissuuntaisesti on noin kolmekymmentä metriä ja koekuopat 1 ja 2 sijaitsevat alueen lounaispäässä.

Ravadasjärvi kaakko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppa sijaitsee Ravadasjärven kaakkoisrantaan laskevan rinteen partaalla, noin kuusi metriä järven pintaa ylempänä ja noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä rannasta. Kohteen kaakkoispuolella maasto alkaa kohota jyrkkänä rinteenä Viipustuntureita kohti. Alueen maaperä on hiekkaa ja puusto mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää.
Pyyntikuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan noin kaksi ja puoli metriä, syvyydeltään noin puoli metriä, ja sitä reunustaa noin puolentoista metrin levyinen maavalli, jonka korkeus on noin 0,2 m.

Ravadasjärvi etelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee niemellä, joka pistää Ravadasjärven eteläosaan sen kaakkoisrannalta. Niemi muodostuu kapeasta hiekkaharjanteesta, jonka lakiosa on noin viisi metriä järven pintaa ylempänä, ja niemen tyven kaakkoispuolella nousee jyrkkä jokilaakson rinne Viipustunturien huippuja kohti. Niemellä kasvaa mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää.
Ravadasjärven kaakkoisrannalta järven eteläosaan pistävän niemen lakialueen tasanteet vaikuttivat aluetta inventoinnin aikana havainnoitaessa maastonmuotojensa perusteella mahdollisilta esihistoriallisten asuinpaikkojen sijaintikohdilta. Otollisimmiksi oletetuille kohdille niemen alueella tehtiin harvakseltaan lapionpistoja, ja kahdessa kohdassa havaittiinkin jälkiä kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle ajoittuvasta asutuksesta. Kyseisillä paikoilla lapionpistot laajennettiin noin 0,5 m x 0,5 m laajuisiksi koekuopiksi, jotka kaivettiin kaivauslastalla.
Koekuoppa 1 sijaitsi paikalla P 7617412 / I 455840, keskellä harjanteen lakialueella olevaa halkaisijaltaan noin viisimetristä pyöreää painannetta, jonka syvyys on noin 0,4 metriä. Paikalle tehdyssä lapionpistossa havaittiin yksi kvartsi-iskos, muutamia palaneita kiviä ja tummaa, punertavan ruskeaa ja selvästi palaneelta vaikuttavaa likamaata. Kun lapionpisto laajennettiin koekuopaksi, löydettiin kvartsiiskoksia kaksi lisää sekä yksi kvartsiitti-iskos ja neljäkymmentä palaneen luun kappaletta. Koekuopan löydöt kerättiin talteen. Kuopan maannosta havainnoitaessa todettiin, että huuhtoutumiskerroksen paksuus oli noin viisi senttimetriä ja sen alla olevan likamaakerroksen paksuus paksuimmillaan noin viisitoista senttimetriä.
Koekuoppa 2 sijaitsi paikalla P 7617399 / I 455786, noin kuusikymmentä metriä koekuopasta 1 länsilounaaseen päin, keskellä harjanteen laella olevaa halkaisijaltaan noin nelimetristä tasannetta. Paikalle tehdystä lapionpistosta löydettiin yksi kvartsi-iskos, ja kun lapionpisto laajennettiin koekuopaksi, löytyi iskoksia neljä lisää. Iskokset löydettiin huuhtoutumiskerroksen pintaosasta ja ne kerättiin talteen. Muita esihistoriallisia löytöjä koekuopasta ei löytynyt, ja paikalla todettiin olevan tavanomainen podsolimaannos.
Notkelmassa niemekkeen tyvellä, koekuoppien itäkaakkoispuolella, kohdassa P 7617390 / I 455939, havaittiin yksittäinen pyöreä pyyntikuoppa.
Koekuopan 1 kohdalla vaikuttaa olleen tulisija. Asutus on ilmeisesti ollut varsin pitkäkestoista, koska maaperään jääneet ihmistoiminnan jäljet ovat selvät ja kulttuurikerros kohtalaisen paksu. Koekuoppa 2:n lähellä on työstetty kvartsia, mutta kyseisen kuopan muutamat löydöt voivat olla kertaluonteisen lyhytkestoisen toiminnan synnyttämiä. Koekuopista saatujen havaintojen ja alueen topografian perusteella on lähes varmaa, että niemellä sijaitsee vielä toistaiseksi tuntemattomia esihistoriallisia asuinpaikkapesäkkeitä, jotka voivat olla peräisin eri aikakausilta. Tämän vuoksi koko niemeä on syytä käsitellä muinaisjäännösalueena.

Ravadasjärvi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ravadasjärven länsipuolella, Morganmaraksen kaakkoisrinteellä, retkeilyreitin varrella. Alueen maaperä on hiekkamoreenia ja puusto männikköä.
Kohde on pyyntikuoppa, joka sijaitsee retkeilyreitin polulta noin kuusi metriä itään päin. Kuoppa on muodoltaan soikea, koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan noin 2,5 m x 2,0 m. Kuopan syvyys on 0,6 metriä, ja sitä ympäröi noin kaksi metriä leveä loiva maavalli, jonka korkeus on noin 0,1 metriä. Vaikka kuoppa on pienehkö, se erottuu selvästi maastossa. Kuopan pohjalle tehtiin lapionpisto, josta todettiin pintaturpeen alla paksu huuhtoutumiskerros. Kuopan lähiympäristöä havainnoitiin noin sadan metrin säteellä, mutta enempää kuoppia ei löydetty.
Kyseessä on yksittäinen pyyntikuoppa, joka ei vaikuta liittyvän mihinkään laajempaan pyyntikuoppajärjestelmään. Mahdollisesti se on muinoin kaivettu peurojen luontaiselle kulkureitille. Kuopan pohjalla todetun paksun huuhtoutumiskerroksen perusteella kuoppa on ajoitukseltaan esihistoriallinen. Kuoppa on säilynyt hyvässä kunnossa ja siihen ei kohdistu tuhoutumisuhkaa.

Morgamjärvi koillinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Morgamjärven koillisosaan järven kaakkoisrannalta pistävällä niemekkeellä. Niemekkeen pääosan muodostaa koillis-lounaissuuntainen hiekkamoreeniharjanne, joka nousee noin kahdeksan metriä järven pintaa ylemmäs. Harjanteen kaakkoispuoleinen alue niemekkeen tyvellä on alavampaa. Alueella kasvaa mäntyjen ja koivujen muodostamaa sekametsää.
Kohde muodostuu kolmesta kookkaasta pyyntikuopasta. Kuopat ovat pyöreitä tai soikeahkoja, ja niiden halkaisijat vaihtelevat reilusta kolmesta metristä noin viiteen metriin. Syvin pyyntikuopista on yli metrin syvyinen. Ne sijaitsevat koillis-lounaissuuntaisena jonona hiekkamoreeniharjanteella, kuopat 1 ja 2 aivan harjanteen laella, kuoppa 3 hieman alempana. Harjanteella on myös muita kuoppia, mutta ne ovat olemukseltaan epämääräisempiä, mahdollisesti tuulenkaatojen synnyttämiä. Myös harjanteen päissä, aivan järven rantatörmän vieressä, todettiin kuopanteita, jotka tulkittiin luontaisesti muodostuneiksi.

Morgamjärvi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Morgamjärven koillispäässä, kapean nivan pohjoisrannalla, hiekkamoreenipohjaisella niemekkeellä, tasaisella, terassimaisella alueella, noin viisi metriä nivan pintaa ylempänä. Tasanne on koillis-lounaissuuntainen, noin kahdenkymmenen metrin mittainen ja noin kuusi metriä leveä. Tasanteen eteläreunalta maasto laskeutuu jyrkästi nivan rantaan. Alueella kasvaa männikköä. Lähellä rantatörmää kulkee polku, joka on kuluttanut maanpinnan paljaaksi. Tasanteella on myös retkeilijöiden kasaama kehämäinen nuotiopaikka, jonka ympäristössä pintaturve on melko kulunutta.
Morgamjärven koillispuoleisen nivan pohjoispuolella sijaitsevan hiekkamoreenitasanteen etelälaidalla, kohdassa P 7616772 / I 454842, noin metrin etäisyydellä nivan rantaan laskeutuvan rinteen partaalta, havaittiin rannansuuntaisella polulla rikkoutuneessa maanpinnassa punertavan ruskeaa likamaata ja palaneiden luiden kappaleita halkaisijaltaan noin 30 cm laajuisella alueella. Luukeskittymän kohdalle kaivettiin kaivauslastalla noin 20 cm x 20 cm kokoinen koekuoppa. Koekuopasta todettiin, että maaperä paikalla on soransekaista hiekkaa. Likamaa ja luiden kappaleet jatkuvat vähintään viidentoista senttimetrin syvyydelle, jolle tasolle kuopan kaivaminen lopetettiin. Luiden ja likamaan lisäksi kuopasta löydettiin muutamia palaneiden kivien kappaleita. Palanutta luuta kerättiin talteen 45 kappaletta, jotka ovat peräisin kookkaasta tai keskikokoisesta nisäkkäästä, mahdollisesti peurasta.
Koekuopan eteläpuolelle tehtiin lapionpisto noin 30 cm etäisyydelle, kohtaan, jossa pintaturve oli ehjä. Lapionpistosta todettiin samainen luiden sekainen likamaakerros, jonka pinnalle oli muodostunut noin kahden senttimetrin paksuinen huuhtoutumiskerros. Lapionpistosta löytöjä ei kerätty. Koekuopasta noin kuusi metriä itään päin, kohdassa P 7616773 / I 454846, havaittiin polulla yksi iskos hyvälaatuista valkoista kvartsia. Iskos poimittiin talteen. Enempää esihistorialliseen toimintaan liittyviä löytöjä tasanteella ei onnistuttu havaitsemaan. Kuitenkin tasanteelta noin 120 metriä koilliseen päin, kohdassa P 7616872 / I 454915, havaittiin polulla noin kahdeksan metrin etäisyydellä rannasta punertavaa, palaneelta vaikuttavaa hiekkaa sekä kookkaan nisäkkään palaneen luun kappale. Kyseisellä kohdalla maanpinta viettää voimakkaasti rantaan päin, ja paikalla sijaitsee todennäköisesti vain väliaikaisen nuotiopaikan jäännös, tuskin laajempaa löytökeskittymää tai varsinaista asuinpaikkapesäkettä.

Morgam-Viipus länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Morgam-Viipuksen länsirinteellä, miltei puurajalla, hiekkamoreeniharjanteiden välisessä notkossa, pienialaisessa rakkakivikossa. Kohteen ympäristössä kasvaa tunturikoivikkoa. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, katajat, mustikka, variksenmarja, kurjenkanerva, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sarat ja sammalet. Kohteen länsipuolitse kulkee poroaita noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä kohteesta.
Kohde on yksittäinen rakkakivikkoon rakennettu purnu. Purnu on olemukseltaan lähinnä röykkiömäinen ja osittain sortunut. Purnun sisätila on ollut pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 0,8 metriä ja syvyydeltään noin puoli metriä. Sisätilan seinämät ovat supistuneet holvimaisesti ylöspäin. Purnun rakentamiseen käytetyt kivet ovat hyvin jäkälöityneet, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 50 cm. Suurimmat kivet ovat muodoltaan laattamaisia. Purnun melko tasaisella pohjalla kasvaa hieman jäkäliä ja sammalia.

Morgam-Viipus etelä (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 1,8 km Morgam-Viipuksen huipusta etelälounaaseen päin, loivasti kohti länttä viettävällä moreenipohjaisella rinteellä, pienialaisissa rakkakivikoissa. Alue on varsin avointa ja kohteen ympäristössä kasvaa harvakseltaan matalia tunturikoivuja sekä muutamia mäntyjä. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, variksenmarja ja puolukka sekä tina-, torvi- ja poronjäkälät. Kohteen eteläpuolella noin 200 metrin päässä kulkee poroaita ja länsipuolella noin 250 metrin päässä virtaa Nihasanjohkan latvapuro.
Kohde muodostuu kahdesta purnusta, jotka on rakennettu pienialaisiin rakkakivikoihin noin kymmenen metrin etäisyydelle toisistaan. Purnut ovat yleisolemukseltaan röykkiömäisiä. Niiden pohjilla kasvaa heinäkasveja, sammalia ja jäkäliä, ja myös niiden kivet ovat hyvin jäkälöityneet. Purnu 1 sijaitsee kohdassa P 7613041 / I 455060. Se on rakennettu jykevistä kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 30 cm - 80 cm. Suurimmat purnun kivistä ovat muodoltaan laattamaisia. Purnun sisätila on suorakaiteen muotoinen, luode-kaakkosuuntainen, noin 60 cm syvä ja laajuudeltaan noin 135 cm x 85 cm. Sisätilaa ympäröi noin puolitoista metriä leveä ja puoli metriä korkea valli.
Purnu 2 sijaitsee kohdassa P 7613052 / I 455063. Se on rakennettu melko pienikiviseen kivirakkaan, ja sen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 15 cm – 60 cm. Purnun sisätila on muodoltaan soikea, koillislounaissuuntainen, noin 40 cm syvä ja laajuudeltaan noin 200 cm x 150 cm. Sisätilaa ympäröi noin metrin levyinen ja 0,3 metriä korkea valli.

Morgam-Viipus lounas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Morgam-Viipuksen lounaisella alarinteellä, pienialaisessa rakkakivikossa, Nihasanjohkan latvapurosta noin 220 metriä luoteeseen päin. Kohde on lähes puurajalla ja sen ympäristössä kasvaa harvaa tunturikoivikkoa. Maaperä alueella on hiekkamoreenia ja aluskasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, katajat, mustikka, variksenmarja, metsätähdet, tina-, torvi-ja poronjäkälät sekä sammalet. Kohteen itäpuolella noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä kulkee poroaita.
Kohde on rakkakivikkoon rakennettu, yleisolemukseltaan kuoppamainen purnu. Sen sisätila on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 0,7 metriä ja syvyydeltään noin 0,4 metriä. Purnun kattamiseen käytettyjen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 60 cm, ja katekivet sijaitsevat melko hajanaisena, noin metrin levyisenä ja 0,3 metriä korkeana vallina purnun ympärillä. Kivet ovat hyvin jäkälöityneet, ja muutamia niistä on sortunut purnun sisälle. Purnun pohjalla kasvaa jonkin verran sammalia.

Morgam-Viipus etelä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Morgam-Viipuksen eteläisellä alarinteellä, hiekkamoreenipohjaisella tunturikankaalla. Kohteen itäpuolella on soinen notkelma, jota kohti maasto kohteen alueella loivasti viettää. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, jonka seassa on harvakseltaan yksittäisiä mäntyjä. Aluskasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, katajat, variksenmarja, kurjenkanerva, kanerva, mustikka, juolukka, riekonmarja, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde on vain reunoiltaan kivetty suorakaiteen muotoinen liesilatomus. Latomus on pohjois-eteläsuuntainen ja kooltaan noin 0,8 m x 0,7 m. Se on ladottu kuudesta kivestä, joiden läpimitat vaihtelevat välillä 20 cm - 50 m. Kookkaimmat kivistä ovat muodoltaan pitkänomaisia, ja suurin kivi sijaitsee latomuksen pohjoispäässä. Kivien yläpinnat ovat hyvin jäkälöityneet ja koholla ympäristöstään viidestä kymmeneen senttimetriä. Latomuksen kiveämätön keskiosa on täysin umpeenkasvanut ja halkaisijaltaan noin 35 cm. Tulisijaan ei tehty lapionpistoa, joten maannosta paikalla ei voitu havainnoida.
Kohteesta dokumentoitu suorakaiteen muotoinen liesilatomus on todennäköisesti peräisin historialliselta ajalta; yleisolemukseltaan se ei vaikuta kovin iäkkäältä. Ilmeisesti latomus on toiminut kevytrakenteisen kotamaisen asumuksen tulisijana, ja se voi mahdollisesti liittyä siitä noin puoli kilometriä lounaaseen päin sijaitsevan vanhan poroerotuspaikan käyttöaikaan.

Morgam-Viipus etelä 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Morgam-Viipuksen eteläisellä alarinteellä, avoimella tunturikankaalla, kauas näkyvällä paikalla. Maaperä alueella on moreenia. Tunturikankaan kasvillisuutta hallitsevat vaivaiskoivut, katajat, variksenmarja, mustikka, kurjenkanerva, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä sammalet.
Kohde on erittäin hyvässä kunnossa säilynyt purnu, joka on rakennettu miehennostannaisista kivistä maan päälle. Purnu on kauempaa nähtynä olemukseltaan röykkiömäinen, korkeudeltaan noin 0,7 metriä, ja se näkyy satojen metrien päähän. Muodoltaan purnu on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin kaksi metriä. Purnun keskellä sijaitsee halkaisijaltaan noin 0,8 metrin laajuinen kammio, jonka syvyys on noin puoli metriä. Kammio suippenee hieman ylöspäin. Useimmat purnun kivet ovat muodoltaan laattamaisia, paksuudeltaan 5 cm - 15 cm, ja niiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm - 80 cm. Kivien pinnat ovat hyvin jäkälöityneet ja purnun pohjalla kasvaa sammalia.

Nihansanskáidi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa, noin kahdeksansadan metrin matkalla Nihasanjohkan luoteisrannan ja Nihasanskáidin pohjoisosasta Vaijoen suunnalle laskevan purolaakson yläpään välillä, luodetta kohti nousevalla hiekkamoreenipohjaisella rinteellä. Tunturikoivikon seassa kasvaa harvakseltaan myös mäntyjä ja kuusia. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat katajapensaat, mustikka, puolukka, variksenmarja ja liekokasvit sekä sammalet ja jäkälät.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, johon kuuluu 33 kuoppaa. Pyyntikuopat on kaivettu Nihasanskáidin itäosaan noin 0,8 km mittaiseksi jonoksi. Jonon eteläisin kuoppa sijaitsee noin viidenkymmenen metrin etäisyydellä Nihasanjohkan luoteisrannasta. Joen varrelta kuoppajono nousee kohti pohjoisluodetta noin 650 metrin matkan, jonka jälkeen se jatkuu rinteen suuntaisesti kohti länttä noin 150 metriä. Kohteen luoteis- ja kaakkoispäiden välinen korkeusero on noin viisikymmentä metriä. Useimmat kohteen pyyntikuopat ovat melko kookkaita, lähes metrin syvyisiä ja halkaisijaltaan vähintään kolmimetrisiä. Miltei jokaista niistä ympäröi selvästi erottuva maavalli, vain muutamien kuoppien osalta valli sulautuu maaston muotoon. Kuopista noin joka kolmas on muodoltaan soikea, tavallisesti poikittaissuuntaisesti kuoppajonon suuntaan nähden. Loput pyyntikuopat ovat muodoltaan pyöreitä.

Vaijoenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaijoenlammen pohjoispään itärannalla, hiekkamoreenipohjaisella rantaterassilla, joka on noin metrin lammen pintaa ylempänä. Rantaterassi on varsin avoin, alueen puuston muodostavat muutamat koivut ja yksi mänty, aluskasvillisuus on niukkaa. Lähellä lammen rantaa on yksi retkeilijöiden kasaama kehämäinen nuotiopaikka, ja alueella ilmeisesti leiriydytään toisinaan.
Vaijoenlammen rantaterassilla, kohteen koordinaattien osoittamalla paikalla, havaittiin kuluneessa maanpinnassa noin kaksikymmentä kvartsi-iskosta halkaisijaltaan noin seitsemänmetrisellä alueella. Paikka on noin kymmenen metrin päässä lammen rannasta, noin neljäkymmentä metriä Vaijoen luusuasta eteläkaakkoon päin. Kyseisen alueen eteläpuolella todettiin olevan vielä muutamia yksittäisiä iskoksia noin viidentoista metrin säteellä ilmoitetusta koordinaattipisteestä. Iskokset olivat hyvälaatuista valkoista ja läpikuultavaa kvartsia, ja ne jätettiin paikoilleen. Muita jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta ei havaittu. Tiheimmän iskoskeskittymän kohdalle tehtiin yksi lapionpisto, josta todettiin, että ohuen sammalkerroksen alta alkaa melko karkea moreenimaa ja löydöt sijaitsevat aivan maan pinnalla. Huuhtoutumiskerrosta lapionpiston kohdalla ei ollut havaittavissa.
Kohteen rajaus on tehty löytöjen levinneisyyden ja maastonmuotojen perusteella. Kohde vaikuttaa rajautuvan Vaijoenlammen rantaterassille, noin 20 m x 15 m laajuiselle pohjois-eteläsuuntaiselle alueelle. Kohteen länsirajana on Vaijoenlammen ranta ja kohteen pohjoisreuna sijaitsee noin viisi metriä ilmoitetusta koordinaattipisteestä pohjoiseen päin.
Kyseessä on ilmeisesti vain lyhyen aikaa käytetyn kivikautisen tai varhaismetallikautisen asuinpaikan jäännös. Rantaterassi, jolla asuinpaikka sijaitsee, on niin alava, että kevättulvat nousevat sille ainakin toisinaan. Varsinaista kulttuurikerrosta tai muuta löytöaineistoa kuin kvartsi-iskoksia on paikalta tuskin löydettävissä, ja siksi myös asuinpaikan tarkempi ajoittaminen lienee jokseenkin mahdotonta.

Mohkkeguoika (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lätäsenon länsipuolella, joenvarren hiekkaharjanteilla, alkaen Mohkkeguoikan luoteispuolella jokeen laskevan puron pohjoisrannalta ja jatkuen siitä pohjoiseen päin. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa ja aluskasvillisuutta hallitsevat katajat, puolukka, variksenmarja, lieko- ja heinäkasvit sekä sammalet ja jäkälät.
Kohde on noin kilometrin mittainen pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 80 pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu joen rannan suuntaiseksi jonoksi, joka kulkee enimmäkseen muutamien kymmenien metrien etäisyydellä joen rantatörmältä. Pyyntikuoppajärjestelmä on olemukseltaan yhtenäinen, joskin puronotkojen kohdilla siinä ovat lyhyet katkokset. Kuoppajonossa on myös yksi poikittainen, joen rantatörmän partaalle suuntautuva sivuhaara. Kohteen pyyntikuopat ovat suuria, muodoltaan pyöreitä tai soikeita, olemukseltaan suppilomaisia, yleensä loivapiirteisen maavallin ympäröimiä, maastossa selvästi erottuvia ja useimmat läpimitaltaan vähintään nelimetrisiä. Kuoppien syvyys vaihtelee noin puolesta metristä noin puoleentoista metriin. Sijaintitietojen kirjaamisen sekä muutamien pyyntikuoppien kuvaamisen lisäksi yksityiskohtaisempaa dokumentointia kuopista ei ennätetty tekemään.
Kohde on suuri, erittäin hyvin säilynyt pyyntikuoppajärjestelmä. Peurojen pyynti Lätäsenon lähialueella on ilmeisesti ollut hyvin laajamittaista, mihin viittaa se, että muutaman kilometrin matkalta joen varrelta on dokumentoitu yhteensä 278 pyyntikuoppaa. Kohteen säilyminen nykytilassaan ei vaikuta uhatulta.

Binnjessavu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pohjoiskoillis-etelälounaissuuntaisella hiekkaharjanteella, tunturikoivikossa, Lätäsenon joenvarsisuon ja joen länsipuolella sijaitsevien kahden vierekkäisen lammen lounaispuolella olevan suon koillispään välillä. Kohteen alueella aluskasvillisuutta hallitsevat katajat, mustikka, puolukka, variksen-marja, liekokasvit sekä jäkälät ja sammalet.
Kohde on noin 250 mittainen pyyntikuoppajärjestelmä, jossa on yhteensä 23 pyyntikuoppaa. Kuopat on kaivettu melko yhtenäiseksi pohjois-eteläsuuntaiseksi jonoksi. Kuoppajonon pohjoispää on Lätäsenon joenvarsisuolle laskevan rinteen partaalla noin sadan metrin etäisyydellä joesta ja eteläpää pitkänomaisen lammen eteläpään ja sen lounaispuolella olevan suon välillä. Varsinaisia sivuhaaroja kuoppajonossa ei ole, joskin yksittäisiä kuoppia sijaitsee myös hieman sivussa pyyntikuoppajärjestelmän pääsuunnasta. Useimmat kohteen pyyntikuopat ovat suuria, muodoltaan pyöreitä tai soikeita, olemukseltaan suppilomaisia, yleensä loivapiirteisen maavallin ympäröimiä, maastossa selvästi erottuvia ja läpimitaltaan noin nelimetrisiä, mutta joukossa on myös muutamia olemukseltaan epämääräisempiä, melko heikosti erottuvia kuopanteita. Kuoppien syvyys vaihtelee noin puolesta metristä noin puoleentoista metriin. Sijaintitietojen kirjaamisen sekä kuuden pyyntikuopan kuvaamisen lisäksi yksityiskohtaisempaa dokumentointia kuopista ei ennätetty tekemään.

Hirvasvuopio 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Lätäsenon länsipuolella, noin 170 metrin etäisyydellä joesta, matalalla hienohiekkaisella harjanteella Hirvasvuopion asuinkentän länsipuoleisen suojuotin lounaispuolella, noin kaksi metriä suon pintaa ylempänä. Kalkkoaivin ja Munnikurkkion välinen mönkijäura kulkee kohteen eteläpuolitse. Kohteen ympäristössä kasvaa harvaa tunturikoivikkoa.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka koostuu kahdesta suorakaiteen muotoisesta, umpeenkasvaneesta liesilatomuksesta sekä yhdestä pyyntikuopasta.
Liesilatomus 1 sijaitsee kohdassa P 7648275 / I 306218, noin kolmenkymmenen metrin etäisyydellä suon laidasta. Latomus on umpeenladottu, itä-länsisuuntainen, lähes neliön muotoinen ja kooltaan noin 0,9 m x 0,8 m. Latomuksen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 10 cm - 20 cm, niiden pinnat ovat hyvin jäkälöityneet, ja ne ovat koholla ympäristöstään noin viisi senttimetriä.
Liesilatomus 2 sijaitsee kohdassa P 7648247 / I 306212, noin kolmekymmentä metriä etelään päin liesilatomuksesta 1, noin kahdeksan metriä kohteen eteläpuolitse kulkevan mönkijäuran pohjoisreunasta pohjoiseen päin. Latomus on maantasainen, vain reunoiltaan kivetty, itä-länsisuuntainen ja kooltaan noin 1,0 m x 0,7 m. Useimpien latomuksen kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 10 cm - 20 cm, mutta sen länsipäässä on muita kookkaampi, muodoltaan laattamainen kivi, jonka halkaisija on noin 30 cm.
Pyyntikuoppa sijaitsee kohdassa P 7648252 / I 306216, noin viisi metriä liesilatomus 2:sta pohjois-koilliseen päin. Kuoppa on soikea, koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan noin 4,0 m x 3,0 m. Kuopan syvyys on noin 0,4 m, ja sitä ympäröi noin 1,5 m leveä maavalli, jonka korkeus on noin 0,2 m. Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta todettiin, että kivennäismaan pintaosaan, sammalkerroksen alle, oli muodostunut noin viisi senttimetriä paksu huuhtoutumiskerros.
Kohde rajautuu pohjois-eteläsuuntaiselle, noin 40 m x 20 m laajuiselle alueelle, jonka eteläpää on Kalkkoaivilta Munnikurkkioon johtavan mönkijäuran pohjoisreunan tasalla. Aluerajaukseen sisältyvät molemmat liesilatomukset ja pyyntikuoppa lähiympäristöineen.
Kyseessä lienee moniperiodinen kohde. Liesilatomukset ovat todennäköisesti peräisin rautakauden lopulta tai historialliselta ajalta. Pyyntikuopan ikää on vaikeampaa arvioida, mutta joka tapauksessa se ajoittuu esihistorialliseksi. Liesilatomusten luona on voinut sijaita kevytrakenteisia kotamaisia asumuksia, joiden rakenteista ei kuitenkaan ole enää jäljellä mitään maanpinnalle havaittavaa. Pyyntikuoppa on kaivettu luontevalle pyyntipaikalle, ja siihen on mahdollisesti ajettu peuroja koillisen suunnalta, Lätäsenon joen-varsikankaalta, Hirvasvuopion asuinkentän alueelta. Kohteen säilyminen nykytilassaan ei vaikuta uhatulta.

Hirvasvuopion autiotupa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hirvasvuopion autiotuvalta noin sata metriä koilliseen päin, pienen lammen ja Lätäsenon väliin työntyvällä hiekkaharjanteella, jonka leveys on noin 50 metriä. Harjanteella kasvaa tunturi-koivikkoa, ja aluskasvillisuutta hallitsevat katajat, puolukka, variksenmarja, mustikka, seinäsammal, kangaskarhunsammal, nahka- ja poronjäkälät sekä yksittäiset heinäkasvit.
Kohde on pyyntikuopparyhmä, joka muodostuu kahdesta pyyntikuopasta. Kuopat ovat kookkaita ja helposti maastossa erottuvia, ja ne sijaitsevat vajaan kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan, poikittais-suuntaisesti harjanteen suuntaan nähden.
Pyyntikuoppien koordinaatit, mitat ja tarkempi kuvaus:
Pyyntikuoppa 1
Soikea, pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, 5,0 m x 4,0 m, syvyys 0,8 m.
Vallin leveys 1,5 m, vallin korkeus 0,3 m.
Kuopan pohjalle tehdystä lapionpistosta todettiin, että pintaturpeen
alla on noin viiden senttimetrin paksuinen huuhtoutumiskerros.
Pyyntikuoppa 2
Pyöreä, ø 4,0 m, syvyys 0,5 m.
Vallin leveys 2,0 m, vallin korkeus 0,3 m.
Valli erottuu lähinnä kuopan eteläpuoliskolla. Olemukseltaan kuoppa on
hieman epämääräinen, ja se on mahdollisesti jäänyt keskeneräiseksi.

Jámešsuolu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lätäsenon länsipuolella, joen entisen uoman rantatörmän päällä, noin neljä metriä joen pintaa ylempänä, melko tasaisella, tunturikoivikkoa kasvavalla kankaalla, noin kaksisataa metriä Hirvas-vuopion autiotuvalta luoteeseen päin, Munnikurkkion entiselle rajavartioasemalle johtavan mönkijäuran varrella. Maaperä alueella on hienoa, lähes kivetöntä hiekkaa.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Kohteen läpi kulkevalla pohjois-eteläsuuntaisella mönkijäuralla havaittiin pesäkkeisesti löytöjä noin 25 metrin matkalla, välillä P 7649935 / I 306356 – P 7649957 / I 306348. Mönkijäuralla havaittu löytöaineisto, yhteensä noin kolmekymmentä löytöä, koostui kvartsi-ja kvartsiitti-iskoksista sekä yhdestä palaneen luun kappaleesta. Lisäksi havaittiin muutamia palaneiden kivien kappaleita.
Tiheimmän kvartsi-iskoskeskittymän vierelle, kohtaan P 7649947 / I 306355, mönkijäuran itäpuolelle, kaivettiin kaivauslastalla noin 50 cm x 50 cm laajuinen koekuoppa 1. Heti pintaturpeen alla oli paljon kvartsi-iskoksia. Koekuoppa kaivettiin vain noin viiden senttimetrin syvyiseksi, ja iskosten lisäksi kuopasta ei löydetty muuta ihmistoimintaan liittyvää.
Kohdalla P 7649952 / I 306352, palaneen luun kappaleen löytöpaikalla, kaavittiin kaivauslastalla mönkijäuran rikkomaa maanpintaa ja löydettiin toinen kappale palanutta luuta. Paikalle päätettiin kaivaa noin yhden neliömetrin laajuinen koekuoppa 2. Mönkijäuran noin viiden senttimetrin syvyydelle saakka sekoittaman pintamaan alla oli muutaman senttimetrin paksuinen kerros palaneelta vaikuttavaa, tummaa likamaata, jonka seassa oli nokea sekä kolme kvartsiitti-iskosta ja harvakseltaan kvartsi-iskoksia. Koekuoppa kaivettiin noin kymmenen senttimetrin syvyiseksi, mutta enempää luiden kappaleita ei kuitenkaan löydetty. Likamaan alla vaikutti olevan häiriintymätön pohjamaa.
Havaittujen löytöjen levinneisyyden perusteella asuinpaikan keskeisin osa vaikuttaa rajautuvan pohjois-eteläsuuntaisesti noin kolmenkymmenen metrin matkalle. Idän suunnalla asuinpaikka-alue päättyy viimeistään Lätäsenon entisen uoman rantatörmän partaalle. Länteen päin asuinpaikaksi soveltuva alue jatkuu noin sadan metrin päähän mönkijäuralta, mutta on todennäköistä, että asuinpaikka rajautuu muutamien kymmenien metrien etäisyydelle rantatörmästä. Pohjoiseen päin tasaista joenvarsikangasta jatkuu pitkälti, joten sillä suunnalla asuinpaikan rajaus perustuu yksinomaan löytöjen levinneisyyden havainnointiin.
Kohde vaikuttaa olevan luonteeltaan pesäkkeinen asuinpaikka. Koska löytöjä havaittiin kohtalaisen runsaasti ja monipuolisesti, on paikalla todennäköisesti asuttu melko pitkäkestoisesti. Mönkijäura on jonkin verran sekoittanut asuinpaikan kulttuurikerroksen ylimpiä osia, mutta uran ulkopuolella kulttuurikerros on ilmeisesti säilynyt häiriintymättömänä. Kohteen säilyminen nykytilassaan ei vaikuta kovin vakavasti uhatulta.

Hárrenjavvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hirvasvuopion vuokrakämpästä noin puoli kilometriä etelään päin, Lätäsenon länsi-puolella, melko tasaisella tunturikoivikkokankaalla, jonka maaperä on hienoa hiekkaa. Aluskasvillisuutta alueella hallitsevat vaivaiskoivut, katajat, puolukka, variksenmarja, tina-, torvi- ja poronjäkälät sekä seinäsammal ja kangaskarhunsammal. Kohteen halki kulkee Lätäsenon rantaan johtava mönkijäura.
Kohde on pyyntikuopparyhmä, joka muodostuu kolmesta kuopasta. Kuopat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, melko kookkaita ja loivapiirteisen maavallin ympäröimiä. Niiden lähimaastoa havainnoitiin muutamien kymmenien metrien säteellä, mutta useampia kuoppia ei onnistuttu löytämään. Pyyntikuoppa 1:n pohjalle tehdystä lapionpistosta havaittiin, että kuopan pohjalla oli noin 15 cm paksu sammalkerros, jonka alla oli huuhtoutumiskerrosta vähintään 20 cm syvyydelle sammalkerroksen alapinnasta.

Alaveneranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lätäsenon länsipuolella, yli sadan metrin päässä joen rannasta, jokeen lounaan suunnalta työntyvän hiekkaharjanteen eteläisen rinteen juurella, Melavaaran huipulta noin 1,8 km itäkoilliseen päin, noin kahdensadan metrin etäisyydellä Munnikurkkion entisen rajavartioaseman ja Alavenerannan väliseltä mönkijäuralta. Alue on maaperältään hienohiekkaista, harvakseltaan tunturikoivuja kasvavaa kangasta.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Laajassa maapaljastumassa, jonka tuulieroosio on kuluttanut hienohiekkaiselle harjanteelle, havaittiin halkaisijaltaan noin kuusimetrisellä alueella muutamia kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä useita kymmeniä palaneiden kivien kappaleita. Löytökeskittymän keskikohdan koordinaatit ovat P 7656277 / I 305326. Keskittymän kookkaimpien kivien halkaisijat ovat noin kymmenen senttimetriä, mutta useimmat kivistä ovat jonkin verran pienempiä. Paikalla sijaitsee selvästi esihistoriallinen kivetyn tulisijan jäännös.
Löytökeskittymän keskivaiheilla hiekkaa kaavittiin varovasti kaivauslastalla kulttuurikerroksen paksuuden ja säilymisasteen selvittämiseksi. Kulttuurikerroksen todettiin tuhoutuneen kokonaan sekä tulisijan jäännöksen alueella että sen lähiympäristössä. Ihmistoimintaan liittyvät löydöt olivat rikastuneet eroosion sekoittamaan löyhään hiekkakerrokseen, jonka paksuus vaihtelee kolmesta seitsemään senttimetriin ja jonka alla on häiriintymätön pohjamaa. Koska häiriintymätöntä kulttuurikerrosta ei enää ollut jäljellä, päätettiin löytökeskittymän alue käydä pikaisesti kaivauslastalla läpi ja kerätä talteen kaikki havaitut löydöt, jotta mahdollisesti saataisiin talteen sellaista löytöaineistoa, joka antaisi lisätietoa asuinpaikan ajoituksesta ja luonteesta. Paikalta saatiin kerättyä kaikkiaan 26 löytöä, joiden joukossa on hiotun liuske-esineen katkelma, kaksipuoleisesti retusoidun kvartsiittiveitsen katkelma, kvartsiitti-, liuske- ja kvartsi-iskoksia, kaksi kappaletta palanutta luuta sekä kolme pientä kappaletta tunnistamatonta, huokoista ainesta, joka vaikuttaa alkuperältään mahdollisesti vulkaaniselta.
Talteen kerättyjen löytöjen tarkempia koordinaatteja ei kirjattu, koska ilmeisesti ne kaikki ovat eroosion seurauksena liikkuneet alkuperäisiltä paikoiltaan. Palaneet kivet jätettiin löytöpaikoilleen, jotta niiden levinneisyys havainnollistaa vielä tulevaisuudessakin löytöpesäkkeen sijaintia ja laajuutta.
Tuhoutuneen asuinpaikkapesäkkeen keskeisimmän osan halkaisija on ollut alle kymmenen metriä. Kivikaudella tai varhaismetallikaudella kohteen alueella on sijainnut ainakin yksi varsin suppea-alainen asuinpaikkapesäke, kenties yksittäisen perheen asumus, jota on ehkä käytetty kohtalaisen lyhytkestoisesti. Paikalta talteen kerätty löytöaineisto on vähälukuisuudestaan huolimatta monipuolinen. Vastaavanlaisia asuinpaikkapesäkkeitä voi sijaita lähiympäristössä lisääkin, mutta niiden paikallistaminen vaatisi alueen laajamittaista koekuopittamista.

Alaveneranta 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Lätäsenon länsipuolella, yli sadan metrin päässä joen rannasta, jokeen lounaan suunnalta työntyvän hiekkaharjanteen eteläisen rinteen juurella, Melavaaran huipulta noin 1,8 km itäkoilliseen päin, noin kahdensadan metrin etäisyydellä Munnikurkkion entisen rajavartioaseman ja Alavenerannan väliseltä mönkijäuralta. Alue on maaperältään hienohiekkaista, harvakseltaan tunturikoivuja kasvavaa kangasta.
Tuulieroosion tuhoamasta asuinpaikkapesäkkeestä hieman toistasataa metriä luoteeseen päin havaittiin suorakaiteen muotoisia liesilatomuksia. Latomuksia löydettiin kaikkiaan viisi, ja lisäksi paikallistettiin kohta, jossa on todennäköisesti sijainnut sittemmin pääosin tuhoutunut latomus. Useimmat latomukset ovat erittäin hyvin säilyneitä, kauniisti umpeenkasvaneita, kauttaaltaan kivettyjä ja olemukseltaan kumpumaisia. Aluskasvillisuuden välistä näkyvien liesikivien pinnat ovat hyvin jäkälöityneet. Neljä suurinta latomusta sekä tuhoutuneen latomuksen kohta sijaitsevat jokseenkin suorassa jonossa hiekkaharjanteiden välisessä notkelmassa, viides latomus puolestaan hieman erillään muista, matalan harjanteen päällä. Latomuksia lähimmät tuulieroosion kuluttamat maapaljastumat ovat latomuksien luota muutamien kymmenien metrien etäisyydellä, eikä eroosio vaikuta uhkaavan latomusten tai niiden lähiympäristön kulttuurikerroksen säilymistä ainakaan lähitulevaisuudessa.
Suorakaiteen muotoiset liesilatomukset lähialueineen sijaitsevat soikehkolla, itä-länsisuuntaisella alueella, jonka laajuus on noin 80 m x 40 m. Liesilatomusten alueen eteläreuna on latomuksen 5 tasalla hiekkaharjanteen laella, länsireuna noin kymmenen metriä latomuksesta 1 länteen päin ja itäreuna noin kymmenen metriä latomuksesta 4 itään päin.
Rautakauden lopulla tai historiallisen ajan alussa asuinpaikalla on ollut laajamittaisempaa asutusta. Keskenään jokseenkin samassa linjassa sijaitsevat neljä suorakaiteen muotoista liesilatomusta sekä yksi osittain tuhoutunut latomus ovat todennäköisesti saamelaisen talvikylän jäännöksiä. Edellä mainituista hieman erillään sijaitseva liesilatomus 5 voi olla asuinpaikan muita latomuksia paljonkin nuorempi, mutta silti sekin on syytä luokitella kiinteäksi muinaisjäännökseksi. Latomuksien 3 ja 4 välillä sijaitsevaa osittain tuhoutunutta latomusta lukuun ottamatta liesilatomukset ovat erittäin hyvin säilyneitä, ja niiden säilyminen nykytilassaan ei vaikuta uhatulta.

Alakoski (1000037765) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Munnikurkkion entisen rajavartioaseman ja Alavenerannan välisen mönkijäuran varrella, noin 1,4 kilometriä Melavaaran huipulta koilliseen päin, noin 350 metrin etäisyydellä Lätäsenon Alakosken rannasta. Alue on tasaista, maaperältään hienohiekkaista, harvakseltaan tunturikoivuja kasvavaa kangasta.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Kohdassa P 7656482 / I 304772, mönkijäuran rikkomalla maanpinnalla, havaittiin kaksi erittäin hienorakeista tummanharmaata kvartsiitti-iskosta noin puolen metrin säteellä toisistaan. Iskosten löytöpaikalle kaivettiin kaivauslastalla noin neliömetrin laajuinen koekuoppa, josta löydettiin neljä iskosta lisää sekä muutamia pieniä, halkaisijaltaan alle kymmenen senttimetrin kokoisia palaneita kiviä. Kaikki löydetyt iskokset ovat täysin samanlaista kiveä keskenään. Mönkijäura oli pääosin tuhonnut huuhtoutumiskerroksen maan pinnalta. Sekoittuneen pintakerroksen alla koekuopan maaperässä todettiin värjäymiä, jotka olivat punertavan ruskeita tai harmahtavia ja osin noensekaisia. Värjäymät jatkuivat noin viidentoista senttimetrin syvyydelle saakka. Mönkijäuraa koekuopan molemmin puolin havainnoitiin tarkoin useiden satojen metrien päähän saakka, mutta enempää jälkiä esihistoriallisesta ihmistoiminnasta ei havaittu. Koekuopan lähistölle, mönkijäuran molemmin puolin, kaivettiin myös muutamia lapionpistoja, mutta ne kaikki osoittautuivat löydöttömiksi.
Kohde vaikuttaa olevan pienialainen asuinpaikka, löytöjen levinneisyyden perusteella halkaisijaltaan mahdollisesti vain muutamien metrien laajuinen. Kohteen lähistöllä voi kuitenkin sijaita muitakin vastaavanlaisia asuinpaikkapesäkkeitä, koska maastonmuodoiltaan ja maaperältään alue on laajalti asuinpaikaksi soveliasta. Kohdissa, joissa maanpinta ei ole paljas, eivät jäljet esihistoriallisesta ihmistoiminnasta ole havaittavissa ilman maaperään kajoamista, joten olosuhteet löytöjen havainnointiin olivat hyvät lähes ainoastaan mönkijäuran kuluttamissa kohdissa. Kohteen tarkempi rajaaminen edellyttäisi laajamittaista koekuopitusta alueella.
Kohde on todennäköisesti melko lyhyen aikaa käytetty leiriytymis- tai asuinpaikka, jonka käyttöajankohta ajoittuu kivikaudelle tai varhaismetallikaudelle. Kohdetta tarkemmin ajoittavaa löytöaineistoa ei kohteen dokumentoinnin yhteydessä löydetty. Voi olla, että paikalla on viivähdetty vain kertaluonteisesti, ilmeisesti kuitenkin sytytetty nuotio ja työstetty ainakin yhtä erittäin hyvälaatuista kvartsiittikimpaletta.

Vuontisjärvet (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pakanajoen ja pohjoisemman Vuontisjärven välisellä kannaksella, tasaisella jäkälikköisellä kankaalla, noin 350 metriä länteen päin Pakanajoen suulta, noin neljä metriä järven pintaa ylempänä. Maaperä alueella on hiekkaa ja puusto noin 60-vuotiasta viljeltyä mäntymetsää. Aluskasvillisuutta hallitsevat puolukka, variksenmarja ja poronjäkälät. Pakanajoen vuokrakämpältä Vuontisjärville johtava mönkijäura kulkee kohteen halki.
Kohde on pyyntikuoppajärjestelmä, joka muodostuu yhdeksästä pyyntikuopasta. Kuopat on kaivettu eteläkaakko-pohjoisluodesuuntaiseksi, noin 180 metrin mittaiseksi jonoksi, joka yltää pohjoisemman Vuontisjärven rantatörmän partaalta lähelle Pakanajoen etelärantaa. Kuopat ovat suuria, muodoltaan pyöreitä tai soikeita, yli puolen metrin syvyisiä ja hyvin maastossa erottuvia, loivapiirteisen maavallin ympäröimiä. Pakanajoen vuokrakämpän ja Vuontisjärvien välinen polku kulkee kuoppien 5 ja 6 välistä.
Kohde on yhtenäinen ja erittäin hyvin säilynyt pyyntikuoppajärjestelmä, jonka kuoppiin on todennäköisesti ajettu peuroja lännen ja lounaan suunnilta, pohjoisemman Vuontisjärven ja Pakanajoen välillä sijaitsevalta laajalta jäkälikköiseltä kankaalta. Pyyntikuoppien iän tarkka määrittäminen ei ole mahdollista ilman maaperään kajoavia tutkimuksia, mutta todennäköisesti ne ovat ajoitukseltaan esihistoriallisia. Kohteen säilyminen nykytilassaan ei ole uhattuna.

Tuulijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuulijärven eteläpuolella, hyvin loivasti järveä kohti viettävällä kankaalla, hiekkarantaisen matalan lahdelman rannalla. Alueella kasvaa männikköä, ja aluskasvillisuutta hallitsevat variksenmarja, puolukka, poronjäkälät ja torvijäkälät sekä kangaskarhunsammal ja muut sammalet. Rannasta noin viidentoista metrin etäisyydelle maanpinta on pääosin paljaaksi kulunut.
Kohde on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka. Paljaaksi kuluneella hiekkaisella maanpinnalla, kohdassa X=7710871/Y=3574164, noin viidentoista metrin etäisyydellä Tuulijärven rannasta, noin puolitoista metriä järven pintaa ylempänä, havaittiin kvartsiittikaavin, joka on valmistettu melko karkearakeisesta, väriltään vaaleanpunaisesta kvartsiitista. Kaavin kerättiin talteen, ja löytöpaikan lähiympäristöä havainnoitiin tarkasti muutamien kymmenien metrien säteellä. Muutamien yksittäisten palaneiden kivien lisäksi muita ihmistoimintaan liittyviä löytöjä tai ilmiöitä ei kuitenkaan havaittu.
Kaapimen löytöpaikalle kaivettiin lapiolla koekuoppa, josta todettiin hiekan olevan ilmeisesti rantavoimien sekoittamaa noin kymmenen senttimetrin syvyydelle saakka. Syvemmällä hiekka vaikutti olevan puhdasta, joten varsinaista kulttuurikerrosta ei paikalla ollut havaittavissa.
Koska kvartsiittikaavin ja muutamat palaneet kivet olivat ainoat kohdetta dokumentoitaessa havaitut ihmistoimintaan liittyvät löydöt, tehtiin kohteen rajaus lähinnä alueen topografian perusteella. Esihistorialliseksi asuinpaikaksi hyvin sopivaa, loivapiirteistä ja maaperältään hiekkaista aluetta on kaapimen löytöpaikan ympäristössä järven rannan suuntaisesti noin sadan metrin matkalla, ja mahdollinen asuinpaikka-alue yltää rannasta noin neljänkymmenen metrin etäisyydelle. Asuinpaikka voi olla hyvinkin pienialainen, mutta sen tarkempi rajaaminen edellyttäisi alueen laajamittaista koekuopitusta.

Risttjäu’rr (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tuulijärven kaakkoispuolisen Ristijärven ja sen lounaispuolella olevan lammen välisen kannaksen kaakkoistyvellä, noin kaksi metriä edellä mainittujen vesialueiden pintaa ylempänä. Maasto viettää kohteen luota loivasti kohti lammen rantaa, jonne on kohteen luota matkaa noin 25 m. Ristijärven ranta on kohteen luota noin 40 m etäisyydellä. Alue on hiekkapohjaista männikkökangasta, ja aluskasvillisuutta kohteen ympäristössä hallitsevat puolukka, variksenmarja ja poronjäkälät, kohteen keskellä pienialaisesti myös mustikka.
Kohde on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on pyöreä, hyvin säännöllisen muotoinen, halkaisijaltaan noin kolmimetrinen ja noin puoli metriä syvä. Vallia kuopan ympärillä ei juurikaan erotu, vaan kuopasta kaivettu hiekka on ilmeisesti heitetty alarinteen puolelle, missä se on sulautunut maaston muotoon. Kohteen lähiympäristöä havainnoitiin tarkasti noin sadan metrin säteellä pyyntikuopasta, mutta useampia kuoppia ei onnistuttu paikallistamaan.

Pikku Tuulijärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pikku Tuulijärven eteläpuoleisella männikköisellä harjanteella, jonka järvenpuoleinen rinne viettää loivasti rantaa kohti, muodostaen terassimaisia tasanteita. Maaperä kohteen alueella on enimmäkseen hienoa hiekkaa. Lännen ja etelän suunnilta harjannetta rajaavat puronotkot, ja hiekkaisen alueen itäpuolella maasto on kallioista. Maanpinta on kulunut paikoin paljaaksi lähellä järven rantaa, luontaisella hyvällä leiriytymispaikalla. Ranta kohteen kohdalla on matala ja hiekkapohjainen, ja noin kymmenen metrin päässä rannasta on nykyisinkin ilmeisen ahkerassa käytössä oleva kivillä reunustettu nuotiopaikka.
Kohde on muinaisjäännösryhmä, joka muodostuu kivikautisesta tai varhaismetallikautisesta asuinpaikasta ja yhdeksästä pyyntikuopasta. Kohdassa P 7706600 / I 571796, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä Pikku Tuulijärven rannasta, noin puolitoista metriä järven pintaa ylempänä, havaittiin paljaaksi kuluneella maanpinnalla kvartsi-iskos. Iskoksen löytöpaikalle kaivettiin kaivauslastalla koekuoppa, jonka laajuus oli noin 0,5 m x 0,5 m. Kuopasta löytyi kaksi iskosta lisää, ensimmäinen noin kymmenen senttimetrin syvyydeltä ja toinen noin kahdenkymmenen senttimetrin syvyydeltä. Pintamaa vaikutti sekoittuneelta noin kymmenen senttimetrin syvyydelle saakka. Syvemmällä hienohiekkaisessa maaperässä oli noensekaisia värjäymiä, jotka jatkuivat noin 25 cm syvyydelle. Kaikki kolme iskosta kerättiin talteen. Lisäksi kohdissa P 7706602 / I 571800 ja P 7706580 / I 571775 havaittiin noin neliömetrin laajuiset palaneiden kivien keskittymät, jotka voivat olla esihistoriallisten tulisijojen jäännöksiä. Enempää koekuoppia ei alueelle kaivettu, mutta esihistorialliseksi asuinpaikaksi sopiva maasto jatkuu noin kymmenen metriä eteläisemmän palaneiden kivien keskittymän eteläpuolelle.
Pyyntikuopat sijaitsevat pääosin asuinpaikan eteläpuolella, pohjois-eteläsuuntaisena jonona, joka kulkee harjanteen poikki. Kuopat ovat melko matalia ja loivapiirteisiksi sortuneita, lähes vallittomia, mutta kuitenkin maastossa kohtalaisen selvästi erottuvia. Dokumentoitujen pyyntikuoppien ympäristössä on myös muutamia epämääräisempiä kuopanteita, joista jotkin voivat olla tunnistamattomiksi sortuneiden pyyntikuoppien jäännöksiä, mutta joista useimmat kuitenkin ovat todennäköisesti luonnollisten prosessien synnyttämiä, ehkä vanhoja tuulenkaatoja.

Jalkapoika (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kakariaavan pohjoispuolella olevan Jalkapojan eteläosassa. Jalkapojan alueella on useita suuria maasta pistäviä paljaita kallioharjanteita. Kallion päällä kasvaa ohuelti jäkälää ja sammalta. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Puusto on vain muutaman kymmenen vuoden ikäistä.
Paikalla on neliömäinen 2,2 m x 2,2 m x 0,4 m kokoinen röykkiömäinen kivilatomus, jossa on keskuskuoppa. Latomus on tehty pohjois-eteläsuuntaisen kallioharjanteen korkeimmalle kohdalle, näkyvälle paikalle. Kallioharjanne laskee loivemmin länteen, ja itäpuolella on jyrkänne. Kalliolta on näkymä itään suolle. Latomuksen kivet ovat jäkälöityneet ja ne ovat tukevasti paikallaan. Latomuksen keskuskuoppa ei ole aivan latomuksen keskellä, vaan se on tehty latomuksen länsiosaan. Kuoppa ei vaikuta olevan myöhemmin kaivettu, vaan se on osa latomuksen rakennetta. Latomuksen itäosa jyrkänteen puolella on korkeampi, ja siinä on useampi kerros kiviä. Kivet ovat erikokoisia rapautuneita laakamaisia kiviä. Ympäristössä ei näy juurikaan irtokiviä.
Latomus vaikuttaa huolellisesti ja tarkoituksella kasatulta. Muodoltaan se muistuttaa jonkin verran purnua, mutta purnu olisi oletettavasti rakennettu vähemmällä vaivalla paikkaan, jossa kallioseinämiä voi hyödyntää purnun seinärakenteina, ja jossa on helpommin saatavilla irtokiviä (esim. rakka). Kallion päälle kivet on pitänyt erikseen kerätä ja kantaa. Kyseessä voisi olla metsästystä varten rakennettu väijyntäpaikka (sen sijainti tukisi tulkintaa), mutta toisaalta sen koko ei välttämättä puolla tällaista tulkintaa. Rakenteen mahdollista funktiota hautapaikkana ei voida luotettavasti sulkea pois. Vastaavanlaisia hautalatomuksia, joissa on toispuoleinen keskuskuoppa, on tutkittu arkeologisin kaivauksia ainakin Oulun Tahkokankaalla, jossa latomukset ajoittuivat rannansiirtymän perusteella pronssi- ja rautakauden vaihteeseen.

Kalliovaara 10 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kvartsijuonteita kallionpaljastumalla. Näkyvissä merkkejä kivikautisesta kvartsinlouhinnasta. Liittyy todennäköisesti läheiseen Pahaojan mesoliittiseen asuinpaikkaan. Kohde on tarkastettu 2020 ja paikkatiedot on päivitetty.

Kalliovaara 14 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kalliovaaran kaakkoisrinteellä. Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan kohteessa on havaittu kvartsijuonteita, joissa mahdollisesti on louhinnan jälkiä. Vuoden 2020 tarkastuskäynnillä kohteessa havaittiin useita hyvälaatuisen kvartsin juonteita ja ainakin kahdessa merkkejä, jotka viittaavat kvartsin hyödyntämiseen. Läntisemmästä kohdassa kalliolohkareen päälle on asetettu hyvä-laatuisesta kvartsista koostuva laaka ja useita samankaltaisia laakoja on havaittavissa kasattuna kiven eteen. Kyseessä vaikuttaisi olevan ilmeinen louhintapaikka. Myös tästä pisteestä n. 6 m itään havaittiin merkkejä vastaavasta toiminnasta.

Kivikautinen; Vuoden 2000 inventoinnissa kohteelta on havaittu kvartsijuonteita, joissa mahdollisesti on merkkejä lou-hinnasta. Vuonna 2020 alue tarkastettiin ja kvartsijuonteita löydettiin sieltä täällä. Paikoitellen havaittiin merkkejä, jotka viittaavat kvartsin louhimiseen.

Karjalanjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Karjalanjärven luoteispäässä ja Kenttävaaran lounais-/eteläpuolella sijaitsee laaja kivikautinen asuinpaikka hiekkatasanteella heikon törmän yläpuolella noin 4 m Karjalanjärven nukyvedenpinnan yläpuolella. Asuinpaikka on itä-länsisuuntainen, sen pituus on 215 m, öleveys 45 m, ja pinta ala 9200m^2. Asuinpaikalla on todennäköisesti kaksi eri-ikäistä kerrostumaa:
1 - Asuinpaikkapinta ilman maanpäällisiä merkkejä korkeudella 179-181 m; koekuopissa havaittiin voimakkaan punainen likamaa, kvartsia ja palaneita kiviä ja lisäksi metsäpolun pinnassa oli näkyvissä kvartsia ja palaneita kiviä n. 100 m matkalla.
2 - Useita asuinpainanteita. Yhteen painanteeseen tehtiin koepisto v. 2018 inventoinnissa, jossa havaittiin voimakkaan ruskeaa likamaata.
Asuinpaikka-alueella on useita maakuoppia, joista osa voisi olla pyyntikuoppia. Kuoppia ei inventoinnin yhteydessä tarkemmin tutkittu. Lisäksi alueella on yksi uuden ajan kellarikuoppa.
Asuinpaikkapinta on mahdollisesit varhaismesolliittinen sijaintinsa ja laajuutensa perusteella; 4 m nykyjärven pinnan yläpuolella ja 8 m korkeimman rannann alapuolella (rannansiirtymiskäyrä Taivalkoski-Oulu, H.-P. Schulz julkaisematon). Ikämääritys pitäisi varmistaa 14C-ajoituksella.
Asumuspainanteet ovat todennäköisesti nuorempia ja ajoittuisivat neoliittisiksi tai varhaismetallikautisiksi, joka olisi varmistettava 14C-ajoituksella. Kuoppien ikää ei tarkemmin selvitetty.
Kohde tarkastettiin metsänkäyttöön liittyen 2021. Tarkastuksen yhteydessä tarkastetuista kuopista 5 todettiin luonteeltaan mieluummin asumuspainanteiksi kuin pyyntikuopiksi sopivaksi. Kahta inventointiraporttiin merkittyä kuoppaa ei löydetty. Tarkastuksessa löydettiin yksi uusi kuoppajäännös.
Alakohteet v. 2021 tarkastushavaintojen mukaisesti.

Luusuamännikkö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; V. 2011 ilmoituksen mukaisesti:
"Mökkitontilta löytyi kymmeniä kvartsi-iskoksia mökin lounaispuolelle kaakkosta tulevalta tieuralta, erityisesti kummun päältä 10 m x 5 m kokoiselta alueelta. Tie on tehty kuorimalla turve pois, ja se on toistaiseksi päällystämätön. Osa iskoksista löytyi tien sivuun kasatun turpeen seasta. Mökin länsipuolella kumpareen reunalla on pieni 1,5 m x 1 m kokoinen moderni kaivanto, josta löytyi muutamia iskoksia. Iskoksia löytyi myös alempaa kumpareen eteläpuolelle jatkuvalta päällystämättömältä tieuralta.
Löydöt rajautuvat kaakko-luodesuuntaiselle tieuralle ja sen luoteispäässä olevan kaivannon kohdalle, 65 m pituiselle alueelle. Koekuopitusta ei tehty, mutta asuinpaikka rajautunee ainakin kumpareen alueelle ja sen eteläpuolelle.
Pyyntikuoppa: Mökin luoteispuolella kumpareen luoteisreunalla on 6 m x 3 m kokoinen soikea loivareunainen kuoppa. Kuopan syvyys on n. 1 m, ja siinä on 1,5 m leveä valli. Rakenteen kokonaismitat ovat 9 m x 6 m. Kuoppaa ei kairattu."
Lisätty v. 2020 H. Kotivuoren arkistoista löydetyn Metsähallituksen arkeologin S. Tolosen tiedonannon perusteella. Kohde syytä tarkastaa maastossa, jotta sen nykyinen säilymisaste voidaan todeta. Rajaus v. 2011 ilmoituksen mukaisesti.

Ruijanpolku Suolisvuono (Kulkuväylät)
Historiallinen; Suolisvuonon reitti on yksi Suomen ja Jäämeren välisistä vanhoista kulkureiteistä. Varhaisin kirjallinen maininta reitistä on vuodelta 1598. Reittiä pitkin käytiin markkinoilla Näätämössä ja Reisivuonolla, ja Jäämerellä kalastamassa. Suolisvuonolta Pakanajoelle Jankkilaan johtavalta reittiosuudelta on kartoitettu yli 700 reittimerkinnän ja reittirakenteen jäännöstä. Reitti on aikoinaan merkitty pilkkapuilla ja pienillä kivipinoilla.

Rovaniemenpankki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kullanhuuhdonnan jäännökset sijaitsevat Rovaniemenpankilla, Hoikanniemen pohjoisosassa, Sotajoen etelärannalla. Paikalla on kämpän uuni sekä rännien tukina ollenita kivilatomuksia. Kämpän vieressä on laaja huuhdottu kivirakka, ylempänä kivikkoisessa rinteessä kasvaa koivuja, katajaa ja möntyjä.
Kämpästä on jäljellä uuni, jossa on korkea pystyssä oleva piippu. Itse kämpästä on jäljellä vain muutamia maatuneita hirsiä, jotka kaikki eivät ole alkuperäisellä paikallaan, ainoastaan uunin vieressä oleva hirsi. Uuni on muodoltaan ympyrän neljänneksen muotoinen, pesän puoli on kaareva. Uunin on kooltaan 1,6 m x 1,8 m ja piipun korkeus on noin 3,2 m. Uuni on yhä pystyssä, vaikka siinä ei ole juuri yhtään laastia jäljellä. Pesää pitää pystyssä ohut ruosteinen rautatanko. Uunin kivet ovat kuumuudessa palaneet punaisiksi. Kämpän ympärillä on laaja huuhdottu kivinen rakka ja itse kämpänkin aluetta on kaivettu. Kämpän koko on ollut arviolta 4 m x 5 m.
Noin 10 m kaakkoon on pienen hirsirakennuksen pohja, josta on jäljellä vain pitkälle maatuneet yksittäiset hirret. Rakennelman koko on noin 3,5 m x 2,5 m. Siinä ei ole uunikiveystä.
Kämpän länsi- ja itäpuolellla, huuhdotun alueen reunassa on ainakin 14 kappaletta laakakivistä pinottuja kivilatomuksia noin 240 m matkalla. Latomukset ovat mahdollisia vesirännien tukikiveyksiä. Latomuksissa on 3-5 kiveä päällekkäin. Kivien päällä kasvaa jäkäliä ja sammalia ja alimmat kivet ovat osittain sammalien peitossa. Huuhdottu alue on itä–länsisuuntaisesti noin 200 m pitkä ja 15–30 m leveä ja jatkuu kaakkoon vielä noin 100 m pituudelta.
Latomukset jatkuvat noin 80 m kaakkoon edellisistä, missä vanhan huuhdonta-alueen kivirakassa on rivissä 11 kivilatomusta noin 45 m matkalla. Latomukset muodostavat loivasti kaartuvan linjan. Latomuksissa on 4-5 päällekkäistä kiveä, ja niiden yläosat ovat lähes samalla korkeudella.
Vuosilta 1881 ja 1897 olevissa valtauskartoissa alue näyttää olevan merkitty M. Pitkäniemelle. Vanhassa kuvassa (GTK vanhatkuvat nro 54b) vuodelta 1898 paikalla on kämppä ja pitkät alueelle tulevat vesirännit. Uuni on todennäköisesti kuvassa näkyvän kämpän.

Hoikanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanha kullanhuuhdonta-alue sijaitsee Hoikanniemen koillisosassa, Sotajoen länsirannalla. Kivirakan kivien päällä kasvaa sammalia, jäkäliä ja heinää. Kivikon reunoilla kasvaa koivuja, muutamia kuusia ja katajaa.
Kivikon ja joen välissä on joen suuntainen leveä kaivanto, mahdollisesti juoksutusoja. Kivipenkan reunassa on ainakin kahdeksan laakakivistä tehtyä latomusta noin 180 m matkalla. Latomuksissa on 3-7 kiveä päällekkäin. Ne ovat mahdollisesti rännien tukikiviä.
Kivikossa on rivinteerattu kivilatomus. Se on lähes pyöreä, halkaisijaltaan noin 2,8 m ja reunan korkeus on 60-90 cm. Latomuksen päällä kasvaa sammalia. Rivinteeratusta latomuksesta noin 10 m luoteeseen on kivillä tuettu pystykivi. Se voi olla valtauksen rajamerkki.
Valtauskartassa vuodelta 1897 alueella on useita valtauksia. Todennäköisesti ainakin osa rakenteista on 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alusta.

Sasserolampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijärven Kattilaniemestä, Kelloniemen keskustasta n. 1,5 km etelään sijaitsevan pienen Sasserolammen koillisrannalta tehtiin keväällä 2018 metallinilmaisimella löytöjä, jotka viittaavat myöhäisrautakautiseen ja/tai historialliseen asuinpaikkaan.
Löytöjä tehtiin yhteensä kolmen löytökohdan ympäriltä. Lisäksi kohteeseen kuuluu kuoppajäännös.
Löytöinä kirveenterä, veitsiä, kuparipellin kappale ym.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020. Kohteelta todettiin em. kuvatun kuoppajäännöksen lisäksi toinen painanne sekä liesikiveys. Tarkastuksessa löydetty painanne (ks alakohteet) on loiva ja pitkulainen mitoiltaan n. 1 x 0,5 x 0,3 m. Kairattaessa tässä huuhtoumiskerros, jonka alla likaisensekainen maakerros.
Löytäjien ilmoittama kuoppa (ks. alakohteet) on nelikulmainen, jyrkkäreunainen ja mitoiltaan n. 1 x 0,5 x 0,5 m. Siinä ei kairattaessa havaittu selkeää huuhtoutumiskerrosta, mutta kylläkin voimakas nokikerros. Kyseeseen voi tulla kohtuullisen tuore kuoppa.
N. 13 m. edellisestä koilliseen löydettiin liesi- tai nuotiokiveys. Pyöreähköltä vaikuttava kiveys on arviolta ehkä n 1 m halkaisijaltaan. Liesi on maatunut ja turpeen peittämä, mutta on epäselvää kuinka vanha se on, sillä kivien seassa oli havaittavissa vielä lahonnutta ja osittain hiiltynyttä puuta.
Havaintojen ja tehtyjen löytöjen valossa kohde on tulkittavissa asuinpaikaksi.

Särkikoskenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on Viiankiaavan soiden keskellä sijaitsevan Särkikoskenmaa-nimisen havupuuvaltaisen sekametsää kasvavan metsäsaarekkeen keskellä. Saarekkeessa kulkee pohjois-eteläsuuntaisia kapeita ja helppokulkuisia hiekkaharjanteita. Alueella kasvaa mäntyjä, kuusia ja koivuja, aluskasvillisuutena puolukkaa ja sammalia.
Hiekkaharjanteen päällä on yksittäinen halkaisijaltaan noin 2,5 metrin kokoinen, 0,5 metriä syvä kuoppa, jota ympäröivät hyvin matalat, heikosti erottuvat vallit. Kuopan reunaan tehdyssä kairauksessa huuhtoutumiskerroksen paksuus on 2-3 cm.
Maakuoppa tulkittiin yksittäiseksi pyyntikuopaksi sijaintinsa ja kokonsa perusteella. Kuoppa sijaitsee maastossa luontaisella kulkureitillä. Yksittäinen kuoppa saattaisi olla myös puunkaadon synnyttämä, mutta heikkoa vallia erottui kuopan kaikilla reunoilla, toisin kuin puunkaadoissa.

Ispinävaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Auttijoen pohjoispuolella luontopolulla Ispinävaarasta noin 300 m
koilliseen. Miilu erottuu matalina ojamaisina kaivantoina ja ojien keskellä olevana hyvin
matalana kumpareena. Ojat ovat noin 30-50 cm leveät ja noin 10-30 cm syvät ja muodostavat katkeilevan, halkaisijaltaan kahdeksan metrisen ympyrän. Kuluneesta ja rikkoutuneesta maanpinnasta erottuu runsaasti hiiliä.
Ympäristö on kuivaa mäntykangasta ja maaperä hiekkaa. Hiilimiilun läpi kulkevat pitkospuut.

Pöyliövaara (1000038450) (Taide)
Historiallinen; Paikalla on 30 x 10 m laaja ja pääosin humuksesta vapaa avokallio. Kallio on kymmenisen metriä rinteellä sijaitsevan luonnonsuojelualueen eteläreunasta pohjoiseen ja alueen keskivaiheella. Luonnonsuojelualueen rajaa sivuten kulkee kolmisen metriä leveä valaistu ulkoilupolku. Aivan kallion lounaispuolella on infotaulu ja polkujen risteyskohta. Kalliolla on nähtävissä seitsemässä kohdassa eri-ikäisiä hakkauksia, joista vanhin ikämerkintä on vuodelta 1853. Piirroksen ulkopuolella, kallion itäosassa, oli lisäksi ohuen humuksen alle peittyviä hakkauksia. Mahdollisesti hakkauksia voisi olla myös hieman alemmalla tasolla olevalla kalliolla, nyt havaittujen pohjoispuolella.

Mellasalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Vuoden 1991 tarkastuskertomuksen mukaan kohde on noin 1,5 km pitkä pohjois-eteläsuuntainen harjanne. Harjanteen pohjoispäässä on soramonttu. Mäen päällä kulkee harjanteen suuntainen metsätie. Rakkakuoppakohde sijaitsee tien länsipuolella noin 15-20 metriä tiestä. Mäen korkeimmalla kohdalla on 2-3 kuoppaa, joista yksi voi olla nykyaikainen. Pohjoisempana oleva kuoppa on noin 1,5 m halkaisijaltaan ja noin 1 m syvä. Kuopan ympärillä on kivinen valli. Koko kuopan ja vallin halkaisija on noin 5 m ja vallin korkeus noin 30 cm. Kohde muistuttaa kraaterimaista röykkiötä. Toinen kuoppa on edellisestä noin 20 m etelään ja huomattavasti pienempi. Kuoppaa kiertää myös kivinen valli ja se muistuttaa myös kraaterimaista kivilatomusta. Kuoppa on vain noin 30 cm syvä ja 0,5-1 m halkaisijaltaan. Edellisistä kuopista noin 5-10 m länteen sijaitsee kaksi kuoppaa hieman edellisiä alempana. Nämä kuopat ovat myös pieniä noin 30-50 cm syviä ja halkaisijaltaan noin 1 m.
Vuoden 1993 inventointikertomuksessa vuonna 1991 tarkastuskertomuksessa kuvailtu kuoppakohde mainitaan osittain tuhoutuneeksi metsäaurauksen vuoksi. Pohjoisin, lakiharjanteen päällä oleva kuopanne, on säilynyt. Paksun sammalkerroksen peittämän kuopan halkaisija on 4,5 m ja syvyys 0,8 m. Rakenteeseen kuuluu matala valli.
Kohteen aluerajaus perustuu arvioon, joka on tehty vuoden 1991 tarkastuskertomukseen ja vuoden 1993 inventointiraporttiin pohjautuen. Aluerajaus on tarkastettava maastossa.
2024: Kohteella tehtiin tarkastus ja samalla rakkakuopat pyrittiin paikantamaan maastossa. Kivien vuoraamia rakkakuoppamaisia kohteita paikannettiin kolme. Kaksi rakkakuoppaa sijaitsee reilu metrin etäisyydellä toisistaan aivan metsätien vieressä länsipuolella. Kolmas rakkakuoppa sijaitsee pohjoisessa noin 30 metrin päässä. Kuopan länsi- ja pohjoisreunalla selkeä kivistä tehty vallimainen rakennelma, joka on suurimmalta osin kasvillisuuden peittämä. Kuopan alueella on irtokiviä, jotka ovat todennäköisesti peräisin itäreunan vallista, joka on todennäköisesti jossain vaiheessa osin tuhoutunut. Mahdollisesti alueella on ajettu koneella ja kivet ovat siirtyneet siinä yhteydessä.

Jokilammit (Taide)
Historiallinen; Merkkipetäjä, joka sijaitsee Rovajärven ampuma-alueen majoitusalueena käytetyn Jokilammen eteläisen järven koilliskulmassa, noin 15 metriä rannasta. Kyseessä on pääosin jo keloutunut petäjä, jonka rungon eteläkyljessä on iso veistetty pilkka (koko noin 40 cm x 120 cm). Siihen on kaiverrettu poikkiviivoja sekä vuosiluku 1865. Lisäksi pilkassa on kaunokirjaimin tehty kaiverrus (ehkä a af p) ja sen alla ilmeisesti nuoremmat palkkikirjaimet (I K). Petäjän koilliskyljessä on pienempi pilkka, jossa on kaiverrus (M M). Hannu Kotivuoren tarkastuskertomuksessa on liitteenä piirros kaiverruksista.

Myllypuro (1000038747) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde löytyi sattumalta läheisen kohteen Myllylampi VARK-tarkastuksen aikana kesäkuussa 2020.
Kohteen alue oli löytöajankohtana äestetty äskettäin ja maan mineraalipinta oli monin paikoin nähtävissä.
Noin metri auton pysäköintipaikasta havaittiin maassa koristeltu kuparipellin kappale. Pellin kappale on osittain ilmeisesti tulessa vahingoittunut, kupera ja siinä on havaittavissa pakotettua nauhamaista pistekoristelua. Löytökohtaa tarkasteltaessa löydettiin vielä toinen kappale kuparipeltiä, jossa niitti, sekä kristallinen kvartsi-iskos. Lisäksi havaittiin löytökohdassa olevan runsaasti palanutta kiveä noin metrin alalla ja paikalla todettiin olevan liesi. Löydön jälkeen aluetta tarkasteltiin laajemmin, ja hiukan kauempaa todettiin toinen palaneen kiven keskittymä, jossa todennäköisesti toinen liesi. Myös kohteen lähellä olevan tien ojaleikkauksessa havaittiin palaneita kiviä, jotka voivat olla tuhoutuneesta tai osittain tuhoutuneesta liedestä.
Kyseessä on ilmeinen asuinpaikka, joka ajoittunee myöhäiselle rautakaudelle tai mahdollisesti keskiajalle. Liesien ympäristössä ei havaittu painaumia, mutta äestetty maasto vaikeutti havaintojen tekemistä jkv. Liesien muotoa oli vaikea samasta syystä tarkasti määritellä, mutta ne voinevat olla nelikulmaisia nk. árran -liesiä.

Aitamaa 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aitamaa -nimisellä alueella tien 19731 länsipuolella Rovaniemen Narkauden kylässä. Se sijoittuu alueella olevan sorakuopan reunalle ja sen itäpuolelle. Löytöjä tehtiin kahdelta alueelta - eteläisempi sijaitsee välittömästi tien 19731 ojan vieressä. Tästä maanpintaa oli tarkastushetkellä kuorittu, jolloin pinnasta löydettiin kvartsia, palaneita kiviä sekä palanutta luuta. Toinen löytöalue sijaitsee tästä n. 50 m luoteeseen sorakuopan reunalla. Täältä löydettiin kvartseja sekä palanutta luuta. Asuinpaikka-alue - mahodollisesti pesäkkeinen sellainen - sijainnee näiden kahden löytöalueen välillä. Alueen maaperä on hiekkaa, ja kasvusto mäntyvoittoista kangasmetsää. Sorakuoppa muodostaa kohteen pohjoisosalle välittömän uhan laajetessaan.

Ounaskoski (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rovaniemen uimarannalla, Jätkänkynttilän sillan eteläpuolella Ounaskosken kohdalla, on hyvin säilynyt historiallinen (1800-luku) kylmämuurattu lohikellari. Se sijaitsee hiekkarantalohkoja erottavalla nurmisella kummulla, jonka päällä kasvaa pari leppää. Kellarin rakenteet ovat pääosin nurmen ja turpeen peitossa, mutta oviaukon liuskekivistä muurattu karmi on näkyvillä, samaten kellarin oviaukon puoleisen seinämän kivirakenteita. Kellari on todennäköisesti rakennettu luontaiseen rantatörmään. Korkeutta rakenteella on arviolta n. 1.5 m.
Kellari on paikallistietojen mukaan alun perin ollut Erkkilän talon lohikellari vuoteen 1915 asti, jolloin sen omistus on siirtynyt Tervolan kunnan esimiehenä toimineelle Johan Henrik Hervalle.
Kohde on säilyneisyytensä ja sijaintinsa puolesta hyvin harvinainen lohitalonpoikaiskulttuurin jäännös. Sen merkitys erityisesti Kemijokivarren kulttuurihistorialle on merkittävä.

Pyhäjärven salmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kittilän Pyhäjärven (Aakenustunturin länsipuolella) pohjoispään kapeikossa.
Liistekatiska sijaitsee kirkasvetisen Pyhäjärven pohjoispuolen kapeikossa, josta alkaa heinikkoinen Pyhälompolo. Järven pohja on kivikkoista.
Pyhäjärven pohjoispuolella sijaitsevassa kapeikossa, järven pohjassa on liistekatiskan puisia jäännöksiä. Kohde tarkastettiin veneestä käsin tähyilemällä paljaalla silmällä ja vesikiikareilla. Veden korkeus on arviolta 1,5-2,0 metriä ja katiskan jäännökset ovat arviolta 0,40 metriä veden pinnan alapuolella. Mukana olleen suunnittelijan mukaan vesi oli tuolloin (heinäkuun lopussa) matalimmillaan. Pyhäjärven vesi on kirkasta ja liistekatiskan voi erottaa tyynellä säällä rannasta käsin. Suurin osa katiskasta on kaatunut tai muuten tuhoutunut veneliikenteen seurauksena. Mahdollisesti osa katiskasta on myös käytön päätyttyä purettu. Katiska on tehty aikanaan laudoista ja ohuista pyöreistä rangoista, jotka ovat muodostaneet yhtenäisen, kapeikon poikki kulkevan kaarevan rakenteen. Säilyneet rakenteet muodostavat pieniä ryppäitä, joissa on lautoja tai rankoja. Näitä ryppäitä on 4 kappaletta ja yksittäisiä pystyssä olevia lautoja tai rankoja 3. Kaatuneita lautoja on koko kapeikon alueella. Lisäksi katiskasta pohjoiseen n. 5-10 metrin päässä on pystyssä yksi lauta, joka erottuu veden pinnan yläpuo-lelle. Tällä suunnalla ei kuitenkaan ollut muita katiskaan viittavia rakenteita.

Kaaresselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaaresselän pohjoisreunassa, lähellä Kaaresvuomaa. Kuivahko kangas jossa kasvaa mäntyjä ja paikoin tiheästi nuorta koivua.
Vanha poroaita, joka on tehty ilman tolppia salvomalla, eli riukujen- välissä on sivuille suuntautuvat tukipuut. Riu’ut ovat suuria ja tiheässä, suurimmat ovat halkaisijaltaan 25-30 cm. Aita on tehty osin kantojen päälle. Se on säilynyt varsin hyvin säilynyt tukipuiden kohdalla, mutta riu’ut ovat paikoin lähes kokonaan maatuneet eikä aidan rakennetta pystytty täysin selvittämään. Aidassa on ollut tolpat porttien kohdalla, ainakin yksi tällainen säilynyt, siihen on sahattu neljä koloa ja naulattu tukipuu viereen.
Aitaa on paikoin tuhoutunut hakkuussa/laikutuksessa kuvion 435 - 22.1 kohdalla. Aita on ilmeisesti tässä kohdassa ollut jo maahan romahtanut ja osin aluskasvillisuuden peitossa, kuten se on hakkuuaukean itäpuolella, missä aita jatkuu lyhyen matkaa. Aidasta on pystyssä yksittäinen tolppa suolla yksityismaalla Se on tuettu kahdella vinopuulla, ja siinä on neljä kirveellä veistettyä koloa riu’uille.
Poroaita, joka rakenteen ja säilyneisyyden perusteella on varsin vanha, mahdollisesti 1900-luvun alkupuolelta. Informantin mukaan Kaaresseljän aita on rakennettu 1890-luvulla.

Kannusvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannusvaaran lounaisreunassa, Kusiojan itäpuolella. Alueella kasvaa tiheästi koivuja, maaperä on kivinen.
Poroaidan jäännös, joka on osittain tehty suurista pyöröhirsistä salvomalla, tolppia on käytetty vain osassa rakennetta. Aita on tuettu riukujen väliin salvotuilla sivupuilla, jotka ovat hieman yli 2 m pitkiä. Kirnun ja kokoamisaidan välinen portin kohta on tehty salvomalla hirret viistosti, jolloin sivutukia ei tarvita. Aita on rakennettu kivien päälle, paikoin puut ovat kokonaan maatuneet ja vain kivet ovat jäljellä osoittamassa aidan paikan. Paikoin aidan alimpana osana on juurineen kaatunut kelo. Osa aidasta on jo täysin maatunut, paikoin jäljellä on yksittäiset hirret ja paikoin aita näyttää olevan täysin säilynyt. Paikoin hirret ovat pitkälle lahonneet vaikka ovatkin lähes ehjän näköisiä. Osa kirnun aidasta on hyvin säilynyt, jäljellä on viisi suurta hirttä ja aita on noin 1,5 m korkea. Myös konttorin laudoista tehty liukuovi on säilynyt.
Aita on itä-länsi suuntainen, kirnu konttoreineen on länsipäässä, idässä on kaksi erillistä kokoamisaitaa, johdinaitojen jäänteitä ei havaittu. Aita on pääosin salvottu, mutta konttorien aidat ovat pääosin tolppa-riuku aitaa. Tolpat ovat pyöröpuita ja riu’ut lohkottuja puita, ja osin riu’ut ovat haljispuolikkaita, enimmillään riukuja on säilynyt 6-7 kpl. Kokoamisaidan hirret ovat suurimmillaan noin 10 m pitkiä.
Yhden konttorin aidan päällä on melan lapa, se on kirveellä veistettyä mäntyä.
Tietojen mukaan aita on rakennettu 1890-luvulla. Viimeinen erotus on ollut v. 1937.

Kattilavaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on löydetty metallinilmaisinharrastajien toimesta v. 2018. Se tarkastettiin heinäkuussa 2020.
Kohde sijaitsee Kattilavaaran kaakkoispuolella 500 m Sasserolammesta luoteeseen nimettömän pienen lammen rannalla sen koillispuolella. Maasto on erittäin kivistä. Puusto on harvaa männikköä. Lammen rannat ovat soistuneet.
Kohde on kiviseen tasaiseen maahan kaivettu nelikulmainen kuoppa, jonka mitat ovat n. 1 x 1 x 0,5 m. Kuoppa vaikuttaa kohtuullisen iäkkäältä. N. 10 m kuopasta etelään on tuore tulistelupaikka.
Kyseessä on mitä todennäköisimmin purnu.

Kokkomäki (1000039003) (Taide)
Historiallinen; Struven ketjun piste, jolla suomalais-venäläiset ja ruotsalaiset mittauslinjat ovat yhdistyneet. Kokkomäen mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Merkin on löytänyt lähdetietojen mukaan professori Petrelius vuonna 1886. Vuonna 1908 havaintojen perusteella vuonna 1912 paikasta on kirjoitettu seuraavasti: "Kokkomäki-niminen piste Alatornion kirkon luona on säilynyt, pistettä osoittava porareikä ja siihen valettu lyijy ovat vielä alkuperäisessä kunnossa."
Merkki on peitetty maa-aineksella ja sen kohdalle on laitettu merkiksi betonirengas.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816-1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.

Sotataival 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee tasaisella mäntykankaalla Rannimmaisen Sotatunturin pohjoispuolella, metsäautotien varressa.
Kohteelta on tehty löytöjä, jotka heinäkuun 2020 tarkastuksen perusteella viittasivat myöhäisrautakautiseen polttohautaan. Kohteella tehtiin koekaivaus myöhemmin kesällä 2020. Tutkimuksessa tulkinta polttohautauksesta vahvistettiin.
Vuonna 2021 kohteelta tehtiin lisää myöhäiseen rautakauteen ajoittuvia löytöjä. Saman vuoden koetutkimuksessa esineiden löytöpaikalta löydettiin punamultaläiskiä, jotka voivat olla ruumishautoja.
Vuoden 2022 arkeologisessa tarkkuusinventoinnissa alueelta todettiin kaksi todennäköistä polttohautaa ja ainakin yksi punamultahauta, joka tutkittiin vuonna 2023 kaivauksin. Kaivauksissa vm. osoittautui kahdeksi limittäin sijanneeksi punamultahaudaksi, joista toisesta saadun radiohiilinäytteen perusteella ajoittuu viikinkiajalle, todennäköisesti 800-luvulle jKr. Haudat ovat olleet syvyydeltään matalia, vain noin 10 cm. Todennäköisesti hautojen päällä on ollut joku rakenne. Tutkitusta polttohaudasta kaivaus osui ilmeisesti reuna-alueelle eikä merkkejä hautauksista saatu.
Tutkimuksen jälkeen kohteella on edelleen tutkimattomia hautauksia, minkä lisäksi kohteen koko laajuus ei edelleenkään ole varmuudella tiedossa.

Keselmäjänkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keselmäjängän länsipuolella, lähellä suon laitaa, on tervahauta. Sen ränni avautuu itään kohti Keselmäjänkää. Hauta on kaivettu luontaiseen rinteeseen. Rännin jäännös muodostuu kahdesta kuopanteesta joilla yhteensä pituutta n. 5 m. Tervahaudan koko halkaisija on n. 5 m.

Keselmäjänkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Keselmäjängän pohjoispuolella, n. 40 m pohjoisessa kulkevasta hiekkatiestä etelään, mäntyvoittoisella kankaalla on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on muodoltaan pyöreähkön soikea eikä siinä ole havaittavissa valleja. Kairattaessa kuopassa todettiin selkeä huuhtoutumiskerros. Kuoppa on halkaisijaltaan n. 4 m ja syvyydeltään ~ 40 cm.
Kuopasta pohjoiseen - hiekkateiden risteyksessä - on kohde Keselmäjänkä 6, joka on pronssikautinen asuinpaikka.

Keselmäjänkä 6 (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Keselmäjängän pohjoispuolella, alueen läpi kulkevan hiekkatien, ja karttaan merkitsemättömän uran risteyksessä hiekkaisessa maastossa on pronssikautinen asuinpaikka. Maasto on aavistuksen kaakkoon viettävää pääosin tasaista hiekkamaata. Aluskasvillisuus on niukkaa ja varpuvoittoista, puusto pääosin nuorehoa mäntyä.
Kohteelta löydettiin pintapoiminnassa kvartseja sekä kvartsinen tasakantainen nuolenkärki, josta kärki katkennut. Jälkimmäinen löytö ajoittaa kohteen mitä todennäköisimmin pronssikaudelle. Kohde on rajattu löytöjen ja topografian perusteella.

Järvenpää 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteelta on elokuussa 2018 löydetty metallinilmaisinlöytönä kaksi rautaista veitsenterää. Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Löytöpaikkoja ei enää kyetty paikantamaan tarkasti. Ilmoitetun löytöpaikan läheltä löydettiin kuitenkin kuoppajäännös, joka lienee pieni pyyntikuoppa.
Kuoppa on halkasijaltaan n. 2,5-3 m, syvyydeltään ~40 cm. Muodoltaan se on valliton, suppilomainen ja pyöreä. Kairattaessa siinä todettiin huuhtoutumiskerros.

Uulan mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sineettäjoen ns. Ylemmän kosken pohjoisrannalla 1750-luvulla oli yhteismylly, jonka osakkaina oli seitsemän ounasjokelaista ja seitsemän rovaniemeläistä talonpoikaa. Myllyn toiminta loppui vuonna 1951. Vuonna 1962 mylly lahjoitettiin Kotiseutuyhdistys Rovaniemen Totto ry:lle. Totto ry on huolehtinut myllyn kunnostuksesta talkootyönä.
Myllyyn kuuluu joenmutkassa olevan niemen poikki kaivattu pääkanava sekä sen alapäässä ollut härkkimylly. Vesisäännöstelyä varten pääkanavaan rakennettiin kaksi sivukanavaa ja niihin sulkulaitteet. Perimätiedon mukaan samalla puolella jokea olisi ollut myös toinen härkkimylly. Myllyn pihapiiriin kuuluu myös myllärin asunto ”Myllypirtti”.

Pöyliön mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi 1800-luvun puolivälissä Pöyliön myllyn tarpeisiin rakennettua maapatoa. Näistä itäisempi on säännöstelypato, joka on edelleen toiminnassa. Se on pituudeltaan n. 100 m. Läntisempi pato on apupato, joka on pituudeltaan n. 80 m.
Patojen rakentaminen aloitettiin 1855, niitä on sittemmin korotettu ja jkv. jatkettu. Kummankin padon voidaan perustellusti olettaa sisältävän huomattavan määrän alkuperäisiä 1800-luvun puolivälin rakenteita. Tilan isännän kertoman mukaan varsinaisia tarkkoja dokumentteja patojen rakenteista ei ole, mutta ainakin säännöstelypato on ilmeisesti hirsikehikkoinen kivi- ja maatäytöllä.
Padot muodostavat yhdessä suojellun myllyn pihapiirin kanssa näyttävän ja historiallisesti tärkeän kokonaisuuden. Museoviraston määritelmien mukaisesti vanhojen vesimyllyjen ja niihin liittyvien rakenteiden jäännökset ovat puolestaan kiinteitä muinaisjäännöksiä.

Sinettäkosken saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sinettäjoen saha- ja mylly sijaitsevat Ounasjoen ja siihen laskevan lyhyen, kaksi koskiosuutta sisältävän Sinettäjoen alajuoksulla. Ounasjokea lähimpään Sinettäjoen koskeen perustettiin ensimmäinen sahalaitos vuonna 1782. Anomus vesisahan rakentamisesta oli jätetty kahta vuotta aiemmin, vuonna 1780. Hakemuksen johdosta suoritettiin Sinettäjärven sekä Marras- ja Sinettäjokien alueella katselmus. Sahan rakentajat olivat rakentaneet sahan läheisyyteen
myös myllyn, mutta kamarigolleegiolta ei saatu siihen lupaa, koska koskessa oli jo mylly ylempänä. Saha valmistui vuonna 1786. Sahan toiminnan aloittamiseksi suoritettiin katselmus 15. - 16. 8.1783. Tarkastuspöytäkirjassa todetaan sahan rakennetun Sinettäjoen viimeisen kosken partaalle. Sahaan kuului tuolloin kaksi raamia ja vettä johti patorakennelmista juoksupyöriin 205 sylen pituinen ränni. Sahan rakennus oli tuolloin osin keskeneräinen, eivätkä patoarkut olleet vielä valmiit.
Sahan alueella kosken etelärannalla kasvaa tiheää pajukkoa ja koivikkoa. Vanhojen rakenteiden jäännökset keskittyvät kosken etelärannalle. Rakenteet koostuvat perkauskivikoista, veden ohjaamiseen käytetyistä kaivannoista sekä mylly- ja saharakennuksen kuuluneista rakenteista. Rakenteet ovat kasvillisuuden peittämiä ja useita niistä oli vaikea havaita. Muutamissa kohdin on havaittavissa rakennusten hirsisiä perustuksia ja perustuskiviä sekä useita umpeenkasvaneita vesiuomia.

Märkäjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta sijaitsee Märkäjärven pohjoispuolella, n. 87 m järven rannasta pohjoiseen ja 830 m Sallan kirkosta luoteeseen. Maasto on voimakkaasti mätästelevää kuivahkoa sekapuista kangasta. Valtapuu alueella on koivu ja kuusi. Aluskasvillisuus koostuu pääosin varpukasveista, metsäkorteesta, suopursusta ja sammaleista.
Tervahauta on kohtuullisen pieni ja mätästelevässä maastossa vaikeasti havaittavissa. Se on pyöreähkö ja halkaisijaltaan n. 4 m. Haudan ränni avautuu länteen. Kairattaessa keskuskuopasta todetaan hiiltä.
Tervahaudasta n. 4 metriä pohjoiseen on vallillinen kuoppajäännös. Kuoppa on pitkulainen ja nelikulmainen, mitoiltaan n. 1,5 x 2 x 0,8 m. Valli on noin metrin levyinen. Kairatessa vallissa todetaan häiriintynyt pintakerros, jonka alapuolella normaalit podsolihorisontit.

Märkäjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni tervahauta sijaitsee Märkäjärven pohjoispuolella n. 50 m Märkäjärven rannasta pohjoiseen ja 900 m Sallan kirkosta luoteeseen. Maasto on voimakkaasti mätästelevää kuivahkoa sekapuista kangasta. Valtapuu alueella on koivu ja kuusi. Aluskasvillisuus koostuu pääosin varpukasveista, metsäkorteesta, suopursusta ja sammaleista.
Tervahauta on pienehkö ja mätästelevässä maastossa hyvin vaikeasti havaittavissa. Tervahaudassa kasvavat koivupusikot vaikeuttavat sen huomaamista vielä enemmän. Se kuitenkin erottuu maastosta säännöllisen pyöreänä, keskuskuopallisena, kohoumana. Hauta on yleismuodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan n. 5 m sen rännin avautuessa etelään kohti Märkäjärveä. Keskuskuopasta todettiin kairatessa hiiltä.

Särkijärvi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohteeseen on liitetty MH:n inventointiraportin kohde Särkijärvi 3 (kuoppa 2).
Kohde sijaitsee Särkijärven pohjoispuolella olevan suon ympäröimän hiekkaharjanteen kaakkoispäässä, lähellä Särkijärveen pohjoisesta laskevan ojan suuta. Kohde sijoittuu tasanteelle kumpareen itäpuolelle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kaksi kuoppajäännöstä. Kuoppa 1 on mitoiltaan 2 x 2 x 1 m, jyrkkäreunainen ja muodoltaan neliömäinen. Kuopan ympärillä on 1-1,5 m leveä matala maavalli. Kuopan pohjalle tehtiin koepisto, jossa havaittiin 2 cm paksuinen huuhtoutumiskerros. Vallin kohdalle tehdyssä koepistossa havaittiin kaksoismaannos - pinnalla on heikko huuhtoutumiskerros ja alempana paksumpi huuhtoutumiskerros, jonka päällä on hiiltä.
Kuoppa 2 on tehty maakiven viereen. Se on neliömäinen ja jyrkkäreunainen, mitoiltaan 1,4 x 1,4 x 0,6 m. Kuopan ympärillä näkyy osittain 1,5 m leveä maavalli. Kuopan pohjalle tehdyssä koepistossa havaittiin vaihtelevanpaksuinen, 0-5cm paksu, huuhtoutumiskerros.
Kyseessä lienevät jonkinlaiset säilytyskuopat. Huuhtoutumiskerrosten perusteella kohde voi ajoittua historialliselle ajalle, mutta kovin nuori se tuskin on.

Juhannuskallio (Taide)
Historiallinen; Rovaniemen Ounasvaaran Juhannuskalliolla - kallion korkeimmalla kohdalla - on useita kymmeniä kaiverruksia. Kaiverrukset ovat lähinnä nimiä, nimikirjaimia, vuosilukuja ja päiväyksiä. Vanhin löydetty päivätty kaiverrus on vuodelta 1856, nuorin vuodelta 1941. Juhannuskallio on nimensä mukaisesti ollut suosittu juhannuksenviettopaikka. Kertoman mukaan kalliolla olisi kaiverruksia jopa 1700-luvulta, mutta yhtäkään tällaista ei löydetty. Kaiverrukset kuitenkin erottuvat heikosti ja erittäin heikosti, ja uudempien kaiverrusten keskellä paikoitellen havaittiin hyvin himmeitä jälkiä, jotka voivat olla hyvin vanhoja ja kuluneita hakkauksia. Valtaosa löydetyistä kaiverruksista sijoittuu kallion korkeimmalle kohdalle n. 60 x 13 m laajuiselle alalle, tosin yksi 30-luvulle päivätty kaiverrus löydettiin n. 18 m korkeimmasta kohdasta pohjoiseen, kalliolla olevan betoniperustuksen kulmalta.

Järvisen aihkikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivahkolla kankaalla, jossa kasvaa lähinnä mäntyä. Maalaji moreenia.
Kohde on mahdollinen pyyntikuoppa. Se on ympyrän muotoinen matala painanne. Koepistossa oli havaittavissa huuhtoutumiskerroksen lisäksi jonkin verran hiiltä. Painanne on halkaisijaltaan 1,8 metriä ja se on 0,25 metriä syvä. Painanne sijaitsee vaaran pohjoiseen viettävällä rinteellä, lähellä kartassa olevaa tietä.

Jänkäläisenaapa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Sekametsää, jossa aluskasvillisuutena mustikkaa ja jonkin verran puolukkaa. Kemijoki sijaitsee kohteesta n. 120 metriä länteen. Pyyntikuopan lounaispuolella, 22 metrin päässä kulkee talvitie.
Pyyntikuoppa sijaitsee Jänkäläisenaavan ja Kemijoen välissä olevalla kivennäismaa-alueella. Kuoppa on syvyydeltään noin metrin ja halkaisijaltaan 4 metriä.

Halla-Aho 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raastakan alueella Ala-Kitkajärven Autioselän länsipuolella 560 m Pikkulan talosta länteen lähellä suoniittyä. Kohteen lähellä on useita pyyntikuoppia (kohde Halla-Aho, muinaisjäännös-rekisterin tunnus 614010053).
Tarkastuksen aikana alue oli äestetty metsänkäytön yhteydessä, minkä johdosta maanpinta oli paljastunut laajalta alueelta. Kohteelta löydettiin kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä, piitä ja palanutta luuta laajalta alueelta. Lisäksi löydettiin kaksi liettä. Ne sijaitsevat muinaisjäännösalueen pohjoispuolella ja sijaitsevat noin 16 m päässä toisistaan (ks. alakohteet).

Raistakkalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raastakan alueella Ala-Kitkajärven Autioselän länsipuolella, suoniityn eteläpuolella kohoavalla hiekkaisella harjanteella 370 m Raistakkalammesta länteen ja 500 m Pikkulan talosta lounaaseen.
Alueen maaperä on hiekkaista ja puusto nuorta mäntytaimikkoa. Aluskasvillisuus koostuu pääosin kanervasta ja sammalista, siellä täällä kasvaa jokunen varpumätäs. Alueen poikki kulkevalta metsätieuralta löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia noin 15 m pituudelta. Asuinpaikka-alue rajoittunee harjanteen länsipäätyyn.

Mantovaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mantovaaran korkeimman laen luoteispuolella avohakkuualueella luoteeseen tasaisesti laskevassa rinteessä. Maaperä on kivikkoista moreenia. Eteläpuolella vajaan 100 metrin etäisyydellä on louhosalue.
Paikalla on pohjois-eteläsuuntainen n. 5 x 2 m kokoinen röykkiö, korkeus on n. 50-60 cm. Se koostuu enimmäkseen laattamaisista vaihtelevan kokoisista kivistä, länsi- ja pohjoisreunalla on useita isoja n. metrisiä kiviä. Kivien pintaa peittää jäkälät ja sammal. Pinta on isoja kiviä lukuun ottamatta tasainen, kivet ovat painuneet ja pääosin kompaktisti paikoillaan, minkä perusteella röykkiö ei ole koottu lähihistoriassa. Se ei sijaitse nykyisellä tai vanhoille perus- ja topografikartalle merkityllä rajalla. Mahdollisesti kysymyksessä on vanha kivenottopaikka ja jätekiviröykkiö. Eteläpuolella on myös viime aikoina koottuja kivikasoja.

Ajos 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ajoksessa Murhaniementien ja Tuulipuistontien risteyksen pohjoispuolella kaksi kivirakennetta. Itäpuolinen kivirakennelma on latomus, jossa vähintään kolme päällekkäistä kivikertaa. Kivet on ladottu kuopan päälle. Latomuksen koko noin 2,2 x 2, 8 metriä ja se on näkyviltä osiltaan 40-60 cm korkea. Reunoilla käytetty suuempia kiviä, keskellä pienempiä.
Muutama metri latomuksesta länteen on suuremmista kivistä kasattu röykkiömäinen kivialue, joka on kooltaan noin 3 x 3 m ja korkeudeltaan noin 50-60 cm.

Tervaharju (1000039964) (Hautapaikat)
Historiallinen; Suomen sodan 1808–1809 uhrien muistomerkki ja perimätiedon mukainen hautapaikka.
Ruotsin armeijan kärsittyä ratkaisevat tappiot Venäjälle, se vetäytyi Olkijoella 31.11.1808 tehdyn sopimuksen mukaan Kemijoen taakse. Vetäytyminen pohjoiseen kiireisen aikataulun mukaan oli äärimmäisen vaikea varsinkin, kun yksiköissä ilmeni oireita leviävästä sairaudesta. Arviolta 250 miestä uupui ja paleltui jo matkalla Kemiin.
Perääntyessään vanhaa maantietä pitkin Tornioon Suomen armeija jätti pahimmin sairaat sotilaat tien varressa oleviin taloihin ”kuolemaa odottelemaan”. Vainajia haudattiin myös vanhan maantien varrelle mm. Kemin Tervaharjuun ja paikalle pystytettiin myöhemmin muistomerkki.
Muistomerkissä on pyöreät kivet muurattu suorakulmaisen särmiön muotoon. Julkisivuun on upotettu kaksi kuparilaattaa, joiden tekstissä lukee: Tämän maan puolesta olemme antaneet henkemme. Hoitakaa perintöämme. Laatassa on lisäksi vuosiluvut 1808–1809. Muistomerkki on rakennettu 1939 ja siihen on lisätty ympärille rautaketjuaita 1960. Muistomerkki sijaitsee Jungonkadun ja Kaarlonkadun risteyksessä.
Perimätiedon mukaan haudassa lepää 25 sotilasta. Zach. Castrénin vuonna 1894 julkaistussa vuoden 1887 keräysmatkan tuloksissa ”Wanhan ajan muistoja Kemin, Tervolan ja Simon seurakunnista” Castrén tuo esiin Kemin sotatarinoiden yhteydessä hautaukseen liittyvän tiedon: ”Kemissä on Heikosen talon lähellä olevaan Tervaharjuun haudattu 25 venäläistä. Siinä käytetään vielä puuristiä, joka ilmoittaa haudattujen luvun.”

Jiehkkášjávri (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Purnu sijaitsee Kilpisjärven pohjoispuolella, noin 750 m itään Norjaan johtavasta tiestä, ja vajaa 100 m itään Ahtaankurunjoesta. Maasto on kivikkoista paljakkaa, hieman alempana rinteessä kasvaa harvakseltaan koivuja.
Purnu on tehty suuren maakiven viereen, joka muodostaa sen eteläreunan. Purnu on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 2,6 m x 1,6 m ja enimmillään noin 90 cm syvä. Sen muut reunat on tehty laakakivistä, jotka ovat pääosin ladottu päällekäin, mutta pari suurta kiveä on asetettu pystyyn. Kuopan pohjalla on kiviä päällekäin sekä pari maatuneen puun katkelmaa.

Jokijärvi 2 (Taide)
Historiallinen; Muonion Jokijärven länsirannan läheisyydessä, noin 150 metrin päässä etelään kivikautisesta asuinpaikkakohteesta Jokijärvi, länsi sijaitsee kelopuu, jossa kaiverrettuja kirjaimia.
Kohde on latvastaan katkennut paksu kelo, jossa noin noin 1,5 metrin korkeudella rinnakkain kirjaimet MO EO ja näiden alla kirjaimet NO. Kaiverruksista ainakin osa on tehty elävään puuhun, koska kirjaimet osittain peittyneet ja niissä kaarnaa.

Raakonvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on mahdollisesti historiallisen ajan kodanpohja. Se on soikeahko painanne, joka erottuu maastosta poikkeavalla kasvillisuudella, sillä siinä kasvaa pelkkää puolukkaa, ympäröivän aluskasvillisuuden ollessa pääasiallisesti mustikkaa. Lisäksi painanteessa on erotettavissa pohjois-etelä-suuntaiset vallimaiset reunat. Koepistosta löytyi palanutta hiekkaa, palaneen luun sirpaleita ja hiiltä. Koepisto tehtiin suunnilleen painanteen keskelle. Painanne on havaittavissa vinovalovarjosteessa neliönmuotoisena kohoumana, josta voi erottaa kohdetta ympäröivän vallimaisen reunan.
Kohde sijaitsee tuoreella kankaalla, jossa kasvaa vanhaa sekametsää. Aluskasvillisuutena mustikkaa ja sammalta. Painanteen alueella kasvaa puolukkaa ja sammalta. Maalaji moreenia.

Raakonvaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Miekojärven rannan tuntumassa, n. 50 m päässä. Tervahaudan päällä kasvaa mäntyä. Aluskasvillisuus on puolukkaa, mustikkaa ja sammalta. Metsä on nuorta kasvatusmetsää. Maalaji on moreenia.
Miekojärven rannalla sijaitseva pyöreä tervahauta, jonka läheisyydessä sijaitsee tervapirtin jäännökset, sekä rakennuksen pohjia. Tervahaudan halkaisija on 12,9 metriä, vallin halkaisija on 4,4 metriä ja keskiosan halkaisija on 4,1 metriä. Valli on kaksiosainen, siinä on kaksi sisäkkäistä vallia, jossa on pieniä neliskanttisia kuopanteita. Kuopanteet kiertävät vallin myötäisesti. Ränni osoittaa länteen, kohti Miekojärveä. Haudan pohjoispuolella sijaitsee neliskanttinen puurakennelma. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta männikköä.
Tervahauta tervapirtteineen liittyy Miekojärven rannalla tapahtuneeseen tervanpolttoon. Rakenteiden kunnon ja alueen tervanpolton historian perusteella voi arvioida, että kohde on 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alusta. Rakennusten jäännökset merkitty alakohteina.

Orhinselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyöreänmuotoinen tervahauta, joka sijaitsee Miekojärven rannalla, luontopolun varrella. Hauta on halkaisijaltaan 9,9 metriä ja vallin leveys on 2,4 metriä. Ränni osoittaa koilliseen. Miekojärvi on tervahautaan nähden lännessä. Koillisessa, n. 35 metrin päässä sijaitsee rakennuksen jäännöksiä, jotka todennäköisesti liittyvät tervahaudan käyttöön. Tervahaudan ja rakennusten jäännösten välissä on syvä ura, jota kohti tervahaudan ränni osoittaa.
Rakennusten jäännökset ja painanteet alakohteina.

Salamajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kellarikuoppaa, tai muuta säilytyskuoppaa, muistuttava suorakaiteen muotoinen rakenne. Kuoppa on mitoiltaan 1,6 x 0.85 metriä ja se on koillis-lounais-suuntainen. Noin kymmenen metrin päässä kellarikuopasta kaakkoon sijaitsee kaksi uunin jäännöstä.
Maasto on lehtipuuvaltaista sekametsää, jossa aluskasvillisuutena mustikkaa ja puolukkaa. Kohteen pohjoispuolella sijaitsee laaja suoalue. Salamajärven rantaan on noin 60 metriä.
Kellarikuoppa ja uunit ovat osa historiallisen ajan talonpaikkaa. Talon seinälinjoja ei ole enää havaittavissa.

Pakajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka sijaitsee heti tien vieressä. Tie ei ole vahingoittanut kohdetta. Halkaisija 9 m ja vallin leveys 2 m. Ränni on kohti etelää, Pakajoelle päin. Tervahaudan ympäristössä kasvaa mäntyä. Maalaji moreenia.

Pakajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien vieressä sijaitseva mahdollinen tervahauta. Koepistossa ei ollut hiiltä. Halkaisija 8,6 m ja vallin leveys 1,3 m. Ei ränniä tai muutakaan poistoaukkoa. Keskellä jonkinlaisia puurakenteita.
Läheisyydessä kasvaa nuorta mäntyä ja aluskasvillisuus on puolukkaa. Maalaji moreenia.

Vitikkotunturi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kivilatomus, kooltaan 1,2 – 1,5 m ja 1,1 m korkea. Suurimmat kivet siinä ovat kooltaan 70 x 40 cm ja pienimmät 15 x 10 cm, suurin osan tuolta väliltä. Kivissä ei havaittu hakkauksia tai muita merkintöjä, mutta sammalia tai jäkälää ei poistettu. Kyseessä on vanha rajamerkki. Nykyaikana ei alueella kiinteistö- tai kylärajoja ole ollut.

Murtotunturi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kivila-tomus. Siinä on suurten laakakivien muodostama pohja, kooltaan 400 x 250 cm, korkeus 80 cm. Se on todennäköisesti ainakin osaksi luontainen muodostuma. Sen päälle, laakakivipohjan koillisosaan on tehty poikkileikkaukseltaan pyöreä kivi-latomus, pohjaosaltaan halk. 130 - 140 cm. Latomus kapenee laelle, jossa on pys-tykivi, korkeudeltaan 40 cm. Latomus ilman pystykiveä korkeudeltaan 90 cm, pys-tykiven kanssa 130 cm ja korkeus maanpinnalta pystykiven laelle pohjalla oleva laakakivipohja mukaan lukien 180 cm. Kivet läpimitaltaan 30 - 80 cm. Kivissä ei havaittu hakkauksia tai muita merkintöjä, mutta sammalia tai jäkälää ei poistettu. Kyseessä lienee vanha rajamerkki. Nykyaikana ei alueella kiinteistö- tai kylärajoja ole ollut.

Murtotunturi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on Pohja-alaltaan noin 230 - 250 cm kokoinen, korkeudeltaan n. 70 cm kekomainen latomus. Se on koottu laakakivistä joiden halkaisija on 25 - 70 cm. Latomuksen etelälaidalla lappellaan oleva laakivi on kooltaan 145 x 55 x 15 cm. Kivissä ei havaittu merkintöjä, mutta jäkälää ei poistettu. Kyseessä lienee vanha rajamerkki.

Mella-Issonkuru (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on peruskartalle merkitty valutusojallinen tervahauta. Kohde on säilynyt
kunnossa.

Illinkiharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Illinkiharju-nimisen hiekkaharjun eteläpäässä aivan Raanujärventien
eteläpuolella uuden ilmajohtolinjan alla. Tervahauta on kaivettu harjun jyrkähkölle
suoalueelle viettävälle etelätörmälle. Maaperä on erittäin kuivaa hienoa hiekkaharjua,
jossa kasvaa matalaa aluskasvillisuutta ja nuorta mäntymetsää. Puusto kohteen päältä on
vastikään hakattu ja uuden ilmajohdon tolpat on kaivettu molemmin puolin tervahautaa.
Lähempänä sijaitseva itäpuolinen tolppa on noin 20 metrin päässä kohteesta.
Rakennustyöt eivät ole vaurioittaneet kohdetta.
Tervahaudan laen halkaisija on noin 7 metriä ja haudan valutusoja laskee etelään.
Tervahaudan syvyys on kaksi metriä ja vallien korkeus vaihtelee parista metristä nollan
(rakennettu rinteeseen). Koepistosta haudan sisältä tuli runsaasti hiiltä. Maaperän väri on
rakenteen sisällä kokonaan mustaa. Tervahaudan sisällä oli jonkin verran metallijätettä –
kaksi peltitynnyriä ja kuorma-auton lukkovanteen kappale

Koivikkorumavuoma (Kivirakenteet)
Historiallinen; Koivikkorumavuoman latomus sijaitsee Palokkaan alueen eteläosassa Koivikkorumavuoman keskellä sijaitsevan mäntysaarekkeen pohjoiseen työntyvässä kallioniemessä. Kohteen itä- ja länsipuolella on puutonta avosuota. Pohjoisen puolella on kuusta kasvavaa rämettä ja etelän puolella on matala vaara, jossa kasvaa mäntyä ja kuusta. Latomus on pienen kallion nokkaan kasattu noin metrin halkaisijaltaan oleva kiveys, joka on metrin korkuinen. Latomus suippenee hieman ylöspäin ja kivien kylmämuuraus on tehty huolella. Latomuksen kivien jäkälät ja sammalet osoittivat, että latomus on ollut koskemattomassa tilassa ainakin kymmeniä vuosia. Kivilatomus lienee rajamerkki.

Kultakoskenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee moreenikumpareella Isolompolo nimisen järven lounaisrannalla koillista kohti laskevan hiekkaisen rinteen päällä. Tervahaudan ränni on alarinteen puolella pohjoisessa. Tervahaudan halkaisija on noin 8,5 metriä. Ympärysvalli on noin 0,5 metriä korkea ja erottuu selkeästi ympäristöstä. Lapionpistossa haudan pohjalla havaittiin runsaasti hiiliä. Tervahaudan eteläpuolella kulkee metsäautotie.

Myllyoja 1 (1000040937) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkamaahan kaivettu pyöreä hiilimiilu, jonka sisähalkaisija on noin 2 metriä ja ulkohalkaisija noin 4 metriä. Syvyyttä rakenteella on noin 0,6 metriä. Pyöreää kuoppaa kiertää matala ympärysvalli, johon kaivetussa kuopassa havaittiin selkeä kaksoismaannos, eli rakenteella on ilmeisesti ikää yli 100 vuotta. Rakenteen pohjalle kaivetussa kuopassa havaittiin hiilenpaloja.
Kuopasta noin 12 metriä länteen on pienempi, noin 3 metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa, jossa ei ole hiiliä eikä selkeää ympärysvallia. Kyseessä voisi olla hiilenpolttajan suojan jäännös, mutta täyttä varmuutta tästä ei ole. Kyseessä voi myös olla nuorempi rakenne.

Uáđđivei 11 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Nikulanperäntien ja E4-tien risteyksestä noin 90 m luoteeseen, E4-tien länsipuolella, sen ja sähkölinjan välisellä, kuivaa mäntykangasta kasvavalla tasanteella.
Paikalla sijaitsee kivistä ladottu liesilatomus, jonka koko on noin 1,5 x 1 m ja korkeus 20 cm.

Sauna-aho 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde havaittiin Maanmittauslaitoksen LiDAR-aineistosta ja tarkastettiin maastossa.
Kohteeseen kuuluu kaksi pyyntikuoppaa, joista toinen sijaitsee Saariharjuntien länsi- ja toinen itäpuolella. Kohdepiste osoittaa läntiseen kuoppaan, itäinen kuoppa on alakohteena.
Läntinen kuoppa on pyöreä ja suppilomainen pyyntikuoppa, joka on osittain vaurioitunut metsänkäyttöön liittyvässä äestyksessä. Se on halkaisijaltaan n. 2,5 m ja syvyyttä sillä on noin 50 cm. Itäisempi kuoppa on halkaisijaltaan ja syvyydeltään samaa luokkaa ja myös se on vaurioitunut äestyksessä. Itäisemmässä kuopassa todettiin kairatessa myös kiviä ja äestysurassa oli joitakin palaneelta vaikuttaneita sirpalekiviä, joten itäisempi kuoppa voi olla myös keittokuoppa.

Sauna-aho 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin Maanmittauslaitoksen 5p LiDAR-aineistosta ja tarkastettiin maastossa. Kyseessä on suurehko tervahauta. Sen pohjoispäädyssä on kaksi kuoppaa, joista toinen lienee halssi, mutta toisen funktio on epäselvä. Halkaisija haudalla ehkä n. 10 m. Alue on äestetty metsänkäytön yhteydessä, mutta tervahautaa on väistetty ja se on säilynyt pääosin vaurioitta.

Vintilätunturi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde-Ilpparin ilmoituksen mukana toimitetuissa kuvissa näkyy selkeä ja hyvin säilynyt kylmämuurattu uuni. Kohde tulee vielä tarkastaa maastossa arkeologin toimesta.

Lohihauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Yksittäinen soikeahko pyyntikuoppa, halkaisijaltaan noin 4 m (valleineen). Sijaitsee Lohihaudan kohdalla noin 170 m joesta itään. Aiemmin kuulunut kohteeseen Kurkisuvanto/Lohihauta alakohteena, mutta erotettu omaksi kohteekseen vuoden 2021 tarkastuksen jälkeen johtuen kuoppien välisestä etäisyydestä.

Kuusela 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kuuselan tilan päärakennuksesta 150 m luoteeseen peltojen keskellä olevan itä-länsisuuntaisen harjanteen keskipaikkeilla etelärinteellä metsätien ja harjanteen korkeimman kohdan välissä. Koordinaatit osoittavat pyyntikuoppaan 1, pyyntikuoppa 2 alakohteena.
Pyyntikuoppa 1 on soikeahko, noin 50 cm syvä, pyyntikuoppa, jossa on erotettavissa heikohko valli. Kuopan halkaisija on noin 4 m.

Alanko (1000011591) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 23 kilometriä etelään Tuomijoen länsirannalla. Alangon talosta noin 250 metriä etelälounaaseen on 1 - 3 laakeaa pyyntikuoppaa joenvarren mäntykankaalla jokivartta myötäilevän ajouran ja joen välissä. Kuoppien halkaisija on noin 4 - 4,5 metriä ja syvyys puolisen metriä. Kuopissa on ohut huuhtoutumiskerros.
Kuoppien itäpuolella, törmän reunalla on moderni kaivanto. Alue oli vuoden 2005 tarkastuksen aikaan hiljattain hakattu, minkä yhteydessä yhden kuopan yli oli ajettu. Muuten kuopat olivat hyvässä kunnossa.
Kohde tarkastettiin 2021 metsänkäytön vuoksi. Alueelta ei löydetty kuin kaksi kuoppaa, joista toinen lienee matala ja maatunut pyyntikuoppa, mutta toinen muistutti piirteiltään enemmän asumuspainannetta.
Painanne on laakea ja pyöreä ja halkaisijaltaan noin 4,5 m, minkä lisäksi sen ympärillä on noin 1 m levyinen valli. Vallissa, sen itäpuolella, vaikuttaisi olevan mahdollinen oviaukon paikka.
Pyyntikuoppa on merkitty alakohteeksi.

Kaakkurilampi NE (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueelta on vuonna 2013 tehty metallinetsintälöytöjä hajallaan: 1) veitsenterä ja käsiporan terä, 2) 1400 - 1700-luvuille ajoittuva "venäläismallinen" kirveenterä, 3) pitkä väkipuukkomainen veitsi ja 4) nuolenkärki. Muut löydöt tulivat 5 - 20 cm syvyydestä, mutta nuolenkärki vain parin cm syvyydestä. Löytö 1 tuli "mahdollisesta asumuspainanteesta" ja löytö 2 muutaman metrin päästä siitä. Löytö 4 puolestaan tuli parin metrin päästä heikosti erottuvasta pyöreästä mahdollisesta "kodanpohjasta".
Kohde on tarkastettu Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta vuonna 2017. Tuolloin paikalta todettiin löytäjän kuvailemat asumuksenpohjat, mutta löytäjän ilmoittamia löytöpaikkoja ei paikannettu. Tarkastuksen tehnyt arkeologi esittää tulkinnan, että tämä kohde on todennäköisempi alue vuoden 1898 "samaanihaudalle" kuin nyt muinaisjäännösrekisteriin merkitty kohde Kaakkurilammit.
Kohde tarkastettiin 2021 metsänkäyttöön liittyen. Kohteen löytäjä oli oppaana mukana, ja löytökohdat paikannettiin. Kohteelta todettiin kaksi selkeää kiinteää rakennetta - nelikulmainen keskusliedellinen "kodanpohja", joka rakenteellisesti vastaa Sallan kohdetta Järvenpää 5 (1000037148). Painanne on kutakuinkin nelikulmainen ollen mitoiltaan 4 x 4 m. Sen keskellä on selkeä lieskumpu jonka mitat ovat n. 1x 0,5 m.
Lisäksi kohteelta löydettiin nelikulmainen liesilatomus, jonka ympärillä on havaittavissa nelikulmaista muotoa tavoitteleva valli. Tämä on mahdollisesti vuoden 2017 tarkastuksessa havaittu toinen "kodanpohja".
Lisäksi alueella havaittiin joukko erilaisia epäselvempiä painanteita.
Muinaisjäännöksen rajausta on muutettu havaintojen perusteella. Muinaisjäännöksen kohdepiste osoittaa keskusliedelliseen kodanpohjaan, muut havainnot alakohteina.

Jorma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervolan kirkosta noin 14,5 kilometriä itään Rakkaviidan länsipuolella, Mikonahon pohjoispään itäosassa havaittiin Mikonaho 1 kivikautisen asuinpaikkaohteen itäpuolelta metsänkäyttöilmoituksen tarkastuskäynnillä 2 mahdollista tervahautaa, jotka erottuivat selkeinä lidar-aineistossa.
Molemmat haudat ovat muodoltaan pyöreitä ja niitä ympäröi matala maavalli. Itäisempi on voimakkaan suppilomainen, noin 2 metrin syvyinen ja pohjastaan noin 1 metrin levyinen. Maavallin ulkoreunoista mitattuna haudan leveys on noin 5 metriä. Läntisen haudan seinämät eivät kapene pohjaa kohti yhtä selkeästi. Haudan syvyys on noin 1,7 metriä ja sen leveys vallin ulkoreunoista mitattuna noin 5-5,5 metriä.
Molemmat haudat sijaitsevat maastossa rinteen reunan tuntumassa, mutta kummastakaan ei havaittu merkkejä ränneistä. Hautojen koko, luonne ja sijainti huomioiden kyse on luultavasti kotitarvepoltosta.
Muinaisjäännöskohteen sijaintikoordinaatti on mitattu itäisen tervahaudan vallista. Läntisen tervahaudan sijainti on merkitty rekisteriin alakohdepisteenä.

Kaaraneksen hiilimiilut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pellon kirkosta noin 26 kilometriä kaakkoon Miekojärven ja Vähä-Vietosen välisellä kankaalla Kaaraneskosken eteläpuollella havaittiiin kolmen hiilimiilun jäännökset, jotka todennäköisesti liittyvät läheisen Kaaraneksen masuunin toimintaan 1800-luvun alkuvuosina.
Kaaraneksen (myös Kaaraneskosken tai Kaaranneskosken) masuuni sijaitsee Miekojärven ja Vähä-Vietosen välisessä kanavassa. Masuuni kuuluu Valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriypäristöön "Tornionlaakson raudanvalmistushistorian kohteet". Masuuni on Suomen pohjoisin masuuni ja osa Könkäsen ruukin masuuniketjua.
Kaikki kolme miilujäännöstä ovat muodoltaan pyöreitä ja erottuvat maastossa alle 0,5 metriä korkeina. Kaikkia kolmea ympäröivät noin 30-60 cm syvyiset ojat. Ne sijoittuvat maastoon noin 300 metrin matkalle lähes pohjois-eteläsuuntaiseen linjaan, ja erottuvat selkeinä Lidar-aineistossa. Eteläisin miilu erottuu maastossa selkeimmin.
Eteläisen miilun halkaisija (oja mukaan lukien) on noin 16 metriä. Se sijaitsee Kaaraneskoskentien länsipuolella, noin 23 metrin päässä tiestä ja noin 10 metrin päässä tien vieressä kulkevasta sähkölinjasta. Miilujäännös näkyy tielle.
Keskimmäisen miilun halkaisija on noin 15-17 metriä. Se sijaitsee noin 180 metriä eteläisestä miilujäännöksestä pohjoiseen, ja 115 metriä pohjoisesta miilujäännöksestä kaakkoon.
Pohjoisen miilun halkaisija on noin 14 metriä. Se sijaitsee noin 200 metriä Kaaraneskoskentieltä länteen ja noin 250 metriä Kaaraneskosken padosta kaakkoon.
Miiluissa on tuotettu puuhiiltä raudanpelkistystä varten. Arkistolähteiden mukaan Kaaraneksen miiluista moni paloi tuhkaksi kesällä 1806, jolloin myös itse masuuni hajosi.
Kohteeseen tehtiin tarkastuskäynti vuonna 2021, sen jälkeen, kun ne havaittiin Lidar-aineistossa. Kohdekoordinaatti on keskimmäisen miilun sijaintipaikka: samaan kokonaisuutenn kuuluvat kaksi muuta miilua on lisätty rekisteriin alakohteina.

Puurosensuvanto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kemijoen eteläpuolella Puurosensuvannon kohdalla ison sorakuopan etelälaidalla. Sorakuopan teko on todennäköisesti tuhonnut suuren osan asuinpaikkaa. Löytöjä tehtiin noin 130 m matkalla sekä sorakuopan reunalta, että sen eteläpuolella kulkevalta metsäautotieltä. Löydöt kvartsia sekä palaneita kiviä.

Peurakangas (1000041671) (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on heinäkuussa 2021 löytynyt kangasmetsästä 8 cm syvyydestä hiekkamaasta rautainen kolmioriipus. Alakohteeksi on merkitty rautakuonankappaleen viitteellinen löytöpaikka. Kohde tarkastettiin kesällä 2022 ja paikalta todettiin asuinpaikka. Rautakuona viittaa myös raudanvalmistuspaikkaan.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19365, ILM19368.

Puurosensuvanto 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Noin 76 m etelään mellan reunasta on hienoon hieta-/hiesumaahan kaivettu pyöreänsoikea pyynti-kuoppa. Kuopassa ei ole havaittavissa selkeää vallia. Pyyntikuopassa ei ole huuhtoutumiskerrosta, mut-ta alueella ei kairausten perusteella ole podsolimaannosta muutoinkaan. Kuopan halkaisija on noin 3,5 m ja syvyys 50 cm. Aivan kuopan vierestä kulkee metsäkoneen ura.

Syväojankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Syväojankankaalla, lähellä mellan reunaa, Illikaisen talosta noin 160–275 m länsilounaaseen on noin 110 m matkalla kolme pyyntikuoppaa.
Kuoppa 1 on ryhmän eteläisin. Se on selkeästi maastosta erottuva, vallillinen, pyöreä ja suppilomainen pyyntikuoppa. Se on kuitenkin pahoin vahingoittunut metsäkoneen ajettua sen yli. Kuopan halkaisija on noin 5 m ja syvyys 60 cm. Kuopassa todettiin kairatessa huuhtoutumiskerros.
Muut kuopat, ks. alakohteet.

Syväojankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Syväojankankaalla, noin 20 m mellan reunasta etelään, 30 m alueen läpi kulkevasta metsätieurasta pohjoiseen ja 310 m Syväojasta koilliseen on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on pitkulainen ja jyrkkäreunainen. Kairatessa siinä todettiin ohut huuhtoutumiskerros sekä nokisen likainen ja sekoittunut maakerros. Kuopassa ei ole havaittavissa selkeää vallia. Kuopalla on pituutta noin 2,5 m, leveyttä 1 m ja syvyyttä 70 cm.

Syväojankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kuoppamiilu, joka on halkaisijaltaan (valli mukaan luettuna) noin 6 m ja syvyydeltään noin metrin luokkaa. Se on kaivettu maahan aivan jokitörmän reunalle. Kairatessa kuopan keskeltä, todettiin voimakkaasti nokinen maakerros. Kyseeseen voisi tulla myös halssiton tervahauta, mutta kohde sopisi piirteiltään paremmin miiluksi kuin tervahaudaksi

Veitsikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Aivan metsäautotien vieressä on vallillinen ja pyöreä pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija (valli mukaan lukien) on noin 5 m syvyyden ollessa 40 cm luokkaa. Kuopassa todettiin kairaamalla voimakas huuhtoutumiskerros. Kuopan vierelle on kasattu puita ja myös kuopassa on jkv. puurojua. Kuopassa kasvaa jokunen nuori männyntaimi.

Alaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aivan Alaniemen ja Keskitalon taloille johtavan tien länsipuolella jyrkässä rinteessä (vanha jokitörmä) on tervahauta. Haudan halssi johtaa tietä kohti. Tervahaudan halkaisija on valleineen noin 10 m keskuskuopan ollessa noin 5 m. Keskuskuopan syvyys on 1,5 m luokkaa.

Puuronen (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde on maakuoppa – todennäköisimmin maatunut pyyntikuoppa. Siinä ei ole täysin selkeää vallia havaittavissa, mutta siinä on voimakas huuhtoutumiskerros, jonka alla on sekoittunut ja hiilensekainen kerros. Muodoltaan kuoppa on pyöreänsoikea ja suppilomainen. Kuoppa on halkaisijaltaan 3 m luokkaa ja syvyydeltään n. 40 cm.

Koluoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteeseen kuuluu asuinpainanne sekä pieni pyyntikuoppa.
Asuinpainanne on joko pitkänomainen tai sitten se mahdollisesti muodostuu kahdesta vierekkäisestä pyöreästä painanteesta. Painanne erottuu maastosta verrattain hyvin ja siinä kasvaa ympäristöstä poiketen koivuja. Painanteissa on huuhtoutumiskerros ja noin 10 cm syvyydessä selkeä likamaakerros. Painanteen/painanteiden yhteenlaskettu pituus on n. 9 m ja leveys 5 m syvyyden ollessa noin 40 cm luokkaa.
Painanteesta noin 12 m lounaaseen sijaitsee pieni kuoppajäännös. Kuoppajäännöksen näkyvin osa on pitkulainen ja mitoiltaan noin 1,5 x 0,5 m, mutta kuoppa ajoitta vajoamisen siten, että jäännöksen muoto on mieluummin pyöreä halkaisijan ollessa noin 2 m. Syvyyttä kuopalla on noin 40 cm. Selkeää vallia ei ole silmämääräisesti havaittavissa.

Ispinävaara 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ispinävaaran kaakkousrinteen alapuolella olevalla tasanteella. Paikalta on kuluneelta polulta löytynyt kvartsiesineen - mahdollisesti nuolenkärjen - katkelma. Alue on topografisesti ja maaperältään otollinen kivikautiselle asuinpaikalle. Asuinpaikka sijainnee jokitörmän reunalla olevalla tasanteella.

Sulajänkkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen lappalaisten leiripaikka, jossa ilmoitettu olevan jäännöksiä kodanpohjista ja tulisijoista.

Onkilamminaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienellä hiekkasaarekkeella Onkilamminahon koillispuolella on tervahauta, halkaisija valli mukaanlukien 19 m, kuopan syvyys 0,9m. Halssi suuntautuu lounaaseen, se on sortunut. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havu- ja lehtipuita. Vanha oja kulkee vallin pohjoispään ohi.

Kumpurinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karsikkoniemellä Muonionjoen etelärannalla, Kangosjoen suusta 250 m luoteeseen. Paikalla on ehjä n. 10 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, halssi pohjoiseen joelle. Päällä kasvaa lähinnä nuoria koivuja. Tervahauta on merkitty nykyiselle Maanmittauslaitoksen peruskartalle. Kohde sijaitsee vuoden 2021 Karsikkoniemen ranta-asemakaavan inventointialueen ulkopuolella.

Suvantokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat ja ja kivikautinen löytöpaikka sijaitsevat Keskimmäisen Suvantolammen ja Alimmaisen Suvantolammen välissä, lampien välillä virtaavan puron itä- ja eteläpuolella. Neljä pyyntikuopista sijaitsee puron ja maantien välissä metsätien luoteispuolella. Loput kuopista sijaitsevat puron pohjoispuolella, Alimmaisen Suvantolammen luoteispuolella metsätien varrella harjanteen korkeimpien huippujen välissä. Löydöt ovat kvartsikaavin ja -iskoksia ja palanutta luuta.
Kohde on kartoitettu 2021. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 1, muut kuopat alakohteina. Pyyntikuoppa 1 on pyöreähkö ja laakea ilman selkeää vallia. Halkaisija on n. 4 m ja syvyys 30 cm luokkaa.

Kuusela 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka ja pyyntikuopat sijaitsevat Kuuselan talosta n. 160 m (keskipiste) pohjoiseen peltojen välissä olevan harjanteen pohjois-, itä- ja etelälaidoilla. Neljä koekuoppaa (po. pyyntikuoppaa?) sijaitsevat harjanteen itäpäässä olevan pellon länsilaidalla, kolme niistä voimalinjan alla ja vieressä. Kuusi pyyntikuoppaa on em. pellonreunasta 60 m länteen voimalinjan pohjoispuolella.
Asuinpaikkalöydöt ovat pyyntikuoppien itäpuolelta pellolta, pellon pohjoisreunasta.
Alueen raivaussuunnitelmien takia paikka tarkastettiin kesäkuussa 2016. Tarkastuksessa todettujen kuopparakenteiden sekä 1993 peltoalueelta todettujen löytökohtien perusteella muinaisjäännöksen aluerajausta pienennettiin hieman kaakkoisosassaan.
Kohde tarkastettiin kesällä 2021 viereisen Kuusela 1 kohteen tarkastuksen yhteydessä. Pyyntikuopat paikannettiin tarkasti ja rajausta on muutettu havaintojen mukaiseksi. Lisäksi vuoden 2021 tarkastuksessa asuinpaikkalöytöjä tehtiin myös pellosta länteen sijaitsevalta polku-uralta.
Kohteen muinaisjäännösrekisterin piste osoittaa nyt pyyntikuoppaan 1, joka on pitkulainen pyyntikuoppa, mitoiltaan (valli mukaanluettuna) n. 4,6 x 2,5 x 0,6 m. Muut pyyntikuopat, ks. alakohteet.

Pajari (1000042133) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt kuparipeltiä - mahdollisesti kattilan reunasta. Kohde tarkastettiin 2022. Heti pintakuntan alla havaittiin voimakkaahko nokikerros, mutta ei löytöjä kuten palaneita kiviä tai palanutta luuta. Kairalla kokeilemalla todettiin, että nokikerros on kohtuullisen paikallinen ja leviää löytökohdan ympärillä ehkä noin 2 x 1 m laajalla alueella.
Paikka voisi olla asuinpaikalle sopiva ja löydetty kuparipelti on tyypillinen asuinpaikkalöytö. Mitään asuinpaikkarakennetta ei kuitenkaan havaittu. Sen sijaan pintamaan alla oleva laaja nokikerros voisi viitata polttohautaan.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön ILM19784.

Siella-aapa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa sijaitsee 3,2 x 1,8 x 0,4 m mitoiltaan oleva keskuskuopallinen röykkiö tai latomus. Keskuskuoppa on täytetty maalla. Koepistossa keskuskuopasta todettiin palaneita kiviä ja kaksi päällekkäistä palokerrosta. Kohteen funktio ja ajoitus ovat tuntemattomia, mutta kyseeseen voisi tulla hautaus.

Kärekeoja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on Nuorttijoen rannalla, Kärekeojan autiotuvan ja kahlaamon välissä, retkeilyreitin eteläpuolella sijaitseva piisi. Rantaan on matkaa noin 40 m. Retkeilyretti kulkee havaittujen rakenteiden välistä.
Piisi on kasattu luonnonkivistä ja valtaosin sammalen ja katajan peitossa. Rakenne näkyy maastossa noin 40 cm korkeana kohoumana. Piisi on kooltaan noin 2 x 2 m, kairatessa havaittiin paksuhko nokikerros, joka on levinnyt laajemmalle, polun suuntaan noin 4 m.
Piisistä noin 10 m luoteeseen, retkeilypolun toisella puolella loivasti pohjoiseen nousevalla rinteellä on maahan kaivettu osittain kivillä vuorattu soikea kuoppa, joka on kooltaan noin 1,1 x 1,2 x 0,6 m.
Kohde on ilmeisesti hirsituvan jäännös, josta on maanpinnalle näkyvillä ainoastaan piisi ja mahdollinen säilytyskuoppa.

Suolampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven itäisen Pyörreselän lounaisrannalla. Järven ja Suolammen välisen ojan kaakkoispuolella olevalla, suon rannasta erottamalla saarekkeella on yksi kuoppa.

Paljasvaara itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Paljasvaaran ja Piilolanlaen välisen tasanteen eteläosassa. Ympäristö on hiekkapohjaista kuivaa kangasta, jossa on paljon resentin ihmistoiminnan jälkiä. Kohde muodostaa kolmen pyyntikuopan jonon, joka kulkee länsilounaasta itäkoilliseen. Jono menee metsästysmajalta etelään kulkevan ajopolun päässä sijaitsevan lenkin halki niin, että alakohde 1-1 sijaitsee heti ajopolkujen länsipuolella, alakohde 1-2 lenkin keskellä, ja alakohde 1-3 polun haarakohdastan. 70 metriä länteen ja ylämäkeen. Kuopat ovat läpimitaltaan n. 7-8,5 m, ja n. 40-50 cm syviä.

Latvajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hannu Poutiainen on vuoden 1989 inventoinnissa löytänyt Sallan Latvajärven pohjoispuolelta ainakin yhden pyyntikuopan sekä kvartsi-iskoksia. Poutiainen on havainnut alueella myös muita kuopanteita. Kvartsit hän kertoo löytäneensä metsäautotien ja Haudanjoen välisistä hiekkapaljastumista. Haudanjoki sijaitsee kuitenkin järven eteläpäässä. Inventointikertomuksen tietojen perusteella jää epäselväksi onko kvartsit löydetty todellakin Latvajärven pohjoispuolelta Aatsinginjoen ja metsäautotien välistä vai järven eteläpuolelta Haudanjoen ja metsäautotien välistä. Poutiaisen mainitsemista hiekkapaljastumista ei löydetty merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Eikä myöskään muualta tarkastetulta alueelta lukuun ottamatta Latvajärven pohjoisosan niemistä läntisemmän kärkeä. Sieltä löydettiin kolme kvartsia - yksi ytimen kappale ja kaksi iskosta - saunan ohi kulkevalta polulta saunan rappusten läheltä. Havainnointimahdollisuudet kohteella olivat heikot, koska paljastunutta maaperää oli hyvin vähän. maan päälle ei ollut näkyvissä mitään esihistorialliseen viittaavia rakenteita. Alueelle ei tehty koekuoppia.
Asuinpaikaksi sopivaa alaa on läntisemmän niemen kärjessä noin 25 x 50 metrin alalla.

Latvajärvi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hannu Poutiainen on vuoden 1989 inventoinnissa löytänyt Sallan Latvajärven pohjoispuolelta ainakin yhden pyyntikuopan sekä kvartsi-iskoksia. Poutiainen on havainnut alueella myös muita kuopanteita. Kvartsit hän kertoo löytäneensä metsäautotien ja Haudanjoen välisistä hiekkapaljastumista. Haudanjoki on osassa vanhempia karttoja merkitty Aatsinginjoeksi, joka on myöhemmin aiheuttanut hämmennystä kohteen sijainnista. Todennäköisesti Poutiainen kuitenkin tarkoittaa tätä kohdetta.
Kohde sijatsee Latvajärven pohjoispuolella, metsäautotien ja Haudanjoen välissä. Kohteen yli kulkee metsästysmajalle johtava polku. Ympärillä on kuivaa hiekkapohjaista kangasmetsää, pääpuulaji on mänty. Heti kohteen pohjoispuolella maasto tippuu jyrlästi alemmas Haudanjoen soistuneeseen rantaan.
Kohde sijaitsee ikään kuin pienellä tasanteella, jonka eteläpuolella hieman alempana tasanne jatkuu noin 100 m päähän. Kohde rajattiin alueen korkeimmalle tasaiselle kohdalle noin 30 x 25 m kokoiselle alueelle, koska vain tältä tasolta polun varresta havaittiin kvartsia. Mahdollisesti tässä on ollut kuitenkin laajempikin alue asuinpaikkana sillä maasto on Haudanjoen varressa tasaista eteläänpäin jopa noin 100 x 60 m kokoisella alueella. Tällä alemma tasolla ei kuitenkaan ollut rikkoutuneita pintoja, eikä muutamasta tehdystä koekuopasta havaittu kvartsia tai muita asuinpaikkalöytöjä, joten kohde päädyttiin rajaamaan vain korkeammalle tasanteelle.

Niittyjängänharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on yksittäinen pyyntikuoppa Niityjängänharjun eteläpuolella. Kooltaan pyyntikuoppa on noin 2 x 2 x 0,8 m. Ei selviä valleja havaittavissa. Huuhtoutumiskerros kuopan pohjalla noin 2 cm. Tasaisella maalla, ei muita pyyntikuoppia ympäristössä.

Niittyjängänharju 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on yksittäinen pyyntikuoppa Niittyjängänharjun itäpäässä. Kuoppa on kooltaan noin 2,6 x 3 x 0,8 m. Kuopan itäreunalla, alarinteen puolella on havaittavissa matala noin 1 m leveä valli. Kuopan pohjalla huuhtoutumiskerros noin 3-4 cm. Kuoppa on paksun kuntan peitossa.

Kirilahti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on noin 120 x 70 m kokinen asuinkenttä Onkamojärven pohjoisrannalla. Alueen maan pinnalle näkyvät uudemmat rakenteet keskittyvät aivan rannan tuntumaan, mutta itse alue, joka erottuu ympäristöstään selvästi koivikkoisena kenttänä keskellä havumetsää ulottuu nykyisen poroaidan lounaispuolelle. Nykyinen poroaita kulkee noin 50 m päässä rannasta.
Näkyvistä rakenteista alueella on jäljellä lato/venehuone, kämppäraunio, verkonkuivaus-, veneenvetopaikka sekä muutama maahan kaivettu kuoppa, jotka mahdollisesti ovat vanhoja säilytyskuoppia. Lisäksi aluetta käytiin läpi metallinpalastimella, joka indikoi mahdollista vanhempaa venehuonetta veneenvetopaikan edustalla alueen pohjoisosassa sekä mahdollisesti vanhempaa tuvan paikkaa nykyisten rakennusten pohjoispuolella.
Kohde on vanha Aatsingin kylän kalakenttä, joka on mahdollisesti ollut käytössä jo 1700-luvulla.

Sotiniemi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on neliön muotoinen koivukenttä Sotiniemen itärannalla. Kohde sijaitsee rajavyöhykkeellä poroaidan itäpuolella, alle 2 km päässä valtakunnanrajasta. Toinen hyvin saman tyyppinen kalakenttä Kirilahti 1 sijaitsee reilun 1 km länteen tästä kohteesta. Kirilahti 1 on ollut käytössä pitkälle 1900-luvulle, mahdollisesti jopa 2000-luvulle, toisin kuin tämä kohde. Todennäköisesti kentän käyttö on lakannut toisen maailmansodan jälkeen rajavyöhykkeelle siirtymisen seurauksena. Kooltaan kenttä on noin 80 x 60 m ja se erottuu kasvillisuudeltaan selvästi ympäröivästä havumetsästä. Kohteelta ei havaittu maanpinnalle näkyviä rakenteita, mutta rannan aluetta käytiin läpi metallinpaljastimella ja löydettiin taottuja venenauloja, leikattu kuparipala ja katkelma rautaa.
Kohde on vanha kalakenttä. Kenttä on mahdollisesti ollut Onkamon kylän käytössä tai se on kuulunut osaksi Aatsingin kylän kalakenttää, johon kohde Kirilahti 1 myös kuuluu, sillä aatsinkilaisilla on aikanaan ollut kalastusoikeus Kirilahden lisäksi Kallunkilahteen.

Ajoittamaton; Pyyntikuoppa.

Zellberginoja länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Zellberginojan länsipuolella, ojan ja rinteen välisellä alueella. Kyseessä on 1870-luvulla ajoittuva kullanhuuhdonta-alueen jäännös. Alueella on kullanhuuhdonnassa syntynyt rakka, patorakennelma, kivilatomuksia, jotka ovat toimineet tukina ränneille sekä kullankaivuukuoppia. Dokumentoitu kultakenttä on arkistolähteiden perusteella kuulunut Samuel Korvaselle. Valtausalue 20 alueella on merkitty hänelle vuonna 1870. Korvasella on ollut valtaus myös vuosina 1881–1883.

Topsakkaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde on hiekkamaahan kaivettu noin 3 x 2,8 x 0,8 m kokoinen kuoppa. Mahdollisia valleja on vaikea hahmottaa, sillä alueella kulkevat polut ovat tuhonneet ne. Kuopan reunoilla hiekkamaa on paljastunut, kuopan pohjalla on paksu noin 20 cm hummuskerros, jonka alta huuhtoutumiskerrosta kairattiin noin 4 cm (huuhtoutumiskerros jatkuu syvemmälle).
Kohteelle lisättiin opastetaulu ja se rajattiin aidalla lisäkulumisen estämiseksi syyskuussa 2021.

Kalkonniemi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde, jonka Lapin maakuntamuseon arkeologi on löytänyt tarkastusmatkalla 2004. Tarkastuksesta ei ole löytynyt raporttia, eikä kohteesta ole kuvausta. Vähäisten tietojen perusteella kohteella on 4 maatunuttua pyyntikuoppaa.
Kohde olisi hyvä tarkastaa maastossa.

Tervahaudankangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahaudankankaan eteläosassa, Sihtuunajoen läntisellä rantatörmällä pienen joenmutkan kohdalla sijaitsee kolmesta alakohteesta koostuva muinaisjäännösryhmä. Alakohde 1–1 on tervahauta, läpimitta n. 18 m, kuopan läpimitta n. 6 m; hauta on rakennettu joentörmän laelle, niin että sen halssi johtaa koilliseen, suoraan törmän halki alas kohti jokea. Alakohde 1–2 on pirtin jäännös, josta ovat säilyneet n. 8 m x 4 m maaperustukset, ml. rakenteen kahteen huoneeseen jakava väliseinä, joitakin perustuskiviä, joista tosin ainakin yksi on
siirtynyt alkuperäiseltä paikaltaan, sekä joitakin hirsien tai muiden puurakenteiden jäänteitä perustuksen päällä; pirtin yli kulkevat jonkin kulkuneuvon jäljet, ja havaittu paikoiltaan siirtynyt perustuskivi on mahdollisesti siirtynyt samassa yhteydessä; pirtti sijaitsee n. 20 m tervahaudasta pohjoiseen aivan rantatörmän laella. Alakohde 1–3 on kalakellari, joka on kaivettu joentörmään n. 35 m pirtistä koilliseen; kellarin mitat ovat n. 3 m
x 2,5 m, syvyys 2,5 m; itse kuopan lisäksi havaittavissa oli muutamia hirsirakenteiden jäänteitä; kohde 1-2 sijaitsee n. 15 m kellarista luoteeseen. Alue on maaperältään hiekkaista lähinnä mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasta, aivan rantatörmällä kasvaa lisäksi, etenkin tervahaudan ja pirtin jäänteiden päällä, nuorta kuusta ja koivua.

Pikku Ruuhijärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Pikku Ruuhijärven etelärannalla, järven kaakkoispuolisen neva-alueen ja Sihtuunajoen mutkan väliin työntyvällä niemimäisellä hiekkaharjanteella, jonka reunat järven ja joen rantatörmät muodostavat. Seututieltä 929 Valkolan talolle johtava Valkolantie kulkee vain muutamia kymmeniä metrejä asuinpaikka-alueen kaakkoisreunasta kaakkoon. Asuinpaikka kattaa lähes koko harjanteen laen, ollen leveydeltään n. 30 m ja ulottuen harjanteen kärjestä jopa 130 m kohti Valkiavaaran luoteisrinnettä. Alue on kokonaan avohakattua ja maanpinta on alueella monin kohdin rikkoutunut. Paikoista, joissa maanpinta oli rikkoutunut ja hiekka paljastunut aluskasvillisuuden alta, tavattiin yleisesti kvartsi-iskoksia sekä kvartsiytimien kappaleita. Lisäksi neljästä tällaisesta kohdasta löytyi tulisijan jäänteinä palaneita kiviä – nämä ovat alakohteet 2–1, 2–2, 2–3 ja 2–4.

Valkiavaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakka-alueen yläosassa on noin 1 m x 1 m mittainen ja 0,7 m korkea kivilatomus, jonka keskiosa on ladottu pystyssä olevista laakakivistä. Jäkäläkasvuston perusteella (keltakarttajäkälä > 10 cm on kasvanut myös kivien kosketuspintojen yli), rakennelma on ainakin muutaman vuosisadan vanha.

Tervolan vanha kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Tervolan vanhan kirkon kiinteä muinaisjäännös sijaitsee Kemijoen varressa Kirkkosuvannon koillispuolella jokeen työntyvässä Lapinniemessä. Paikalla on lähekkäin kaksi puukirkkoa, Tervolan vanha kirkko 1680-luvulta ja uusi puukirkko 1860-luvulta. Kirkkomaata on laajennettu useita kertoja 1700-1800-luvuilla.
Lapinniemeen rakennettiin saarnahuone ehkä jo 1627, mutta viimeistään 1651 paikalla oli saarnahuone tai kappeli. Tämä rakennus ei ole säilynyt eikä sen tarkka paikka ole varmasti tiedossa. Se on ilmeisesti jossakin vanhan kirkon kirkkomaan alueella.
Vanhan kirkon lattian alla on ollut ainakin neljä hautaa 1700-luvulla. Vuodelta 1762 on maininta uuden kellarin teosta sakariston alle. Tämä oli puurakenteinen. Kirkko nostettiin kivijalalle 1763. Vanhan kirkon lattian alla voi olla täten kellarin jäännöksiä ja kivijalan ympäristössä kaivutyöt ovat voinee vaikuttaa hautojen säilymiseen alueella.
Ensimmäinen kellotapuli mainitaan vuonna 1704 ja se oli mahdollisesti katoksella varustettu ja avonaisin seinin ollut pukkitapuli tai kelloteline. Sen tarkkaa sijaintipaikka ei tiedetä. Uusi tapuli rakennettiin 1749 ja se purettiin vuonna 1864. Se oli 1700-luvun kirkkomaan kaakkoiskulmassa. Uuden kirkon pohjoiseteisen kiviportaiden edustalla oli ainakin vielä 1980-luvulla kivirivi, joka on arvioitu tapulin pohjoisseinän kivijalaksi.
Vanhan kirkon vanhin kirkkomaa aitoineen sijoittui pienialaisena kirkon välittömään lähiympäristöön. Todennäköisimmin se oli neliömäinen alue. Kirkkomaalla oli vuonna 1731 paarihuone ja kymmenen hautaa. Haudat olivat todennäköisesti hirsistä salvottuja, katettuja ja osittain maan päällisiä. Hautoja mainitaan vielä vuonna 1777, mutta vuonna 1826 kirkkomaalla ei ollut enää hautarakennuksia.
Vuonna 2023 ison kirkon pohjoisen pihan salaojitussuunnitelmiin liittyen suoritetuissa koekaivauksissa todettiin vanhan ja ison kirkon väliseltä kirkkomaalta sekä ison kirkon pohjoispuolelta hautauksia ja rakenteita. Toinen rakenteista voi liittyä kellotapulin jäännökseen ja toisen tarkoitus jäi epäselväksi. Havaitut haudat ja rakenteet ovat vanhan kirkon kirkkomaan 1860-luvun kartalla esitetyllä alueella.
Tervolan vanhan kirkon paikalla olevan kiinteän muinaisjäännöksen alueella voi sijaita vanhaa kirkkoa edeltäneen kappelirakennuksen perustuksia, vanhoja hautoja ja hautarakenteiden jäännöksiä, kellotapulin perustuksia, paarihuoneen jäännöksiä ja kirkkomaata ympäröineen aidan jäännöksiä. Muinaisjäännösalue on rajattu muinaisjäännösrekisteriin arvion perusteella 1700-luvun karttatietojen sekä vuoden 2023 koekaivauksen havaintojen perusteella.
Tervolan vanhan kirkon rakennus itsessään ei ole kiinteä muinaisjäännös. Kirkon lattian alla voi olla säilyneenä hautauksia, jotka ovat osa alueen kiinteää muinaisjäännöstä.

Simoniemen kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Simossa on kirjallisten lähteiden perusteella 1400-luvun lopulla ollut jonkinlainen saarnahuone. Perimätiedon mukaan kirkko tai saarnatupa olisi sijainnut Kylmälän talon lähellä. Alueeksi on oletettu nykyisen kirkon itäpuolista ympäristöä, mutta tarkempaa sijaintia ei tiedetä. Mahdollisen jäännöksen on arveltu tuhoutuneen myöhemmässä maankäytössä (Tiina Elo ja Sirkka-Liisa Seppälä, 2013, s. 29).
Lisäksi Simoniemessä on ollut ennen nykyistä kirkkoa edeltänyt Adolf Fredrikin kirkko, joka rakennettiin vuosina 1692–1694 saarnatuvaksi ja vihittiin kirkoksi vuonna 1732. Se myytiin huutokaupalla kirkkoväärti Jakob Knihdille vuonna 1848 uuden kirkon valmistumisen jälkeen. (Tiina Elo ja Sirkka-Liisa Seppälä, 2013, s. 83). Kirkon tarkka sijainti ei ole tiedossa, mutta nykyisen kirkon itäpuolella on siihen kuulunut erillinen kellotapuli, joka rakennettiin Heikki Väänäsen johdolla 1773. Kirkkoa ja tapulia ympäröi vanha hautausmaa. RKY 1993/Simo/Simoniemen kylä.

Uusjärämä (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Aakenusjoen koillispuolisella kankaalla. Joen ja maantien välissä Linkusuvannon alapuolella, lompolosta 100 m länteen, on yksittäinen suorakaiteenmuotoinen liesilatomus kooltaan 120 x 70 cm.

Kulkujoki Pälkevaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen on yhdistetty inventointiraportin kohteet Kulkujoki 1 ja 2.
Tervahauta sijaitsee n. 44 metriä Muonion tiestä etelään ja pirtin raunio sijaitsee tästä n. 44 metriä etelään. Kulkujoki sijaitsee n. 290 metriä etelään.
Hauta on halkaisijaltaan 5,2 metriä keskiöstä mitattuna. Tervahauta on kaivettu maahan eikä valleja ole erotettavissa. Muoto on hämäävä, sillä se muistuttaa enemmän pyyntikuoppaa kuin tervahautaa. Ainoat viitteet haudasta ovat ympärillä olevat pienemmät suorakaiteenmuotoiset kuopat, ränni ja kairanäyt-teessä ollut paksu hiilikerros. Osa reunoilla olevista kuopista on vuorattu kivillä. Nämä ovat todennäköi-sesti tervahaudan hapen saannin sääntelyä varten kaivettuja. Haudassa on rännin kohdalla kivistä tehty tukirakenne, joka erottuu heikosti. Ränni on kohti lounasta. Tervahaudan päällä kasvaa nuorta koivua, mäntyä ja kuusta,
Tervahaudan eteläpuolella sijaitsee pienen tervapirtin raunio. Sen mitat ovat 3,0 x 3,5 metriä ja se on itä-länsi-suuntainen. Piisi on lounaisnurkassa ja sen mitat ovat 1,8 x 2,2 metriä.

Unilampi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kukasjärven ja Pyhäjärven välisellä, noin kilometrin mittaisella suokannaksella mutkittelevan Pyhäojan itäpuolella, noin 300m Kukasjärvestä kaakkoon on suosta nousevia hienohiekkaisia moreenikumpareita. Kukasjärven eteläpään kiertävä polku kulkee kohdasta, jonka lähistöllä erottuu useita mahdollisesti iäkkäitä liesikiveyksiä. Pyhäojan ja siitä nelisen sataa metriä itäkoilliseen olevan Unilammen välissä on ainakin kolme pyyntikuoppa pienten hietatievojen niskoilla. Kuopat liittynevät tässä tapauksessa kohteen KITTILÄ 30/73 vaiheilla todennäköisesti olleen esihistoriallisen asuinpaikan käyttäjiin.

Pyhäjärvi (länsi) 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjärven länsirannalla. Järven keskivaiheilla olevalta laakealta niemekkeeltä länteen nousevilla törmänteillä on 6 - 8 pienehköä pyyntikuoppaa 15 - 100 m rannasta.
Tarkastuksessa 22.7.2017 alueella havaittiin kolme varmaa pyyntikuoppaa ja yksi epävarma pyynti-kuoppa. Ne sijaitsevat rannassa kulkevan heikon polun rinteen puolella. Yksi on aivan polun vieressä ja erottuu selvästi. Muut ovat 5-20 metrin etäisyydellä siitä.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohteiden todettiin olevan hyvässä kunnossa.

Kolvakero 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Matalahko kivilatomus Kolvakeron luoteisimmalla laella. Latomus on mitoiltaan 2,0 x 0,8 metriä ja pit-käsivu on kaakkois-luonteis-suuntainen. Latomuksen päällimmäinen kivi näyttäisi kaatuneen tai siirretyn paikaltaan myöhemmin. Alimmat kivet sammaloituneemmat kuin päällimmäiset kivet. Ei selkeää raken-netta tai muotoa. Latomukselta on hyvät näkymät Risulaelle.
Kyseessä on mahdollisesti vanha pitäjän rajan merkki, joka on ollut voimassa ennen vuotta 1754 (Julku 1990: 107).

Aakenustunturi 4 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Aakenustunturin rinteeseen, rakkaan tehty purnu. Pohja soikeanmuotoinen ja mitoiltaan 1,6 x 1,1 metriä, pitempi sivu rinteen suuntainen. Syvyys on 0,7 metriä. Purnun keskeltä on raivattu kiviä ja ladottu ne ke-häksi kuopan ympärille. Osa näistä kehän kivistä on kaatunut takaisin kuoppaan. Purnun kivirakenteen kaakkoispäässä on aukko, joka näyttäisi myöhäisemmältä.

Kattavalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kattavalammen länsirannalla, lammen pohjassa noin 1,5 m syvyydessä, on puisen kalapadon jäännöksiä kahdessa kohdassa. Rakenne on näkyvissä veden päälle kasvaneen turvepenkan päältä pohjaa tarkasteltaessa. Pato on rakennettu ranteenpaksuisista tai hieman paksummista puutolpista. Kyseessä voisi olla esim. madepato.

Kuusivaara N (Kivirakenteet)
Historiallinen; Isojaon kartoituslinjan merkki.

Pieni Lautamaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Keminmaan Simon vastaisessa kaakkoiskulmassa on pienehkö Pieni Lautamaa -niminen moreeniharjanne, jonka laella on pieni rakka-alue ja pohjois- ja itärinteillä kivisiä rantavalleja, mutta juurella paikoin hiekka-alueita. Alue on kuivahkoa kangasta.
Harjanteen laen itälaidalla, metsätieltä noin 60-90 m länteen, todettiin inventoinnissa 2014 rakka-alueen reunalla 3 rakkakuoppaa noin 100 m matkalla etelä-pohjoissuunnassa. Ne ovat 1,5 - 3 m halkaisijaltaan sekä 40-60 cm syvyydeltään.
Harjanteen ylärinteellä on edelleen rakka-alueesta 20 m kaakkoon ja vain 40-50 m tieltä myös säännöllisen pyöreä kiviröykkiö, jonka halkaisija on 4 m ja korkeus 60 cm. keskellä röykkiötä lienee alun perin ollut suorakulmainen, maanpinnalle asti ulottunut kuoppa, kooltaan noin 1,6 x 0,7 m. Kuoppaa lienee pengottu ja siitä on nostettu isompi laakamainen kivi vallille ja osa kuopan reunoista on sortunut. Rakenne on jäkälän, sammaleen ja varpujen peittämä.
Lähiseudulla on samalla korkeusvyöhykkeellä kaksi röykkiötä, joissa on kuoppa (Helkkusenvaara SW) sekä paasimainen rakenne (Juokuanvaara 2), jotka on tutkittu hautaröykkiöiksi. Mahdollisesti tulkinta voisi soveltua myös Pienen Lautamaankin röykkiölle.
Harjanteen alaosan hiekka-alueille inventoinnissa viiden metrin välein tehdyissä kuudessa koekuopassa sekä tieojissa ei todettu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä.

Kentänojansuu (Hautapaikat)
Historiallinen; Hautapainanne Kentäojansuun lähistöllä. Kohde havaittu ja mitattu Miikka Tallavaaran tekemässä inventoinnissa vuonna 2008.
Kohde kuului aiemmin Manolaissaari 2:een, mutta erotettiin omaksi kohteekseen, koska sijaitsee erillään ja veden takana edellä mainitusta.

Lintuaapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tasanteella Konttijoen eteläpuolella ja Lintuaavan itäpuolella, metsätieltä noin 70 metriä etelään oleva miilu. Halkaisija on 10 metriä, vallin korkeus noin 0,3 metriä ja kuopan syvyys 0,4 metriä. Kairausnäytteessä 10 cm humuskerroksen alla noin 30 cm paksu hiili- ja nokimaakerros. Sen alla tummanruskea hiekka. Huuhtoutumiskerros puuttuu.

Lappeankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tornion- ja Muonionjoen yhtymäkohdan itäpuolella. Lappeankankaan alueelta on paikannettu 22 hiilimiilua noin 1500 x 500 m kokoiselta alueelta.
Hiilenpolttopaikat ovat halkaisijaltaan 5–15 metrin laajuisia ja ne erottuvat ympäristöään hiukan korkeamman keskuksen ja sitä ympäröivien kuoppien muodossa. Hiilimiiluja reunustavien kuoppien määrä vaihtelee, ja joissain kohteissa kuoppien sijaan ympäröiviä ojia.
Hiilenpolttoalue on palvellut 1600-luvulla perustetun Köngäsen ruukin tarpeita.
Vuoden 2020 tarkastuksessa hiilimiilut 1–10 tarkastettiin maastossa, ja miilut 11–17 paikannettiin maanpinnan korkeusmalliaineiston avulla. Hiilimiilut 18–22 on paikannettu 2/2022 tuotetun tarkemman laserkeilausaineiston avulla.

Urroaivi länsi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpäästä 4 km kaakkoon, vajaan kilometrin Norjan rajasta ja Urroaivista länteen. Paikalla on todettu 2004 kivikehä, purnuja ja pyyntikuoppa. Kivikehät ovat pyöreitä tai suorakaiteen muotoisia ja vaihtelevat halkaisijaltaan 1 - 6 m. Kivikehä ja purnut on rakennettu Urroaivin länsipuolella sijaitsevaan kivirakkaan. Urroaivin etelärinteelle kulkee Pulmankijärven eteläpäästä opastettu polku.

Urroaivi lounas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpäästä noin 5 km kaakkoon, Urroaivin lounaispuolella, noin 1,3 km Norjan rajasta. Paikalla on vuonna 2004 havaittu kaksi epämääräistä purnua. Vuoden 2020 tarkastuksessa alueelta löydettiin vain yksi mahdollinen purnu. Alue on osin suurista lohkareista koostuva rakka.

Nuottajärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nuottajärven koillisrannalla, tien ja järven välissä sijaitsee neljä tervahautaa ja kämpän jäännös.
Ympäristö on kuivaa kangasta, jossa pääpuulajina on mänty. Tervahautojen alueella kasvillisuus on paljon tiheämpää kuin muualla ja puulajeina on myös lehtipuita. Kämpältä ja tervahaudoilta maasto nousee kohti tietä ja järvelle päin mennessä maasto laskee.
Tervahaudat sijaitsevat rivissä järven rannalla noin 15 metriä rantaviivasta. Kolme tervahautaa erottuvat selkeinä maastossa. Lähimpänä kämppää oleva tervahauta on matalin ja heikoimmin erottuva.
Tervahauta 2: Isoin järven rannalla olevista tervahaudoista. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 19 metriä. Ränni laskee järvelle lounaaseen. Rännin pituus on noin 8 metriä ja leveys noin 2,4 metriä. Kasvillisuus tervahaudassa on tiheää, koivua, mäntyä ja katajaa. Tervahaudassa on selkeät vallit, jotka ovat leveydeltään noin 2,7 metriä.

Sevettijärvi lounas Niemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sevettijärven ortodoksisesta rukoushuoneesta n. 650 m itään, vastapäätä kylätaajamaa, järveen työntyvällä kapealla moreeniharjujaksolla on kolme pyyntikuoppaa.

Heinrich (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylyn jäänteet sijaitsevat Kemin Ajoksesta luoteeseen, Kemin Kiikkarasta länteen, Pieni-Kiikkara -luotojen välissä ja niiden eteläpuolella.
Paikalla on hajonneen hylyn osia levinneenä pohjalle, jäljellä on mm. höyrypannu. Kemin Urheilusukeltajat ry nosti aluksen potkurin 1990-luvun alkupuolella. Potkuri on Kemin historiallisen museon hallussa. Hylystä on tuotu museoon myös yksi lautanen.
Merivartiosto ilmoitti hylyn Museovirastolle 1970-luvulla Pirtumatala -nimellä.
Saksalainen höyrylaiva Heinrich, joka purjehti salanimellä Klara, haaksirikkoutui syyskuussa 1924 Valkeakarin ulkopuolella. Aluksen kotipaikka oli Hampuri. Alus oli tuuliajolla koneiden mentyä epäkuntoon. Aluksen lastina oli pirtua, joka ehdittiin purkaa mereen ennen haaksirikkoa. Miehistö pelastui paikalle tulleeseen toiseen alukseen. Hylky myytiin pietarsaarelaiselle yritykselle.
Vuoden 2021 inventoinnissa: Paikalla on ainakin höyrypannu, joka pilkottaa vedestä.

Kenttälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Onkamojärven ja Kangasharjun välissä, Kenttälammen lounaispäässä erottuvilla kahdella terassilla. Kulunut hiekkakangas.

Härkäletto 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vuonna 2009 Härkäletossa inventoitiin kalastajayhteisön jäänteitä. Härkäletto 1 koostuu Härkäletto 1 koostuu useasta kivirakenteesta ja kompassikivestä (alakohteet). Saarella on myös nuorempia muita kulttuuriperintökohteita (Härkäletto 5).

Kurkisuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyöreä noin 4-metriä halkaisijaltaan oleva pyyntikuoppa Kurkisuvannon kohdalla, noin 170 m joesta itään, maastosta nousevan harjanteen kärjessä. Kohteeseen on aiemmin luettu myös toinen pyyntikuoppa "Lohihauta", joka etäisyytensä vuoksi kuitenkin erotettu omaksi kohteekseen vuoden 2021 tarkastuksen jälkeen. Tuolloin myös kohteiden sijaintitietoja tarkennettiin.
Kohde tarkastettiin uudestaan 2022 metsätöiden ja maanmuokkauksen jälkeen. Kohde ei ole vahingoittunut metsätöiden yhteydessä, mutta kuopan ympärillä kasvaneet puut on jätetty pystyyn. Yksi puista on kaatunut myrskyssä ja kaatuessaan vahingoittanut kuopan vallia.

Möyly 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rakennelmat sijaitsevat Möylyn korkeimmalla kohdalla, paljaan kivikon ja pihlajaa ja katajaa kasvavan vyöhykkeen välissä. Paikalla on kaksi kylmämuurattua kivirakennelmaa.
Luoteisempi on noin 2 x 3,5 metrin laajuinen rakennelma, jossa on aukko saaren itärannan puolella. Rakennelman korkeus on noin 1 metri. Sisällä kasvaa pihlajia ja katajia.
Kaakkoisempi rakenne on noin 4 x 4,5 metrin kokoinen ja noin 90 cm korkea ja on sisätilaltaan selkeästi kivettömämpi kuin toinen rakenne. Sisällä kasvaa pihlajia ja katajia. Rakenteessa on koko seinän levyinen aukko saaren itärannan puolella.
Kivirakenteiden välissä on kiviröykkiö (Möyly 2 röykkiö).
Mahdollisesti säilytykseen liittyviä kivirakennelmia.

Inakari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inakari sijaitsee Perämeren kansallispuiston luoteskulmalla, aivan Ruotsin rajan tuntumassa. Saaren kaakkoisosassa, korkeimmalla kohdalla on rakennuksenpohja ja erilaisia kivirakenteita: verkkotarha, venevalkama ja pooki. Paikalla on myös nuorehko rajamerkki.

Ollinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Ollinlammen kaakkoispuolella Reikäniemen eteläosassa Ollinlammesta 380 m kaakkoon. Kuopat sijaitsevat metsäautotien eteläpuolella yhtä lukuunottamatta, itä-länsisuuntaisella harjanteella metsässä 250 m:n matkalla.

Kannuslammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Uopajanniemestä itään Kannuslammien länsipuolella. Kohteen tarkastuksessa vuonna 2022 todettiin, että kohde ei ole pyyntikuoppa, vaan pienehkö rännimäinen tervahauta. Kohteen paikkatietoja on tarkennettu tarkastuksen mukaiseksi.

Torvisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ison Hietajärven ja Taivallalmmen luoteispuolisen kankaan luoteislaidalla, Koskelan talon itä- ja kaakkoispuolella, jossa on ainakin yhdeksän kuoppaa 400 m matkalla. Osa alueesta ilmeisesti raivattu pelloksi.
Kohde tarkastettiin 2022. Kohteella sijaitsee 10 kuoppajäännöstä. Osa näistä on pyyntikuoppia, mutta osa voi ulkomuotonsa ja kairatarkistusten perusteella olla kuoppaliesiä.

Jaakimonniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jaakimonniemen luoteispään koillisrannalla. Kuopat sijaitsevat Ristisalmen itäpäästä 400 m etelään, mökkitien ja rannan välissä harjanteen laella sähkölinjan alla ja siitä 100 m pohjoiseen.

Suorokumpu 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Javarusjoen eteläpuolella, umpimetsäisen Suorokummun pohjoislaidalla on uunikiveyksellä varustetun tuvan perustus.

Suorokumpu 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suorokummun koillisrinteessä on kuopanne, joka voi olla pyyntikuoppa. Se on topografisesti sopivalla kohdalla, mutta ulkoisesti se on hieman suspektin näköinen ollen toiselta puoleltaan melko jyrkkäpiirteinen ja yleismuodoltaan kulmikas. Tarkastuksen yhteydessä mukana ei ollut kairaa, jotta huuhtoutumiskerros olisi voitu todeta.
Kohde on aiemmin liittynyt kohteeseen 320010272, mutta on vuoden 2022 tarkastuksen jälkeen erotettu tästä etäisyyden vuoksi.

Gulddároavvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppajono, joka sijaitsee Kultiman kylän lounasipuolella, Kultimarovassa. Tarvantojoen mutkan kohdalla olevan niemen tyven poikki ulottuu etelälounas - pohjoiskoillinen suuntainen pyyntikuoppajono.

Beskoguoika (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Angelin kylästä pohjoiseen, Peskokosken kohdalla olevan nimettömän lammen eteläpäässä on viiden pyyntikuopan u-muotoinen jono.

Kultima Nivanniska (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuoppakesju sijaitsee Kultiman kylässä. Se ulottuu Tarvantojoen itäpuoliselta harjulta aluksi kaakkoon ja kääntyen sitten etelälounaaseen jatkuen kahden pienen lanton yli. Yhdessä Kultimarova koillisen kanssa pyyntikuopat muodostavat pitkän kaarevan ketjun. Suonttantielanton ja sen eteläpuolisen nimettömän lanton välillä on kolme kuoppaa ja niistä luoteesen on kaksi mahdollista, tarkistamatonta kuoppaa. Suonttantielanton ja Syvälanton välillä on viisi pyyntikuoppaa ja Syvälanton koillispuolella kolme. Soisen alueen ja Tarvantojoen välillä on vielä seitsemän kuoppaa.

Juurimaa 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Jeesiöjoen itärannalla, n. 1,2 km Tepsan kylästä luoteeseen. Kankaan länsireunaa kietävän kärrytien länsireunassa on pitkulainen pyyntikuoppa (4 x 2 x 0,4 m) ja tinen pienempi (2,5 x 2 x 0,4 m) kuutisen metriä tieltä kohti alatörmää, vanhaa sorakuoppaa kohti. Kuoppien väli on noin 50 m. Edelleen n. 30 m pohjoisempana on tieurassa hieman kvartsi-iskoksia.

Salmilampi 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Liesilatomus sijaitsee Salmilammmen (Cuálmáájáávráš) ja Leediijáávrášin välisellä matalalla harjulla, pienen nimettömän lammen kaakkoispuolella. Latomus on harjun luoteisreunalla, josta rinne laskeutuu lammelle pari metriä. Alue on kuivaa kangasta, jossa kasvaa harvaa nuorta männikköä. Aluskasvillisuus on ohutta, pääosin jäkäliä sekä muutamia varpuja.
Liesilatomus on suorakaiteenmuotoinen, mutta alarinteen puoleinen pää on lähinnä puolipyöreä. Umpeen ladotun kivitason koko on 1,3 m x 0,8 m ja korkeus maanpinnasta 5–10 cm. Osa kivistä erottuu aluskasvillisuuden läpi. Ympärillä on parissa kohdassa jonkinlaista matalaa maavallia, mutta ei selkeästi mitään säännöllisen muotoista. Lieteen tehdystä koepistosta havaittiin hiiltä ja punaiseksi palanutta hiekkaa.

Salmilampi 2 (1000044680) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Salmilammmen (Cuálmáájáávráš) ja Leediijáávrášin välisellä matalalla harjulla. Alue on kuivaa kangasta, jossa kasvaa harvaa nuorta männikköä. Aluskasvillisuus on ohutta, pääosin jäkäliä sekä muutamia varpuja.
Matalan lounas-koillinen suuntaisen hiekkaharjun poikki on luode-kaakko suuntaisesti kolmen pienen pyyntikuopan jono. Kuoppien välit ovat muutamia metrejä. Pyyntikuoppa 1 on kooltaan 2,5 m x 2 m, syvyys 55 cm, valli 1,5 m leveä.

Syväsenvaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalla on kivistä rakennettu säilytyskuoppa, l. purnu. Se on yleismuodoltaan pitkulainen tai soikea ollen pituudeltaan n. 4 m ja leveydeltään 2,5 m. Purnun säilytyskuopan halkaisija on n. 1 m.

Salmenniemi (1000011580) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Posion kirkosta noin 36 kilometriä pohjoisluoteeseen Ison Hietajärven kaakkoispuolella. Ison ja Pienen Hietajärven välisen kannaksen kaakkoisosassa, Salmenkorvan tilasta noin 150 metriä luoteeseen, on niityn ja tien välissä kolme pyyntikuoppaa. Neljäs kuoppa on näistä noin 80 metriä kaakkoon, niityn eteläreunan lounaispuolellla.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2022 metsänkäyttöön liittyen. Kohteen pyyntikuopat on paikannettu 5p LiDAR-aineistosta ja tarkastettu maastossa. Kohteen kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaa 1, muut kuopat alakohteina.

Patokoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu viisi hiilimiilua (pystymiilu) ja yksi kellarikuoppa.
Miilut ovat kutakuinkin tasakokoisia ollen pyöreitä ja noin 8 m halkaisijaltaan. Niiden ympärillä on havaittavissa ojakaivanto ja/tai kuoppia. Miilun 1 länsipuolella on iso suorakulmainen kellarikuoppa, joka on pituudeltaan n. 8 m luokkaa ja syvyydeltään n. 2 m.
Kohteen koordinaatit osoittavat miiluun 1, muut rakenteet ovat alakohteina.

Kairijoensuu (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on jatulintarha, jonka tekotekniikka on poikkeava muista jatulintarhoista. Jatuli on "piirretty" tai uurrettu maahan. Uurteiden ja uurteiden välisten kankaiden maakerrosten tarkastelu osoitti, että jatulintarhalla on huomattavasti ikää - mahdollisesti useita vuosisatoja. Kohde on lisäksi sijaintinsa puolesta varsin erikoinen sijaiten syvällä sisämaassa.

Aittakuusikko (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Sallan kirkonkylän pohjoispuolella Aittakuusikko -nimisellä soiden keskellä kohoavalla kankaalla noin 1,6 km Sallan kirkosta luoteeseen.
Kohteesta on löytynyt tasateräinen nuolenkärki, minkä lisäksi löytöpaikan läheisyydestä havaittiin kaksi painannetta. Alue on joskus ojitettua mäntyvoittoista sekametsäkangasta, jonka aluskasvillisuus on karua ja varpuvoittoista.
Kohteen tarkastuksessa todettiin em. painanteet todennäköisimmin pyyntikuopiksi. Tasateräisen nuolenkärjen löytöpaikka löydettiin tarkasti, mutta siitä tai sen ympäristöstä ei todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Taivalvaara 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteeseen kuuluu 4 latomusta, jotka kohteen löytäneen ja oppaana toimineen informantin mukaan ovat nk. ”lapinpattahia”. Hänen kertomansa mukaan latomukset olisivat olleet tiedossa jo 1800-luvun lopussa jolloin niitä pidettiin jo vanhoina. Lisäksi paikkaan liittyy edelleen tarinaperinnettä, jonka mukaan paikkaa pelätään ja kerrotaan, että kallion – jossa latomukset sijaitsevat – ja siitä länteen sijaitse-van nimettömän lammen välistä jostakin olisi löytynyt ihmisluita.
Latomukset ovat kohtuullisen pieniä ollen pääsääntöisesti vain metrin halkaisijaltaan. Ne on osin ladottu selkeästi muotoon. Kivet ovat kohtuullisen tasakokoisia ja liuskemaisia, mikä voisi viitata talonpoikaiseen kivenottoon, mutta latomusten tarkoituksenmukainen muoto ja pieni koko puhuu tätä vastaan. Mikäli kyseeseen tulisi kivenotto, olisivat latomukset todennäköisesti suurempia.
Kivet ovat jäkälöityneitä, joten latomuksilla on ikää jonkin verran.

Joutsenlampi 2 (1000045082) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Paikalla on yksittäinen pyyntikuoppa, joka vaikuttaa olevan kaivettu pieneen luonnonsuppaan. Kairatessa kuopasta todettiin huuhtoutumiskerros, jonka alla oli ympäristöstä poikkeava likaisen sekoittunut maakerros. Topografia ja maasto alueella ovat sellaisia, että lähistöllä on mahdollisesti useampiakin pyyntikuoppia, joten alue tulisi käydä läpi tarkemmin.
Pyyntikuopan yleismuoto on pyöreä, eikä siinä ole selkeää vallia havaittavissa. Sen halkaisija on n. 3 m ja syvyys 40–50 cm luokkaa.

Joutsenlampi 4 (1000045105) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Joutsenlammen pohjoisrannalla nykyisen venepaikan kohdalla. Venepaikan edustalta, kuluneelta maalaikulta, löydettiin palaneen luun siru sekä kvartsi-iskos. Siellä täällä näkyi myös sirpaloituneita, palaneelta vaikuttavia kiviä. Paikalla on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka. Nykyinen venepaikka on jonkin verran vahingoittanut kohdetta, mutta topografian perusteella on mahdollista, että valtaosa asuinpaikasta sijaitsee hiukan ylempänä ja kauempana rannasta ja on tällöin säästynyt.

Metsäjärvi 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikalta on metallinetsinnässä vuonna 2021 löytynyt rautakautisia esineitä – pieni veitsenterä, todennäköisesti rautapadan kappale sekä pronssinen vyönsolki. Löydöt on tehty hieman hiekan seasta.
Kohde tarkastettiin 8.6.2022 löytäjän opastuksella. Löytöpaikka paikannettiin tarkasti. Löytöpaikassa todettiin kairalla hiilensekainen ja häiriintynyt maakerros. Paikalla on lisäksi havaittavissa vienohko kumpu, jolla on mittaa n. 1 m. Löytökohdasta noin 2 m pohjoiskoilliseen on pieni, n. 1,5 m pitkä painanne, jolla on syvyyttä n. 20 cm.
Kumpu voisi olla liesi, jolloin kohde olisi asuinpaikka, mutta löytöaineisto viittaisi ennemmin hautaan.

Reikäsalmi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohdepisteen paikalta on löytynyt kirveen katkelma. Alakohteen kohdalta on löytynyt tuuraa muistuttava 4-sivuinen rautaesine. Kohde sijaitsee Yli-Suolijärven rannassa. Alue on tasaista, voimakkaasti mätästelevää mäntyvoittoista kangasta. Aluskasvillisuus on varpuvoittoista koostuen mustikasta, kanervista ja suopursuista. Maaperä on hiekkaa ja alueen maannostyyppi on podsoli.
Paikka tarkastettiin kesällä 2022. Kirveenkatkelman löytökohdasta todettiin hiilensekainen muusta maannoksesta poikkeava häiriö, joka kairanäytteiden perusteella vaikuttaisi ulottuvan n. 1–1,5 m säteellä löytökohdasta ulospäin. Paikka ei välttämättä sovellu asuinpaikaksi eikä mitään asuinpaikkaan viittaavia rakenteita havaittu, mutta se voisi olla hauta, vaikka palaneita luita ei pistokohdasta tai laajennuksesta löydettykään. Kohteen luonne kuitenkin selviäisi tarkasti vasta kaivauksessa. Kyseessä on kuitenkin kiinteä muinaisjäännös.
Tuuramaisen esineen löytöpaikkaa ei enää kyetty paikallistamaan.
Listätietoja viranomaiskäyttöön ILM19783.

Pirttivaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Käyrämöjärven luoteispuolella, Tiaisenjängästä itään, metsäsaarekkeella soiden keskellä, on kolme pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1 on kohteen pyyntikuopista pienin. Se on soikeahkon pitkulainen ja vallillinen pyyntikuoppa, jolla on mittaa vallit mukaan luettuna n. 5 x 4 x 0,5 m.
Pyyntikuoppa 2 on iso, pyöreä, suppilomainen ja vallillinen pyyntikuoppa. Sen halkaisija vallien kera on n. 8 m ja syvyys 1 m.
Pyyntikuoppa 3 on iso, pyöreä, vallillinen ja suppilomainen pyyntikuoppa, jolla on halkaisijaa vallit mukaan luettuna n. 6 m ja syvyyttä n. 1 m.

Tonkopuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tonkopurosta itään, nimettömän lammen eteläpuolella kivisen mäen harjanteella, kivikkoisessa maassa, on suuri yksittäinen pyyntikuoppa. Kuopassa ei ole silmin havaittavissa selkeää ympärysvallia. Kuoppa on muodoltaan soikean pyöreä ja suppilomainen, sen mitat ovat noin 8,5 x 6,5 x 1,5 m. Kairatessa kuopassa todettiin olevan hyvin voimakas huuhtoutumiskerros.

Kenttäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Koirajängän pohjoispuolella Hankasalmen rantaan vievän tien eteläpuolella suon laidassa.

Naumanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niemen kärjessä, laavun ympäristössä, on merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Niemen kärki on tulvan syömä ja erodoituneesta maasta on löytynyt suurehkon liusketuuran kärkikappale. Tarkastuksessa laavun ympäristöstä löytyi kvartsi-iskoksia.

Pirttikankaat (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso Toramojärven kaakkoisrannalla Pirttikankaat -nimisellä louhikkoisella kankaalla n. 25 km Rovaniemen keskustasta koilliseen. Paikalla on kartiomainen kivistä ladottu rajamerkki. Latomuksen halkaisija on n 1,5 m ja korkeus saman verran. Sen päällä on pystyssä viisarikivi. Kivet ovat sammaloitu-neita ja jäkälöityneitä, eikä latomus sijaitse nykyisellä kiinteistörajalla, joten sillä lienee ikää jkv.

Puistola (1000008487) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lipeäjärveen idästä laskevan Kihlonojan eteläpuolisen kankaan ojanpuoleisella reunalla, Puistolan ta-losta itään, on ainakin 9 pyyntikuoppaa, mahdollisesti 11. Kohde tarkastettiin elokuussa 2022, mutta voimakas ukkoskuuro esti pyyntikuoppien 10 ja 11 tarkastuksen. Niiden osalta tarkastus tulee vielä viedä loppuun.
Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 7, muut pyyntikuopat alakohteina.

Heteoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohteeseen kuuluu 1 asumuspainanne ja 8 pyyntikuoppaa. Alue on ulkoilukäytössä ja sen läpi kulkee kävelypolku, jota ei ole merkitty karttaan. Pyyntikuopat sijoittuvat ylemmälle terassille kivikkojen välissä olevalle kivettömälle hiekkakankaalle. Hiukan pyyntikuoppia alemmalla terassilla on yksittäinen pitkänomainen asumuspainanne.
Kohteen kohdepisteen koordinaatit osoittavat pyyntikuoppaan 4, loput kuopista merkitty alakohteiksi.

Närhikköaapa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde tarkastettiin 4.8.022 Lapin maakuntamuseon omasta aloitteesta. Kohteelle ei ollut määritetty rajausta, eikä inventoinnista – joka on merkitty kohteen tutkimukseksi – löytynyt raporttia. Kohteen löytymis- ja tutkimushistoria ovat näin ollen pitkälti tuntemattomia.
Tarkastuksen aikana havaittiin, että kohteella on todennäköisesti tapahtunut metsänkäyttöä hiljattain. Alueella risteili jokunen metsäkoneen ura, minkä lisäksi kohteen poikki kulkevaa ajopolkua oli jkv. sorastettu. Ajopolku-uralta ja metsäkoneen urista löydettiin useita kvartsi-iskoksia. Lisäksi siellä täällä nähtiin sirpaloituneita palaneita kiviä. Alue on aikanaan ojitettu, jolloin asuinpaikkaa on lienee laajalta alueelta vahingoitettu.

Seitaniemi (1000045323) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ala-Hyypiön järven länsirannalla sijaitsevan Seitaniemi-nimisen nimen pohjoiskärjessä aivan rantaviivan tuntumassa on katkennut keripää. Tarkastuksen aikana keripää oli nostettu pystyyn kivenkoloon. Katkenneen yläosan mitta on n. 90 cm. Patsaan pystyssä oleva alaosa on ehkä n. 40 cm ja se sijaitsee kivenkolon reunalla katkenneen yläosan vierellä.

Ailinpieti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaakamoniemen pohjoispuolella ja Kaakamoniementien itäpuolella, 5 metrin korkeuskäyrän yläpuolella. Tätä korkeuskäyrää seuraten Kaakamoniemi olisi ollut vielä saari, joten todennäköisesti talo on muodostunut vasta maan kohotessa enemmän. Ailinpieti tunnetaan lähteistä 1600-luvulta alkaen, se toimi mm. rummunlyöjän palkkatilana. Talo näkyy vanhimmassa, Kaakamon vuoden 1684 tiluskartassa, todennäköisesti melko samalla paikalla kuin myöhemminkin 1800-luvun puolella tehdyssä isojakokartassa. 1600-luvun tiluskarttoja on kuitenkin hyvin vaikea asemoida tarkkaan. Ailinpietin tontti on vähitellen autioitunut 1900-luvun kuluessa, kunnes paikalla oli 2000-luvun alussa enää yksi pieni rakennus, joka purettiin vuoteen 2010 mennessä. Osa tontista on ollut 1900-luvulla peltoa, mutta osa näyttäisi säilyneen koskemattomana. Nykyään alue on pusikoitunut ja havainnointi maastossa on hankalaa. Tarkastuksessa 2022 paikalla havaittiin näkyvimpänä rakenteena edelleen metallikehikon sisällä ollut kiuaskiveys sekä muuta purkujätettä, kuten tiiliä ja lautoja. 2000-luvun ilmakuvien perusteella alueella on todennäköisesti jäljellä vielä rakennusten kivijalkoja.

Illinkiharju 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tervahauta reilun 10 metriä halkaisijaltaan, ehjä ja selkeäpiirteinen. Valutusaukko osoittaa pohjoiseen. Eteläistä vallia pitkin menee poroaita.

Keloveho (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kemijärvellä Suomussa Suomukankaan länsipäässä alkaen Kemijärven rannan tuntumasta jatkuen itään pitkin metsäistä kangasta. Hannu Kotivuori on löytänyt paikalta 17 pyyntikuoppaa vuonna 2009 tekemässään tarkastuksessa. Vuonna 2022 alueelta inventointiin runsaasti aiemmin tuntemattomia pyyntikuoppia ja niitä tunnetaan kohteelta nyt 43.

Suomukangas 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suomukankaalla havupuuvoittoisella ulkoilualueella vanhalla tasaisella rantaterassilla. Paikalla on 3 pyyntikuoppaa ja 2 asumuspainannetta. Kohdepiste osoittaa asumuspainanteesee 1, muut kohteet alakohteina.

Suomukangas 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suomutunturin hiihto- ja matkailukeskuksen mökkialueella ja sen lähimetsissä. Osa pyyntikuopista on mökkien pihamailla ja niitä on käytetty pihajätteen kaatopaikkoina. Valtaosa pyyntikuopista kuitenkin sijaitsee lähivirkistysalueiden metsissä. Kohde muodostaa noin 800 m pitkän jatan. On todennäköistä, että pyyntikuoppia on jäänyt mökkien ja teiden alle. Pyyntikuoppia on 27 minkä lisäksi yksi kohteen kuopista on tulkittavissa asumuspainanteeksi. Kohdepiste osoittaa asumuspainanteeseen, pyyntikuopat ovat alakohteina.

Tonkopuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pienen Herajärven kaakkoispuolella olevalla kankaalla on sen etelä-pohjoissuunnassa halkaisevien nykyisen maantien sekä vanhan tieuran itäpuolella sähkölinjasta länteen harjanteen laen eteläreunassa kaksi pyyntikuoppaa. Ne ovat halkaisijaltaan leveä vallillinen ja noin 4 m syvä ja ½ m syvä kuoppa sekä noin 2,5-metrinen ja 0,4 m syvä kuoppa. Kankaan korkeimmalla kohdalla on ainakin kaksi poteroa. Alueella on myös nuoria kuoppia, mahdolinen tervahauta sekä kiuaskivikasa.
Vuoden 2022 inventoinnissa pyyntikuopat tarkastettiin ja niiden paikkatiedot on päivitetty. Poterot on erotettu omaksi kohteekseen 1000045518 (Tonkopuro 3). Tervahautaa ja kiuaskivikasaa ei havaittu.

Herakangas (1000045529) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tonkopuron länsipuolella, törmän päällä, nimeämättömästä lammesta noin 117 m luoteeseen metsäisellä, mäntyvaltaisella, mätästelevällä kankaalla sijaitsee yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on pyöreä, suppilomainen ja valliton. Sillä on halkaisijaa noin 4 m syvyyden ollessa 0,8 m luokkaa. Kuopan päällä on lahonnut puunrunko poikittain.

Kirppakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kirppakankaan pohjoispuolella, kuivalla varpuvoittoisella havupuuta kasvavalla kankaalla, on yksittäinen laakean pyöreä valliton pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys 0,5 m luokkaa. Kuoppa sijaitsee hakkuuaukealla ja siinä on jkv. hakkuujätettä, mutta itse kuoppa vaikuttaa vahingoittumattomalta.

Kirppakangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Siltapuron ja Tonkopuron väliin jäävän Kirppakankaan laella, kankaan poikki kulkevan Raakuntien länsipuolella, osittain hakkuuaukealla kankaan keskivaiheilla sijaitsee 5 pyyntikuoppaa luode-kaakko -suuntaisessa noin 200 m pitkässä linjassa. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 3, muut pyyntikuopat ovat alakohteina.

Kirppakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 1989 havaintojen mukaan: Suomutunturin koillispuolella, Herajärvestä noin kilometrin itään olevan Kirppakankaan luoteiskulmalla on yksi suuri pyöreä pyyntikuoppa (halkaisija noin 5 m ja 0,9 m syvä) sekä joitakin pieniä pyyntikuoppia suohon rajautuvan hietikkotörmän reunassa. Alueella on myös useita historiallisen ajan rakennuksenpohjia, mahdollisia metsätyökämpän pohjia tai sota-ajan rakenteita, sekä tervahauta.
Inventoinnissa 2022 tarkastettiin suuri pyyntikuoppa, jonka paikkatiedot päivitettiin. Tämä nimetty pyyntikuopaksi 1 ja kohdepiste osoittaa tähän kuoppaan. LiDAR-aineistoja ja vuoden 1989 inventoinnin käsin tehtyjä muistiinpanoja tarkastelemalla paikallistettiin jälkitöiden aikana myös mainitut 3 pienempää kuoppaa ja mahdollinen tervahauta, jotka alakohteina.

Esihistoriallinen; Tonkopuron ja Siltapuron välisen Kirppakangas-nimisen kankaan keskivaiheilla retkeilyreitin varrella on 5 pyyntikuoppaa noin 210-metriä pitkässä luode-kaakko -suuntaisessa jatassa. Kangas on tasaista hiekkamaata, aluskasvillisuus on niukkaa ja varpuvoittoista ja puusto koostuu lähinnä nuorehkosta männystä. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 2, muut pyyntikuopat ovat alakohteina.

Esihistoriallinen; Tonkopuron ja Siltapuron välisen Kirppakangas-nimisen kankaan keskivaiheilla on 5 pyyntikuoppaa noin 310 m pitkässä, lievästi luoteesta itään kaartuvassa jatassa. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 3, loput pyyntikuopat ovat alakohteina.

Kirppakangas 6 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Noin 170 m Tonkopurosta pohjoiseen, Kirppakangas-nimisen kankaan keskivaiheilla kankaan eteläsivulla on yksittäinen nelikulmaista muotoa tavoitteleva valliton painanne, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys 0,5 m luokkaa. Kyseeseen tulee ulkoisten piirteiden perusteella todennäköisimmin asumuspainanne.

Esihistoriallinen; Kirppakankaan etelälaidalla, noin 65 m Tonkopurosta ja 30 m alueen läpi kulkevasta kävelypolusta pohjoiseen on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on pyöreä, suppilomainen ja ilman selkeää ympärysvallia. Sen halkaisija on noin 5 m syvyyden ollessa 0,5 m luokkaa. Kuopassa kasvaa useampi nuori kuusi.

Esihistoriallinen; Tonkopuron pohjoispuolella, alueen läpi kulkevan kävelypolun varrella, noin 570 m Kemijärven ja Sallan kunnanrajasta länteen sijaitsee 4 pyyntikuoppaa ja 1 asumuspainanne. Kohdepiste osoittaa asumuspainanteeseen, pyyntikuopat ovat alakohteina.

Suomukangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Suomutunturin hiihto- ja matkailukeskuksen mökkialueella mökkien pihamailla. Useita kuoppia on käytetty pihajätteen kaatopaikkoina, mutta rakenteellisesti kuopat vaikuttavat olevan ehjiä. Kohteeseen kuuluu yhteensä 6 pyyntikuoppaa. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 3, muut pyyntikuopat ovat alakohteina.

Esihistoriallinen; Kemijärven ja Sallan kunnanrajan tuntumassa, Kirppakangas-nimisen kankaan itäpäädyssä ja Tonkopuron pohjoispuolella poroerotuspaikalla on 6 pyyntikuoppaa noin 300 m pitkässä luode-kaakko -suuntaisessa jatassa. Itäisimmästä pyyntikuopasta on matkaa kuntarajalle vajaat 65 m. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 4, muut pyyntikuopat on liitetty alakohteiksi.

Sivukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tonkopuron ja Kuusamontien välissä vanhasta urheilukentästä ja sen vieressä olevasta talonrauniosta itään, tasaisen pääasiassa nuorta havupuuta kasvavan Sivukangas -nimisen hiekkakankaan länsilaidalla, on 5 pyyntikuoppaa noin 290 m pituisessa luode-kaakko -suuntaisessa jatassa. Kaksi pohjoisinta kuoppaa on kaivettu aivan Tonkopuron jyrkän rantatörmän reunalle. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 3, muut pyyntikuopat on liitetty alakohteiksi.

Tonkolampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Lähellä Kemijärven ja Sallan kuntarajaa, Joutsijärventien pohjoispuolella ja Tonkolammesta länteen harjanteella nykyisen poroerotusaidan kohdalla sijaitsee 6 pyyntikuoppaa. Pyyntikuopat muodostavat kutakuinkin suoran ja karkeasti itä-länsisuuntaisen noin 270 m pitkän jatan. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 3, muuta pyyntikuopat on liitettty alakohteiksi.

Tonkolampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Joutsijärventien pohjoispuolella, jyrkän harjanteen reunalla Tonkolammesta länteen, on neljä pyyntikuoppaa suorassa luode-kaakkosuuntaisessa noin 90 m pitkässä jatassa. Osa kuopista sijaitsee hakkuuaukealla ja ne ovat vahingoittuneet äestyksessä. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 2, muut pyyntikuopat on liitetty alakohteiksi.

Morottaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Morottajassa, Joutsijärventien eteläpuolella ja Hietajärven sekä Hietajoen välissä, jyrkähkön mäen yli kulkien, on neljä pyyntikuoppaa lievästi koillisesta etelään kaartuvassa noin 170 m pitkässä jatassa. Alueella on runsaasti myös resenttejä kuoppia, jotka ovat todennäköisesti hiekanottokuoppia. Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 2, muut pyyntikuopat on liitetty alakohteiksi.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ala-Penikan etelärinteellä olevalla rakka-alueella, länsiluode-itäkaakko -suuntaisen harjanteen päälle. lähellä metsänreunaa. Kivilatomus on 2 m x 1,8 m x 0,7 m kokoinen. Latomus on suorakaiteen muotoinen ja ladottu erikokoisista kivistä, joista suurimmat ovat 60-80 cm kokoisia ja pienimmät 10-15 cm. Latomuksen pohjois-, itä- ja länsisivuille kivet on ladottu riviin, ja reunoilla ja keskellä olevia isompia kiviä on asetettu pystyyn nojalleen. Latomus on rakennettu harjanteen päälle näkyvälle paikalle, ja kivien asettelulla lähes pystyyn siihen on saatu korkeutta. Latomus ei ulkonäkönsä puolesta vaikuta rajamerkiltä eikä muultakaan historialliselle ajalle tyypilliseltä latomukselta, eikä paikalla ole tunnettua rajalinjaa.
Vuoden 2023 inventoinnissa havaittiin, että kohde on kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Esihistoriallinen; Rakkakuoppa sijaitsee Ala-Penikan etelärinteellä olevalla rakka-alueella, länsiluode-itäkaakko -suuntaisen harjanteen lounaispuolella. Paikalla on 1,8 m x 1,6 m x 1 m kokoinen oikeanmuotoinen rakkakuoppa. Kuopan reunoille on aseteltu suurehkoja kiviä.
Vuoden 2023 inventoinnissa havaittiin, että kohde on kuvailujen mukaisessa kunnossa.

Esihistoriallinen; Rakkakuoppa sijaitsee Ala-Penikan etelärinteellä olevalla rakka-alueella, länsiluode-itäkaakko -suuntaisen harjanteen lounaispuolella. Kohteen pohjoispuolella harjanteen päällä on yksittäinen rakassa kasvava vanha mänty. Paikalla on 1,1 m x 1 m x 0,7 m kokoinen soikeanmuotoinen rakkakuoppa. Kuopan reunoille on aseteltu pieniä kiviä 0,5-0,7 m leveäksi valliksi.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Ala-Penikan etelärinteellä olevan rakka-alueen lounaisosassa. Paikalla on 1,3 m x 1,4 m x 0,8 m kokoinen soikeanmuotoinen rakkakuoppa. Kuopan reunoille on aseteltu kiviä 1 m
leveäksi osittaiseksi valliksi.

Soppanan Välikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ranuan kunnassa Simojärven itäpuolella Tuoppilampi- nimisen pienen lammen pohjoispuolella. Kivikkoisen rinteen ja suon väliin jäävällä kapealla ja tasaisella hiekkakankaalla on 10 kuoppajäännöstä. Suurin osa näistä lienee pyyntikuoppia, mutta joukossa on muutama, jotka sopisivat ulkoisten piirteidensä perusteella jopa asumuspainanteiksi. Kohde on lähellä Ancylusjärven rannankorkeuksia ja kuopat on kaivettu vanhaan rantaterassiin. Mikäli osa kuopista todella on asumuspainanteita, voisi niiden ikä periaatteessa tällöin ulottua jopa mesoliittiseen kivikauteen.
Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaan 5, muut kohteet liitetty alakohteiksi.

Jänkälahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä suorasivuinen, kaarevaselkäinen ja nelikorvakkeinen myöhäiselle rautakaudelle ajoittuva kirveenterä. Esine löytyi aivan pintamaan alta hiekan pinnasta läheltä tieojan reunaa, mutta kuitenkin koskemattomasta maasta, joten se ei ole ollut sekundäärissä kontekstissa. Tarkastuksessa kirveen löytöpaikalta todettiin noensekainen huuhtoutumiskerros. Kyseessä lienee maan pinnalle tehty rakenteeton polttohautaus, jos kohta palanutta luuta tarkastuksessa ei löydetty. On mahdollista, että hautoja on ympäristössä enemmänkin.

Teuronjoki (1000045812) (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Posionjärven ja Teuronjärven välissä Teuronjoen pohjoispuolella soiden keskeltä nousevalla kivisellä kummulla. Paikalla on kivistä rakennettu purnu ja tästä 80 m lounaaseen suuri karkeasti kulmikkaaseen muotoon rakennettu kivinen kehävalli. Näistä ainakin jälkimmäinen ajoittuu esihistorialliseen aikaan, mahdollisesti myöhäisneoliittiseen kivikauteen.
Kivinen kehävalli on karkeasti suorakulmainen, luode-kaakkosuuntaan rakennettu ja mitoiltaan noin 12 x 8 m. Valleilla on korkeutta alun toista metriä. Vallin keskusta on tasattu ja pohjalla on hiekkamaa, jossa on vankka huuhtoutumiskerros. Vallin kaakkoispäädyssä on luonnonkivi, josta vallit lähtevät kiertämään. Luoteispäädyn vallissa on kiinni rakenteellinen ”lisäosa”, joka on purnumainen noin 3 m halkaisijaltaan oleva pienempi kivikehä/kuoppa.
Purnu on halkaisijaltaan noin 1 m ja huolellisesti kivistä ladottu. Se on avonainen koillissivultaan.
Kohdepiste osoittaa kehävalliin, purnu on liitetty alakohteeksi.

Iso Jaksamovaara (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kuopat sijaitsevat Iso Jaksamovaaran laesta noin kilometrin etelälounaaseen sijaitsevalla rinteellä.
Kuoppa 1 erottuu selkeästi maastosta ja on noin 2,5 x 1,5 metrin kokoinen ja noin 0,5 metriä syvä ja jyrkkäreunainen. Valleja ei selkeästi erota ympäröivästä maasta.
Kuoppa 2 n halkaisijaltaan 1,2 metriä ja se myös erottuu suhteellisen jyrkkäreunaisena maastosta selvästi. Kuusen juurella sijaitsevan kuopan syvyys on 0,4 m. Ympärillä on erotettavissa 10–20 cm korkuinen valli. Pohjalla on noin 3 cm huuhtoutumiskerros.
Kuopat voivat olla säilytyskuoppia.
Kohdepiste osoittaa kuoppaan 1, kuoppa 2 liitetty alakohteeksi.

Korpivaara etelä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Paikalla olevan kuopan koko on pääasiassa 2 x 0,8 metriä, mutta länsipäässä se kapenee noin 0,5 m levyiseksi. Kuoppa on myös toisesta päästään syvempi: itäpuoliskolla kuopan syvyys on noin 0,8 metriä ja mataloituu länsipuoliskoa kohti. Kuopasta kaivettu maa-aines on heti kuopan länsipuolella kasana. Kuopan pohjalla on paksu ja kostea humuskerros ja havaittavissa on noin 1 cm vahvuinen huuhtoutumiskerros. Kuoppa on itäpäästään hyvin jyrkkäreunainen. Mahdollinen säilytyskuoppa.

Lavakangas 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Painanteet muistuttavat toisiaan ja ulkomuodoltaan halssittomia tervahautoja, mutta koepistoissa ei ollut hiiltä tai nokea. Koepistot tehtiin kummankin rakenteen vallille ja keskelle.
Painanne 1, eteläisempi Pyöreähkö painanne, jossa on vallit. Kokonaishalkaisija on noin 5 metriä ja syvyys vallin päälle mitattuna noin 40 cm. Pohja on hieman matalammalla kuin ympäröivä maasto. Pohjoislaidan vallilla on noin 1 x 0,5 metrin laajuinen kuoppa, jonka syvyys on 20–40 cm. Sen koillislaidalla on pieni maakasa. Rakenteen päällä kasvaa iäkäs honka sekä mäntyjä. Kohteen pohjoispuolitse kulkee heikosti erottuva polku. Keskelle tehdyssä noin 20 cm syvässä koepistossa havaittiin paksu huuhtoutumiskerros.
Painanne 2, pohjoisempi Pyöreä, vallillinen painanne, jonka halkaisija on noin 7 metriä. Valli on noin 2 metriä leveä ja sisäosan halkaisija on noin 3 metriä. Itälaidan vallilla on noin 3 cm huuhtoutumiskerros, keskellä paksu huuhtoutumiskerros, lukuun ottamatta piston itälaitaa, jossa huuhtoutumiskerros on 2–3 cm. Painanteen päällä ei kasva puita.
Pyöreähkö muoto, valli ja toisen kohteen vallilla oleva kuoppa eli mahdollinen oviaukko viittaa asumukseen, ehkä kodanpohjiin. Noen tai hiilen puuttuminen viittaa tulta pidetyn jossain muualla. Ikää niillä on maakerrosten perusteella useita satoja vuosia.

Lavavaara etelä (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Riisitunturin kansallispuiston eteläosassa Lavavaaran etelärinteen
keskiosassa. Paikan maaperä on karkea-ainesmoreenia. Kohteen metsätyyppi
on kuivahko kangas. Puusto noin 70-vuotiasta kuusimetsää.
Kuoppa on muodoltaan pyöreä, ja se sijaitsee etelään viettävässä rinteessä. Kuopan leveys ja pituus on 1 m x 1 m ja syvyys 0,7 m. Kuoppa on teräväreunainen. Kuopan pohjaan lapiolla tehdyssä tarkistuspistossa havaittiin huuhtoutumiskerros. Maaperä on moreenia, mutta se sisältää pienialaisia hiekkajaksoja, jollaisella kohde sijaitsee. Kohteen käyttötarkoitus on tuntematon.
2022: Kohde kunnossa. Kuopan eteläreunalla on kaatunut puu, joka oli siinä myös edellisessä inventoinnissa. Pistettä siirrettiin pari metriä oikeaan sijaintiin. Kuopan länsireunalta lähtee noin metrin pituinen kuoppaa kapeampi ja hieman matalampi kaivanto, jonka päässä on mahdollisesti kuopasta lähtöisin olevaa maata.

Matalanvaaranaho (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Karitunturin soidensuojelualueen eteläosassa Matalavaaran etelärinteen
Matalavaaranahossa. Paikan maaperä on karkea-aineista moreenia. Metsätyyppi
on tuore kangas. Metsä on yli 100 vuotiasta kuusi-mänty-koivu sekametsää.
Kuoppa on muodoltaan pyöreähkö, ja sen halkaisija on noin 2 m. Syvyys
on noin 0,5 m. Kuoppa on kaivettu lounaaseen viettävän jyrkän rinteen yläreunaan.
Rinne laskeutuu ainoastaan muutaman metrin alapuoliseen laaksoon. Kohteessa
havaittiin paksu huuhtoutumiskerros. Noin 10 m pohjoiseen rinteen reunaa seuraten sijaitsee epäselvä samankaltainen jäännös. Kohteen käyttötarkoitus
on tuntematon.
2022: Kohde on ennallaan ja hyvin löydettävissä. Sen sijainti tarkentui hieman myös vinovalovarjosteen avulla. Epäselvemmän kuopan 2 koko noin 2 x 0,5 m syvyyden ollessa 20-30 cm.

Pohjoinen Suonnanvaara (Maarakenteet)
Esihistoriallinen; Rinteen reunalla on hieman neliskanttisena hahmottuva valliton kuoppa. Maa-aines lienee pääosin heitetty alarinteeseen. Kuopan koko on noin 2,5 x 2 metriä ja sen syvyys 50-80 cm. Kuopassa on noin 1,5 metriä leveä aukko alarinteen suuntaan. Kuopan keskelle tehdyssä koepistossa havaittiin lähes kivettömässä hiekassa noin 10 cm paksu huuhtoutumiskerros.
Kuopassa kasvaa kuusen taimi. Käyttötarkoitus jäi epäselväksi.

Äijäniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Äijäniemi on noin 150 metrin pituinen ja 200 metrin levyinen niemi Jerisjärven länsirannalla. Äijäniemen pohjoispuolella, noin 350 metrin etäisyydellä niemen kärjestä luoteeseen havaittiin luonnonkivistä rakennettu kiviperustus. Kohteen pohjoispuolella on mökki ja mökkiin johtava tie on noin 45 metrin päässä kohteesta. Maasto nousee loivasti Jerisjärvestä kohti kohdetta, ja rannalle jää hiukan järven yläpuolella oleva noin 40–60 metriä leveä tasanne. Tasanteen kasvillisuus muodostuu heinistä, varvuista sekä puista. Kohde on mahdollisesti kalamaja, joka koostuu kivijalallisesta rakennuksen pohjasta, jonka lounaisnurkassa on kumpu ja jonka keskelle on kaivettu suorakaiteen mallinen kuoppa. Rakenteen ympäristössä ei havaittu muita rakenteita tai painanteita. Kiviperustus sekoittuu osittain viereiseen rinteeseen, mutta rakennuksen pohja on kuitenkin selkeästi maastossa erotettavissa. Kaakko-luodesuuntainen rakennuksen pohja on suorakaiteen mallinen ja kooltaan 5,3 x 4 m. Kylmämuuratun kiviperustuksen kaakkois- ja lounaissivuilla on paksu kunttakerros päällä, luoteis- ja koillispuolella kivet ovat osittain esillä, mutta paksun sammalkerroksen alla. Luonnonkivistä rakennetun kivijalan kivet ovat lisäksi jäkälän peitossa. Kivijalka on näkyviltä osin noin 40 cm leveä ja 30 cm korkea. Rakennuksen vieressä kasvaa koivuja, kuusia ja mäntyjä puolukkavaltaisessa varvikossa. Kiviperustuksen keskelle on kaivettu 150 x 160 cm kokoinen ja 80–90 cm syvä kuoppa, jonka seinämät ovat
jyrkät. Kuopan keskelle kaivettiin koepisto, jossa kunttakerroksen alla havaittiin 0,5–1 cm paksu huuhtoutumiskerros, jota seurasi rikastumiskerros ennen alueen kivistä pohjamaata. Piston kohdalla ei havaittu hiiltä, tiiltä tms. ihmistoimintaan viittaavaa kerrostumaa. Kivijalan etelänurkassa on lisäksi 270 x 180 cm kokoinen kohouma, joka on noin 80 cm korkea. Kohoumaan tehdyssä koepistossa paksun kunttakerroksen alla havaittiin alueen pohjamaan kaltaista hiekkaa. Vaikuttaakin siltä, että kohouma on kuopan kohdalta viereen kasattua maata. Kohouman kohdalle kaivetun koepiston alueella ei havaittu huuhtoutumiskerrosta tai kiviä. Kiviperustuksen ympäristön kairauksissa ei havaittu mitään luonnollisista kerroksista poikkeavaa.
Kohteen paikalle ei ole merkitty rakennuksia vuoden 1968 peruskartassa. Vuoden 1845 pitäjänkartassa kohteen lähettyvillä on kapea ja pitkä saareke, jota ympäröi suo. Alueella on voinut silti olla kalamaja tai talon paikka/varasto 1800-luvun toisella puoliskolla tai myöhemmin, mutta kohteen ajoitus jää epäselväksi. Havaittujen rakenteiden luonteen selvittäminen vaatisi lisätutkimuksia.

Rajakumpu 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Rajakummun laella hyvin kivisessä moreenissa tai umpeen kasvaneessa rakassa sijaitsee kolme kuoppaa tai painannetta. Alakohteet 1–1 ja 1–2 sijaitsevat lähes vierekkäin laen eteläosassa, kun taas alakohde 1–3 sijaitsee näistä pohjoiseen, Rajakummun laen keskivaiheilla. Eteläisempien ja pohjoisen kuopan väliseltä alueelta ei havaittu muita selkeitä rakenteita. Alueella on havaittavissa myöhäisempiä metsätalouden aiheuttamia maanmuokkausjälkiä, jotka olisivat toisaalta voineet vahingoittaa mahdollisia muita rakenteita. Alueella kasvaa kuusivoittoista tuoretta kangasmetsää. Kohteiden tarkempaa ikää tai funktiota ei voitu ilman tarkempia tutkimuksia selvittää – kairausten perusteella koko alueella tulee ohuehkon sammal-, turve- ja humuskerroksen vastaan heti kiviä, eikä huuhtoutumiskerrosta vaikuta ehtineen muodostua kasvillisuuden peitettyä kivikon– mutta muodon ja sijainnin perusteella voidaan esihistoriallista alkuperää pitää varteenotettavana vaihtoehtona.

Palsinoja länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Palsiojan länsipuolella noin kymmenen metrin etäisyydellä purosta rinteen terassilla sijaitsee kaksi kämpän jäännöstä. Kämpistä noin 20 metriä länteen on myös pajan jäänteet.
Kämppä a erottuu runsaan varpukasvillisuuden seasta kohtuullisen selvästi. Kämpän reunat näkyvät maastossa kohoumina. Näkyviä puurakenteita ei enää ollut kämpästä jäljellä. Mitat 4,5 x 4,2 metriä. Suhteellisen hyväkuntoinen piisikivetys erottuu maastosta. Piisi on neliskanttinen ja sijaitsee kämpän luoteiskulmassa, mitat 1,4 x 1,5, korkeus 70 cm. Kämpän lounaiskulmasta noin neljän metrin päässä alkaa juoksutusoja, joka jatkuu terassin tasanteella seuraavalle kultakentälle. Juoksutusojan alkupään vieressä on puinen reen jalas.
Kämppä b sijaitsee kämpästä a noin 20 metriä pohjoiseen. Se on kooltaan 8,2 m x 5,8 m.
Rauniot ovat samalla joen yllä olevalla terassilla kuin kämppä a. Kämpän pohjoispuolella erottuu kellarikuoppa. Kämpän itäkulmalla suurehko piisikivetys erottuu hyvin maastosta. Piisikivetyksen koko on 2,3 x 2,4 metriä ja korkeus 1,60 metriä. Äskettäin kaatunut mänty kämpän pohjan päällä. Kämppien takaa kulkee kaksi pitkää juoksutusojaa, joista itäisempi kulkee kohti pohjoisessa olevia kaivantoja. Läntisempi kulkee allasrakennelmiin, joista jäänteenä niittymäinen kenttä vaaranrinteen itäpuolella.
Pajan jäänteet sijaitsevat kahden juoksutusojan välissä noin 20 metriä kämpistä a ja b länteen. Kaakkois-kulmalla hirret vielä näkyvillä. Muutoin vahvasti sammaloitunut, mutta hirsien paikat vielä kumpuina erotettavissa. Ovi itään. Koko 3 x 3 metriä.
Kämpät ovat todennäköisesti E. Björkmannin ja Korven valtaukselta vuodelta 1882.

Anterovaara 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Anterovaara sijaitsee Kemijoen itäpuolella ja Akkunusjoen eteläpuolella. Anterovaara on Sivakkavaarasta pohjoiseen pistävä harjanne, jonka korkein kohta on yli 40 m mpy. Anterovaaran pohjoisosan läpi kulkee Lautiosaaresta Sompujärvelle maantie 9262. Tien pohjoispuolella on vanha kaatopaikka ja etelpuolella laaja, maisemoitu sorakuoppa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
Anterovaara 4 -keittokuoppakohde on osa Anterovaaran laajaa muinaisjäännösaluetta (kohteet Anterovaara 1-6), joka on paikannettu 1995 inventoinnissa ja 1996 tarkastuksissa. Anterovaara 4 sijaitsee vaaran koilliseen laskevalla rinteellä, maantien eteläpuolella. Muinaisissa rantavalleissa on 7 keittokuoppaa, joiden halkaisija on 1,7-3,5 m ja syvyys 0,4-0,7 m. Lisäksi ylemmällä terassilla on vielä kaksi muuta keittokuoppaa, joista pohjoisemman halkaisija on 1,6 m ja syvyys 0,2 m, eteläisimmän mitat ovat vastaavasti 1,3 m ja 0,3 m.
Syksyllä 2013 tehdyssä tarkastuksessa samalla tai likimain samalla rantatörmällä todettiin 8/9 kuoppaa (halkaisijat n. 2-4 m valleilta mitaten) noin 75 m matkalla, likimain kaakko-luode -suuntaisessa rivissä sekä yksi hieman erillinen kuoppa (4 m) edelleen 30 m länsiluoteeseen (n. 28-29 m mpy.). Arvion mukaan kyse olisi ennemminkin pyyntikuopista (ei kiviä pohjalla). Ilmeisesti v. 1996 havaitut kaksi kuoppaa todettiin edellisistä 65-85 m länsilounaaseen, huomattavasti ylemmällä terassilla (n. 35-36 m mpy.). Edelleen näistä 30-40 m lounaaseen, hiekkakuopan reunan läheisyydessä, on turpeen alainen kivikkokuoppa/kehäröykkiömäinen rakenne sekä noin 10-metrinen neliömäinen kaivanto, ehkä viime sodan ajalta vierellään epämääräinen pieni kivilatomus.
Vuonna 2022 inventoinnin yhteydessä mitattiin (GPS) seitsemän (7) keittokuoppaa paikalleen. Kuoppia kairatessa havaittiin kiviä kuoppien pohjalla. Pääkoordinaatti osoittaa keittokuoppa 5 sijainnin.

Kemi-Heikin saari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tornion muinaisjäännösinventoinnissa 1993 havaittu, aiemmin 1953 tarkastettu, peltoraunio. Raunio sijaitsee Kemi-Heikin saaressa 6 km kaakkoon Tornion keskustasta. Sen erottaa mantereesta vain kapea pudas.
Vuonna 1993: saaren eteläpää on kallioista ja luoteispuoli on asutusaluetta. Oletettavasti kohde on sama kuin karttoihin merkitty kivikko koilliseen laskevassa moreenirinteessä. Kivikko ei ole luontainen ja kyseessä on todennäköisimmin peltoraunio. Kohteen koillispuolella on niittyalueita ja länsipuolella on laaja hakkuualue.
Vahvasti sammaloitunut raunio on ladottu erikokoisista kivistä ja sen koko on n.15x6 m.
Aiemmassa tiedossa 1953 on mainittu useampia pienempikokoisia kivikasoja. On todennäköistä, että alueella on useampia peltoröykkiöitä, joita on vaikea havaita vahvan kasvillisuuden takia.
Alue on ollut metsää, läheisyyden peltoineen, 1946 kartoissa ja myöhemmin. Rakenteen sijaintitiedot kaipaavat tarkennusta.

Poikajärven paliskunnan erotusaita (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 58 kilometriä pohjoiskoilliseen Käyrästunturin luoteispuolella. Hirvasselän lounaislaitamilla olevan erotuspaikan aidan länsipuolella on tupasija teiden välissä. Ilmeisesti kyseessä on niinkutsuttu Kulpin kämppä.
Paikalla on myös vanha poroaita, josta on näkyvissä lahoja kirveellä katkottuja hirsiä ja niiden alle sokkeliksi asetettuja muutaman kiven muodostamia latomuksia. Aita kiertää laakson kivijyrkännettä myöten.

Ruokamonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ruokamonniemen korkeimman laen kaakkoisreunalla. Maalaji on kohdalla hietaa, laen rinteet ovat kivikkoisia, myös lännessä maaperä vaihtuu kivikkoiseksi. Itäisempi kuoppa on maljamainen, läpimitta n. 7 m, syvyys n. 0,8 m. Reunoilla kasvaa varttuneita mäntyjä. Kairauksessa pohjalta huuhtoutumiskerros, jonka alla silmämääräisesti puhtaalta vaikuttava hiekka. Noin 45 m länteen on samantyyppinen kuoppa, joka on kuitenkin laakeampi ja hieman isompi, kuopan pohjalta tuli kairauksessa humuskerroksen alta huuhtoutumiskerros ja sen alta puhtaalta vaikuttava punertava rikastumiskerros. Pohdittiin mahdollisuutta voisiko kysymyksessä olla vanhat maanottokuopat, sillä n. 50 m länsiluoteeseen on isohko moderni maanottokuoppa, sen kairauksessa tuli kasvillisuuden alta vastaan kivikerros. Itäisten kuoppien huuhtoutumiskerroksen perusteella kuopat eivät kuitenkaan voi olla ainakaan moderneja, säännöllinen maljamainen muoto ei myöskään ole tyypillinen maanottokuopille.

Törmäskangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Törmäsjärven ja sen pohjoispuolella olevan nimettömän lammen välissä olevan puron länsipuolella metsässä.
Kuopat paikannettu inventoinnin karttaluonnoksen ja 5p LiDAR-aineiston avulla. Kohdepiste osoittaa kuoppaan 1, muut alakohteina.

Seurakuntatalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Muurolan kappelista n. 200 m koilliseen olevan jyrkän hiekkatörmän laidalla. Mäntykankaalla on yksi vallien reunustama kodansija.
Vuoden 2023 tilanne: Kohde on ilmakuvien ja 5 p LiDAR-aineistojen perusteella vahingoittunut siten, että vuonna 1987 todettu asumuspainanne on erittäin todennäköisesti tuhoutunut Pajatien jatketta tehtäessä vuosien 2007 ja 2012 välillä. Muinaisjäännöksen kohdepiste on ollut väärässä paikassa sijaiten toistasataa metriä todellisesta kohteesta lounaaseen. Kohteen tiedot on päivitetty vastaamaan vuoden 1987 inventoinnin havaintoja, sekä kaukokartoituksella todettuja muutoksia.

Ajoittamaton; Valkeajoen itärannalla, Pakasaivontien itäpuolella noin 30 metrin etäisyydellä tiestä oleva tervahauta. Ympäröivä maasto on kuivaa kangasta, mäntyvaltaista metsää.
Tervahauta erottuu maastossa laakeana ympyrämäisenä kuopanteena, jossa on hieman vallirakenteita näkyvillä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11 metriä. Pohjan syvyys on noin 110 cm. Tervahaudan halssi suuntautuu etelälounaaseen. Valli on kohtalaisen matala ja erottuu selkeimmin tien puoleisella sivustalla eli tervahaudan länsireunalla.

Ruottala Kotiharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Suomen sodan (1808-1809) aikainen hautakumpu ja muistomerkki. Muistomerkki on paljastettu Ruottalan kylälle 8.7.1979 (Alatornion Pitäjäseura) Lehdonkankaan pohjoisosaan, noin 16 km Tornion kirkolta itään. Hautausmaan laajuudesta ei ole varmaa tietoa.

Suezin kanava (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suezin kanavan rannalta noin 90 metriä länteen sijoittuva tervahauta.

Vaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohteessa sijaitsee 40 m pitkä kivirakennelma. Kohde vaikuttaa kiviaidalta, mutta siinä on erikoisia piirteitä, kuten noin 5 m leveä puolipallomainen latomusmainen kivitäytteinen "levike". Aidassa on paikoitellen korkeampia kylmämuurattuja seinämäkohtia siellä täällä. Kiviaineksen koko vaihtelee, mutta on pääosin "nostannaista". Kivet ovat sammaloituneet ja jäkälöityneet.
Kohde voi liittyä läheisen Vaaran tilan toimintaan, mutta historiallisten ilmakuvien perusteella se on sijainunt metsäisessä maastossa vähintään 1950-luvun lopusta. Rakennelma vaikuttaa varsin vanhalta eikä sen ympäristössä ole havaittavissa mitään selkeää selittävää tekijää sen funktiolle. Näillä perusteille sen katsotaan täyttävän kiinteän muinaisjäännöksen kriteerit.

Lohivaara Pikkulaki (Luonnonmuodostumat)
Historiallinen; Lohivaaran eteläpuolella on kiinteänä muinaisjäännöksenä pidettävä luolamuodostuma, jossa tiedetään asututun ja suojaa pidetyn ainakin historiallisena aikana. Vielä vuonna 1919 oli luolassa säilyneenä lautoja vetoahkioista. Lohijärveläisten tiedetään paenneen tänne isonvihan aikana 1700-luvun alussa.
Pikkulaesta länteen sijaitsevalla Hietakankaalla todettiin myös vuoden 1919 muinaistieteellisellä tiedustelumatkalla noin 2,5 km Lohinivan talosta karjapolun varrella maanpinnalle erottunut pyöreä liesikiveys. Se oli kooltaan noin 90x60 cm, ja sen pohjalla oli hiiltä. Todennäköisesti kyse on historiallisen ajan jäännöksestä.
Kohdetta ei pystytty paikantamaan Pikkulaelta v. 2020 tarkastuksessa.
Vuonna 2023 kohde paikallistettiin ja uusi sijainti päivitettiin.

Puollamvarri 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Liesikiveykset sijaitsevat Pulmankijärven eteläpuolella, Pulmankijoen itäpuolella ja Buollánvárrin alarinteillä. Maaperä on kivistä moreenia. Ympäristössä kasvaa koivupuskia, aluskasvillisuus on varpukasveja ja jäkäliä.
Kaksi liesikehää sijaitsee rinteen pienellä tasanteella keskellä polkua, joita alueella on useampia. Liesikiveysten koko on 1,4 m x 1,3 m ja 1,6 m x 1,2 m. Niiden väli on 1,2 m. Läntisempi liesi sijaitsee täysin polulla. Itäisempi ja hieman ylempänä rinteessä olevan liesi on myös pääosin polulla, mutta osittain polun vieressä ja aluskasvillisuuden peittämä.

Pulmankijoki länsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven eteläpuolella ja Pulmankijoen länsipuolella, joesta noin 200–300 m etäisyydellä, siihen laskevan Rinkiojan pohjoispuolella. Kodanpohjat sijaitsevat pellon keskellä olevalla metsäsaarekkeella, jonka maanomistaja on jättänyt raivaamatta. Alueella kasvaa tiheästi koivuja ja paikoin katajia. Aluskasvillisuus on pääosin mättäikköistä heinää.
Paikalla on kolme kammin pohjaa ja yksi kammi, jonka puurakenteita on vielä jäljellä. Lisäksi paikalla on suuremman rakenteen, mahdollisesti tupasijan, paikka. Todennäköisesti rakenteet ovat eri-ikäisiä. Rakenteet ovat länsilounas – itäkoillinen -suuntaisena jonona.
Läntisin rakenne on kamminpohja, joka sijaitsee lähellä metsikön reunaa. Siitä on näkyvissä matala valli, jonka sisäpuolisen alueen koko on noin 3 m x 3 m. Kammin jäännös sijaitsee noin 15 edellisestä ja on kooltaan noin 5 m x 7 m valleineen. Siinä on vielä runsaasti puurakenteita jäljellä, joten se on muita nuorempi. Siitä noin kymmenen metrin päässä sijaitsee pienen kammin pohja. Se on kooltaan vallien ulkopuolelta mitattuna vain 3,5 m x 3,5 m.
Edellisestä noin 50 m päässä, metsikön pohjoisreunassa, on seuraava kammin pohja. Sen sisäosan koko on 4 m x 4 m ja vallien leveys noin metrin. Siitä noin 10 m päässä on suurempi vallillinen tasanne, joka on kooltaan 8 m x 4 m. Kammiksi se on suuri, joten mahdollisesti se on tupasijan paikka.

Ranta-Laulukarhakka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidarilla paikannettu tervahauta.

Huonemaa 2 (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Noin 2-2,5 m halkaisijaltaan oleva matala, noin 20 cm korkea röykkiö kivirakassa. Kivet ladottu pohjaltaan säännöllisesti ympyrän muotoon kuin täytetyksi rakkakuopaksi. Sijainti ylemmällä terassilla. Kohteessa ollut mahdollisesti muitakin rakkakuoppia, mutta kivikkoa on kaivettu historian aikana.
Rakan alue on dokumentoitu vuoden 1993 inventoinnissa, jolloin se on listattu samaan kohteeseen Huonemaan maakuopan kanssa. Rakka-alueen pohjoisosassa, joka on kaivettu pois maanotossa, on 1993 inventoinnin mukaan sijainnut myös suorakulmainen rakkakuoppa, jonka reunavallissa on ollut yhdellä sivulla aukko. Rakenteen mitat ovat olleet 8x8 m ja aukon leveys 0,5-1 m.

Varejoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla on 1890-luvun tervanpolttouunin metallivaippa. Alueella on myös muita teollisuustoimintaan liittyviä jäänteitä.
Kohde tarkastettu 18.7.2023 maastossa ja koordinaatit muutettu.

Tikkalanperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Simon Tikkalasta noin 500 metriä länteen, käytössä olevalla rajaristeyksellä sijaitseva rajamerkki. Rajat on avattu neljään suuntaan. Keskellä on noin 50 cm korkea sammaleen peittämä keskikivi, jonka ympärillä neljä rajoja osoittavaa kiveä 3-4 metrin päässä keskikivestä.

Kalkonniemi 5 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohteelta on tehty vuonna 2023 ihmisluulöytö. Alueelle tehdyn tarkastuksen perusteella alueella lienee aiemmin tuntematon historiallisen ajan ruumiskalmisto. Paikalta paikannettiin kaksi melko selkeää hautapainannetta sekä neljä epäselvempää painannetta. Myös kohteesta heti itään sijaitsevan kohteen 1000042639 (Kalkonniemi 4) luonne herättää luulöydön jälkeen kysymyksiä. Ko. kohteeseen kuuluu 4 ”maatunutta pyyntikuoppaa”, jotka voivat todellisuudessa olla hautapainanteita.

Marjavaara 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on vanha rajamerkki. Se on yleismuodoltaan pyöreä ja keskellä on laakamainen pystykivi. Rakenteen halkaisija on n. 1,8 m ja korkeus 60 cm luokkaa. Kivet ovat jäkälöityneitä. Kivissä ei ole havaittavissa minkäänlaisia merkintöjä.

Pitkäkoski 2 (1000048529) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Naalastotievat vaaran länsipuolella, Pellontieltä noin 1,6 km itään, Pitkänkoskensaajot nimisen metsäsaarekkeen pohjoispuolella, metsätieltä noin 110 metriä. Hautaa ympäröivä kasvillisuus on kangasta. Tervahaudan uloimman vallin halkaisija on noin 16 metriä ja sisemmän noin 12 metriä. Halssi suuntaa koilliseen (jokea kohti).

Aittaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteeseen kuuluu 9 pyyntikuoppaa. Kohde on ilmeisesti löydetty 2000-luvun loppupuolella alueen asemakaavoitukseen liittyvässä arkeologisessa tarkastuksessa/inventoinnissa, mutta ko. tutkimuksesta ei ole löytynyt raporttia. Kohde ei myöskään ole ollut muinaisjäännösrekisterissä aiemmin vaikkakin on merkittynä alueen voimassa olevaan asemakaavaan lukuun ottamatta suurinta pohjoisinta pyynti-kuoppaa. Tarkastuksen/inventoinnin tuolloisesta toteuttajasta ja kohteen tutkimushistoriasta ennen vuotta 2023 ei täten ole selvyyttä.
Kohdepiste osoittaa pyyntikuoppaa 1, muut pyyntikuopat alakohteina.

Myllyoja (1000048768) (Maarakenteet)
Historiallinen; 1800-luvun puolivälin pitäjänkartassa alueelle on merkitty kannaksen lävistävä, järvet yhdistävä kaivanto. Sen puolivälin tienoille on merkitty myllyn symboli.
Alue tarkastettiin vuoden 2021 inventoinnin yhteydessä. Kohdalla todettiin muutaman metrin levyinen ja pari metriä syvä kaivanto noin 200 m matkalla. Myllyn jäännöksiä ei havaittu. Vuoden 1921–24 tiluskartassa (Nurmela 1921–24) on merkitty sama kaivanto, ja mahdollisesti 0-symbolilla tämän varteen merkitty kohta osoittaa myllyn paikkaa. Myöhemmillä peruskartoilla kaivantoa ei esiinny – niillä lasku-uomaksi on merkitty nykyinen, luontainen ja alkuperäinen uoma. Pitäjänkartalla uoman länsipuolelle on merkitty ”Simontaival hemman”. Kyseisellä kohdalla ollut talo lienee peruskartoilta päätellen autioitunut ilmeisesti 1900-luvun jälkipuoliskolla

Vaaranperä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kolme latomusta, jotka eivät aivan linjassa. Keskimmäinen latomus on halkaisijaltaan noin 70 cm ja korkeudeltaan noin 50 cm. Tästä luoteeseen noin 8,5 metrin päässä on 130 cm x 75 cm kooltaan oleva kuoppa, joka on tuettu reunoiltaan kivin. Keskimmäisestä latomuksesta koilliseen noin 10.5 metriä on kooltaan 110 cm x 70 cm kuoppa, joka muistuttaa hieman toista reunoiltaan tuettua suorakaiteen mallista kuoppaa.

Alainenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on noin 12- 13 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta.
Maastotarkastus 2024: Tervahauta sijaitsee Sivakkajärven kaakkoisosassa. Järven itä- ja eteläpuoli on suurimmaksi osin ojitettua aluetta. Tervahauta sijaitsee kuivalla kankaalla noin 20 metrin etäisyydellä järvestä.
Hauta on kaivettu loivaan rinteeseen, joka laskee kohti Sivakkajärveä. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 12 metriä, halssi laskee kohti järveä länteen ja on pituudeltaan noin 6,5 metriä.

Harjuniitty Pello (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Olosjoelta noin 70 metriä etelään olevalla matalalla kuusta ja lehtipuita kasvavalla matalalla moreeniharjanteella. Matalan harjanteen koillispuolella maasto laskee suolle. Nykyisin paikalla on aurattu hakkuuaukea.
Löydöt koostuvat kolmesta lapionpistosta löydettyihin hyvälaatuisiin kvartsi-iskoksiin, joita vaikutti olevan paikalla melko runsaasti. Kvartsi iskoksia kolmesta koekuopasta mäntykankaan pohjoispäästä, parinkymmenen metrin etäisyydeltä toisistaan alueelta. Paikalle kaivettiin 8 koepistoa. Rajaus löydöllisten kuoppien perusteella. Löydöt pinnasta ja koekuopista.

Kultiharju 3 (Maarakenteet)
Luode-kaakkoissuuntainen harju Simojärven kaakkoisosassa. Harjun laella kulkee Simojärven hautausmaalle johtava hiekkatie. Mäntymetsää, jonka kasvatusluokka on 20 ja aluskasvillisuudessa mustikkaa ja puolukkaa.
Kultiharjun poikki kulkevan tien itäpuolella on noin 4 metrin päässä vesirajasta, noin 3 metriä vesirajan yläpuolella, itä-länsisuuntainen, noin kaksi metriä pitkä ja metrin leveä, noin 0.3 metriä syvä painanne. Painanteen länsipäässä on halkaisijaltaan noin 0.3 metrin kokoinen maakivi. Painanteen pohjalle tehdyssä kairauksessa erottui sekoittunutta hiekkaa. Kyseessä saattaa olla väliaikaishauta. Alueella on hautasaaria.
2021: Kuopan lajia, ajoitusta ja sitä kautta sen statusta on mahdoton selvittää tutkimatta kuoppaa tarkemmin. Kuoppa ei vaikuta maa-aineksenottokuopalta, sillä se on liian pieni ja säännöllisen muotoinen, sekä sijaitsee liian kaukana tiestä ja rannasta. Aivan kuopan vierestä löydettiin samassa 2021 inventoinnissa kivikautinen asuinpaikka. Kohteen status muutettu kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Takkulahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Kultisalmesta etelään olevan lahden partaalla olevan kivisen törmänteen niskalla oleva pyyntikuoppa.
2022: Kohdalla on halkaisijaltaan noin 3 m, reunavallillinen kuoppa, syvyydeltään puolisen met-riä. Kaivettu kivikkoiseen hiekkamoreeniin.

Takkulahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Kultisalmesta etelään olevan lahden saaren korkeimmalla kivikkoharjalla oleva pyyntikuoppa. Saaressa on mökki.
2022: Saaren korkeimman kohdan tienoilla on halkaisijaltaan noin 3 m, syvyydeltään vajaa metrin reunavallillinen kuoppa. Kaivettu kivikkoiseen hiekkamoreeniin.

Porosaari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Isoselän lounaispuolella olevan pienen saaren kivikkoisella eteläreunalla sijaitseva kuoppa. Saari on suuren Porosaaren koillisnurkalla.
2021: Kehävallillinen, halkaisijaltaan noin 3 m pyyntikuoppa.
Pyyntikuopasta noin 15 m kaakkoon todettiin suorakaiteen muotoinen, kooltaan 120 x 70 cm, parinkymmenen cm kokoisilla kivillä rajattu maantasainen tulisijanpohja. Rakenne on hyvin samantyyppinen, kuin saamelaisten myöhäisrautakautisiin – keskiaikaisiin asuinpaikkoihin liittyvät suorakaiteen muotoiset liedet – joskin hieman tyypillisiä kotasijoihin liittyviä pienempi.
Pyyntikuopasta n. 30 m itäkoilliseen todettiin toinen rakenteeltaan edellä kuvatun kaltainen liesirakenne. Tämän koko oli noin 100 x 120 cm.
Molemmissa liesirakennelmissa oli pinnalla uudehkoilta vaikuttavia hiilenjäänteitä. On kuitenkin selvää, että valmiita, maanpinnalle näkyviä nuotionpohjia ovat retkeilijät, kalastajat yms. käyttäneet vuosisatojen ajan. Nykyaikoina retkeilijät ym. tekevät kuitenkin yleensä pyöreitä liedensijoja. Siksi on otettava huomioon mahdollisuus, että kyseessä ovat alkuperältään huomattavasti nykyaikaa vanhemmat liedensijat – rakenteet viittaavat mahdollisesti saamelaisten liedensijoihin.

Kuoppalahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Simojärven suuren Porosaaren länsirannan lahdekkeessa oleva kivikautinen ja lappalaisten asuinpaikka ja pyyntipaikka pyyntikuoppineen.
2021: Asuinpaikan alue on mäntyä kasvavaa kangasmetsää ja se vaikutti olevan pääasiassa koskemattomassa kunnossa ja hyvin säilynyt. Rantatörmän kohdalla on järven pinnan noususta johtuvaa luontaista eroosiota ja se sortuu hiljalleen järveen. Sortumista on paikoin pyritty estämään tukemalla törmää kivillä. Törmän alla rannassa on tasainen hiekkaranta, jolla havaittiin useita kvartseja koko hiekkarannan pituudelta. Ne ovat ilmeisesti peräisin jo sortuneesta rantatörmästä.
Mahdollinen liesikiveys oli nähtävillä polun kohdalla. Asuinpaikan eteläosaa on ainakin jossain määrin tuhonnut kesämökki ja sen pihalla tehdyt kaivamiset.

Kenttätaipale (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Koirajärven ja Simojärven eteläosan välinen kannas. Paikalla on ollut historiallisen ajan asuinkenttä rakennuksineen, joiden länsipuolelle on tehty varhemmin pyyntikuoppaketju poikki kannaksen. Lounaasta koilliseen on noin 90 m matkalla todettu kahdeksan kuoppajäännöstä, joiden halkaisija vaihtelee noin 2 ja 3,5 m välillä. Näistä kolme on tien lounaispuolella, 5 kuoppaa sen koillispuolella. Koillispuolella sijaitseva ensimmäinen kuoppa vaikuttaa myöhemmin kaivellulta.
2021: Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin vain kaksi kohtalaisella varmuudella pyyntikuopaksi tulkittavaa kuoppaa. Lisäksi todettiin epämääräisempi, mahdollinen pyyntikuoppa. Näiden lisäksi alueella on useita hyvin epämääräisiä kuoppia, joista osa on todennäköisesti tuulenkaatoja, osa nykyaikaisia maa-aineksen ottokuoppia. Pyyntikuopiksi tulkittuja kuoppia todettiin siis vain 3 kpl.

Akonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Akonlammen ja Simojärven eteläisen osan välinen kannas. Vaaran eteläsyrjällä on kolme pyyntikuopaksi tulkittavaa painannetta ja vanhan hirsirakennuksen perustus. Vuoden 1990 inventoinnin karttaluonnoksen mukaan pyyntikuopat sijoittuvat Keihäslahden rannalle sijaitsevalle mökille (1:52) johtavan tienristeyksen ympärille; yksi kuopista sen lounais- (ala-) puolelle, kaksi sen pohjoispuolelle. Hirsirakennuksen jäännös sijoittuu edelleen järven suuntaan, mökille vievän tien pohjoispuoleiseen rinteeseen. Kaikki jäännökset sijoittuvat tilalle 1:95.
2021: Kohteessa todettiin 3 pyyntikuopiksi tulkittavaa kuoppaa, halkaisijaltaan noin 2 m. Mökille johtavan hiekkatien laidalla olevat kuopat ovat tien puoleisilta laidoiltaan hieman kuluneita. Hirsisalvosrakennetta ei havaittu.

Vierelä (683010048) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Soppananselän itärannalla ja Penämönjoen suusta noin 300 m etelään on Vierelän talo. Sen länsipuolen rannan törmällä on säilynyt muutamia pyyntikuoppia.
2022: Paikka tarkastettiin vuoden 2022 inventoinnin yhteydessä. Tällöin todettiin vain yhden pyyntikuopan olevan säilynyt. Se sijaitsee reilun metrin päässä pellon reunasta. Tarkastuksessa mukana olleen Vierelän talon isännän mukaan kuoppia on ollut aikaisemmin useita, mutta ne tuhoutuivat vuosikymmeniä sitten peltoa laajennettaessa – v. 2022 todetun kuopan pohjoispuo-lella. Isännän mukaan törmästä on ajettu aikanaan järven puolelta hiekkaa.

Kuittari (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Simojärven Soppananselän itärannalla, entisen Kuittarin tilan eteläpuolella on vesirajassa ja kankaalla merkkejä muinaisasutuksesta. Löydökset ja pyyntikuopat ovat Penämöjoen suun eteläpuolella, osin soranoton tuhoamia.
2021: Pyyntikuopat sijaitsevat mäntykankaalla Penämönjoen suun lähellä. Maaperä alueella on hiekkaa. Kuopat näkyvät maastossa halkaisijaltaan 2–3 m loivina painaumina, eikä niiden ympärillä erotu selvää vallia. Syvyyttä niillä on ympäröivään maanpintaan verrattuna alle puoli metriä. Kaikissa kuopissa havaittiin selvä huuhtoutumiskerros, joten ne eivät voi olla nykyaikaisia. Kohtuullisen selviä pyyntikuopaksi tulkittavia kuoppia havaittiin 3 kpl.

Ahoniemi (683010045) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Korkeaselkäinen niemi Impiönjärven itärannalla. Keskellä niemen kivikkoista harjaa on suurehko pyyntikuoppa. Paikalla mainitaan olleen myös vanha kalakenttä.
2021: inventoinnissa alueella todettiin kaksi kehävallillista kuoppaa, halkaisijaltaan n. 3 m, syvyydeltään n. 60 cm. Vaikuttivat pyyntikuopilta.
Inventoinnissa ei selvinnyt mihin tulkinta kalakentästä perustuu.

Kenttä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Saunajärven Salamijoen ja Impiönjärven Lapinlahden välissä. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä 26.5.2016 kaksipiikkinen atrain (KM 41169: 1). Atrain löytyi loivalta kumpareelta, pellon reunasta, noin 15 metriä joesta. Sen löytösyvyys oli noin 20 cm.
Löytöpaikan läheisyydessä on jokisuu/joenniska, jossa on sijainnut kalapatoja.
2021: Parikymmentä metriä atraimen löytöpaikasta länteen, aivan pellon etelälaidalla, pellon ja pientareen rajalla olevassa traktorin kynnösjäljessä havaittiin tulisijan jäännös. Osittain tuhoutuneen, osittain turpeen ja varpukasvillisuuden alla olevan jäännöksen rakennetta ja kokoa ei voitu täsmällisesti määrittää. Se koostui n. 10–20 cm rapautuneista kivistä ja nokimaasta. Tiiltä, palanutta savea tai muita löytöjä ei havaittu kynnösjäljen paljastamalla osuudella. Koekuoppia rakenteeseen ei tehty. Rakenteen läpimitta on arviolta noin 2 m ja korkeutta parikymmentä cm. Lievästi kumpumaisena se vaikutti enemmän historiallisen ajan kiukaan tai uunin jäännökseltä, kuin tyypiltään varhaisemmalta liedeltä.

Ruususaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Saaren metsäisessä keskiosassa on moreenimaahan kaivettu pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on hieman alle 3 m ja syvyys n. 0,5 m ja sen reunavalli on hyvin loiva. Kuoppa on osittain varvikon peittämä, mutta erottuu selvästi. Kuopassa todettiin olevan huuhtoutumiskerros, joten se ei ole nykyaikainen. Saareen tehtiin inventoinnin yhteydessä myös koekuoppia, mutta niistä ei löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Porosaari päivätupa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Porosaaren itärannalla olevalla hiekkarannalla, Päivätuvasta sata metriä lounaaseen. Heti hiekkarannan takana maasto on suota. Asuinpaikka on mitä ilmeisimmin jäänyt suureksi osaksi veden alle ja vain sen ylimmät osat ovat nykyistä hiekkarantaa.
Rantahietikolta löydettiin kvartsikaavin, sädekiviliuskeiskos ja useita kvartsi-iskoksia koko rannan matkalta. Hietikolla on myös liesikiveys ja palaneita kiviä, mutta niiden ikää on vaikea arvioida.

Porokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta sijaitsee Porosaaren sisäosassa mäntyä kasvavalla kankaalla, hiekkaisella maaperällä. Se on muodoltaan soikeahko, kooltaan 8 x 5 m ja syvyydeltään n. 1,5 m. Pohjalle tehdystä kuopasta löytyi runsaasti hiiltä.

Porokangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Porosaaren sisäosassa harvapuustoisella sekametsäkankaalla. Sen halkaisija on 2 metriä ja syvyys hieman alle metrin. Kuoppaan tehdystä lapionpistosta erottui selvästi harmaa huuhtoutumiskerros, jonka perusteella kuoppa ei ole nykyaikana kaivettu.

Hienolaisenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee voimakkaasti virtaavan Kultisalmen länsirannalla, noin 100 m Kultisalmentiestä luoteeseen. Se on Kultikankaan kivikautisen asuinpaikan eteläpuolella: Asuinpaikkoja erottaa noin 50 metriä leveä ja osittain suorantainen lahti. Maasto on järvenrantaa kohti viettävää moreenirinnettä ja paikoin myös kalliota. Paikalla kasvaa mäntymetsää.
Länsi- ja pohjoisrannalle tehdyistä koekuopista löydettiin kvartsi-iskoksia, kvartsiydin ja tulen rapauttamia kiviä. Maastosta päätellen asuinpaikka on säilynyt ehjänä.

Kultisalmentie länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kultisalmentien luoteispuolella olevan matalan lahden pohjukassa. Sen länsipuolella olevalla tontilla on hiljattain puretun mökin paikka, jonka pihaan asuinpaikka rajautuu. Asuinpaikka sijaitsee hyvin loivalla, järveä kohti viettävällä tasaisella rinteellä. Maaperä paikalla on soraista moreenia, mutta aivan rannassa on myös hiekkaa. Löytöinä paikalta saatiin koekuopista kvartsi-iskoksia, jotka tulivat heti sammaleen alla olevasta ohuesta suurempia kiviä peittävästä hiekkakerroksesta.

Kultisalmentie itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tien ja rannan välisellä hiekkatasanteella tehdyissä neljässä koekuopassa kvartsi-iskoksia ja palaneita luunsiruja. Myös selvää noen noen ja luuhippujen sekaista kulttuurikerrosta havaittiin.

Lehtoniemi (1000049291) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Lehtoniemessä noin 65 metriä Saarijärven rannasta. Paikalla on loiva, järveen päin viettävä rinne, jossa kasvaa sekametsää. Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja varsin laakea. Sen halkaisija on noin 14 metriä ja halssi suuntautuu kaakkoon kohti järven rantaa. Halssiuran pituus on noin 15 metriä. Tervahauta on säilynyt ehjänä.

Autio (1000049292) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee kesämökin piha-alueella Kutuniemen lounaisrannalla, noin 35 metriä Saarijärven rannasta. Tervahaudasta on tuhou-tunut järvenpuoleisin osa saunan rakennustöissä 2021, jolloin tulevan saunan ympäristöä on tasoitettu ja sen vallit on levitelty saunan ympäristöön. Ehjää tervahautaa on jäljellä lähinnä paikalta nousevan rinteen alla. Tervahaudan alkuperäinen halkaisija on ollut noin 16 metriä.

Autio 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kesämökin pihassa, Saarijärveen työntyvän Kutuniemen lounaisrannalla. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja maanpinta on varpujen peittämää. Maaperä on hiekkaista moreenia.
Järven rannassa on jyrkkä törmä, jonka yläpuolisella tasaisella alueella on eri kohdissa havaittavissa runsaasti kvartsi-iskoksia ja ytimiä. Niitä havaittiin paikoissa, joissa maanpinta on rikkoontunut, kuten poluilla ja tervahaudan jäännösten kohdalla. Kohde on pääosin säilynyt ehjänä, mutta osa asuinpaikasta on vaurioitunut terva-haudan rakentamisessa. Paikalle 2021 rakennettu sauna on kevytperusteinen eikä asuinpaikkaa näytä juuri tuhoutuneen sen rakentamisen yhteydessä.

Lapinniemi (1000049294) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Simojärven eteläosan itärannalla olevassa Lapinniemessä, noin 30 metriä kesämökistä luoteeseen. Pyyntikuopan halkaisija on n. 2,5 m ja syvyys 0,5 m. Sitä ympäröivä valli on hyvin loiva. Kuopassa havaittiin huuhtoutumiskerros, joten se ei ole nykyaikana kaivettu.

Impiö Salmenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee pellolla, Impiönjärven ja Saunajärven välisen joen pohjoispuolella. Kumpaakin järveä on laskettu, vanha rantatörmä erottuu maastossa selvästi. Pelto oli inventoinnin aikana oraalla, joten paikalle ei tehty koekuoppia. Törmän yläpuolella sijaitsevalta, rantaa kohti viettävältä pellolta löydettiin laajalta alueelta kvartsi- ja kivilaji-iskoksia sekä kvartsiytimiä, jotka keskittyivät rantatörmän harjan tuntumaan. Alueen rajaus perustuu kahteen löytökeskittymään.

Kuittarinniemi länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hiekkarannalla, jolta löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia etenkin rantahietikon yläosasta noin 70 metrin matkalta. Suurin osa asuinpaikkaa on todennäköisesti jäänyt veden alle. Heti rannan itäpuolella on suota, joten asuinpaikka ei ilmeisesti jatku rantahietikkoa pidemmälle.

Kuittarinniemi keskiosa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut joen eteläpuolella kankaalla, joka rajautuu hiekkakuoppaan, suohon ja jokeen. Joen varresta löydettiin polkujen kohdilta kvartsi-iskoksia paikoista, joissa sammal oli kulunut ja hiekkainen maa oli esillä. Myös etelämpänä vanhan hiekkakuopan reunassa on maanpinta rikkoutunut, paikalta löydettiin muutamia kvartsi-iskoksia. Maaperä alueella on hiekkaa ja hiekanotto on ilmeisesti tuhonnut osan asuinpaikasta. Kohteen rajaus on em. syistä kaksiosainen.

Yli-Soppananjärvi Keskijoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Joen rannalla on kaksi vanhaa kivistä rakennettua liettä, jotka ovat osittain maan ja jäkälän peittämiä. Toinen liesistä on yhä retkeilijöiden käyttämän nuotiopaikan vieressä. Liesien tarkempaa ikää on vaikea määrittää, mutta ne saattavat olla esihistoriallisia. Sortuvasta rantatörmästä löydettiin kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta muutamista eri kohdista noin 50 metrin matkalta.

Uusitalo (1000049315) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kultisalmentien ja mökkitien risteyksen länsipuolella on halkaisijaltaan n. 18 m tervahauta, jonka halssi osoittaa koilliseen. Teiden varsien ojaa kaivettaessa tervahaudan itä- ja koillislaidat sekä halssi ovat hieman vaurioituneet.

Juomusniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla sijaitsevan noin 300 metriä pitkän hiekkarannalla havaittiin veden pyöristämiä kvartsi-iskoksia. Niitä oli runsaimmin hiekkarannan keskivaiheilla mökkitonttien kohdalla, jossa rannan takana on kuivaa maata. Iskoksia löytyi rannalta harvakseltaan noin kahdensadan metrin matkalta. Hiekkaranta rajautuu luoteis- ja kaakkoisosiltaan soiseen maastoon. Rannalla sijainnut kivikautinen asuinpaikka vaikuttaa olevan Simojärven nousevan vedenpinnan ja rantavoimien osittain tuhoama.

Hoikkakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tasaisella kankaalla, Penämönjärven länsirannalla, sijaitsee viisi pyyntikuoppaa. Niistä eteläisin sijaitsee keskemmällä kangasta. Muut neljä pyyntikuoppaa sijaitsevat suohon rajoittuvan kankaan jyrkän reunan laen tuntumassa, jossa kulkee porojen käyttämä polku.

Ollinpalonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Penämönjärven rannalla olevalta hiekkarannalta on löytynyt kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa 1990. Paikka tarkastettiin v. 2022, jolloin rannalla vesirajassa havaittiin veden pyöristämiä kvartsi-iskoksia sekä kvartsiittiydin. Hiekkarantaa reunustaa noin metrin korkuinen hiekkainen rantatörmä. Sen takana on muutaman metrin leveydeltä hiekkaista maata, mutta maasto muuttuu etäämmällä pian kosteaksi. Asuinpaikka on mahdollisesti sijainnut aivan rannalla ja on siten rantavoimien vahingoittama.

Vierelä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde löydettiin Vierelä -nimisen pyyntikuoppakohteen tarkastuksen yhteydessä. Pyyntikuoppien läheinen ja järveen päin sortuva korkea hiekkatörmä tarkastettiin, mutta niistä ei saatu asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Sen sijaan törmän lounaispuolella olevalta pitkältä hiekkarannalta löydettiin runsaasti veden pyöristämiä kvartsi-iskoksia. Rannalla on ollut asuinpaikka, mutta se vaikuttaa olevan Simojärven nousevan vedenpinnan ja rantavoimien aina-kin osittain tuhoama. Ylempänä rannassa piharakennuksen ympäristössä on ta-saista hiekkatannerta, jossa asuinpaikkaa voi vielä olla jäljellä.

Vanha hautausmaa (1000049354) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kittilän kirkon länsipuolella, kirkon takana sankarihautausmaan länsipuolella on vanha hautausmaa, joka on jäänyt pois käytöstä. Kittilän kirkko on C. L. Engelin suunnittelema ja se valmistui 1831. Kittilän kirkko säästyi Lapin sodan aikana 1944 polttamiselta, ja se on kirkonkylän vanhin rakennus.
Vanha hautausmaa sijaitsee pienellä kummulla ja sen laajuus on n. 0,35 ha. Hautausmaata kiertää verkkoaita, reunoilla kasvaa varttunutta kuusimetsää, myös hautausmaalla kasvaa vanhoja kuusia. Maanpinta on alueella monin paikoin epätasainen ja siellä erottuu useita kuoppia. Alueella on useita rautaristejä.

Ahvenjärvi 1 (1000049366) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on soikean pyöreä pyyntikuoppa, jossa ei ole silminnähden selkeää ympärysvallia havaittavissa. Sen halkaisija on noin 5 m syvyyden ollessa 1 m luokkaa.

Ahvenjärvi 2 (1000049367) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Suon reunassa, Ahvenjärven eteläpuolella, on yksittäinen pyyntikuoppa. Kuoppa on laakeanpyöreä ilman selkeää silmin havaittavaa ympärysvallia. Sen halkaisija on noin 5 m ja syvyys 40 cm luokkaa.

Kallinkangas 5 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kallinkangas sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Se on 2,5 km pitkä ja 0,5-0,8 km leveä itä-länsi -suuntainen harjanne, jonka korkein kohta on yli 60 m mpy. Harjanteen maaperä on hiekkaa ja louhikkoa.
Kallinkankaan etelään laskevalla rinteellä sijaitsee noin 40 x 35 metrin kokoinen rakkakivikkoalue, voimajohtolinjan itäpuolella. Alueella on yhteensä kuusi rakkakuoppaa. Kaksi kuopista (Kuopat 1 ja 2) ovat halkaisijaltaan noin 3 metriä ja niiden syvyys on noin 0,4 metriä. Neljä (Kuopat 3-6) kuopista ovat halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja syvyydeltään noin 0,2-0,3 metriä. Pääkoordinaatit osoittavat kuopan 1 sijaintia.

Ahvenjärvi 3 (1000049517) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ahvenjärven eteläpuolella Ison Hirvasvaaran ja Kellojängän välissä kulkevan tien länsipuolella. Metsäisessä kangasmaastossa tien ja Kellonjängän suuntaisesti kaakko-luodesuuntaisesti kulkee 21 pyyntikuopan ketju 950 m matkalla. Alueen valtapuu on mänty aluskasvillisuuden ollessa melko niukkaa ja koostuen pääosin varpukasveista, sammalista ja jäkälistä. Alueen maaperä on Kemijärvelle tyypillisesti pääosin kivetöntä hiekkaa.

Peräoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iso Kuusivaaran eteläpuolelta johtavan tien eteläpuolella lähellä suon laitaa sijaitsee kaksi pyyntikuoppaa. Alue on harvahkoa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuus koostuu pääosin sammalista ja mustikkavarvikoista. Alueella on jonkin verran vanhoja risukasoja harvennushakkuiden jäljiltä.

Peräoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iso Kuusivaaran lounaispuolella, alueen läpi kulkevan tien eteläpuolella, lähellä suon laitaa, koilliseen työntyvällä kuivan maan niemekkeellä on rykelmämäisessä muodostelmassa 6 pyyntikuoppaa. Alueen valtapuu on harva männikkö ja aluskasvillisuutena pääosin varpukasvit sekä sammaleet. Metsää on harvennettu menneisyydessä ja alueella on edelleen hakkuujätekasoja joita on kasattu myös joihinkin pyyntikuoppiin.

Kurujängänoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kurujängänojan pohjoispuolella, alueen läpi etelästä pohjoiseen kulkevan tien itäpuolella tiestä noin 20 m päässä on yksittäinen, hyvin pienipiirteinen ja matala, pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on noin 4 m ja syvyys vain noin 20 cm. Kuoppa on tasaisella nuoren männikön dominoimalla karulla hiekkakankaalla. Aluskasvillisuus on niukkaa koostuen lähinnä kanervasta ja jäkälistä.

Peräoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iso Kuusivaaran lounaispuolella olevan suon laidassa, kohtuullisen voimakkaasti kohti itää viettävällä rinteellä, on noin 100 m päässä toisistaan kaksi pyyntikuoppaa. Alue kasvaa nuorehkoa mäntyä ja aluskasvillisuus koostuu pääosin sammalista ja mustikanvarvuista. Alempana rinteessä mustikanvarvut lisääntyvät ja maasto alkaa mätästelemään enemmän kuin ylempänä.

Kurujängänoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kurujängänojan koillispuolella, alueella, joka vuonna 2023 oli nuorta parivuotista männyntaimikkoa kasvava hakkuuaukea, on kolme pyyntikuoppaa, jotka sijaitsevat reilun 100 m päässä toisistaan. Alue on vienosti kumpuilevaa karua hiekkakangasta. Aluskasvillisuus on niukkaa koostuen lähinnä jäkälistä ja laikkumaisista kanervamättäistä.

Iso Kuusivaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kellojängän eteläpuolella, alueen poikki pohjoisesta etelään kulkevan Rytilahdentien kummallakin puolella, on 4 pyyntikuopan ryhmä pohjois-eteläsuuntaisessa jonossa. Pyyntikuoppa 1 sijaitsee Rytilahdentien itäpuolella muiden sijaitessa tien länsipuolella. Alue on tasaista ja karua talousmetsää kasvavaa hiekkakangasta, jonka valtapuuna on nuorehko mänty ja aluskasvillisuus koostuu pääosin jäkälistä, kanervista ja mustikanvarvuista.

Nutijupukka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Nutijupukka nimisellä vaaralla sen korkeimmalla kohdalla avokaliolla.
Kohteen länsipuolella kulkee metsäautotie, jonne on matkaa noin 330 metriä. Rajamerkki koostuu noin 1,2 metriä leveästä ja noin 1 metrin korkuisesta lieriön muotoisesta kiviperustasta, jonka keskellä on viisarikivi. Perusta koostuu kahdeksasta kylmämuurauksella ladotusta kivikerrasta. Kivet ovat laakamaisia. Viisarikivi on kooltaan noin 40 x 25 x 15 cm. Siinä ei näy merkintöjä.
Noin 7,7 kilometriä kaakkoon sijaitsee rajamerkki Kienajapalo (muinaisjäännöstunnus
1000029385) ja noin 13 kilometriä kaakkoon rajamerkki Kienajanjänkkä (1000029386). Molemmat rajamerkeistä ovat samanlaisia (lähes yhtä korkeita ja leveitä sekä laakakivistä ladottuja lieriömaisia) kuin Nutijupukan rajamerkki ja ovat lisäksi myös linjassa Nutijupukan rajamerkin kanssa. 1800-luvun lopun yleiskartalle tai vanhalle peruskartalle kohdalle ei ole merkitty rajaa. Kohdalla ei ole nykyisinkään kiinteistö- tai kylärajoja. Tästä huolimatta kyseessä on mitä ilmeisimmin rajamerkki, joka voi olla iältään hyvinkin vanha.

Nutijänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Nutijupukka-nimisen vaaran itään laskevalla rinteellä, noin 1,4 kilometriä
metsäautotieltä kaakkoon. Alue on kuivaa ja harvaa mäntyvaltaista metsäkangasta, tervahaudan
itäpuolella sijaitsee ojitettua kosteikkoa. Tervahauta on kooltaan pieni, sen halkaisija on noin seitsemän metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Valli on leveydeltään noin 1,5 metriä, ja se erottuu selkeästi. Vallin päällä kasvaa mäntyjä sekä kantoja. Tervahaudan pohjalla näkyy eläimen tekemiä kaivantoja. Halssi osoittaa lounaaseen, ja siinä on hieman kylmämuurattua kiveystä näkyvillä. Tervahaudan pohjalta otettiin maakairanäyte, jossa erottui hiilensekaista maata.

Iso Taapalompolo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Taapalompolon luoteisrannalla kaakkoon laskevan mäenrinteen alaosassa tasaisella kankaalla. Iso-Taapalompolon rantaan on matkaa noin 35 metriä. Paikalla kasvaa jykevää mäntyvaltaista metsää. Paikalla on maavallien ympäröimä kuoppajäännös, jonka halkaisija on noin 4 metriä vallit mukaan mitattuna. Vallin leveys on noin 1 metrin ja korkeutta vallilla on 0,2 metriä. Kuopan syvyys keskeltä vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metri. Kuoppajäännöksen pohjalle kaivettiin pieni koekuoppa, josta havaittiin ehjä podsolimaannos. Koekuopasta ei havaittu hiiltä. Lähialueelta ei havaittu muita kuoppia. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppa, mutta yksittäisenä ja sijaintinsa puolesta on mahdollista, että sen tarkoitus on jokin muukin, kuten esimerkiksi purnu tai asumuksen pohja.

Ruopaspalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee mäntyvaltaisessa metsässä Ruopaspalon itään laskevalla rinteellä, Sieppijärventiestä noin 230 metriä pohjoiseen.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä. Vallin leveys on noin 2,5 metriä ja syvyys pohjalta vallin yläreunaan mitattuna on noin 1 metrin. Halssiaukko on pohjoiseen, josta noin 15 metriä pitkä ojamainen halssiura jatkuu kohti itää. Pohjalta otetusta kairauksesta havaittiin paksu noensekainen maakerros.
Tervahaudasta noin 5 metriä luoteeseen sijaitsee mahdollinen rajamerkki. Paikalla on pystyssä laakea kivi, joka muistuttaa hieman viisarikiveä. Kivi on kooltaan noin 0,5 x 0,3 x 0,2 metriä. Kivessä ei havaittu merkintöjä. Kohdalla ei kulje nykyisin tai vanhoilla kartoilla rajaa. Lähin kiinteistöraja on noin 45 metriä länteen rajamerkistä.

Kaatajanniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Ounasjoen koillisrannalla, Kaatajanniemellä sijaitsee neljä kuoppajäännöstä. Kuopat sijaitsevat lounaaseen kohti Ounasjokea laskevan törmän reunalla. Kuopat sijaitsevat noin 5-10 metriä törmän reunasta koilliseen.
Kuoppajäännöksiin tehtiin lapiolla pieniä koekuoppia sekä kairauksia. Kaikissa kuopissa havaittiin ehjät ja paksut podsolimaannokset, joten ne eivät voi olla aivan tuoreita. Kuoppajäännökset voivat muotonsa ja kokonsa perusteella olla mahdollisesti pyyntikuoppia. Ne voivat myös liittyä esimerkiksi asumiseen. Varsinkin kuoppa 4 voi kokonsa ja muotonsa puolesta olla asumukseen liittyvä. Kuoppien tarkempi funktio ei selvinnyt inventoinnin yhteydessä.

Millodearbmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee valtatien 21 länsipuolella ja Tarvantojoen eteläpuolella. Se havaittiin vuoden 2023 tarkkuusinventoinnissa valtatien 21 varrella, jonka tarkoituksena oli selvittää muinaisjäännöksen Tarvantojoki 1 alueella ja lähistöllä sijaitsevien kuoppien luonnetta. Muinaisjäännösalueen kaakkoiskärjestä n. 10 m itään havaittiin kuopparivi, joista suurin osa kuopista osoittautui moderneiksi. Ne olivat selkeästi moderneja maanottokuoppia, roskakuoppia tai tuulenkaatoja. Niissä ei ollut maannosta ja pintamaaperä vaikutti sekoittuneelta. Kolmessa kuopassa havaittiin kuntan alla vaihtelevasti n. 10–30 cm paksuisia hiilikerroksia. Kerrostuman perusteella kuopat on tulkittu hiilihaudoiksi. Hautojen halkaisijat ovat 1,5–2 metriä. Kaakkoisemmassa (3) ja keskimmäisessä (2) hiilihaudassa oli hiilikerroksen alla tuhkakerros.
Pyöreä hiilihauta 1 (N 7592944 E 329096) oli kooltaan n. 2 m x 2 m ja n. 50 cm syvä, ja on luoteisin havaituista hiilihaudoista. Sen pohjalle kaivettiin n. 40 cm syvä koekuoppa. N. 10 cm syvyydellä pintamullan alla oli n. 20–30 cm paksu kerros, jossa oli paljon suuria hiilenpaloja. Pohjamaana kuopassa oli hieno hiekka.
Keskimmäinen hiilihauta 2 (N 7592940 E 329097) oli kooltaan n. 1,5 m x 1,5 m ja n. 50 cm syvä. Muodoltaan kuopanne oli myös pyöreä. Sen pohjalle kaivetussa koekuopassa oli pintamullan alla n. 20–30 cm paksu hiilikerros. Hiilien alta tuli vastaan vaalea tuhkakerros, jonka läpi ei kaivettu.
Soikea hiilihauta 3 (N 7592931 E 329096) oli kooltaan 2 m x 1,5 m ja n. 60 cm syvä. Sen pohjalle tehtiin n. 40 x 40 cm kokoinen koepistos, jossa oli pintamullan alla n. 10–15 cm paksu hiilikerros. Hiilien alla oli vaaleanharmaa tuhkakerros, jota ei kaivettu.

Ajoittamaton; Ala-Penikkavaarassa olevan rakkakivikon eteläosassa, alkavan mäntymetsän laidalla, on pieni rakkakuoppa. Kuoppa on kooltaan n. 1x1x0.5 m. Yhdellä reunalla on
hieman muita kiviä suurempi laakakivi. Kuopan kohdalla kuuluu puron lirinää.

Pookijänkä 3 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pookijänkä 1 ja 2 kohteista n. 100 metriä luoteeseen on kvartsi-iskoksia, kolmessa eri keskittymässä, samalla korkeustasolla.
Kohteessa on kvartsilouhos, josta löytyi kvartsi-iskoksia n. 10 metrin säteeltä. Kvartsilouhos sijoittuu pääkoordinaattien mukaan. Alakohteiksi on merkitty kvartsin iskupaikka ja löytöpaikka.

Paasivaara (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Paasivaaran rakka-alueelta hieman 80 m korkeuskäyrän alapuolelta löytyi kolmesta
kohtaa yksittäisiä kvartsi-iskoksia. Kohteen pääkoordinaattien osoittamassa pisteessä (löytöpaikka 1) on mahdollisen kvartsikaapimen löytöpaikka. Kaksi muuta löytöpaikkaa on merkitty alakohteiksi.

Naalastotievat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidaraineistoon pohjautuen paikallistettu hiilimiilu, joka on korkea ja selkeäpiirteinen, noin 6x6m ja seinämiltään 1,5-2m.
Alakohteena toinen läheisyydessä oleva hiilimiilu.

Naalastotievat 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Latomus, (raja)merkki, joka on isojen kivien epämääräisesti reunustama pienempien kivien latomus, kooltaan noin 4-5 m x 3m. Se sijoittuu polun viereen, pitkäsivu osoittaa koillis-luoteissuuntaisesti. Eteläreunassa on kaatunut kelo. Pienten kivien latomus noin 2x2m, neliön mallinen ja korkeudeltaan 0,5 m.

Liikamaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mämmilästä noin 1,7 km eteläkoilliseen Liikamaalla hiilimiilu halkaisijaltaan noin 14,9 metriä. Kohde paikannettu Lidar-aineistolla.

Jolmanjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan 17,8 metriä.
Maastotarkastus 2024: Kohde sijaitsee Iso Siikajärven eteläpuolella. Iso Siikajärven ja Pieni välistä kulkee metsäautotie. Tervahauta sijaitsee metsäautotien läheisyydessä noin 20 metriä tiestä pohjoiseen. Tervahaudan itäpuolella maasto nousee ja ympäristö on kuivaa kangasmetsää. Länsipuolella virtaa Jolmanjoki, jonka ympäristössä maasto on kosteampaa ja kasvillisuus rehevämpää.
Tervahauta on kaivettu rinteen reunaan, josta ränni laskee rinteeseen kohti Jolmanjokea länteen. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 18 metriä, sen alueella kasvillisuus on tiheää ja haudassa koivua, mäntyä kuusta ja katajaa. Rännin pituus on noin 7 metriä.

Kiimavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kiimavaaran koillisosassa Lauttaoajan eteläpuolella, noin 3 m korkean hiekkatörmän yläpuolella. Alue on kuivaa hiekkakangasta ja puusto harvaa mäntymetsää. Rinteen reunalla maasto on paikoin hieman kosteampaa. Pyyntikuoppa on loivaraunainen, halkaisijaltaan noin 3 m ja 80 cm syvä. Kairauksessa todettiin pohjalta ja reunoilta selvä huuhtoutumiskerros, minkä perusteella kohde voi olla esihistoriallinen.

Kortelammit 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pyhäjärveltä kaakkoon suuntautuvassa Soutaja-tunturin ja Pyhätunturin välisessä laaksossa Kortelammien välissä sijaitsevan mäntykankaan lounaisreunalla. Suon reunalla on etelä-pohjoissuuntainen perustus, jossa on kolme kuoppaa. Perustus on n. 6 x 2,5 m kokoinen, kuopat ovat toisissaan kiinni ja niitä ympäröivä valli on enimmillään n. 60 cm korkea, valli koostuu maasta ja sorasta, paikoin valli erottuu heikommin. Eteläisimmän kuopan läpimitta on vallin reunoista mitattuna n. 2 m, syvyys n. 50 cm. Keskimmäinen kuoppa on jotakuinkin samaa kokoluokkaa, syvyys on n. 60-70 cm. Pohjoisin kuoppa on läpimitaltaan n. 2-2,5 m vallin reunoista mitatattuna, syvyys on n. 60 cm, vallissa on aukko koillisessa. Keskimmäisen kuopan pohjalle tehtiin lapionpisto, jossa paljastui turvekerroksen alta sora. Kuoppien pintaa peittää paksu aluskasvillisuus. Päällä kasvaa nuoria mäntyjä. Kysymyksessä voi olla kellarin perustus tai esimerkiksi jonkinlaisen väliaikaisen suojan perustus. Todennäköisimmin kysymys on historiallisen ajan jäänteestä. Vajaa 10 m pohjoiseen suolle laskevassa rinteessä on n. 2,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, jonka syvyys on n. 50 cm, reunoilla erottuu valli. Kuopan kairauksessa tuli esiin reunoilta ja keskeltä turpeen alta n. 2-10 cm vahva huuhtoutumiskerros, mutta joissakin kairauspistoissa maannos oli epäselvä.

Takkuperänlehto 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde havaittu malminetsintäalueella 5p LiDAR-aineistosta. Neljä ympärysvallin ympäröimää maakuoppaa, joiden halkaisija (valli ml) on 6 m luokkaa. Muistuttavat äkkisilmäyksellä pyyntikuoppia, joita voivat olla. Yhdessä kuitenkin vaikuttaisi olevan ikään kuin oviaukko. Alueella myös muita erikoisen näköisiä anomalioita. Kyseeseen voivat periaatteessa tulla myös sotahistorialliset kohteet tai vanhat osittain maahan kaivetut kämpänpohjat. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Käkiniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Muonionjoen itäpuolella noin 180 metriä rannasta. Tervahaudan koillispuolella on vanhaa peltoaluetta. Haudasta noin 35 länteen sijaitsee toinen tervahauta. Molemmat tervahaudat on merkitty peruskarttaan.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä ja syvyys noin 2 metriä haudan pohjalta vallin yläreunaan mitattuna. Tervahaudan vallin leveys on noin 2 metriä. Halssi suuntautuu etelälounaaseen, alarinteeseen kohti Muonionjokea. Halssin pituus on noin 5 metriä. Tervahaudan kohdalla kasvaa suurehkoja mäntyjä sekä pienempää koivua. Tervahaudan pohjalle on kerätty runsaasti puiden oksia.
Toinen tervahauta on kuvattu alakohteen kohdalla.
Tervahaudat on paikannettu vuoden 1995 inventoinnissa, jolloin on todettu niiden olevan suuria ja hyvin säilyneitä.

Pöytämaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pöytämaan pohjois-eteläsuuntaisen, noin 1,5 km pitkän ja 0,5 km leveän harjanteen koilliskulmasta ulkonee koilliseen kapea hiekkaharjanne. Se on tyveltä noin 100 m leveä, mutta kapenee nopeasti. Pääosin harjanne on noin 30 m leveä ja kärjestä vain noin 20 m. Harjanteen tyvellä on laaja hiekkakuoppa, joten alkuperäiset maaston muodot siellä ovat hävinneet.
Pinnaltaan kuoritulla alueella harjanteen laella havaittiin runsaasti iskosmaisia kvartseja pisteestä N 7321800 E 402080, noin 20 m matkalla lounaaseen. Paikalle kaivettiin kahdeksan koekuoppaa asuinpaikan laajuuden selvittämiseksi, joista löytöinä saatiin kvartsi-iskoksia koekuopista 1-4 ja kivilaji-iskoksia koekuopasta 3.
Asuinpaikalta lounaaseen, ylempää Pöytämaan harjanteen pohjoispään rinteeltä löydettiin vähäisiä asuinpaikkaan viittavia merkkejä kahdesta kohdasta. Yksittäiset kvartsi-iskokset löydettiin suuren hiekkakuopan pohjoisreunalta kuoritulta maan pinnalta (N 7321731 E 401973) ja hiekkakuopan länsipäästä, jossa maanpintaa on myös kuorittu ja kaiveltu varsinaisen laajan hiekkakuopan pään ja hiekkakuoppaan lännestä tulevan tien välissä (N 7321715 E 401926). Nämä löytökohdat liittyvät todennäköisesti asuinpaikkaan, joka on ollut hiekkakuopan länsipään kohdalla, mutta tuhoutunut hiekanotossa.

Peräkumpu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Peräkumpu-nimisen mäen laella on noin 200 x 50 m laajuinen rakka-alue. Keskiosassaan se on lähes puuton, pohjois- ja eteläosissa huuhtoutunut kivikerros on ohuempi ja moreenimaa on lähempänä pintaa, jolloin puustoa ja muuta aluskasvillisuutta on enemmän.
Rakkakivikossa todettiin 7 enemmän tai vähemmän selvää kuoppaa. Suurin osa näistä on varmuudella ihmisen tekemiä, mutta epämääräisimmät saattavat olla luonnonmuodostumia.
Alueella, varsinkin sen eteläosassa, on useita uudenaikaisia kaivantoja. Nämä ovat kooltaan noin 4 x 4–12 x 8 m välillä.

Konttaköngäs 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta halkaisijaltaan noin 10 metriä.

Myllykoski (1000052083) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vesimyllyn jäänteet sijaitsevat Orankijoen Myllykosken yhteismaaksi erotetulla myllytontilla, joen etelärannalla. Paikalta havaittiin lahonnut ja sammaloitunut hirsirakenne, joka koostuu kahdesta toisiinsa 90 asteen kulmassa olevasta hirrestä. Hirsien päällä on tasainen sammalkerros, joka saattaa olla jäänne lankkulattiasta tai -lavasta.
Hirsirakenteesta länsiluoteeseen kulkee pienehkön moreeniniemekkeen läpi kaivettu oja. Oja on noin 10 m pitkä ja noin puolen metrin syvyinen. Se on kauttaaltaan aluskasvillisuuden, sammalen ja varpujen peittämä. Ojan molemmissa päissä on havaittavissa veden kuluttamat tasanteet, jotka voivat olla tasoitettuja. Myllytontin keskellä joessa on 3 metriä leveän patorakenteen jäänteet. Se koostuu noin 50 cm läpimittaisista kivistä ja muodostaa terävän
”hyllyn” virtaan, josta vesi virtaa vuolaasti. Pato on olettavasti osittain purettu 1900-luvun
alkupuolella uittotöitä varten suoritetussa perkauksessa. Mahdollisesti padosta peräisin olevia kiviä näkyy rakenteen alapuolella koskessa.
Vuoden 1911 Orajärven talon tiluksia kuvaavassa kartassa (Haataja 1911) mylly on
merkitty samalle kohdalle ratassymbolilla. Voidaan siis olettaa, että mylly on ollut toiminnassa ainakin tuolloin. Vanhemmassa kartassa (Tiger 1886-87) myllytontti on
olemassa, mutta myllyn symbolia kartassa ei näy. Se on luultavasti ollut paikalla, mutta koska kartta koskee yhteismetsien rajoja, myllyä ei ehkä ole ollut tarpeen merkitä. Tällä perusteella mylly ajoittunee 1800-luvun lopulle ja on mahdollisesti purettu Orankijoen
uittotöiden yhteydessä 1900-luvun alkupuolella.

Lauttamukka 2 (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on kesällä 2024 löytynyt metallinetsinnässä mm. poikkiteräinen nuolenkärki, rautainen kolmioriipus, kuparipeltiä (kattilan osia?), raudan kappaleita jne. Löytöalue ulottuu idässä Lauttamukan kivikautisen asuinpaikan rajalle. Useita ilmoituksia ilmoituspalvelu Ilpparissa.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Liikamaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 11,5 kilometriä etelälounaaseen Mämmilän eteläpuolella. Liikamaan luoteisosassa Matkalan talosta 300 - 400 metriä itään on 2 - 3 kuoppien ja/tai ojien reunustamaa kehää, joiden halkaisija on 13 - 15 metriä. Kyseessä ovat historiallisen ajan hiilimiilut.
2023: Laserkeilausaineiston perusteella kahden hiilimiilun sijaintia on korjattu. Kolmatta hiilimiilua ei paikallistettu.

Mämmilä Huuhkajasaajo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 10 kilometriä etelälounaaseen Mämmilän kaakkoispuolella. Saajon läpi kulkevan metsätien molemmin puolin on halkaisijaltaan noin 15 - 20 metriä oleva pienten kuoppien reunustama hiilimiilu.

Kelsonkanta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kelsonselän ja Kelsonlammen välisen alavan kannaksen harjanteilla on neljä kuoppaa: yksi lahden rannalla, kaksi tien levikkeeltä alle 50 m koilliseen ja yksi siitä yli 100 m itäkaakkoon.
Kuoppien koordinaatit:

Kivivaara N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alajärven länsipuolella olevan Kivivaaran pohjoispään kautta kulkevan tien pohjoisreunassa on kapean hietikkotörmän reunassa yksi pyyntikuoppa.

Kalliovaara 7 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalliovaaran pohjoispuolisella hiekkakankaalla, soiden välisen harjanteen länsireunalla on miilukuoppia (2 kpl?) ja polun varressa mahdollinen rakennuksen perusta. Toinen miilu on mitoiltaan 10,5x5 metriä ja sijaitsee polun eteläpuolella aivan suon reunassa. Pohjoisempi miilu on halkaisijaltaan 6 metriä ja sijaitsee rakennuksen perustasta koilliseen lähellä sähkölinjaa.
Vuonna 2020 näistä tarkastettiin eteläisempi miilu, joka on tyypillinen lamamiilu, jota reunustaa suorakaiteen muotoinen ojakaivanto.

Keimiötunturi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Keimiötunturin laella on vanha rajapyykki vuodelta 1754, jolla on erotettu Ylitornio ja lapinkylät toisistaan. Se on tuhoutunut osittain retkeilijöiden kasatessa kiviä sen päälle, lisäksi rajapyykin yläosa on romahtanut ja pahoin vaurioitunut. Kasattujen kivien alta on yhä havaittavissa selkeästi pyykin vanhoja kiviä, sillä ne ovat huomattavasti harmaampia ja tarkoituksenmukaisemmin ladottuja kuin ympäröivät kivet. Kyljille ladotut kivet ovat tehneet latomuksesta paljon leveämmän kuin mitä se on alun perin ollut. Rajapyykin korkeus on 1,5 metriä. Pohja on ollut pyöreä ja se on halkaisijaltaan n. 1,0-1,5 metriä. Tarkkojen mittojen ottaminen hankalaa myöhemmin ladottujen kivien takia. Pyykin lähellä n. 1,5-2 metrin päässä, itäpuolella, on suurehko maakivi, jossa on reikä keskellä ja hakkauksia. Hakkaukset liittyvät kaiketi rajankäyntiin ja reikä kolmiomittauksiin. Tunturin laki on pieni ja nyppylämäinen. Rajapyykki on tehty korkeimmalle kohdalle ja se näkyy kauas. Paikalla on sijainnut kolmiomittauspiste, josta kertovat latomuksen kaakkoispuolella sijaitsevat kallioon kiinnitetyt neljä rautapulttia. Näistä kolme muodostavat kolmion, jonka keskelle neljäs pultti on isketty. Keskellä sijaitsevassa pultissa on risti.
Kemin ja Tornion vanha raja eli Upsalan ja Turun hiippakuntaraja 1300-luvulta on toiseksi vanhin traktaattiraja Suomen alueella. Raja on kokonaisuudessaan merkitty maastoon kivipyykeillä Ruotsin vallan aikana. Etenkin Kaisavaaran, Mustivaaran (Rajakirakka), Typpyrävaaran (Iso Kerovaara), Kerovaaran ja Porkkavaaran rajapyykit ovat poikkeuksellisen näyttäviä kivipaasineen ja viisarikivilinjoineen. Raja alkaa Tornion Kaakamon kylästä, josta se jatkuu Ylitornion ja Kittilän lapinkylien rajaan ja edelleen sitä pitkin Pallastunturin länsipuolelle. Raja noudattaa vesistöjen valuma-alueita. Rajan on ollut tarkoitus erottaa Länsipohjan ja Pohjanmaan pitäjät Lapinmaasta ja raja tunnetaankin myös Lapin ja lannan rajana. Vuonna 1687 Tornion pitäjän ja Kittilän lapinkylän välillä tehdyssä rajaselvityksessä mainitaan rajapaikkana mm. Porkkavaara, joka on nykyisinkin Kolarin, Muonion ja Kittilän kuntien välinen rajapaikka. Lopullisesti raja on käyty 1786. Rajapaikkoja ovat mm. Rajakari, Koivuluoto, Saari Alakarvalan talon
kohdalla Kaakamajoessa, Kalliokoski, Kaisavaara, Mustivaara, Typpyrävaara ja Porkkavaara. Kemin ja Tornion vanhan rajan rajakiviin ja -kallioihin on hakattu rajamerkkejä sekä rajankäyntiin viittaavia vuosilukuja 1596, 1686 ja 1786. Rajat on merkitty viiden kiven pyykein (femstenaröset) ja viisarikivilinjoin.

Ailanganlahti (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on v. 2024 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen rannerengas. Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon toimesta tuoreeltaan kesällä 2024, jolloin paikalla todettiin olevan kiinteä muinaisjäännös. Löytökohdasta löydettiin sirpale palanutta luuta tämän merkkinä. Kohde sijaitsee hienohiekkaisella uimarannalla, josta valtaosa aluskasvillisuudesta on kulunut pois. Kohteen todettiin olevan kulumisvaarassa, joten löytökohta tutkittiin pikaisesti elokuun lopussa 2024. Tällöin paikalta löydettiin kiveämätön liesi. Liedestä arviolta puolet tutkittiin, toisen puolen jäädessä paikalla kasvavan männyn juurakon alle. Löytöinä palanutta luuta sekä rautaesine.

Rytiharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on matalahko mutta selväpiirteinen tervahauta, jonka halkaisija n. 12 m. Kairatessa haudan keskeltä todetaan hyvin hiilinen musta maa. Halssin pituus n. 3 m kohti etelää järvelle päin. Sijaitsee Isojärven rannassa järveä kohti viettävällä mäntykankaalla.

Pieliniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla, Uimarin taloa vastapäätä olevassa Pieliniemessä. Niemessä on mainittu 1914 olleen asunnonsija. Paikalla on todettu inventoinnisssa 1968 neljä suorakaiteista rakennuksenpohjaa (koot 4,5 x 4,5 m, 4,5 x 4,5 m, 5,5, x 5,5 m, 6 x 6 m), joista yhdessä on keskellä mahdollinen muurikiveys ja yhdessä reunassa suuri kiuasröykkiö. Perimätiedon (klassisen) mukaan paikalla on ollut piilopirtti "parisataa" vuotta sitten. Kohdetta ei ole tutkittu tarkemmin.

Navettakangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Navettakankaalla, Pieni Särkijärven pohjoispuolella suon laidassa sijaitsee n. 56 m päässä toisistaan kaksi pyyntikuoppaa.
A: Pohjoisempi kuopista. Selkeä pyöreän suppilomainen pyyntikuoppa, jossa hiukan ympärysvallia havaittavissa. Halkaisija vallit mukaan lukien n. 8 m, syvyys metrin luokkaa. Sijaitsee kaakkoon viettävässä rinteessä mäntykankaalla.
B: Eteläisempi kuopista. Laakean pyöreä vallillinen pyyntikuoppa. Halkaisija vallit mukaan lukien n. 8 m, syvyys n. 1 m. Lähellä suon laitaa.

Pieni Särkijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paloperän kylän koillisreunassa Ison ja Pienen Särkijärven välisellä moreeniharjulla on 9 pienehköä kuoppaa.

Patokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Ristijärven ja Seitijärven välissä, Vääntöjoen mutkasta etelään metsäautotien pohjoispuolella pienen sorakuopan vieressä, sen itäpuolella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskos.

Leviäisenlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Karhujärven kylän eteläpuolella, Leviäisenlahden ja Likehisen järven välissä, suon ympäröimällä moreenikumpareella on kaksi pyyntikuoppaa, suurempi 6,5 x 5 m. Tämän koillispuolelta maapaljastumasta on löydetty kvartsi-iskos.

Likehinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Karhujärven kylästä 2,3 km etelään. Likehinen-nimisen järven ja Välilammen välisen moreeniharjanteen lounaisrinteellä, kooltaan 5,5 x 4,5 m.

Hautamaa (1000053217) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hautamaasta itään Paloperäntien itäpuolella kulkevasta moottorikelkkareitistä pohjoiseen kohoavalla pienellä pohjoiseteläsuuntaisella harjanteella on epäsäännöllisen muotoinen kuoppa. Kairatessa kuopassa on havaittavissa huuhtoutumiskerros kauttaaltaan ja tämän alla sekoittunut kerros. Kuopan epäsäännöllinen muoto voi johtua sen romahtamismekaniikasta. Itse kuoppa on hyvin selväpiirteinen. Topografialtaan se sopii hyvin pyyntikuopaksi, jollaiseksi se on tulkittavissa. Muodoltaan kuoppa on soikean pitkulainen ja sen mitat ovat n. 2 x 3 m syvyyden ollessa n. 80 cm.

Eskonvaaranlampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Karhujärventien eteläpuolella ja Eskonvaaranlammen koillispuolella soihin pistävillä hiekkaisilla niemekkeillä sijaitsee esihistoriallinen kuoppajäännöskohde, joka voi olla pyyntikuoppa- tai asuinpaikkakohde.
Kuoppa 1: Soiden keskeltä nousevalla hiekkakankaalla sijaitsee loivapiirteinen ja pienehkä kuoppajäännös. Kairatessa huuhtoutumis-, hiili- ja sekoittunut kerros. Voi olla pyyntikuoppa tai jokin muu vanha kuoppajäännös. (Jonkinlainen liesi?) Joka tapauksessa kiinteä muinaisjäännös. Halkaisija n. 2,5 m, syvyys n. 30 cm.
Kuoppa 2: Äskettäisissä maansiirtotöissä vaurioitunut kuoppajäännös. Kairatessa huuhtoutumiskerros ja hiilensekainen sekoittunut kerros. Samantyylinen kuin 1. Mahdollisesti pyyntikuoppa tai esim. asumiseen liittyvä kuoppajäännös. Kiinteä muinaisjäännös. Vauriot vaikeuttavat mittojen ottamista, mutta halkaisija arviolta n. 3,5 m ja syvyys n. 40 cm.
Kuoppa 3: Pieni soikeahko kuoppajäännös. Keskeisiltä piirteiltään kuten 1 ja 2. Kairatessa huuhtoutumiskerros ja hiilensekainen sekoittunut kerros. Halkaisija n. 3 m, syvyys n. 40 cm.

Kivelä-Sohramo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin 20 m Kivelä-Sohramontiestä etelään, Vuorelan tilan luoteispuolella, tasaisella mäntykankaalla n. 1 m korkea ”koonillinen” kivilatomus. Ei sijaitse nykyisellä kiinteistörajalla. Alaltaan n. 1,5 x 1,5 m. Kivet ”nostannaisia” ja jäkälöityneitä. Ei viisarikiveä mutta latomuksen harjalla on pystyssä veistetty puukalikka, jossa on yksi vaakalovi. Kyseessä voi olla rajamerkki, mutta todennäköisemmin latomus on 1800-luvun lopun/1900-luvun alun maanmittauksessa käytetty merkki.

Sängenaho (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ukkosenvaarantien länsipuolella soiden keskeltä nousevan kivisen harjanteen kaakkoispäässä on n. 80 cm korkea kivistä tehty latomus. Latomuksen ala n. 1,5 x 1,5 m. Ei viisarikiveä. Kivet ovat ”nostannaisia” ja voimakkaasti jäkälöityneitä. Ns. ”koonillinen” latomus, joka voi olla vanha rajamerkki, mutta todennäköisemmin on 1800- ja 1900-lukujen taitteeseen ajoittuva maanmittausmerkki.

Järvenpäälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Karhujärventien eteläpuolella ja Järvenpäälammen länsipuolella soiden välistä nousevan harjanteen laella on kaksi pyyntikuoppaa.
1: Kahden suon välissä nousevalla mäntykangasharjulla on valliton pyyntikuoppa. Kairatessa huuhtoutumiskerros ja sekoittunut kerros. Pyyntikuopan muoto on pyöreä ja suppilomainen. Halkaisija n. 5 m, syvyys n. 50 cm.
2: Pyöreän suppilomainen pyyntikuoppa ilman selkeää vallia. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 50 cm. Kairatessa selkeä huuhtoutumiskerros.

Peräjärvi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 36 kilometriä kaakkoon Ranuantien itäpuolella. Kilvenjärven ja Peräjärven välisen joen itärannalla on yksittäinen vallin rajaama asumuspainanne pienen mäentöyrään laella noin 150 metriä luusuasta pohjoiseen. Painanteen ala on noin 3,5 x 6 metriä ja syvyys noin 0,3 metriä.

Leviäisenlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Karhujärven rannalla, Joutsijärventien varrella olevan seisakkeen vieressä olevalla mäntykangasniemekkeellä melko kivisessä maassa, on selväpiirteinen pyöreänsuppilomainen pyyntikuoppa. Kuopassa on jonkin verran ympärysvallia havaittavissa. Vallien yli kulkee kävelypolku, joka on osalta hiukan vahingoittanut sitä. Kuopassa on retkeilijöiden jättämää roskaa, mm. Valion maitopurkki. Kuopan halkaisija vallit mukaan lukien on n. 6 m ja syvyys n. 1,5 m.

Pitkälahti (1000053278) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Karhujärven pohjoispäässä olevan Pitkälahden pohjoispuolella, Pitkälahden ja Hautajärventien välissä, noin 155 m järven rannasta pohjoiseen tasaisella mäntykankaalla on laakeanpyöreä painauma. Muoto on maastossa havainnoiden hiukan epäselvä johtuen maan voimakkaasta mätästelystä. Selkeää ympärysvallia ei ole havaittavissa. Kairatessa todetaan huuhtoutumiskerros, jonka alla sekoittunut ja likainen kerros. Kohde ei vaikuta aivan tyypilliseltä pyyntikuopalta ulkomuotonsa tai sijaintinsa perusteella. Kyseeseen voisi tulla esim. asumuspainanne. Painanteen halkaisija on n. 7 m ja syvyys n. 50 cm. Maaperä on hiekkaa, jossa hiukan kiviä.

Ukonkumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alinen Vaara-Hietajärvestä länteen, Vilimankairantiehen yhdistyvän metsäautotien eteläpuolella mäntyä kasvavan kohouman koillisrinteellä, on soikea valliton pyyntikuoppa, jonka mitat ovat n. 4 x 2,5 m ja syvyys n. 60 cm. Kuoppa on hyvin säilynyt ja selkeäpiirteinen.

Kotalampi 2 (1000053303) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietajärven Kotalahden itärannalla, mäntyvoittoisella soiden ympäröimällä hiekkakankaalla, on yksittäinen pienehkö, suppilomaisen pyöreä ympärysvallillinen pyyntikuoppa. Halkaisija valli mukaan lukien n. 4 m, syvyys n. 70 cm.

Hietajärvenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hietajärven ja Kukasjärven väliin jäävällä jyrkkäseinäisellä, mutta laeltaan tasaisella, mäntykangaskannaksella sijaitsee 4 pyyntikuoppaa käsittävä kohde. Pyyntikuopat on kaivettu poikittain kannakseen nähden.
Pyyntikuoppa 1: Tasaisella mäntykankaalla muutaman metrin päässä jyrkästä rantatörmästä on soikean suppilomainen, syvä ja hyvin säilynyt valliton pyyntikuoppa. Mitat n. 4 x 3 m, syvyys n. 1 m.
Pyyntikuoppa 2: Tasaisella mäntykankaalla on soikeahko valliton pyyntikuoppa, jonka mitat ovat n. 4 x 2 m, syvyys n, 70 cm.
Pyyntikuoppa 3: Tasaisella hiekkaisella mäntykankaalla, joka muodostaa kannaksen kahden vesistön väliin on pyöreä suppilomainen pyyntikuoppa, jonka ympärillä on havaittavissa vienohko ympärysvalli. Halkaisija vallit mukaan lukien on n. 4 m, syvyys n. 40 cm.
Pyyntikuoppa 4: Äestyksessä vaurioitunut pyyntikuoppa. Äestyksen vuoksi piirteitä on vaikea hahmottaa. Lienee laakeanpyöreä ja valliton. Halkaisija n. 5 m, syvyys n. 50 cm.

Luukkinan hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Alakittilässä Vanhatieltä lounaaseen kääntyvän peltotien varrella. Hautausmaata ympäröivät pellot ja pohjois-luoteispuolella tilustie ja sen reunalla kapea metsäkaista Hautausmaata kiertää valkoiseksi maalattu lauta-aita. Portti sijaitsee aidan luoteissivulla. Aidatun alueen laajuus on n. 1200 m². H
Luukkinan hautausmaata edelsi Kurjenpolven kalmisto, joka sijaitsee noin 3,9 km pohjoiseen Ounasjoen itärannalla (tunnus 261010053). Luukkinan hautausmaa valmistui 1777 vaiheilla, ja se vihittiin käyttöön 1778. Perimätiedon mukaan ensimmäinen haudattu oli Luukkina-niminen kolttanainen, jonka mukaan hautausmaa sai nimen. Viimeinen hautaus tehtiin 1887
Hautausmaalla kasvaa useita järeitä vanhoja puita, inventoinnin aikana myös paljon nuorta lehtipuustoa. Paikka erottuu kauempaa tasaisten peltojen ympäröimänä vain jonkin verran ympäristöstään kohoavana matalana metsäisenä kumpareena. Aitauksen sisäpuolella erottuu selvästi ainakin 16 kuoppaa ja niitä on koko aidatulla alueella. Niiden muoto vaihtelee: osa on suorakaiteen muotoisia, osa pyöreähköjä tai soikeita. Läpimitta on n. 1,3-2 m ja syvyys n. 0,3 m-0,8 m. Hautakuopat sijaitsevat osin vierivieressä, osassa erottuu jyrkät seinämät ja muutamassa reunalla valli. Kuoppien pinnalla kasvaa lähinnä puolukanvarpuja ja sammalta, hautojen päällä tai reunoilla kasvaa myös puustoa, myös vanhoja puita. Perimätiedon mukaan hautauksia on tehty myös ”häpeäpaikalle” hautausmaan länsi- ja pohjoispuolelle, joka on nykyisin tasaista peltoa ja tilustietä, lounaispuolella sijaitsee myös varastorakennus. Hautausmaa on merkitty ristillä nykyiselle maastokartalle ja vanhoille peruskartoille, 1800-luvun ja sitä vanhemmille kartoille sitä ei ole merkitty..

Kelkkakangas (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Suomujärven luoteispäässä Kelkkalammen ja Suomujärven välisen "Kelkkakankaan" kannaksen poikki on toistakymmentä pyyntikuoppaa, peurakuoppaa, etelä/kaakko - pohjoinen/luode -suuntaisessa, yhdessä ja osin kahdessa rivissä. Paikka on tarkastettu 1961. Sittemmin alueen poikki on rakennettu metsätie ja Suomujärven rannan läheisyyteen kämppä tai lomarakennus tieyhteyksineen.
Vuoden 2020 tarkastuksessa alueelta löydettiin seitsemän pyyntikuoppaa. Paikalle vuoden 1961 jälkeen rakennetut tiet ja laavu sekä sen edustalla oleva parkkipaikka ovat ehkä tuhonneet loput pyyntikuopat. Ks. alakohteet. Lisäksi laavusta kaakkoon, rantatörmän päältä, kuluneen hiekan alueelta löytyi yksi kvartsi-iskos ja palaneen saven palanen. Ne jätettiin paikalleen. Pyyntikuoppaketjun luoteispäästä noin 115 metriä lounaaseen on lidarissa selkeästi pyyntikuopalta vaikuttava anomalia (P. 7385370, I 556242). Sitä ei maastossa tarkastettu, koska se havaittiin vasta tarkastuksen jälkeen.

Saukkomännikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirvasjärvestä luoteeseen Saukkomännikkö -nimisellä vienosti etelään viettävällä harvalla ja kuivalla mäntykankaalla alueen läpi kulkevasta metsäautotiestä noin 250 m etelään sijaitsee hiilimiilu.
Miilu on n. 9 m halkaisijaltaan. Sitä ympäröivät kauttaaltaan maakuopat. Miilun keskusta on hiukan koholla. Sen muoto on rengasmainen, joka on tyypillinen nuoremmille miiluille. Pohja on tasainen. Miilun eteläneljännes on hiukan muuta pohjaa korkeammalla. Kairatessa keskeltä todetaan voimakas hiilikerros.

Saukkomännikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirvasjärvestä luoteeseen Saukkomännikkö -nimisellä vienosti etelään viettävällä harvalla ja kuivalla mäntykankaalla alueen läpi kulkevasta metsäautotiestä noin 450 m etelään sijaitsee kaksi hiilimiilua.
Miilu 1: Ojan ympäröimä n. 15 m halkaisijaltaan oleva pystymiilu. Miilussa ja sen ympärillä kasvaa mäntyjä, jotka vanhimmillaan lienevät ainakin n. 70 vuotta. Hyvin säilynyt ja edustava miilu.
Miilu 2: Heti edellisen vieressä, sen kaakkoispuolella, on ojan ympäröimä n. 14 m halkaisijaltaan oleva pystymiilu. Olennaisilta piirteiltään kuten edellinen.
Kohteen ympärillä runsaasti kuoppia, jotka liittyvät miilujen rakentamiseen ja käyttöön. Miilut on tehty hyvin kiviseen maahan.

Joutsenlampi (732010046) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Joutsenlammen pohjoisrannalla, Siskeljärven länsipään kohdalla hiekkamaassa.

Siskeljärvi (732010045) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Joutsenlammen ja sen pohjoispuolella olevan Siskeljärven välisellä kapealla kannaksella.

Siskeljärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Joutsenlammen ja Iso-Siskelin välisellä kankaalla, Iso-Siskelin etelärannalla, jyrkän rantatörmän reunalla on laakeanpyöreä valliton painanne, jossa on huuhtoutumiskerros. Kyseessä on pyyntikuoppa, jonka halkaisija n. 5,5 m, syvyys n. 50 cm.

Kalmaniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Hirvasjärven etelärannalla suon mantereesta erottavalla mäntyvoittoisella sekametsää kasvavalla kivisellä niemellä on 5 kuopannetta, jotka informantin (maanomistaja) kertoman mukaan ovat ns. väliaikaishautoja (kesähautoja). Kuopanteista ainakin 1 (A) on suurella todennäköisyydellä hauta. Paikan topografian ja nimen (Kalmaniemi) huomioon ottaen myös muut lienevät hautoja, sillä muutakaan välitöntä selitystä ei löydy. Se onko kyseessä kesähautapaikka, vai kalmisto, on mielenkiintoinen kysymys. Osa haudoista vaikuttaa ”kammiomaisilta” kuten esim. Kurjenpolven kalmistossa Kittilässä. Lisäksi tutkimukset väliaikaishaudoista etelässä ovat osoittaneet, että ainakin osa ”väliaikaishaudoista” voi itse asiassa olla pysyväishautoja (Ruohonen 2002). Itä-Lappiin rakennettiin ensimmäinen kirkko ja kirkkomaa Kemijärvelle 1600-luvun puolessa välissä, joten valtaosa Itä-Lapin asukkaista hautasi vainajansa kirkkomaiden ulkopuolelle pitkään. Maanomistajan toiveesta muinaisjäännösalueeksi rajataan koko niemi.
A: Selkein alueen hautakuopista. Mitat 3 x 1,5 x 1,5 m. Ympärillä ehkä vallia.
B: Sijaitsee C:stä pari metriä etelään. Hyvin pieni n. 1 x 0,5 m maakuoppa. Lapsen hauta?
C: Pyöreähkö kiviseinämäinen maakuoppa, syvyys n. 1 m. Kuopan pohjoispuolella vaikuttaisi olevan hieman vallia.
D: Suorakulmainen jyrkkäseinäinen osittain sortunut 1 x 2 x 0,8 m kokoinen kuoppa. Sijaitsee lähimpänä niemenkärkeä.
E: Toisin kuin muut E ilmenee soikana painaumana eikä selkeänä kuoppana. Sijaitsee B:n eteläpuolella muodostaen rivin C:n ja B:n kanssa. Mitat n. 2 x 1 m.

Majavalampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Majavalammen ja Ylinen Vaara-Hietajärven välisellä tasaisella, mutta hyvin kivisellä, kannaksella on etelä-pohjoissuuntaisesti rivissä kolme pyyntikuoppaa.
Pyyntikuoppa 1: Hyvin selväpiirteinen, pyöreä ja suppilomainen ympärysvallillinen pyyntikuoppa. Mitat valli mukaan lukien n. 8 m, syvyys n. 1,5 m.
Pyyntikuoppa 2: Pieni ympärysvallillinen pyyntikuoppa. Mitat valli mukaan lukien n. 5 m, syvyys n. 60 cm.
Pyyntikuoppa 3: Soikeahko ympärysvallillinen pyyntikuoppa. Mitat valli mukaan lukien n. 6 m, syvyys n. 1 m.

Oulankajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hirvasvaaran kaakkoispuolella, Oulankajoen etelärannalla, joen ja pienen lammen väliin jäävällä tasaisella mäntyä kasvavalla kannaksella, on neljän pyyntikuopan ryhmä.
Pyyntikuoppa 1: Soikeanpyöreä vallillinen pyyntikuoppa. Halkaisija valli mukaan lukien 6 m, syvyys n. 1 m. Kuoppaan on kasattu hakkuujätettä. Muuten vaikuttaa ehjältä ja hyvin säilyneeltä.
Pyyntikuoppa 2: Pyöreänsuppilomainen vallillinen pyyntikuoppa, jonka vallia on moton yliajo vahingoittanut. Kuopassa on jonkin verran hakkuujätettä. Mitat valli mukaan lukien 5 m, syvyys n. 60 cm (vaikea arvioida).
Kaksi vierekkäistä pyyntikuoppaa:
Pyyntikuoppa 3: Vallillinen pyöreähkö pyyntikuoppa. Halkaisija valli mukaan lukien 5 m, syvyys n. 70 cm.
Pyyntikuoppa 4: Aivan edellisen vieressä on osittain hakkuujätteen peittämä pyyntikuoppa. Ei yhtä selkeää vallia kuin 3:lla. Soikeahko. Halkaisija 4 m ja syvyys n. 40 cm.

Oulankajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Oulankajoen etelärannalla Viitalan talosta etelään, kahden suometsäalueen välissä, joen mutkan muodostamalla niemellä sijaitsee kaksi pyyntikuoppaa:
Pyyntikuoppa 1: Joen rannalla kahden soistuman välisellä tasaisella kankaalla on valliton soikea pyyntikuoppa. Mitat 5 x 3 m, syvyys n. 1 m.
Pyyntikuoppa 2: Edellisestä 52 m itään on soikea valliton pyyntikuoppa. Mitat 5 x 3 m, syvyys n. 1 m. Päältä kulkee polku, joka on sitä hieman vahingoittanut, muuten hyvin säilynyt.

Rooppi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Roopin koillisrannalla järven ja suolammen (kartassa merkitty suoksi) välisellä kapealla kivisellä mäntyharjanteella pienen kosken eteläpuolella on soikea pyyntikuoppa ilman selkeää vallia. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 50 cm.

Alalampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sallan kirkosta runsaat 33 kilometriä etelään ja Hirvasvaaran kylästä noin 2 kilometriä itäkaakkoon. Oulankajoen eteläpuolisen Alalammen itä-päässä olevan lampareen itärannalla sijaitsevan kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys puolisen metriä. Kuoppa sijaitsee vain muutaman metrin päässä lammen rannasta puronniskan eteläpuolella.

Alalampi 2 (1000053460) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alalammesta koilliseen, pienen puron itäpuolella ja Oulankajoen eteläpuolella on n. 12 m halkaisijaltaan oleva ojan ympäröimä pystymiilu. Miilussa kasvaa mäntyjä, joista vanhimmat lienevät 70 vuotta. Kohde on nähtävyyskäytössä ja sen vieressä on metallitolppaan kiinnitetty alumiinitaulu, jossa miilusta kerrotaan. Alue on tasaista havupuuvoittoista kangasta.

Lausoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 30 m Karhujärventiestä etelään ja Lauspalon talosta 500 m koilliseen, sekametsässä, on 12 m halkaisijaltaan oleva ojan ympäröimä pystymiilu. Miilun muoto on hiukan nelikulmainen. Kyseessä on kuitenkin ennemmin pysty- kuin lamamiilu. Metsäkone on ajanut miilun keskeltä ja vahingoittanut sitä jonkin verran.

Korkiarakanjänkä (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee pienellä avokalliolla Korkiarakanjänkään laskeutuvan nimettömän kumpareen pohjoiskärjessä, noin 130 metriä jäteaseman raja-aidasta itään. Suoalueen viereisestä kalliopaljastumasta havainnoitiin suuria kvartsijuonteita, joissa oli selkeitä louhimisen jälkiä. Kvartsi vaikutti kalliossa laadukkaalta selkeine lohkomapintoineen. Kvartsia oli louhintajälkien lähellä myös suurehkoina irtonaisina kappaleina, mutta niissä ollut kvartsi oli kalliosta poiketen rakeista ja huonolaatuista, mikä voi viitata raaka-ainekappaleiden valikointiin. Louhosalue oli kallion koosta johtuen suppea, halkaisijaltaan noin kymmenen metriä. Louhoksen ympäristö käytiin läpi, mutta muita muinaisjäännöksiä ei havaittu. Kallion ympärillä oli ohuesti mineraalimaata. Koekuopasta louhitun kallion vierestä löytyi palanutta kiveä, mikä viittaa tulella kuumentamista ja vedellä jäähdyttämistä hyödyntäneeseen louhintaan. Pintapoiminnassa alueelta löytyi yksi mahdollinen kvartsi-iskos, joka jätettiin paikalleen.

Kalliovaara (1000053494) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalliovaaran alueella, Oulankajoesta noin 1,1 km etelään ja Kalliolammesta n. 400 m pohjoiseen, suon laidalla on kaksi pystymiilua vierekkäin. Miilu 1 on miiluista suurempi. Se on suorakulmainen ja mitoiltaan n. 9 x 7 m. Miilu on ojan ympäröimä. Heti tämän vierellä länsipuolella on miilu 2, joka on yleismuodoltaan myös suorakulmainen ollen mitoiltaan n. 6 x 6 m ja ojan ympäröimä. Miilujen päällä kasvaa varttunutta mäntyä. Miilujen muodon perusteella ne ovat lamamiiluja.

Sauvalammit 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Matoahon länsipuolella kahden lammen (Sauvalammit) välissä mäntyjä kasvavalla suon ympäröimällä metsäsaarekkeella on 4 kuoppajäännöstä rykelmässä. Kairatessa niissä todetaan likaisennokinen huuhtoutumiskerros ja sekoittunut kerros. Kohteet ovat tulkittavissa pyyntikuopiksi.
Pyyntikuoppa 1: Soikeanpyöreä valliton pyyntikuoppa, jonka halkaisija on 4 m ja syvyys n. 60 cm.
Pyyntikuoppa 2: Heti edellisen vieressä pohjoiseen päin on pyyntikuoppa 2. Laakeanpyöreä ilman selkeää vallia. Halkaisija 4 m, syvyys n. 40 cm.
Pyyntikuoppa 3: Edellisestä n. 4 m luoteeseen. Laakeanpyöreä. Halkaisija 4 m, syvyyttä vaikea arvioida mutta ehkä 40 cm.
Pyyntikuoppa 4: Itäisin kuopista, joka sijaitsee noin 16 m itään pyyntikuopasta 2. Laakeanpyöreä pyyntikuoppa. Vieno valli. Halkaisija 6 m, syvyys n. 40 cm.

Sauvalammit 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Sauvalammin länsipuolella mäntyä kasvavan suohon pistävän metsäniemekkeen eteläkärjessä on kaksi pyyntikuoppaa.
Itäisempi pyyntikuoppa 1 on pyöreähkö, valliton ja suppilomainen. Halkaisijaltaan se on 3 m ja syvyydeltään n. 50 cm.
Läntisempi pyyntikuoppa 2 sijaitsee edellisestä noin 18 m länteen ja on pyöreähkö sekä valliton. Halkaisijaltaan se on 4 m ja syvyydeltään n. 80 cm.

Niskasuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hautajärventien eteläpuolella Hirvasjärven Malkahiedanlahden eteläpuolella, kuusta ja mäntyä kasvavalla tasaisella mätästelevällä metsäkankaalla on neljä kuoppajäännöstä.
Kuoppa 1: Pienehkö ympärysvallillinen soikeahko pyyntikuoppa. Halkaisija valli mukaan lukien 5 m, syvyys n. 80 cm.
Kuoppa 2: Laakeanpyöreä valliton pyyntikuoppa. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 1 m.
Kuoppa 3: Soikea ilman selkeää vallia oleva kuoppajäännös. Kairatessa kiviä, hiiltä ja huuhtoutumiskerros. Mahdollisesti keittokuoppa. Mitat 5 x 3,5 m, syvyys n. 1,5 m.
Kuoppa 4: Äskeisestä n. 2 m itään on laakeansoikea valliton pyyntikuoppa. Mitat n. 4 m, syvyys n. 80 cm.

Hirvasjärvi SW (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Hirvasjärven lounaiskulmassa n. 500 m Oulankajoen niskasta länteen tien ja järven välissä hiekkaisella rantatörmällä. Löydöt kvartsia.

Annun Nuttuniemi 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Oulankajoen etelärannalla, Aholanvaaraan lounaispuolella, joen ja suolammen välisellä kivisellä kohoumalla 5 soikeahkoa/pyöreää painaumaa. Kuopat ovat iäkkäitä eikä niille löydy selkeää selittävää tekijää. Ne eivät ulkoisilta piirteiltään sovellu maan- tai kivenottokuopiksi. Ne ovat kohtuu syviä ja jyrkkäreunaisia ja niissä on (LiDARissa havaittavat) ympärysvallit. Topografian ja kuoppien piirteiden perusteella kohde sopii historiallisen ajan hautapaikaksi/kalmistoksi. Aholanvaaran kylä sijaitsee kohdetta vastapäätä heti joen toisella puolella. Metsäsaareke on kaikilta sivuilta veden tai suon mantereesta erottama.
Kuopat 1,2 ja 3 sijaitsevat saarekkeen keskivaiheilla rivissä.
Kuoppa 1: Soikea painanne. Mitat 2 x 1 x 0,8 m.
Kuoppa 2: Kuopasta 1 kolme metriä kaakkoon. Pyöreä/soikea. Halkaisija 2 m, syvyys n. 40 cm.
Kuoppa 3: Heti kuopan 2 vieressä. 2 x 2 x 0,4 m. Hieman nelikulmainen.
Kuoppa 4: Noin metrin päässä kuopasta 3. Epäselvin mutta näyttäytyy nelikulmaisena. 2 x 2 x 0,2-0,3 m.
Kuoppa 5: Syrjässä muista, lähellä saarekkeen itäreunaa. Suorakulmainen painanne. 1 x 1,5 x 0,5 m.

Härkölä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Karhujärventien eteläpuolella, Härkölän talosta noin 180 m lounaaseen, tien ja suon välissä mäntyvoittoisessa kangasmetsässä lähellä hakkuuaukean reunaa on laakeansoikea valliton pyyntikuoppa. Halkaisija n. 3 m, syvyys n. 40 cm.

Kynsiaho 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aholanvaarassa, Kukasjärven länsipuolella ja Karhujärventien eteläpuolella, noin 525 ja 590 m Alimmaisen talosta kaakkoon, Kynsiaho-nimisen metsäisen harjanteen päällä, sijaitsee kaksi hiilimiilua.
Miilu 1: Pääosin mäntyä kasvavalla harjanteella soitten välissä on ojan ympäröimä n. 7 x 7 m kokoinen suorakulmainen miilu, l. lamamiilu. Miilun päällä kasvaa aikuista mäntyä.
Miilu 2: N. 85 metriä miilusta 1 itään saman harjanteen laella on n. 7 m halkaisijaltaan oleva miilu. Sen muoto on myös nelikulmainen, jolloin se on tulkittavissa lamamiiluksi. Miilun päällä kasvavan puuston perusteella se vastaa iältään miilua 1.

Laitila 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Uopajanlammesta n. 490 m koilliseen ja Laitilan talosta 140 m kaakkoon, hiekkatien itäpuolella Karhujärventiestä etelään koivua ja mäntyä kasvavassa sekametsässä tiheän mäntyrykelmän keskellä, on ojan ympäröimä halkaisijaltaan n. 12 m oleva hiilimiilu, joka ehkä lähinnä pystymiilu. Rakenteessa kasvavat vanhimmat männyt lienevät ainakin n. 60-70 vuotta vanhoja.

Välttikangas (1000053608) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on halkaisijaltaan noin 5 m laajuinen hiilimiilu, kumpu, jota ilmansäätelykuoppien rinki. Kummun keskelle tehtiin pieni koepisto, jossa hiilikimpaleet tulivat esille heti kivennäismaan pintaosasta. Miilun ympäristöä kierrettiin katsomassa noin 20–30 m säteeltä, mutta pirtin tai muiden rakenteiden jäännöksiä ei erottunut. Miilu sijaitsee noin 280 m länteen Sodankyläntien ja Alaseläntien risteykseltä.
LMM: 5p LiDAR-aineistossa tästä miilusta n. 120 m pohjoiseen, VT4:n pohjoispuolella, havaitaan toinen vastaava miilu. Tämä tarkastettu nopeasti maastossa ja liitetty kohteeseen alakohteena.

Apukka mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee noin 50 m itään kohdasta, jossa Sodankyläntie ylittää Apukkajärven ja Olkkajärven välisen uoman, eli Apukan myllyojan. Kohdalla on ulkoilureittikäytössä oleva silta, joka on rakennettu entisen myllyn betonirakenteiden varaan. Betonirakenteiden lomassa näkyy myös kivisiä rakenteita, mahdollisesti vanhempia myllynosia. Paikalla tiedetään olleen härkinmylly, jollaisista ensimmäiset tiedot Rovaniemen seudulla ovat 1500-luvulta. Apukan mylly oli 1850-luvulla Rovaniemen suurin vesimylly.

Teeriniemi 1 (1000053631) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Teeriniemen talosta noin 400 m länsilounaaseen ja Karhujärventiestä noin 150 m etelään suon reunan lähellä etelään viettävässä rinteessä, lähinnä mäntyä kasvavassa kuivahkossa metsässä, on kuoppien ympäröimä pystymiilu. Sen halkaisija on reilu 10 m. Miilun päällä kasvaa nuorehkoja mäntyjä.

Taivallammit 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koivua ja mäntyä kasvavassa sekametsässä Taivallammien eteläpuolella ja Karhujärventiestä n. 380 m koilliseen, suon laidassa, on kuoppien ympäröimä halkaisijaltaan n. 12 m oleva pystymiilu. Miilussa kasvaa tiheään mäntyjä, joista vanhimmat varttuneita. Miilun päälle on kasattu jonkin verran hakkuujätettä.

Kotalammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Oulankajoen Pitkäkosken pohjoispuolella Kotalampien ja Riivikkolammen välissä mäntykankaalla, poikki lampien välisen kannaksen on 5 kuoppaa.

Metsäjärvenkankaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsäjärven eteläpuolella ja Maitolammen lounaispuolella, suuresta hiekkakuopasta etelään, sijaitsee kolmesta pyyntikuopasta muodostuva kohde.
Pyyntikuoppa 1: Maitolammen lounaispuolella kahden kallioisen niemekkeen välissä on laakeanpyöreä pyyntikuoppa, jolla ei ole selkeää vallia. Kaakkoissivulta se on hieman jyrkempi kuin muilta sivuiltaan. Kairatessa todetaan paikoitellen paksu voimakas hiilikerros, jonka alla on huuhtoutumiskerros. Kuopan halkaisija on n. 4 m ja syvyys n. 50 cm.
Pyyntikuoppa 2: Pyyntikuopasta 1 82 m etelään puuttomassa kohdassa kuivalla mäntykankaalla suon vieressä on laakeanpyöreä valliton pyyntikuoppa. Kairatessa siinä todetaan voimakas noensekainen kerros ja huuhtoutumiskerros. Kuopan halkaisija on n. 6 m ja syvyys n. 60 cm.
Pyyntikuoppa 3: Hiekkakuopan ja tien väliin jäävällä kaistaleella, pyyntikuopasta 1 52 m pohjoiseen, hiekkakuopan reunalla, on suppilomainen pyöreä pyyntikuoppa ilman selkeää vallia. Sen halkaisija on n. 6 m ja syvyys n. 1 m.

Uopajannniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin LiDAR 5p-aineistosta lausuttaessa läheiselle alueelle tulevasta metsänkäytöstä. Paikalla on pienehkö 4 kuopan ympäröimä pystymiilu, jonka halkaisija on noin 8 m. Kohde mainitaan ohimennen Hannu Kotivuoren vuoden 1990 inventointimuistiinpanoissa, joskaan sitä ei tuolloin varsinaisesit dokumentoitu.

Maitolampi (732010097) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Oulankajoen laajentuman Maitolammen itäpäässä soiden ympäröimällä moreenisaarekkeella on 4-6 pyyntikuoppaa.

Metsäjärvi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Oulankajoen pohjoispuolella Maitolahden ja Metsäjärven välisellä moreenikankaalla on hajallaan ainakin 16 eri kokoista pyyntikuoppaa. Kuopparyhmän lounaisimman kuopan luota tuulenkaadon kannosta löytyi merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta

Metsäjärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohteeseen kuuluu 5 pyyntikuoppaa. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin kohde 732010096 (Metsäjärvi). Kohde on kuitenkin erotettu edellisestä, koska niiden väliin jää kiinteä muinaisjäännös 1000045113 (Metsäjärvi 2).
Pyyntikuoppa 1: Tasaisella kahden järven välisellä mäntykankaalla lähellä Metsäjärven etelärantaa on laakeanpyöreä suppilomainen pyyntikuoppa. Kuopassa on hiukan vanhaa hakkuujätettä, muuten säilynyt koskemattomana. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 40 cm.
Pyyntikuoppa 2: 86 m edellisestä kaakkoon, Metsäjärven rannalla on laakeanpyöreä valliton pyyntikuoppa. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 50 cm.
Pyyntikuoppa 3: 53 m edellisestä kaakkoon on laakea ja valliton soikeahko painanne, jonka halkaisija on n. 5 m, syvyys n. 50 cm.
Pyyntikuoppa 4: Edellisestä58 m kaakkoon on pyöreähkö laakea ja valliton painanne järven ja ajopolun välissä. Halkaisija n. 5 m, syvyys n. 40 cm.
Pyyntikuoppa 5: Edellisestä 32 m etelään on laakea ja valliton painanne. Halkaisija n. 4 m, syvyys n. 40 cm.

Metsäjärvi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsäjärven lounaisrannan tuntumassa, kuusta ja mäntyä kasvavassa sekametsässä, on laakeanpyöreä selkeäpiirteinen valliton pyyntikuoppa. Halkaisija on n. 5 m, syvyys n. 1 m. Pyyntikuoppa kuuluu samaan kokonaisuuteen alueen muiden pyyntikuoppien kanssa ja on erotettu omaksi kohteekseen lähinnä kohde-esteettisistä syistä.

Niskakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautajärvestä koilliseen, noin 80 m Koutajoen rannasta pohjoiseen ja 245 m Hautajärven hautausmaasta itään, kuivassa ja vienosti kumpuilevassa mäntyvoittoisessa kangasmetsässä tasaisella alueella suon reunassa on ojan ympäröimä pystymiilu. Miilun halkaisija on n. 8 m ja sen päällä kasvaa mäntyjä, joista vanhimmat varttuneita.

Halivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hautajärven eteläpuolella sijaitsevasta Halivaarasta noin 250 m lounaaseen, n. 60 m Oulangantien itäpuolella jyrkähkön mäen koillisrinteellä on yksittäinen valliton pitkänomainen pyyntikuoppa. Kuopassa on voimakas huuhtoutumiskerros. Sen mitat ovat n. 4 x 2 m syvyyden ollessa n. 50 cm.

Latvalamminlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Latvalamminehdon eteläpuolella Oulankajoesta pohjoiseen soiden keskellä sijaitsee kaksi pystymiilua:
1: Mäntyvoittoisessa sekametsässä jyrkähkön rinteen alla suon vieressä on ojan ympäröimä pystymiilu. Miilun halkaisija on n. 12 m. Päällä kasvaa varttunutta männikköä.
2: Edellisestä 82 m lounaaseen, suohon pistävällä mäntyvoittoisella niemekkeellä, on ojan ympäröimä pystymiilu. Sen halkaisija on n. 12 m. Miilun päälle on kasattu kasoihin lahonnutta ja osin hiiltynyttä puuta. Miilun päällä kasvaa nuorehko männikkö.

Varkaankuru 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Purnu sijaitsee Varkaankurun kodalta lähtevän retkeilyreitin varrella olevassa rakkakivikossa, n. 200 metrin päässä kodasta koilliseen. Soikeanmuotoisen kuopan mitat ovat 1,10 x 0,85 metriä, pitkä sivu itä-länsi-suuntainen. Purnu ei ole syvä, vain 0,30-0,40 m. Kivien sammaloitumisen perusteella kuoppa on vanha, mutta tarkkaa ajoitusta sille ei voi antaa. Itäpuolen kivet ovat pienempiä kuin muut ympäröivät kivet, mutta suurimmatkin ovat ihmisen nostettavissa. Purnun rakenne ei ole selkeä, vaan se muistuttaa rakkakuoppaa.

Sarekiäddáájuuvâš (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Matkajoen eteläpuolella on pieni oja, Sarekiäddáájuuvâš. Sen alkupäässä, noin 300 m Matkajoesta, on suoalueen reunassa pieni ja matala hiekkainen kumpu. Paikka on kuivaa mäntykangasta, aluskasvillisuus on lähinnä jäkäliä ja hieman puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on hienoa hiekkaa.
Kumpareella on kolme pientä kuoppaa lounas-koillinen suuntaisesti. Kahdessa kuopassa on pohjalla palaneita kiviä, keskimmäisessä kuopassa kiviä ei ole. Maaperässä ei muuten ole kiviä, joten todennäköisesti ne on tuotu paikalle muualta. Rakenteen perusteella kyseessä on keittokuopat.
Koillisimman kuopan vieressä, kumpareen kaakkoisreunalla, on palaneita kiviä hiekkaan uponneina ja niiden alla punaista hiekkaa. Kuopan keskellä on palaneita kiviä ja niiden päällä hiiltä, mutta kuopan reunoilla on vain hiekkaa. Kuopan halkaisija on 1,3 m ja syvyys 15 cm.
Toinen kuoppa on edellisestä noin seitsemän metriä lounaaseen. Siinä ei ole kiviä, mutta noin 20 cm kerros mustaa, hiilensekaista hiekkaa. Kuopan reunoilla on vaihtelevan paksu huuhtoutumiskerros. Kuopan halkaisija on 1,2 m ja syvyys 10 cm.
Kolmas kuoppa on noin 12 m lounaaseen edellisestä. Myös sen keskellä on palaneita kiviä. Reunoilla muutaman sentin paksuinen huuhtoutumiskerros ja paikoin nähtävissä on kaksoismaannos ja osin hiilensekaista hiekkaa.

Rytioja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Nuottikankaan koillispuolella Takkulammesta noin 890 m koilliseen Rytioja- nimisen pienen puron pohjoispuolella soihin pistävillä niemekkeillä sijaitsee kaksi pyyntikuoppaa:
1: Karulla vanhaa mäntyä kasvavalla niemekkeellä on varsin suuri suppilomaisen pyöreä pyyntikuoppa, jolla ei ole silmin havaittavaa varmaa vallia. Halkaisija n. 6 m, syvyys n. 1,5 m. Metsänkäyttöön liittyvä äestysjälki kulkee aivan kuopan länsipuolelta, mutta ei ole silmin havaittavasti vahingoittanut kuoppaa.
2: Edellisestä 58 m etelään suon laidalla nuorta mäntyä kasvavassa saarekkeessa on niin ikään suuri valliton pyyntikuoppa. Halkaisija n. 7 m, syvyys n. 1,5 m. Pyöreä suppilomainen. Pyyntikuoppa on vahingoittunut äestyksessä joitakin kymmeniä vuosia sitten.

Kotalammit 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kotalammien luoteispuolella ja pienen nimettömän suolammen kaakkoispuolella hieman kumpuilevassa mäntykangasmetsässä on pienehkö soikeanpyöreä suppilomainen pyyntikuoppa. Siinä on havaittavissa vieno ympärysvalli. Kuopan halkaisija valli mukaan lukien on n. 4,5 m ja syvyys n. 50 cm.

Varpulahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Savinajokeen liittyvän Varpulahden etelärannalla ja Hautajärventiestä noin 260 m itään, koivuvoittoisessa sekametsässä, on yksittäinen pyyntikuoppa. Muodoltaan se on valliton ja laakeanpyöreä. Kuopan halkaisija on n. 3 m, ja syvyys n. 40 cm.

Puistola (1000053987) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Savilammintien pohjoispuolella noin 750 m Kuusamon rajasta pohjoiseen ja noin 177 m Puistolan talosta luoteeseen, suon laidassa koivua ja nuorta mäntyä kasvavassa sekametsässä, on ojan ympäröimä miilu, tyypiltään pystymiilu. Miilun halkaisija on kymmenkunta metriä. Puusto miilun päällä on ympäristöön huomioiden varttunutta. Miilun ympäristö on äestetty metsänkäytön yhteydessä, mutta miilu on säilynyt vahingoittumattomana.

Nimetönlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Savilammintien eteläpuolella sekametsässä, noin 185 m nimettömästä suolammesta luoteeseen ja noin 300 m Kuusamon rajasta pohjoiseen, on valliton, halkaisijaltaan n. 6 m ja syvyydeltään n. 2m oleva pyöreä ja jyrkkä kuoppajäännös. Kuoppa muistuttaa pyyntikuoppaa ollen kuitenkin hyvin jyrkkä sellainen. Lisäksi kuopan pohjalla on hiukan nelikulmainen n. 1 x 1,5 m kokoinen kaivanto. Kairaamalla tästä kaivannosta, todetaan siinä olevan hyvin höttöistä maata, muttei huuhtoutumiskerrosta. Kaira uppoaa hyvin syvälle. Kuopan seinämissä ja reunoissa on huuhtoutumiskerros. Kyseessä ei ole luonnollinen kuoppa, eikä se varsinaisesti sovellu maanottokuopaksikaan. Kyseeseen voisi tulla melko nuori pyyntikuoppa tai sitten sen pohjalla havaittu intruusio on sekundääri, mikä on todennäköisempi vaihtoehto.

Uulá Kuátijávrááh (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Iijärventien ja Uulan Kotajärvien välillä on ainakin 30 pyyntikuoppaa itä-länsi suuntaisessa, kaartelevassa jonossa. Kuopat ovat pieniä ja matalia, kooltaan keskimäärin 2,2 m x 1,6 m ja noin 20 cm syviä. Maasto on tasaista. Alueella kasvaa pääosin harvasti pieniä koivuja ja muutamia mäntyjä.

Taivalvaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Taivalvaaran eteläpuolella olevaan Majavalampeen koillisesta pistävän niemen tyvessä, moreenikumpareilla. Kuoppia on 4 kpl kahdessa ryhmässä.
Vuoden 2012 inventoinnissa kaksi itäisemmän kumpareen kohdalla olevaa käytiin tarkistamassa. Läntiselle kumpareelle ei päästy, koska vesi oli liian korkealla.
Itäisellä kumpareella olevista kuopista eteläisempi kuoppa 1 on soikea, kooltaan 2 m x 1,5 m x 0,4 m kokoinen, ja siinä on 1 m leveä, matala valli. Valli erottuu erityisesti rinteen puolella. Kuoppa 2 sijaitsee 5 m etäisyydellä kuoppa 1:stä kumpareen kärjessä pohjoisessa. Kuoppa 2 on muodoltaan soikea, ja kooltaan 2,6 m x 1,6 m x 0,4 m. Tässä 1 m leveä valli erottuu selvemmin koko kuopan ympärillä kuin kuoppa 1:ssä.

Rakkil-Àánà Jävri (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Annanjärven koillisrannalla on kahdeksan liesilatomusta sekä yksi kodanpohja. Latomukset sijaitsevat lähes pohjois-etelä suuntaisessa, noin 100 m pitkässä rivissä. Niiden etäisyys järven rannasta on noin 30–90 m, mutta kaikki sijaitsevat samalla korkeudella, matalan törmän päällä. Viisi eteläisintä latomusta ovat noin 10 m välein, ja kolme muuta huomattavasti suuremmin välein. Kodanpohja sijaitsee etelästä lähtien viidennen ja kuudennen latomuksen välissä. Latomukset ovat kooltaan keskimäärin noin 1,7 m x 1,2 m ja 15-20 cm korkeita. Niiden lyhyt sivu on rantaan päin. Kolme pohjoisinta latomusta ovat suunnilleen luode-kaakko suuntaisesti ja eteläisemmät lähes itä-länsi suuntaisesti.
Latomusten pohjoispuolella on myös pyyntikuoppajono.
Alueella kasvaa harvassa pieniä koivuja sekä pieniä mäntyjä.

Vanhapalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Hetan kylän pohjoispuolella on pyyntikuoppajärjestelmä, joka on jatkoa Jyppyrä etelän pyyntikuopille. Kuopat sijaitsevat osin suunnilleen pohjois-etelä suuntaisessa jonossa, jonka keskivaiheilta kuopat jatkuvat idän suuntaan, ja sen pohjoispäädystä länteen.

Vanhapalo kaakko (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Hetan kylän pohjoispuolella on pyyntikuoppajärjestelmä, joka on jatkoa Jyppyrä etelän pyyntikuopille, ja jatkuvat edelleen luoteessa Vanhapalo-kohteessa. 15 pyyntikuoppaa sijaitsee Vanhapalon kaakkoisosassa itäkaakko-länsiluode suuntaisena jonona. Kuopat ovat pääosin tasaisella mäntykankaalla. Yksi kuopista on aivan kuntopolun vieressä.

Riutukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Riutukan museosta ja autiotuvasta noin 600 m etelään Riutukka-nimisen kohouman laella, Riutukan ja Keihässelkä-nimisen vaaran väliin jäävän suon pohjoislaidalla mäntyvoittoisessa sekametsässä, on kolme pyyntikuoppaa
1: Valliton pyöreän suppilomainen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on n. 6 m ja syvyys n. 80 cm.
2: N. 30 m koilliseen edellisestä on selväpiirteinen valliton pyöreän suppilomainen pyyntikuoppa, jonka halkaisija on n. 5 m ja syvyys n. 1 m.
3: Edellisestä n. 45 m koilliseen on laakeanpyöreä ja valliton pyyntikuoppa. Kuopan halkaisija on n. 4 m ja syvyys n. 40 cm.

Rakkil-Àánà Jävri 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Annanjärven koillispäässä, hiekkapaljastuman reunassa, havaittiin muutamia palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Kohde sijaitsee noin 70 m etelään liesilatomuskohteesta, hieman alemmalla tasolla. Löytöjen perusteella paikalla on kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka.
Alueen maaperä on hienoa hiekkaa ja aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä ja varpuja.

Sarvenselänmaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö 8 km Simon asemalta koilliseen, Jokikylässä Simo-Ranua-tien itäpuolella, 3 km Hamarin koululta itäkoilliseen olevan suuren sorakuopan pohjoispuolella.

Huhdanpalo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rakkakuoppia Simo-Ranua -tien kaakkoispuolella (Simosta n. 10 km) Ala-Jokikylässä Simojoen itäpuolella, soiden ympäröimästä Huhdanpalo-nimisestä kivikkoisesta kankaasta n. 600 m koilliseen sijaitsevassa pienessä rakassa.

Ulâšjävrkuolbâ (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ulasjärven eteläpuolella, Iijärventieltä luoteeseen lähtevän lyhyen tieuran läheisyydessä on kivikautisen tai varhaismetallikautusen asuinpaikan merkkejä sekä neljä pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppien halkaisija on keskimäärin 3,4 m ja syvyys 70 cm. Ne eivät ole selvässä linjassa. Tieuran läheisyydessä on kaksi liettä noin 15 m etäisyydellä toisistaan. Niissä on palaneita kiviä ja toisessa myös palanutta luuta, kvartsi-iskoksia sekä liusketta. Liedestä 2 noin 50 m etelään, pienen lammen pohjoisispuolisella hiekkapaljastumalla on kaksi mahdollista lieden jäännöstä noin 8 m etäisyydellä toisistaan. Liesien ympäristöstä ja niiden väliseltä alueelta havaittiin kvartsi-iskoksia.
Alueen maaperä on hienoa hiekkaa ja aluskasvillisuus on ohut, joten alueella on hiekkapaljastumia.

Ulâšjävri koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ulâšjävrin koillisrannalla, aivan rantatörmän reunalla, havaittiin liesi ja sen viereisellä rantaan johtavalla ajouralla palaneita luita ja kvartsi-iskoksia. Törmä on varsin jyrkkä ja sortumassa vähitellen.
Liedestä noin 25 m pohjoiskoilliseen on matala painanne, joka muistuttaa asuinpainannetta. Painanteen keskellä om moderni nuotiokiveys, mutta sen alla on myös hiekkaan uponneita kiviä, jotka voivat olla vanhempia. Painanne on kooltaan 7 m x 6,5 m ja on noin 50 cm syvä. Se on muodoltaan laakea. Painanteen valleissa oli vain puhdasta hiekkaa. Painanteen keskiosasta aluskasvillisuus on kulunut pois. Sitä on selvästi käytetty modernina nuotiopaikkana. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa.

Ákkumämmirâš (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ákkumämmirâksen kaakkoisreunalla, Njurgoilááduh itä-kohteesta noin 250-400 m etelään on laaja kivikautinen asuinpaikka-alue. Alueella on runsaasti hiekkapaljastumia, joista havaittiin runsaasti löytöjä sekä pääosin hajonneita lieisä ja niiden palaneita kiviä. Alueelta löydettiin runsaasti kvartsi- ja kvartsiitti iskoksia ja esineitä. Yhdestä kohdasta löydettiin myös asbestisekoitteisen keramiikan kappaleita.

Pasmarova länsi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pasmarovan länsiosassa, Pasmajärven Laattulahdesta luoteeseen päin, rovan pohjoisreunalla on pyyntikuoppajärjestelmä. Kuopat sijaitsevat pääosin paikalla olevasta mastosta itään päin, sähkölinjan pohjoispuolella, ja päättyvät pienen lammen luoteispuolelle. Kuopat ovat suunnilleen itä-länsi suuntaisessa rivissä hiekkaharjanteen pohjoisreunalla. Ne ovat pieniä ja matalia. Alueen maaperä on hienoa dyynihiekkaa, joten kuopat täyttyneet. Kuopat ovat osin lievästi soikeita tai pyöreitä, keskimäärin halkaisija on vain 2 m ja syvyys noin 20 cm. Kuopissa ei ole selviä valleja.
Alueen maaperä on hienoa hiekkaa ja paikalla on hiekkapaljastumia. Aluskasvillisuus on pääosin ohutta. Alueella kasvaa pieniä mäntyjä ja koivupuskia.

Puurolankangas (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kvartsilouhos on matalassa avokalliomuodostumassa Puurolankankaan lounaiskulmassa. Paikalla on kolme erillistä kohtaa (pääkoordinaatti sekä alakohteet), joista on louhittu kvartsia kalliossa olevista kvartsisuonista. Louhosten luona on havaittavissa irtonaista terävää kvartsia, jota on levinnyt niiden ympärille.
Kalliot sijaitsevat harvaa mäntyä kasvavassa ja loivasti länteen laskevassa rinteessä. Louhitut kohdat ovat osittain maan ja sammaleen peittämiä.

Juurakkoaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta, halkaisijaltaan noin 10 metriä.

Kivikautinen; Kalliovaaran länsikärjen kalliomuodostuman eteläsivulla havaittiin inventoinnin yhteydessä selkeitä paksuja kvartsijuonteita, joiden yhteydestä löydettiin lohkottua kvartsimurskaa ja kvartsi-iskoksia. Irtokvartsia löytyy heti esiintymän juurelta sammaleen alta sekä harvakseltaan kalliojyrkänteen alapuolella olevalta loivemmalta silokalliolta. Kyseessä on todennäköisesti kivikautinen kvartsilouhos, joita Kalliovaaran alueelta tunnetaan jo entuudestaan.

Multikangas (1000054692) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolonenäkkeen harjanteen pohjoispuolella kangasmaastossa sijaitseva pyöreä tasapohjainen hiilimiilun pohja. Miilun halkaisija on 10 metriä. Pohja on noin 30 senttimetriä koholla ympäröivästä maastosta. Miilun kehän ulkopuolella on miilun rakentamiseen liittyviä kaivantoja. Miilu edustaa rakenteen nuorinta tyyppiä, mutta koska miilunpohjien käyttöikä oli pitkä ja vanhoja pohjia pyrittiin uudelleenkäyttämään, on todennäköistä, että pohja voi olla yli 100 vuoden ikäinen.

Kohtalehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohtalehto-nimisen kohouman kaakkoiskärjen rinteellä lähellä Mustalahden rantaa sijaitseva tervahauta. Kohde sijaitsee kaavassa rakennustaiteellisesti tai kulttuurihistoriallisesti pai-kallisesti arvokkaaksi kohteeksi merkityn kesänavetan välittömässä läheisyydessä, sen kaakkoispuolella ja ulkoilureitin vieressä.
Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä. Sen halssi suuntautuu koilliseen. Koepistossa tervahaudasta todettiin vahva hiilikerrostuma. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.

Laivavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivavaaran eteläpäässä Posiontien pohjois-puolella mäntykankaalla sijaitseva hiilimiilu. Miilun halkaisija on 9 metriä. Miilu on tyypiltään kuoppamiilu. Sen keskuspainanteen syvyys on noin 1,5 metriä ja sillä on selkeät vallit. Miilu edustaa rakenteen vanhempaa tyyppiä, joten on todennäköistä, että kyseessä on vähintään 100 vuotta vanha rakenne.

Kivilampi (1000054695) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivavaaran itäpuolella Syvälammesta Ranuanjärveen laskevan Laivaojan länsirannalla jyrkän rinteen päällä mäntykankaalla sijaitseva tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 11 metriä ja se on noin metrin syvyinen. Tervahaudalla on noin 20 metriä pitkä selkeä halssioja, joka laskee kohti puroa. Halssioja lähtee tervahaudasta kaakkoon ja kääntyy puolivälissä itään. Tervahaudalla on selkeästi erottuvat vallit. Koepistossa tervahaudasta todettiin vahva hiilikerrostuma. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.

Laivavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivavaaran itäpuolella Syvälammesta Ranuanjärveen laskevan puron länsirannalla jyrkän rinteen päällä mäntykankaalla sijaitseva tervahauta.
Tervahaudan halkaisija on noin 21 metriä ja syvyys noin 1,2 metriä. Tervahaudan halssi laskee koilliseen kohti Laivaojaa. Tervahaudalla on selkeästi erottuvat vallit. Tervahaudan ympäristössä, etenkin länsipuolella on selkeitä kaivantoja ja rakenteita, jotka liittynevät tervahaudan käyttöön. Koepistossa tervahaudasta todettiin vahva hiilikerrostuma. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.

Laivala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Laivavaaran pohjoispäässä Laivalan kylän asutuksen lähistöllä itärinteessä äestetyllä hakkuuaukiolla. Kohde on löydetty vuoden 2024 inventoinnissa.
Kohde on tervahauta, jonka halkaisija on noin 8 metriä ja syvyys noin 1,8 metriä. Tervahaudan selkeästi erottuva halssi suuntautuu koilliseen. Tervahaudalla on selkeästi erottuvat vallit. Tervahauta on todennäköisesti käyttämätön. Koepistoissa ei havaittu minkäänlaisia viitteitä hiilikerroksesta. Tervahaudan vallit on äestetty rikki metsänaurauksen yhteydessä. Aurausuristakaan ei havaittu viitteitä hiilikerroksesta. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.
Kohteen aluerajaus on tehty inventoinnin 2024 raportin mukaan.

Laivalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ranuanjärven Laivalahden koillisrannalla jyrkällä törmällä mäntykankaalla. Se koostuu kahdesta tervahaudasta, jotka muodostavat kokonaisuuden. Tervahaudoilla on osin yhteinen valli. Tervahaudoista itäinen on läntistä selkeästi suurempi.
Itäisen tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin 70 senttimetriä. Läntisen tervahaudan halkaisija on noin 8 metriä ja syvyys noin 50 senttimetriä. Molempien tervahautojen halssi laskee lounaaseen kohti Ranuanjärveä. Tervahaudoilla on selkeästi erottuvat vallit. Koepistoissa tervahaudoista havaittiin selkeät hiilikerrostumat. Läntisen pienemmän tervahaudan hiilikerrostuma on heikko. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.
Kohteen rajaus perustuu inventointiraportin 2024 tietoihin.

Kolomuransuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolomuransuon pohjoispäässä Iitanmännikön kankaan lähellä pienellä suosaarekkeella sijaitseva hiilimiilu. Miilun halkaisija on 6 metriä. Miilu on tyypiltään kuoppamiilu. Sen keskuspainanteen syvyys on noin 1,5 metriä ja sillä on selkeät vallit. Miilun vallit on osin äestetty rikki metsänaurauksen yhteydessä. Miilu edustaa rakenteen vanhempaa tyyppiä, joten on todennäköistä, että kyseessä on vähintään 100 vuotta vanha rakenne.

Poropelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laivalahden pohjoisrannalla 60 metrin etäisyydellä Ranuanjärven rannasta sijaitseva luode-kaakko-suuntainen noin 60 x 25 metrin laajuinen ovaali rakennettu kenttä. Kohde rajautuu koillissivultaan alueen rajalle kaivettuun selkeään ojaan ja lounaissivultaan hiekkamaasta rakennettuun matalaan valliin. Vallin ja ojan yhtymäkohdassa rakenteen pohjoispäässä on havaittavissa aukko. Koepistojen perusteella rakenteen pohja on rakennettu luontaisen maapinnan päälle ajetusta noin 20 cm paksuisesta hiekkakerroksesta. Alueen keskiosassa havaittiin kivillä reunustettu tulisijarakenne.
Paikannimen perusteella kyseessä on todennäköisesti vanha poroerotuspaikka. ”Poropelto” on poronhoitoalueen eteläosissa tyypillisesti käytetty nimitys poroerotuspaikalle. Kohde on merkitty jo vuoden 1844 isojakokarttaan, joten kyseessä on vähintään 180 vuotta vanha kohde.

Metsäntutkimuslaitos 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Osoitteessa Eteläranta 55 olevan tutkimuslaitoksen rantatörmä on muinainen asuinpaikka. Se on sittemmin monilta osin tuhoutunut rakennustoiminnan seurauksena. Nurmen alta ja kasvimailta löydöksiä voi yhä havaita. Hannu Kotivuoren kaivaustutkimuksissa v. 1988 nykyisten rakennusten eteläpuolelta eli rannan puolelta havaittiin koeojissa ja koekuopissa yhdeksän liesirakennetta ja muuta kivikautista löytöaineistoa. Tämän perusteella Kotivuori arvioi, että alueella on vielä runsaasti jäljellä mm. liesirakenteita, mutta kaivaushavaintojen perusteella ne ovat osittain hajonneita myöhemmän pelto- ja kasvimaatoiminnan myötä. Kotivuoren arvion mukaan asuinpaikka vyöhykkeen leveys on noin 20-30 metriä ja se käytännössä muodostaa kohteen länsipuolella olevan kohteen Metsäntutkimuslaitos (699010115) kanssa yhtenäisen asuinpaikka-alueen, jonka tarkka laajuus ei ole tiedossa.

Koierivaara (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen purnu sijaitsee Koierivaaran koillisosassa, Eskottijoenkurun pohjoisosassa, joen länsipuolella. Purnu sijaitsee rakkakivikossa kurun törmän päällä.

Ruovddávárri etelä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsähallituksen työntekijän havaitsema pyyntikuoppajono, erottuu myös laserkeilausaineistossa. Pyyntikuopat sijaitsevat Ruovddávárrin eteläosassa, rinteen alaosassa. Kuopat ovat noin 380 m pitkänä lounas-koillinen suuntaisena jonona. Ne ovat kahdessa ryhmässä, joiden välissä on noin 70 m katkos. Lounaisosassa on yhdeksän kuoppaa ja koillisosassa yksitoista. Kuopista noin 200 m lounaaseen sekä pohjoiseen on myös kuoppajonot.
Alueen maaperä on hiekkaa ja alueella on hiekkapaljastumia.
Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Oiavvošvárája (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsähallituksen työntekijän havaitsema pyyntikuoppajono, erottuu myös laserkeilausaineistossa. Kohde sijaitsee Näätämöjokeen pohjoisesta laskevan Oiavvošvárájan varrella, ulottuen Oiavvošvárluobbalat järvelle saakka. Kuoppajono on noin 1,8 km pitkä ja muodostuu 91 kuopasta. Se on eteläosastaan lähes pohjois-etelä suuntainen ja kaartuu pohjoisessa koilliseen. Kuopat ovat paikoin tiheinä ryhminä ja paikoin harvemmassa, useissa paikoissa kuoppien välit ovat kymmeniä metrejä.
Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Ravadaspää luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Metsähallituksen työntekijän havaitsema pyyntikuoppajono, joka erottuu myös laserkeilausaineistossa. Kohde sijaitsee Ravadaspään luoteisrinteellä, noin 130 metriä Ravadasjärven rannasta itään. Se koostuu kolmesta kuopasta, jotka ovat lounas-koillinen suuntaisessa jonossa. Kuopat ovat noin 10 m välein.
Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Viipustunturit (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallituksen työntekijän havaitsema purnu. Kohde sijaitsee ylhäällä Viipustuntureilla. Kohdetta ei ole tarkistettu maastossa.

Keselmäjänkä 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keselmäjängän reunassa, Pohjoisessa sijaitsevaan Pyhäjärveen virtaavasta purosta n. 50 m länteen, jyrkän törmän reunalla, on pitkänomainen tervahauta, jonka ränni avautuu kohti jänkää. Rännin jäännös muodostuu kahdesta kuopanteesta. Haudan mitat ovat n. 2 x 5 m.

Paistelahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pelkosenniemen kirkosta noin 14 kilometriä lounaaseen. Pyhäjärven eteläisimmän lahden länsirannalla olevalla mökkialueella on 9 - 10 pyyntikuoppaa. Harvakseltaan rinteessä sijaitsevien kuoppien keskimääräinen halkaisija on 3 - 4 metriä ja syvyys puoli metriä.

Kuurunen 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuurunen 2 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella. Lähin paikannimi maastokartalla 2024 on Kuurunen koillisessa. Kuurusen paikka voi olla jo 1500-luvulta alkaen asuttu. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Kuurunen lukeutuu näihin taloihin.
Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 15 ja sen haltijana on Hindrik Kurunen. 1700-luvun kirkonkirjoissa haltijana mainitaan Henric Kuuruinen tilalla nro 15.
Tontti sijaitsee karttojen ja ilmakuvien perusteella piha-alueiden etelä- ja länsipuolella. Kohteella on tehty kaivaustutkimuksia vuonna 1975. Jo ennen kaivausta alueella oli nähtävissä selkeitä rakennusten perustuksia, joita ei kaikkia purettu pois kaivauksen yhteydessä. Yhdessä tutkitussa rakennuksessa oli luonnonkivestä muurattu uuni, jossa oli pohjaa ympäröivä hirsisalvos ja sen eteläpuolella kellarikuoppa. Löydettyjen esineiden ja rahojen perusteella alue ajoitettiin 1500–1700-luvulle. Kahdesta talonpohjasta tallennetun esineistön joukossa oli sirpaleita 1500-luvun lopun reininmaalaisesta reliefikoristeisesta juomakannusta. Esineistössä oli myös pronssikahvainen rautaveitsen katkelma, jossa oli karjalaista ornamenttikoristelua.
Kaivauksin tutkituista rakennuksista itään noin 10 metrin päässä havaittiin kaivauksissa soikea, noin aarin kokoinen kuokkapelto.
1730-luvun kartalla on myös tila nro. 14, jota pitää Jöns Kuuruinen. Kyseinen kohde on muinaisjäännösrekisterissä nimellä Kuurunen 1. Kuurunen 1 sijoittuu välittömästi Kuurunen 1 luoteispuolelle. Kuurusen tila lienee lohkottu saman suvun sisällä kahteen ennen 1730-luvun kartan laatimista.
Kuurunen 2:n alue on rajattu vuoden 1975 kaivauksen antamien ja 1730-luvun kartan tietojen perusteella.

Leppäranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Leppärannan asutuksesta itäkoilliseen mäntykankaan itäreunalla ulkoilureitin pohjoispuolella.
Kohde on hyvin pienikokoinen tervahauta, joka havaittiin vuoden 2024 inventoinnissa. Tervahaudan halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys vain 20 senttimetriä. Tervahaudalla on hyvin heikosti erottuvat vallit. Tervahaudan noin metrin syvyinen ja 5 metriä pitkä halssi suuntautuu itään. Halssille kaivettu oja on selkeästi erottuva. Koepistossa tervahaudasta todettiin vahva hiilikerrostuma. Muita tervahautaan liittyviä rakenteita ei havaittu.
Kohteen rajaus perustuu inventointiraporttiin 2024 ja rinnevarjostetietoon.

Saarijärvi (1000055557) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventointi 2024: Paikalla sijaitsee suppilomainen ja halkaisijaltaan noin 12 metrinen tervahauta.
Tervahauta erottuu melko heikosti ympäristöstä rinteisen maaston, alueen paikoin tiheän
kasvillisuuden ja tervahaudan pienen koon vuoksi. Tervahaudan syvyys on ylärinteen puolella noin 1,8 metriä, alarinteessä noin 1,5 metriä. Vallien leveys on noin 3 metriä. Vallin korkeus ylärinteessä on noin 0,3 metriä ja alarinteessä noin 1,2 metriä. Halssi suuntautuu itään. Halssin pituus on noin 7 metriä. Tervahaudan keskeltä otetusta lapionpistosta havaittiin mustan noen ja hiilen sekainen maakerros.

Välimaanoja 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lähes tasaisessa kangasmaastossa noin 200 m Välimaanojasta itään. Maaperä lähialueella on soran ja pikkukivien sekaista hiekkamaata. Maan pinta on kokonaan irtokivien peitossa, mutta melko tasainen. Ympäristössä kasvaa tasakokoista avaraa mäntymetsää. Kankaalla on nyt jo metsittyviä ajouria, joilta kivet on raivattu valleiksi urien reunoille.
Kivikkoiseen maastoon kaivettu rakkakuoppa/purnu sijaitsee loivasti lounaaseen laskevassa harvassa mäntymetsässä. Kuoppa on pituudeltaan koillinen-lounassuunnassa 6 m, leveydeltään koillispäässä 2,5 m ja lounaispäässä 1,5 m ja syvyydeltään 1 m. Kuoppaa kiertää kehämäinen kivetön n. 0,3 m syvä ojakaivanto, josta on mahdollisesti nostettu kiviä kuoppaan. Kuopan kivien halkaisija vaihtelee välillä 0,4–1,0 m, kivet on aseteltu ilmavasti, eikä niiden väleistä havaittu maakerroksia.

Välimaanoja 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee kangasmaastossa noin 200 m Väli-maanojasta itään. Paikka on lähes tasaisen kankaan reunasta lounaaseen laske-van rinteen yläosassa. Maaperä lähialueella on soran ja pikkukivien sekaista hiekkamaata. Maan pinta on kokonaan irtokivien peitossa, mutta melko tasainen. Ympäristössä kasvaa tasakokoista avaraa mäntymetsää. Kankaalla on nyt jo metsittyviä ajouria, joilta kivet on raivattu valleiksi urien reunoille. Yksi ajoura kulkee noin 10 m päästä kohteen ohi sen länsipuolella.
Kivikkoiseen maastoon kaivettu rakkakuoppa/purnu sijaitsee mäntymetsässä suhteellisen jyrkästi lounaaseen laskevassa rinteessä, 20 m kohteesta Välimaanoja 1 länteen. Kuoppa on mitoiltaan 4 m (koillinen-lounas) x 8 m (luode-kaakko), ja syvyydeltään n. 1 m ja muodoltaan neliskulmainen. Kuoppa on pääosin paksun sammaleen peitossa, lukuun ottamatta luoteispäätä, jossa pinta on osin auki. Kuopan ympärillä havaittiin matalaa vallia etelän ja idän puolella. Kuopan kivet ovat halkaisijaltaan 0,4–1 m ja ne on ladottu ilmavasti. Selkeitä maakerroksia, lukuun ottamatta sammaleen alta havaittua ohutta humusmaata, ei havaittu.

Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 32 kilometriä itäkaakkoon Kuohungin lounaispuolella. Kaksi pyyntikuoppaa sijaitsee Kampsajärveltä Kemijokivarteen vievän tien pohjoispuolella, Hylky- eli Paljakkavaaran etelärinteellä Pikku-Paljakan koillispuolella.
Vuoden 2014 tarkastuksessa kuoppia ei enää paikannettu. Ympäristöä on osin muokattu ojien levityksessä, jolloin ne ovat voineet tuhoutua metsätien pohjoisreunassa.

Paljakkavaara (1000024341) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Paljakkavaaran luoteisrinteellä kulkevalta metsäautotieltä noin 7 m kaakkoon. Alueen maaperä on hienoa dyynihiekkaa, jossa erottuu muinaisia rantaterasseja, jotka kulkevat luoteessa sijaitsevan Särkiojan suuntaisesti. Alueelta oli 2011 kaadettu mäntymetsää ja kuoppa erottui metsäautotielle. Se on halkaisijaltaan noin 4,5 m ja syvyydeltään 1 m. Kuoppa on valliton.

Amundkoski (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Liesikiveys sijaitsee Inarijoen itärannalla noin 20 metriä uoman reunasta. Lieden länsipuolella 4 metrin päässä rinne taittuu kohti jokea. Liesi on jonkin verran jäkälän ja varvikon peitossa, mutta se vaikuttaisi olevan pyöreä tai soikea halkaisijaltaan noin 1,2 metriä ja koottu 15–20 cm kokoisista kivistä. Lieden ikää on vaikea arvioida. Viereen tehdyssä koepistossa oli normaali maannos. Maaperä on hiekkaa.

Jokiranta 4 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen liesilatomus. Kohde sijaitsee Angelintiestä noin 140 metriä länteen loivassa rinteessä. Rinne viettää kohti Inarijokea, noin 100 metriä latomuksesta luoteeseen. Jokirannassa sijaitseva autiotupa on noin 175 metriä lounaaseen latomuksesta. Ympärillä kasvaa harvaa koivikkoa ja mäntyjä. Latomus on hieman pyöristyneen suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 2,5 x 2 m. Kokoa ja muotoa on hankala täysin hahmottaa, sillä vain osa kivistä erottuu kasvillisuuden alta paljaina.
Lähellä sijaitsevat tunnetut muinaisjäännökset Jokiranta 1 noin 120 metrin päässä kaakossa Angelintien varressa ja Jokiranta 3 noin 110 metriä lounaaseen autiotuvan läheisyydessä.

Mustakosken ampumarata (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Karigasniemen kylästä noin 5 km etelään Mustajoen ampumaradan ja Inarijoentien välissä. Inarijoki kulkee tien länsipuolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.
Kohteeseen kuuluu 14 pyyntikuoppaa itäkoillinen-länsilounas suuntaisesti. Läntisimmät 5 kuoppaa (nrot 10–14) ovat noin 10 metriä korkean törmän päällä ja kuopat 1–9 törmän alla, ampumaradalle johtavan tien molemmin puolin. Kuoppien halkaisija on yleensä 3–4 metriä ja syvyys 60–100 cm.

Mohkkejávri (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee noin 50 metriä Inarijoen itäpuolella korkean rantatörmän päällä. Noin 80 metriä pohjoiseen on talo ja Angelintie kulkee 100 metriä itään. Kuoppa on muodoltaan soikea ja kooltaan 4,5 m x 3 m ja syvyydeltään puolisen metriä. Kuopan joen puoleista reunaa kiertää 1,5–2,5 metriä leveä valli, jonka korkeus on 20–30 cm. Kuopan keskelle tehdyssä koepistossa näkyi normaali maannos, yläosassa oli harmaa huuhtoutumiskerros. Kuopan käyttötarkoitus ei inventoinnissa selvinnyt.

Rántelnjearit 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suorakaiteen muotoinen liesilatomus sijaitsee rantatörmän päällä Inarijoen itärannalla. Joenrantaan on matkaa noin 45 metriä. Peruskartassa joen tämä kohta on merkitty nimellä Rántelnjearit. Liesilatomus erottuu matalana kohoumana, kooltaan noin 2,5 m x 1 m. Latomuksen itäpäässä on kivilaatta, halkaisija noin 40 cm, muut kivet ovat jäkälän ja varvikon peitossa. Lieden länsipuolelle tehdyssä koepistossa ei ollut löytöjä eikä havaittu mitään erityistä. Maaperä on karkeaa hiekkaa.Kyseessä vaikuttaisi olevan saamelaiseen kulttuuriperintöön kuuluva liesilatomus, luultavasti historialliselta ajalta.

Rántelnjearit 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuoppajäännös sijaitsee noin 50 metriä Inarijoen itäpuolella törmän päällä, noin 4 metriä jyrkän törmän reunasta. Angelintie kulkee noin 60 metriä siitä itään. Kuoppa muistuttaa pyyntikuoppaa, sen läpimitta on noin neljä metriä ja syvyys noin puoli metriä, ympärillä on 1–1,5 metrin levyinen matala valli. Maaperä on karkeaa hiekkaa ja paikalla kasvaa koivikkoa ja mäntyjä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa näkyi normaali maannos, huuhtoutumiskerros oli paksuudeltaan noin 20 cm. Lähiympäristöä käytiin läpi, mutta muita kuoppia ei havaittu, joten kuoppa ei kuulu pyyntikuoppaketjuun.

Gohpibahta (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarijoen Ylä-Kalkujärven eteläpuolella, Gohpibahdan kohdalla. Törmän päällä on kuoppa, jonka halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys vajaa metri. Koepistossa todettiin normaali maannos. Muita kuoppia ei noin 70 metrin säteellä kuopasta havaittu. Yksittäisestä kuopasta on vaikea sanoa, onko kyseessä pyyntikuoppa vai jotain muuta tarkoitusta varten tehty kuoppa. Kuopan ajoitus on myös vaikeaa ilman tutkimusta. Maaperä alueella on karkeaa hiekkaa, kasvillisuus lähinnä tuntukoivikkoa.

Kuorraskoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Liesilatomus sijaitsee Inarijoen Kuorraskosken (Guorrasguioika) itärannalla, rantatörmän päällä. Latomus erottuu melko huonosti maanpinnalle, koska se on jäkälän ja muun kasvillisuuden peitossa. Latomuksen etelälaidassa näkyy noin 30x15 cm kokoinen kivi ja sen vieressä hieman pienempi. Liesilatomuksen koko on arvioilta 120x60 cm. Viereen tehdystä koepistossa havaittiin pinnassa nokista maata, maaperä on karkeaa hiekkaa. Kysymyksessä vaikuttaisi olevan saamelaiseen kulttuuriperintöön kuuluva liesilatomus, luultavasti historialliselta ajalta.

Pitkä Peskokoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Inarijoen Pitkä Peskokosken itärannalla kumpareiden välisellä tasanteella, hiekkapohjaisella jäkälää kasvavalla mäntykankaalla. Kohteeseen kuuluu 3 pyyntikuoppaa noin 30 metrin välein. Kuopilla on syvyyttä noin metri ja halkaisija noin 4 metriä, kuopissa ei näy mainittavia valleja. Kuoppia ei ollut enempää ainakaan kumpujen välisellä tasanteella noin 50 metriä säteellä löydetyistä kuopista. Etsintää ei ulotettu kauemmas harjanteiden ja kumpujen päälle.

Ylä-Peskokoski (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarijoen Ylä-Peskokosken itärannalla, jyrkän rantatörmän päällä, 7 metriä rantatörmästä. Kuoppa on 2 metriä pitkä, metrin leveä ja metrin syvä. Kuoppaa ympäröi noin metrin leveä ja 20–30 cm korkea valli, lukuun ottamatta kuopan pohjoisreunaa, jossa vallia ei juuri ole havaittavissa. Kuopassa oli normaali maannos, maaperä on melko kivistä. Kuoppa sijaitsee maisemallisesti hienolla paikalla, mutta sen käyttötarkoitusta on vaikea päätellä.

Lehtiniemi (699010543) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Perunkajärven ja Ala-Kiiskijärven välisellä kankaalla, laskujoen eteläpuolella, on joukko pyyntikuoppia matalalla männikköharjanteella.

Korppikangas 1-2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteeseen on liitetty alakohteeksi entinen kohde Korppikangas 2.
Metsähallituksen raportin kuvaus:
Tervahauta sijaitsee Korppikankaan itäreunalla. Kangas on tasaista moreenimaata jossa kasvaa varttunut mäntymetsä. Kohteen yli kulkee hiekkatie.
Tervahaudan halkaisija on 11 metriä vallin ulkopuolelta mitattuna, josta vallin osuus on 2 metriä. Hauta ei juuri laske valleista sisäänpäin. Halssi laskee itään ja on 9 metriä pitkä. Halssin seinät on tuettu isoilla laakakivillä. Haudan läntinen reuna on tuhottu tienteossa 8 metrin matkalta. Haudan hiiliä näkyy tieojan profiilissa. Tervahauta, jonka reuna on osittain tuhoutunut tien teossa.
40 m tervahaudasta länteen, tien toisella puolella, on kohteeseen kuuluva tervapirtti (alakohde). Pirtin koko on 4 x 4 metriä. Seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennus on tehty pyöreistä hirsistä kirveellä katkomalla. Hirret on salvottu alapuolelta. Koillisnurkassa on 1,5 metriä halkaisijaltaan oleva uuninraunio, jonka katossa on käytetty holvausta. Itäisen seinän keskellä on oviaukko ja eteläisessä seinässä on ikkuna-aukko. Rakennuksesta on jäljellä 2-3 hirsikertaa. Kehikon päällä on vielä kirveellä halkaistuja kattopuita.

Kellinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa sijaitsee Livojärven Suottaselän länsirannalla, luoteeseen pistävän hiekkasäikän eteläpuolella olevan lahden rannasta n. 100 m itään.

Perävaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kemijärven Kuusilahden eteläpuolella sijaitsevan Perävaaran pohjoisrinteellä mäntykankaalla. Noin kaksi metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa on 60 cm syvä. Ympärillä on noin metrin levyiset matalat vallit. Ympäristössä saattaa sijaita enemmänkin pyyntikuoppia.

Neitijärvi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomus sijaitsee rinteessä mäntykankaalla Neitijärven itäpuolella. Noin metrin halkaisijaltaan oleva latomus on tehty pääosin melko suurista kivistä. Latomus on noin metrin korkuinen. Osa kivistä on purkautunut paikoiltaan lounaispuolelta alarinteeseen.
Kyseessä on todennäköisesti niin kutsuttu koonillinen kiviraunio. Latomukset on rakennettu alueilla toimineiden maanmittareiden toimesta myöhemmän maantieteellisen kartoituksen sidemittauksia varten. Näiden latomusten avulla on aiemmin mitattu alue voitu sijoittaa maantieteelliselle kartalle. Koonillisten kiviraunioiden rakentamiseen kehotettiin Maanmittaus-ylihallituksen kiertokirjeessä, jonka J. Sjölin allekirjoitti vuonna 1895. Koonillisia kiviraunioita rakennettiin aina 1900-luvun alkuun asti, mutta kartoitustekniikan muututtua niiden rakentaminen kävi tarpeettomaksi.

Neitijoki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kemijoen itäpuolella sijaitsevan Myllykankaan eteläosassa. Kuopat sijaitsevat Neitijoki 2 pyyntikuoppakohteen pohjoispuolella.

Seitakorva 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivilatomus sijaitsee Kemijoen rantatörmällä Seitakorvan edustalla Seitavaaran luoteisosassa. Rantapenger on joen tulvavesien kuluttamaa. Tasaisella paikalla joen törmällä sijaitsee kauniisti ympyrän muotoon maan sisään ladottu kiveys. Kiveys on metrin halkaisijaltaan ja sen keskus on noin 15 cm ympäröivää maastoa syvemmällä. Kyseessä on todennäköisesti jonkinlainen lieden pohja. Se on ollut pitkään käyttämätön ja kasvaa mm. puolukan varpua. Latomus on kauniisti suunnilleen tasakokoisista kivistä aseteltu, toisin kuin nopeasti kyhätyt nuotiopaikat.

Hietajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Etelästä Pieneen Hietajärveen laskevan Hietajoen länsirannalla, 1 km joen suusta etelälounaaseen olevan harjanteen pohjoislaidalla on kaksi kuoppaa.

Stuorrabohki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Stuorrabohkin lounaispäässä, Aittijoelle vievän polun lounaispuolella, pienen soistuneen lammen rannan läheisyydessä on pienen turvekodan jäänteet. Kota on ollut Tenon rannassa sijaitsevan Áitejohkan Luhkkárbáiki-talon poikien 1940 - 50 luvulle leikkejään varten rakentama turvekota.

Sturmbockstellung - Järämä (Puolustusvarustukset)
Moderni;

Vallitunsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Toisen maailmansodan aikainen neuvostoliittolaisten sotilaiden vankileirin hautausmaa sijaitsee Kemijoen suualueella Kemijoen Isohaaran ja Vähähaaran erkanemiskohdassa sijaitsevassa Vallitunsaaressa, Isohaaran voimalaitoksen yhteydessä. Hautausmaa sijaitsee leirialueena toimineen Vallitunsaaren kaakkoisosassa, noin 30 metrin päässä saaren laidasta.
Saari vuokrattiin 1940-luvulla saksalaisille ja nämä pitivät siellä venäläisten sotavankien leiriä. Leiristä ei ole alueella näkyviä jäänteitä. Paikka oli saksalaisten ylläpitämä rangaistus- ja sotavankileiri, jolla olleet noin 800 vankia työskentelivät saksalaisten käytössä olleen Kemin lentokentän alueen rakennustöissä. Sodan muistona on Vallitunsaarella noin 160 venäläisen vangin hautausmaa. Haudattujen nimet ja todellinen määrä eivät ole tiedossa.
Hautausmaa-alue on kauttaaltaan nurmikenttänä, jonka poikki kulkee 7 koillinen-lounas -suuntaista reilut 2 metriä leveää hautakumpualuetta. Näistä 5 kattaa lähes koko hautausmaa-alueen pituuden. Kaksi läntisintä on lyhyempiä. Kumpujen päälle on pystytetty 20 valkoiseksi maalattua nimetöntä ristiä. Hautausmaa-alueen lounaisnurkkaan on pystytetty maalattu betonista valettu muistokivi, johon on kiinnitetty kivinen kaiverrettu kyltti. Kyltissä lukee: ”Tähän on haudattu 162 neuvostoliittolaista sotavankia”. Hautausmaata rajaavat kuuset ja koivut.
Hautausmaalle ohjaa kyltistö Vallitunsaaren pääajoreitiltä. Opasteviitoissa on teksti: ”Neuvostosotilaiden hautamuistomerkki”. Saarella on hautausmaan lisäksi Isohaaran voimalaitokseen kuuluneita suojeltuja rakennuksia.

Takala (1000009539) (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aakenusjoen länsipuolella. Joen ja valtatien välissä Takalan tilasta 200 m kaakkoon on kuusikon keskellä rantatörmällä sähkölinjan ja aidan välissä kaksi kuoppaa. Näiden epäiltiin 1994 inventoinnissa olevan kaksi tupasijaa, joiden ala on n. 3,5 x 3,5 metriä.
Kohde inventoitiin uudelleen vuonna 2022 Yläkittilän asemakaavahankkeen yhteydessä. Inventoinnissa kohteen todettiin olevan suurella todennäköisyydellä toisen maailmansodan aikainan asemapaikka.

Nukkumajoki 10 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Nukkumajoki (Uáddivei) laskee Inarijärveen Hirvasniemen länsipuolella, noin 2,5 km Inarin kirkokylästä itäkaakkoon. Tiedonannon mukaan Inarin Nukkumajoen länsipuolella, sen suulta noin 350 m etelälounaaseen, Kämäräisen talon eteläpuolella ja metsätien välissä sijaitsee kaksi kodanpohjaa.
Alue tutkittiin vuoden 2008 inventoinnissa, ja kaikki siellä olevat kaivannot ja kuopanteet osoittautuivat saksalaisten toisen maailman sodan aikaisiksi jätekuopiksi. Lisäksi tien länsipuolella oli juoksuhautoja sekä muita saksalaisten rakenteiden jäänteitä.

Naarma Keskijärvi 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kemijärven länsirajan tuntumassa sijaitseva Keskijärvi on Majavajokeen kuuluvan kolmen ison perättäisen järven sarjasta keskimmäinen sekä sijainniltaan että kooltaan (n. 2,5 - 3 x 0,5 km). Järven eteläosan rannat ovat korkeahkoja mäntyä kasvavia vaaranrinteitä, pohjoisosassa pääosin alavaa rantakangasta tai jänkää. Järven eteläpäässä on venepaikka.
Oravan mukaan (1955, s. 56) Keskijärven itärannalla monista kalapatsaista on säilynyt vain kaksi. Hän tarkoittanee kahta karttaansa (s. 57) Kuikkaperänlahden suupuolen pohjoisrannalle merkitsemää patsasta. Näitä ei kuitenkaan vuoden 2002 Naarmankairan inventoinnin aikana tavattu. Järven rannoilla oli kuitenkin kaksi patsasta, toinen itä-ja toinen länsirannalla.
Itärannalla, jossa Oravan muistiinpanojen mukaan on myös kenttäpaikka, sijaitsee irtonainen perinteinen klupupää, joka katselee länteen kohti järvenselkää honkapölliin nojaten. Patsaan korkeus on nykyisellään 76 cm, josta nupin osuus 14 cm, patsaspuun halkaisija on 11 - 12 cm.
Keskijärvellä on myös useampia pilkkapuita, kivilatomuksia (ampumasuojia) ja kuopparakenteita, joita ei ole toistaiseksi muinaisjäännösrekisterissä.
Inventointi 2014: Tässä tarkastuksessa havaitun kalapatsaan korkeus on 90 cm ja ympärysmitta 50 cm. Patsas on uustuotantoa; se on tehty moottorisahalla, ja paikalla on vielä siitä jäänyttä leikkuutähdettä. Patsaan puu on kaarnan alla tuoretta. Kalapatsaan klupun korkeus on 15 cm ja sen päähän on tehty ristikko. Patsaan yläosan eteläpuolisella tasaisella sivulla on kaiverrettuna kirjaimet IV ja HS, pohjoissivulla LO 8 LG. Kalapatsaan länsipuolitse kulkee porojen ja kalastajien käyttämä polku. Kohteen lähellä on myös tulipaikka. Merkkejä Sarkkisen havaitsemasta kalapatsaasta ei paikalla havaittu, joten se on mitä ilmeisimmin tuhoutunut.

Kivisalmi (148000474) (Tapahtumapaikat)
Moderni; Toisen maailmansodan aikainen vankileiri sijaitsee Inarijärven eteläosassa, Mahlatti-nimisen saaren keskiosan lounaaseen pistävällä niemellä, Mahlattinuorassa olevan Kivisalmen itärannalla. Vankileiriä kiertää paikoitellen vielä puusta ja/tai piikkilangasta tehty aita, jonka sisäpuolella on kaksi vankien parakkia, hirsikämpän jäännökset ja kivivallillinen, pyöreähkö rakenne.
Ainoastaan osin maahan kaivettu, kivivallillinen rakenne saattaisi olla vanhempi kuin muut kohteen jäännökset.

Tornion aseman muistomerkki (Taide)
Moderni; Kohde on muistomerkki v. 1918 sisällissotaan liittyneessä Tornion taistelussa kaatuneille (mm. jääkärien johtajat Jakobson ja Juvonen). Tornion asema-alueen raiteilla käytiin 6.2.1918 taistelu kapteeni M.F. Jakobsonin johtamien suojeluskuntalaisten ja vetäytymässä olleen venäläisosaston välillä.
Tornioon perustettiin suojeluskunta 15.1.1918. Kaupunkiin saapui 1.2. jääkäreitä Ruotsista, jotka ottivat suojeluskunnan johtoonsa. Suojeluskunta torjui Kemin punakaartilaisten hyökkäyksen 2.2. Tornion valtaus, joka oli samalla viimeinen pohjoisen taisteluista, käytiin 6.2. Kaupungissa olleet venäläiset sotilaat antautuivat taistelun jälkeen. Oletettavasti koko taistelu syntyi muutamia vahingonlaukauksia seuranneesta ammuskelusta, sillä venäläiset olivat ehtineet jo vakuuttaa Tervolasta Tornioon matkalla olleille valkoisille olevansa tekemättä vastarintaa. Tornion punakaarti (n. 200 miestä) pysyi sivussa taistelusta ja antautui samana päivänä.

TST-asema (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen pohjoispuolella n. 350 m Vappulan talosta länteen. Kalddasjoen suun pohjoispuolelta tien ja tunturin välissä olevalta rinteeltä löytyi n. 45 - 50 m:n korkeudelta ruohoa kasvavalta tasanteelta epämääräisiä kaivantoja, jotka saattavat olla toisen maailmansodan aikaisen saksalaisen tuliaseman jäänteitä. Tasanteen järvenpuoleisessa reunassa on konekivääripesäkettä muistuttava kuopanne, josta sortuneen juoksuhaudan näköiset urat kaartuvat takaviistoon kummallekin puolelle.

Lemminginkorpi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puolustusvarustus sijaitsee Sallan keskustan eteläpuolella, Kiimasjängän ja Lem-minginkorven suon välisellä hiekkaisella itään laskevalla rinteellä. Varustus on osa Sallan keskustan läpi kulkevaa Salpalinjaa. Lemminginkorven kohteeseen kuuluu osa Salpalinjan kiviestettä, joka jää nykyisen sähkölinjan eteläpuolelle. Nykyisen sähkölinjan kohdalta linja on osittain purettu. Salpalinjan kivieste jatkuu kohti Sallan keskustaa heti nykyisen sähkölinjan pohjoispuolelta. Kiviesteestä länteen sijaitsee kaksi tuliasemaa ja potero nykyisen sähkölinjan alla. Tuliasemat sijaitsevat aivan Lemminginkorven jängän itäreunalla ja kohteesta on hyvä näkyvyys itään ja länteen.

Ylimmäinen Noukajärvi itä (Teollisuuskohteet)
Moderni; Padon jäännökset sijaitsevat Noukajärven itäpäässä Kitkajärveen laskevan Noukapuron suulla. Padonjäännös on 25 - 30 metriä pitkä ja noin 50 cm korkea. Se on rakennettu kivestä ja puusta. Pato on merkitty 1960-luvun topografikarttaan. Perimätiedon mukaan kyseessä on Tolvan kylän myllyn, pärehöylän ja sahan tammi eli pato. Itse mylly olisi sijainnut noin 20 m Tolva-Posio -tien länsipuolella puron varressa.
2022: Pisteestä noin 15 metrin matkalla alavirtaan on purossa hirsiä ja tammen puisia osia epämääräisesti sijoittuneena. Puron poikki menevän tammen paikka ja rakenteet ovat hieman heikosti näkyvissä. Puron yli on asetettu mahdollisesti tammeen kuulunut lautaosa, mitä on käytetty todennäköisesti puron ylittämiseen.

Välijoki 1 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Suolammesta laskevan puron varressa noin 70 m ennen puron
yhtymistä Noukapuroon. Padon eli tammen yläpuolella, puron molemmilla rannoilla,
aukeaa suoniitty. Tammi on rakennettu suon päähän, jossa puro kapenee ja maasto muuttuu kivikkoiseksi. Padonjäännös on 20-25 m pitkä ja noin 50 cm korkea. Tammi on valmistettu kivestä ja puusta. Puron kohdalta tammesta on jäljellä joitain pysty sekä vaakapuiden osia sekä kiviä. Tammi jatkuu eteenpäin vaakahirsinä ja kivirakenteena. 1960-luvun karttaan paikalle on merkitty pato (Topografikartat 1964-65). Perimätiedon mukaan kyseessä on Tolvan kylän myllyn, pärehöylän ja sahan tammi.

Rinnesuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Soilunsuon ja Riisisuon välisellä kannaksella kangasmetsässä.
Paikan kasvillisuustyyppi on tuore kangas. Puusto on vanhaa kuusimetsää. Kohde sisältää kämpänpohjan sekä aidan maatuneet jäänteet. Kämpän pohja on mitoiltaan noin 8 m x 13 m. Nurkissa on erotettavissa hirsisalvosta. Kämpän eteen muodostuu aidan rajaama piha, jonka koko on noin 9 m x 13 m. Perimätiedon mukaan kyseessä on vanha porojen kesämerkintäpaikka (informantin haastattelu 11.4. 2006).
2022: Paikalla oleva rakennuksen pohja on vielä hahmotettavissa maastosta, samoin sen edessä eli eteläpuolella oleva piha-alue. Aitaa on vielä jäljellä joidenkin puiden alla tai pätkiä siitä nojaa puihin.

Noukavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Hirrestä veistetty käpälälauta, joka on tuettu alapäästään kiviin, sijaitsee Noukavaaran ja Soilunvaaran välisen laakson pohjoispuolisessa ylärinteessä UKK-polun varressa. Paikan puusto koostuu muutamista yksittäisistä vanhoista puista. Kohde on merkitty kyltillä. Perimätiedon mukaan alueella on kulkenut vanha ansapolku suunnilleen reittiä Tolva-Noukavaara-Soilunvaara-Tolva (Matti Oikaraisen haastattelu 20.6. 2006).

Hevonharjanpuro (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreeniharjanteella Nuolivaaran eteläpuolella UKK-reitin varressa.
Alue on kangasmaastoa ja maapohja karkea-ainesmoreenia. Puusto on kuusivaltaista yli 100-vuotiasta sekametsää. Savottakämpän pohja on mitoiltaan noin 5,5 m x 5 m. Rakenteen koilliskulmassa on neliömäinen 2,5 m x 2,5 m x 1 m piisikiviröykkiö. Kämpästä on näkyvissä alimmaisia lahonneita ja sammaloituneita hirsiä. Kämpän eteläpuolella on maakuoppa, jonka mitat ovat 1 m x 1,5 m. Kuopan syvyys on 0,5 m. Perimätiedon mukaan alueella oli 1900-luvun alussa suuri tukkisavotta. Tukit vedettiin alueelta suoraa Kitkajärveen (Matti Oikaraisen, Kauko Oikaraisen, Leo Oikaraisen ja Hannes Määtön haastattelut 11.4. 2006).

Kirkkotunturi (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kirkkotunturin huipun länsipuolella. Alue on kuivahkoa kangasta.
Maaperä on karkea-ainesmoreenia. Alueen puusto on vanhaa kuusimetsää,
joukossa hieman vanhaa koivua. Kiviröykkiö on neliömäinen ja mitoiltaan noin 1,5 m x 1,5 m. Se on rakennettu päänkokoisista kivistä. Röykkiö on rakennettu mittalinjan keskelle, joten se on ilmeisesti rajalinjan merkki. Kivissä ei kasva sammalta tai jäkälää, joten hyvin vanhasta röykkiöstä ei voi olla kyse.
2022: Röykkiö sijaitsee melko lähellä Kirkkotunturin huippua osoittavaa merkkiä. Sen koko on 1,8 x 1,2 m, itä-länsisuunnassa pitempi. Korkeus on noin 50 cm. Suurimmat kivet ovat halkaisijaltaan noin 80 cm. Röykkiön keskellä on kenollaan lyhyt, lahonnut hirsi. Kunto ennallaan.

Nammalakuru (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saivokeron lounais- ja Keräskeron kaakkoispuolella. Paikallisen informantin mukaan Nammalakurun vanha saamelaisten asuinpaikka on sijainnut nykyisen retkeilymajan tienoilla. Hänen mukaansa asuinpaikka on kuulunut Maggan suvulle. Paikalla on säilynyt pitkään mm. vanha lypsykaarre jonkin matkaa majasta länteen. Saivoaivin etelärinteellä on vieläkin nähtävillä vanhan poroaidan jäännökset.
Alue on avointa tunturin lakea, jota peittää kuiva jäkälä. Paikalla kasvaa muutama matala tunturikoivu. Nammalankurun pirtin läheisyydessä maasto näyttää hyvin potentiaaliselta vanhalta kotakyläpaikalta. Alue on tunturilakien ympäröimä suojaisempi laakso ja sen läpi virtaa tunturipuro. Yhtään kodanpaikkaa ei inventoinnissa silti pystytty paikallistamaan. Retkeilymajan ympäristö on laajalti hyvin kulunutta. Alueella on useita moderneja nuotiopaikkoja ja telttapaikkoja. Onkin mahdollista, että vanhoja kotapaikkoja on hyödynnetty ajan mittaan telttapaikkoina, minkä myötä merkit saamelaiskodista ovat kadonneet. Kohdetta ei onnistuttu paikallistamaan tarkemmin. Vuoden 2011 inventoinnissa alueelta löydettiin palaneita luita pintaturpeen alla olevan hiilikerroksen alaosasta.

Ala-Raumo Vuohenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Markku Mäkivuotin selvityksen mukaan alueella on jäänteitä saksalaisten vetäytymisen aikaisista puolustusasemista.

Pakajoki, pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee vajaan kilometrin Pakajärvestä luoteeseen. Metsäautoteiden
risteyksen pohjoispuolisen kumpareen laella on pienehkö tarkemmin ajoittamaton kehämäinen liesi. Lähistöllä on lisäksi lukuisia eri-ikäisiä asutusjäännöksiä ja tervahautoja kahta puolin Pakasaivoon johtavaa metsäautotietä. Asutusjäännökset ajoittunevat pääosin 1900-luvulle.

Kumpula (1000009927) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaulirannan koulusta 500 – 600 metriä lounaaseen. Tornionjoen rantaan matkaa talon luota on puolisen kilometriä.
Karl Fagerholmin ja Antti Ahon kirjeessä Oulun Yliopiston Historian laitokselle (24.07.1979) mainitaan, että Kaulirannan Kumpulan tilalla olisi pihakaivoa rakennettaessa 1920-luvulla tavattu tulenpitopaikka 2 – 4 metrin syvyydessä. Kertojien mukaan paikalla on poltettu katkottuja puita, ja niiden lähellä on ollut myös luita. Inventoinnissa mitään löytöä valaisevaa ei tavattu.
Vuoden 2017 inventoinnin mukaan paikalla oli vuoden 1844 pitäjänkartan nykyiselle kartalle asemoinnin perusteella torppa, kaksi piharakennusta ovat ilmeisesti 1800-luvulta. Mainittu tulenpitopaikka liittyy mahdollisesti torppaan, syvyydet 2-4 m ovat ilmeisesti liioiteltuja. Pihapiirissä tehdyssä koepistoissa ei havaittu kuin sekoittanutta multaa. Inventoinnin mukaan kyse olisi arkeologisesta kulttuuriperintökohteesta.

Bealdojohkan tukikohta (Puolustusvarustukset)
Moderni; Bealdojohkan (Peltojoen) ja Gáregasjárga (Karigasniemi) – Kaamaš (Kaamanen) -maantien nro 92 risteyskohdassa sijaitsee joen pohjoisrannalla toisen maailmansodan aikainen saksalainen tukikohta. Tukikohta on laajuudeltaan noin 100 x 100 metriä. Tukikohtaan vie maantien länsipuolelta risteävä tienpohja, jonka varrella on erämaa-alueen opastetaulu sekä noin 2 x 2 metrin kokoinen betoniperustus (kuvat 71-72).
Kauempana tiestä sijaitsevat noin 250 metriä länteen maa- ja kiviperustaisen korsun sekä noin 500 metriä länteen turveperustaisen rakennuksen jäänteet. Turveperustan edustalla on kasvillisuudesta avoimempi ”piha-alue”. Joen rannassa turveperustasta itään sijaitsee betonirakenteen jäännös, josta parikymmentä metriä itään on metalliromun täyttämä roskakuoppa. Metalliromua on muutenkin monin paikoin maastossa tukikohdan rakenteiden ympäristössä sekä maantien 92 itäpuolella.

Tsuskavääri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Tsuskaväärin (Cuskâvääri) kohde sijaitsee Tsuskaväärin länsi- ja lounaispuolella kulkevan metsäautotien varrella, noin 500 m Karamajärven luoteispuolella, 2,6 km Talvitupajärven ja Kankiniemen tienhaarasta koilliseen. Vuonna 1989 paikalla epäiltiin olevan historiallisen ajan kenttä, mutta myöhemmissä tarkastuksissa on selvinnyt, että kyseessä on toiseen maailmansotaan ja alueen savotoihin liittyvä kohde.
Tieuran etelälaidalla on heinittynyt, pieni tasanne. Tasanteen pohjoisreunassa erottuu noin 2 m x 2,5 m kokoinen epämääräinen kivikasa, jota on aiemmissa tarkastuksissa epäilty piisikiveykseksi. Myös tasanteen pohjoispuolella sijaitsee epämääräinen kivikasa. Molempiin kiveyksiin tehtiin vuoden 2008 inventoinnin aikana koepistot, jotka olivat löydöttömät. Tasanne liittyy ilmeisesti alueella tehtyihin savotoihin, koska Karamajärven ja Korppijärven välinen ympäristö on täynnä eri-ikäisiä, osin maatuneita losokasoja, sirkkeleiden ja sahojen osia, yms.
Vuonna 2019 tasanteen eteläpuolelta löytyi kolme saksalaisten kaivantoa (alakohteet eli kaivannot 1-3), joista löytyi metallinilmasimella luoteja ja roskia. Hylsyjä havaittiin Karamajärventien reunamilla. Lisäksi metsään kaivetulta ojanpientareelta löytyi sytytin.

Karhunpesävaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Karhunpesävaara sijaitsee lähes Inarin ja Ivalon puolivälissä, Myössäjärven pohjoisrannalla. Korkean vaaran etelärinteellä on ollut toisen maailmansodan aikana saksalaisten asemat, kun suomalaiset ovat olleet järven eteläpuolella.
Yksi pesäke sijaitsee vaaran etelälaidalla, ja 9 m siitä itään on epämääräinen kaivanto, joka on täytetty roskilla. Pesäkkeen koko on 2 m x 2 m ja sen syvyys vaihtelee 0,5-0,8 m välillä. Sen ympärillä on noin 1 m leveä valli.

Martinkotajärvi (Martinjärvi) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Martikotajärvi (Märttinjäyri) sijaitsee Myössäjärven ja Karhunpesäkiven kaakkoispuolella, ja E4-tie kulkee järven länsirantaa pitkin. Järven pohjoispäässä olevan parkkipaikan ympäristössä on runsaasti toisen maailmansodan aikaisia saksalaisten rakenteita. Parkkipaikan pohjoispuolella on juoksuhauta, hirsikämppien jäänteitä sekä 10 neuvostosotilaan hautapaikka. Lisäksi noin 10 m järven rannasta länteen, rannan ja parkkipaikan välissä on ilmeisesti sota-aikaisen talon peruskiveys.
Järvi on vanhemmissa, 1960-luvun kartoissa merkitty pelkkänä Martinjärvenä. Järven ympäristö inventointiin vuonna 2008, mutta mitään jäännöksiä kotasijasta tai kentästä ei kivisen järven ympäristössä ollut. Mikäli sellaisia järven ympäristössä on ollut, ne lienevät joko sotahistoriallisten jäänteiden kohdalla tai E4-tien linjalla.

Korppivaara pohjoinen (Asuinpaikat)
Moderni; Korppivaara (Káránâsvääri) sijaitsee Simmettijärven Cuskâväärin välissä, Kankivuonon perälle vievän tien länsipuolella. Korppivaaran pohjoispuolella sijaitsee pieni, koillis-luoteissuuntainen lampi, jonne erkanee pistotie Aikion/Iisakinkentän luoteispuolelta. Lammen koillispäässä on toisen maailmansodan aikainen saksalaisten vankileiri.
Paikkaa ympäröi vielä osin pystyssä oleva piikkilanka-aita. Kohteessa on erotettavissa ainakin neljän hirsikämpän pohjat sekä rivinteerattu, noin 30 m pitkä tiepätkä. Lisäksi pistotien pohjoispuolella on kahden hirsirakennuksen jäännöksiä. Toinen, kaksiosainen liittyy tiedonannon mukaan Aikion/Iisakin kenttään, mutta yhtä hyvin ne voivat liittyä saksalaisten vankileiriinkin.

Karipäänjärvi (Tapahtumapaikat)
Moderni; Karipäänjärvi (Cievroaiváájävri) sijaitsee Solojärvestä noin 3,5 km itäkaakkoon, Jurmurovien kaakkoispuolella ja Karipään luoteispuolella. Kohteeseen pääsee Inari-Kittilä-väliseltä tieltä metsäautotietä pitkin, jonka eteläpää yhtyy Solojärvi-Ronkajärvi-väliseen metsäautotiehen.
Karipäänjärven luoteispuolella on saksalaisten toisen maailmansodan aikainen vankileiri sekä runsaasti siihen liittyviä rakennusten pohjia ja rautaromua. Jäännöksiä on suhteellisen laajalla alueella, molemmin puolin metsätietä. Vankiparakkien pohjakiveykset sijaitsevat heinittyneellä kentällä metsätien länsipuolella. Heinittynyt kenttä, jossa on useita pohjakiveyksiä ja metalliromua sijaitsee tien itäpuolella, lähempänä järven rantaa. Lisäksi alueelta löytyy ainakin kaksi erillistä rakennusten pohjakiveystä.
Inventointi 2017: Venäläisparakkien pohjakiveykset sijaitsevat heinittyneellä kentällä metsätien länsipuolella. Alue jakaantuu kahteen laajaan, 30 m x 13 m ja 14 m x 6 m kokoiseen, tasoitettuun alueeseen, jossa erottuu parakkien pohjakiveyksiä. Toinen heinittynyt kenttä, jossa on useita pohjakiveyksiä ja metalliromua sijaitsee tien itäpuolella. Lisäksi alueelta löytyy ainakin kaksi selvästi erillistä rakennusten pohjakiveystä. Rakennuksen pohjakiveys 1 sijaitsee noin 50 m tien itäpuolella ja on osin kaivettu maahan, Sen koko on 15 m x 9 m ja sen pohjoispuolella on tien mutkassa kivi- ja romukasoja. Rakennuksen pohjakiveys 2 sijaitsee välittömästi tien länsipuolella ja on kooltaan noin 11 m x 9 m. Osa sen lattialaudoista on säilynyt, ja sen keskellä on tulisijan jäännökset.
Vuoden 2017 inventoinnissa ei havaittu selviä muutoksia aiempiin havaintoihin

Tulppion talonpaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tulppion talonpaikka sijaitsee Talonmaa nimisen kankaan etelälaidalla loivasti Tulppiojokeen laskevalla rinteellä. Paikalla on havaittavissa useita erilaisten rakennusten perustuksia sekä kuoppia. Suurin osa rakenteista liittyy Kemiyhtiön Nuortin konesavottaan, mutta ilmeisesti paikalla on tätä pidempikin historia. Nuorimmat rakennukset hävitettiin suomalaisten toimesta talvisodan alussa.Lähempänä Tulppiojoen rantaa on kentällä neljä kuoppajäännöstä, joista yksi suurempi (n. 3 x 4 m) muistuttaa kodanpohjaa.

Sotataipaleen talonpaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sotataipaleen talonpaikka sijaitsee Teskurinmännikön etelälaidalla Vouhtujoen länsipuolella olevalla heinäisellä kummulla. Kummulla on havaittavissa useiden rakennusten perustuksia, joista osa kivettyjä osa taas kiveämättömiä multipenkkejä. Todennäköisesti paikalla on eri-ikäisiä jäännöksiä, joista suurin osa liittynee kuitenkin Kemiyhtiön Nuortin konesavottaan. Nämä nuorimmat rakennukset poltettiin suomalaisten toimesta talvisodan alussa. Edelleen pystyssä on suurimman rakennuksen hieno (ilmeisesti kylmämuurattu) leivinuuni ja savupiippu. Paikalla on myös edelleen käytössä olevia paljon uudempia vapaa-ajan asumuksia.

Salanuora (Asuinpaikat)
Moderni; Inarijärven länsirannalla, Salanuoran perässä, Salanuoranniemen tyvessä ja Pikku Näpsäjärven länsipuolella sijaitsee toisen maailmansodan aikaisen vankileirin jäännökset. Paikalla erottuu hirsirakenteiden jäännöksiä. Salanuoran perällä on lisäksi samanikäisiä laiturirakenteiden jäännöksiä.

Saana 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Saanan luoteisrinteeltä inventoinnissa 2008 paikannetut kaksi II maailmansodan aikaista saksalaisten ampumapesäkkeiden jäännöstä. Ne ovat noin 40 m etäisyydellä toisistaan. Molemmista on jäljellä yksi kivikerta. Eteläisempi (A)on pyöreä ja yhdeltä puolelta avoin. Halkaisija on noin 1,5 m. Pohjoisempi pesäke (B) on suorakaiteinen ja yhdeltä sivulta avoin kivikehä, kooltaan 1,2 x 0,8 m. Molemmat pesäkkeet on suunnattu alarinteeseen kohti luodetta. Ympäristö on avointa tunturipaljakkaa.

Saana 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Saanan koillisrinteellä sijaitsevat kaksi ampumapesäkettä, joista läntisempi (A) on tehty kasatusta maasta. Muuten karussa ympäristössä on paikassa sen verran humuskerrosta, että pesäkkeen alaosa on saatu kasattua. Se on yhdeltä sivulta avoin suorakaide, kooltaan noin 2,5 x 2,5 m. Vallit ovat 30 - 40 cm korkeat ja reilun ½ m paksuiset. Pesäke on suunnattu kohti kaakkoa. Toinen pesäke (B) sijoittuu edellisestä 60 m kaakook Saanan vaikeakulkuiseen kivikkoon, johon on raivattu noin 1,2 m laajuinen kivetön alue. Reunoilla on noin 70 cm korkuiset seinät. Ympäristö on avointa kivikkoista tunturirinnettä.

Oinas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paavalniemessä, Vanhan-Oinaan tilalla. Paavalniemeen ja ilmeisesti nimenomaan Oinaan tilaan liittyy perimätietoa vanhasta asutuksesta ("jatulien asennoita") ja mahdollisesta kappelinpaikasta. Tontilla on tehty kaivauksia 1983 (Oulun yliopisto), joissa on tavattu merkkejä melko myöhäisistä rakennusjäännöksistä. Kaivaushavainnot on ajoitettu löytöjen perusteella pääasiassa 1800-luvun lopulle ja 1900-luvun alkuun.
Muutos 2020: Kohde muutettu muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska näyttöä muinaisjäännöksestä ei tutkimuksissa ole tullut ilmi.

Sulakaltionvaara etelä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Äkäsjäen eteläpuolella, Rautuvaaran itäpuolella olevan Sulakaltiovaaran lounaispään alla soistuneen uomanlaakson reunalla on kämpän rauniot. Inventoinnissa 2008 paikalla todettiin hirsirakennuksen jäännökset. Kämpän rauniot ajoittunevat 1900-luvun alkupuolelle.

Historiallinen; Struven ketjun piste, joka on ollut merkintä kivessä. Uusimmassa inventoinnissa 2002-2009 pisteen on todettu tuhoutuneen soranotossa. Struve käytti pisteestä nimeä Ajos, nykyiseltä maastonimeltään piste on Ajos. Ajoksen mittauspiste on osa Struven ketjua. Struven ketju on UNESCOn maailmanperintökohde.
Struven ketju on kolmioketju, joka kulkee lähellä 26 pituuspiiriä Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle. Tämän astemittausketjun pituus on noin 2820 km ja se mitattiin vuosina 1816-1855. Mittauksella selvitettiin maapallon kokoa ja muotoa. Sitä on kutsuttu myös venäläis-skandinaaviseksi astemittaukseksi, koska se silloin kulki vain Venäjän ja Ruotsin alueella.

Paha-Paaso (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paha-Paasojoen niskassa uittoa varten sulamisvesiä keränneen tammen jännökset Paha-Paason -järven luoteispäässä. Pato on pääosin purettu ja sen kohdalle on rakenettu kulkusilta. Järven pohjoisrannalla sekä myös padon lounaispuolella on kymmenkunta maanottokuoppaa.

Puistolan linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Joutsijärven lounaisosassa, Ahoniemen ja Puistolan tilojen läheisyydessä, Kuusamontien molemmin puolin. Kohde on panssarivaunun kivieste, jonka itäosa sijaitsee soistuneessa maastossa. Esteessä on 3 – 4 kiviriviä. Estekivet ovat kaatuneet ja osin uponneet suohon. Tien länsipuolella este on kaksirivinen ja harva.

Siltakangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Asemaraitin ja rautatien tasoristeyksen koillispuolella, kangasmetsässä, mäenkumpareella. Kohteen eteläosassa on keskeneräinen teräsbetoninen majoitus- tai tulenjohtokorsu, josta on ehditty valaa ainoastaan lattia ja kaivo. Kohteen pohjoisosassa on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taisteluhautoja sekä korsukuoppia. Kenttälinnoitteet ovat talvisodan ajalta, jolloin alueella käytiin myös taisteluita.
Siltakankaan kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Joutsijärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Joutsijärven kylän alueella. Teräsbetoniset korsut ovat suurimmaksi osaksi yksityisalueiden pihapiireissä tai niiden läheisyydessä. Kohteen eteläosassa sijaitsevat tulenjohtokorsu nro 36 ja majoituskorsu 32, joista korsua 32 esitellään museona. Sallantien ja rautatien välisellä alueella ovat majoituskorsu nro 21, konekiväärikorsu nro 6 ja tulenjohtokorsu 56. Kotiniemen ja Sallantien välissä on huonokuntoinen panssarikivieste, joka sijaitsee vetisessä maastossa. Panssariesteen kivet ovat kaatuneet ja todennäköisesti myös liikkuneet alkuperäisiltä paikoiltaan. Alueella on käyty Talvisodan aikana taisteluita.
Joutsijärven kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Porttoaapa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella sijaitsee talvisodan aikainen taistelupaikka sekä suomalaisten talvi- ja jatkosodan aikana rakentamia kenttälinnoitteita. Kohde sijaitsee neljässä osassa Saijantien molemmin puolin, Porttoaavan ja Ruuhijärven välissä. Saijantien itäpuolella olevalla mäellä Porttoaapa-nimisen suon länsilaidalla on kunnostettu, avoin konekivääriasema sekä maahan kaivettua kunnostamatonta taisteluhautaa sekä tuliasemia. Ruuhijärven ja rautatien välissä, Saijantien länsipuolella on taistelu- sekä yhdyshautaa ja konekivääriasemia. Saijantien itäpuolella, Ala-Hourulan tilasta lounaaseen olevalla mäellä on yhdyshautaa, tuliasemia sekä yksi varmasti tunnistettu konekivääriasema.
Ruuhijärven ja Porttoaavan väliset linnoitteet kuuluvat valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Kelloselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Saijantien molemmin puolin Kellorannan- ja Aatsinginteiden varsilla. Kohteessa on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taisteluhautoja ampumapesäkkeineen sekä katettuja mutta myöhemmin romahtaneita konekivääriasemia sekä majoituskorsujen kuoppia. Päätorjuntasuunta on itään. Osa linnoitteista on jäänyt teiden ja pihamaiden alle. Alueella on käyty taisteluita talvisodan aikana.

Kirkonkylä (1000018002) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Sallan Kirkonkylän keskellä, kolmessa osassa, asutuksen välissä. Kohteen eteläosassa on teräsbetoninen tulenjohtokorsu nro 23. Kohteen keski- ja pohjoisosissa on katkelmia alueen poikki kulkeneesta nelirivisestä panssarivaunun kiviesteestä. Sallan kirkon länsipuolella sijaitsevan pellon länsireunassa, Sallantien varressa on kiviestettä esittelevä opastaulu. Suurin osa alueen linnoitteista on jäänyt myöhemmän rakentamisen alle ja tuhoutunut.

Hotakka-aapa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita. Se sijaitsee Hotakka-aapa-nimisen suon lounaispuolella, Ukonlammen länsipuoleisella, kangasmetsää kasvavalla mäellä, Saijantien molemmin puolin. Alueella on maahan kaivettuja taisteluhautoja ampumapesäkkeineen. Torjuntasuunnat ovat kaikkiin ilmansuuntiin. Lisäksi on erillisiä tuliasemia, joista osa on ollut katettuja sekä avonaisia ampumakuoppia ja kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia. Kohteessa on käyty taisteluita talvisodan aikana. Myöhemmin sinne on ryhmittynyt sekä Saksan että Neuvostoliiton joukkoja. Välirauhan aikana alueelle rakennettiin Salpalinjaan kuuluvia kenttälinnoitteita.
Kohde on osittain tarkastettu ja kartoitettu kesällä 2021 metsänkäytön johdosta.
Alueen kaakkoisosassa, panssariesteestä heti kaakkoon ja myös siitä kauempana alueella on myös vanhempia pyyntikuoppia sekä mahdollinen kivikautinen asuinpaikka (ks. kohde Mukkala Ukonlampi).

Kukkura (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita. Se sijaitsee Sarivaaran kaakkoispuolella, hautausmaan ympäristössä. Kohteessa on maahan kaivettuja taisteluhautoja ampumapesäkkeineen. Päätorjuntasuunta on etelään. Lisäksi alueella on katettuja, nyttemmin sortuneita konekivääriasemia sekä majoituskorsuja. Aluetta on todennäköisesti linnoitettu jo talvisodan aikana. Välirauhan aikana 1940 alueelle suunniteltiin uusia varustuksia, jotka ovat osa Salpalinjan puolustusketjua.

Saija (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita. Se sijaitsee Sarivaaran lounaisrinteellä. Kohteessa on vaaran rinteen kylkeen tehtyjä perättäisiä kaivantoja, jotka ovat keskimäärin 1,5 x 3 m kokoisia ja metrin syvyisiä. Aluetta on saatettu linnoittaa jo talvisodan aikana. Välirauhan aikana 1940 alueelle suunniteltiin varustuksia, jotka ovat osa Salpalinjan puolustusketjua.
Vuoden 2023 inventoinnissa kohteen rakenteet kartoitettiin ja kohderajausta tarkennettiin todellisuutta vastaavaksi. Kohde muodostuu viidestä Sarivaaran lounaisrinteeseen kaivetusta 30–60 m pitkästä taisteluhaudasta.
Huomiona osa kaivannoista voi liittyä myös kivenottoon. Alueen maaperässä on runsaasti hiekkakiviliusketta, ja kaivantojen lomassa on sekä selkeitä kivenottokuoppia että jokunen mahdollisesti kivenottoon liittyvä kivikasa.
Alue on metsänkäytön yhteydessä äestetty, mutta kohteen rakenteet on jätetty äestyksen ulkopuolelle ja niiden ympärille on tehty suojakantojen rinki.

Sotaharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Särkijärven ja Kuolajoen välisellä kannaksella, Saijantien molemmin puolin, osin mäntymetsässä osin suomaastossa. Kohde on panssarivaunun este, joka alkaa Kuolajoesta maahan kaivettuna kaivantoesteenä. Esteen leveys on yläosasta 8 m ja alhaalta 5 m, syvyys on 2 m. Noin 40 m Saijantien eteläpuolella este muuttuu neliriviseksi kiviesteeksi. Kivieste jatkuu tien pohjoispuolella ja päättyy soistuneeseen järvenpohjukkaan. Karttatietojen perusteella Särkijärven länsi- ja etelärannoilla on kenttälinnoitteita mutta aluetta ei ole tutkittu.

Iso Sarvilampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita. Se sijaitsee Kemijoen ja ison Sarvilammen välisellä soistuneella kannaksella. Kohteessa on vuonna 1940-41 rakennettu 2–4–rivinen panssarivaunun kivieste. kiviestettä on Sallantien molemmin puolin. Estekiviä on myöhemmin sijoitettu myös Ison Sarvilammen rannalle, tienvarren taukopaikalle. Kivet ovat todennäköisesti siirretty edellä mainitusta kiviesteestä tien levennystöiden yhteydessä.
Sallantien eteläpuolella, estekivien välissä on ollut kivistä ja puusta rakennettu avonainen tuliasema, joka on entisöity vuonna 2000. Vuoden 2020 tarkastuksen perusteella vaikuttaa siltä, että samalla kohdalla myös kiviestettä on entisöity ja se on perustettu kivilohkareiden varaan, sillä muualla kivieste on uponnut suohon lähes kokonaan eikä ko. alueilla ole nähtävissä vastaavaa kiviperustusta. Kiviesteen varrella on myös entisöimätön tuliasema. Esteen eteläpäässä, Kemijoen rannassa on saksalaisten 1944 rakentama, entisöity konekivääripesäke. Esteen eteläpäästä 250 itäkaakkoon on suon ympäröimällä maastonkohoumalla saksalaisten vuonna 1944 rakentama tukikohta, jossa on maahan kaivettuja taisteluhautoja, tuliasemia sekä majoituskorsujen kuoppia.
Ison Sarvilammen kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Linnoitteille johtaa viitoitettu ja pitkospuilla varustettu polku, jonka varrella on opastauluja.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Aukiapalo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Savukosken urheilukentän koillispuolella. Kohteen eteläosassa on mäntymetsässä yksittäinen katettu konekivääriasema, jonka katto on romahtanut. Ampumasektorin keskisuunta on 50°. Aseman hirsiset seinät on peitetty ulkopuolelta kivillä, joista muodostuu 2 m korkea kumpu, jonka ulkomitat ovat 10 x 11,5 m. Sisäänkäynnistä johtaa taustalle 15 m pitkä yhdyshauta. Kohteen keskiosassa on samantapainen konekivääriasema, jonka ampumasektorin keskisuunta on 120°. Aseman taustalla on maahan kaivettuja taistelu- ja yhdyshautoja sekä 2,5 x 2,5 m kokoinen tuliasema. Kohteen pohjoisosassa on hiekkaan kaivettu majoituskorsun kuoppa, jonka koko on 4 x 6 m ja syvyys 2 m.

Ritakoski 2 (1000018456) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ritakoskella, Ivalojoen etelärannalla on säilynyt puinen Liljeqvistin kauharuoppaaja 1950-luvulta. Insinööri Toivo Liljeqvist rakensi tämän uivan kaivinkoneruoppaaja Tolosessa, ja konetta käytettiin yhden kesän ajan Ritakosken yläpuolen suvannossa. Kone on kunnostettu Kultamuseon ja Metsähallituksen toimesta.
Ivalojoen Ritakoski on yksi Lapin kullankaivun historian keskeisimmistä alueista.

Liljekvistin kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ivalojoesta etelään haaraantuvan Sotajoen itärannalla on sijainnut Liljeqvistin kartano -niminen, pieni kullanhuuhtojan asuinkenttä. Kämpän on rakentanut kullankaivaja Toivo Liljeqvist vuonna 1948. Kämpän vieressä on pieni sauna, joka sijaitsee Sotajoen suupankille johtavassa vesikanavassa. Suupankille johtaa kaksi vierekkäistä kaivettua vesikanavaa.
Kämppä toimii nykyään Metsähallituksen autiotupana. Se on varjeltu (V2) osana Ritakosken kultakämppiä. Varjelu kohdistuu rakennuksen ulkoasuun. Alue liittyy Lapin kullankaivuun historian keskeisimpään alueseen. Ivalojoen kultakausi alkoi 1860-luvun lopussa. Aluetta on entisöity Kultamuseon ja Metsähallituksen yhteistyönä.

Näätsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Tornionjoen suussa Näätsaaren länsirannalla Pukulmiin johtavan siltapenkereen pohjoispuolella. Hylky on kuivalla maalla rannassa lähellä rantaviivaa.
Kyseessä on noin 20 metriä pitkä ja 3 metriä leveä puurunkoisen aluksen hylyn pohjaosa. Löydön ilmoittaja olettaa kyseessä olevan uiton aikainen proomu ("kettinkiproomu"). Proomuja käytettiin uiton varusteiden (ohjauspuomien ja niiden kiinnityskettinkien ym.) kuljettamiseen. Uittoa tehtiin Tornionjoessa 1800-luvulta 1960-luvulle asti.
Proomun kerrotaan hinatun nykyiselle paikalleen alempana jokisuulla olevasta kuivuneesta jokiuomasta. 1980-luvulla hylky oli vielä osittain vedessä.

Väätimö 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee lännestä Väätimöön laskevan kivikkoisen harjun eteläreunalla. Alueella kasvaa varttunut kasvatusmetsikkö, joka on mäntyä. Kohde sijaitsee Väätimön rannalla, jossa kasvaa heinäkasvillisuutta.
Kohteessa on 1 x 2 metrin kokoinen kivikasa, jonka korkeus on 50 cm. Kasan vieressä on kaminan torvi. Kiviraunion eteläpuolella on 5 x 5 metrin kokoinen ruohoalue, joka on ilmeisesti rakennuksen pohja. Rakennuksesta ei ole jäänyt mitään jäljelle. Rakennuksen jäännös voi olla alueella sijainneen tilan rantasauna.

Seipilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Seipilammen ranta on hiekkaharjua, jossa kasvaa nuori kasvatusmetsikkö, joka on mäntyä. Kohde sijaitsee rannassa, jossa on turvetta.
Seipilammen pohjoispäässä, lammen vesirajassa on kaksi kirveellä halkaistua lankkua, joiden pituus on 2 m. Lankkujen molemmissa päissä on 10 x 10 senttimetriä kokoiset, neliön muotoiset aukot. Lankut ovat säilyneet lammenpohjaturpeessa ja ovat siten ilmeisen vanhoja. Lankkujen käyttötarkoitus ei selvinnyt.
Lankkujen merkitys epäselvä, voivat olla laituri- tai lauttarakenteita.

Lamunjänkkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisen pohjoispuolella olevan Hirvasjänkkän eteläpuolella. Kohteen länsipuolella virtaa Kivivuopionoja, jonka toisella puolella sijaitsee kohde Kiviuopionoja. 300 koilliseen sijaitsee kohde Hirvasjänkkä.
Paikalla sijaitsee kaksiosaisen rakennuksen pohja. Rakennuksen koko 13x8 m ja sen perustuksessa havaittiin hirsiä sekä joitakin kiviä, jotka ovat voineet toimia perustuksena. Rakennuksen ympärillä on maastossa selvästi näkyvä avoin pihapiiri, jossa nyt kasvaa heinää sekä matalaa varvikkoa mättäinä. Pihapiirissä havaittiin erilaisia vallimaisia muodostelmia, jotka saattavat olla erilaisten rakenteiden jäänteitä. Lisäksi havaittiin tunkio/roskakasa, jossa oli mm. ruostuneita säilyketölkkejä, pala posliiniastian pohjasta sekä palamattomia (naudan?) luita. Todennäköisesti kyseessä on melko nuori asuinpaikka, joskaan tätä ei ole voitu inventoinnissa vahvistaa.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2014 ja alueelta dokumentoitiin yksi rakennuksen jäännös, yksi todennäköinen rakennuksen jäännös sekä kuoppa, joka tulkittiin huussin jäännökseksi. Gps-mittaukset inventointikertomuksessa.

Urroaivi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Urroaivi eli Urupää kohoaa E4-tien itäpuolella ja Kaunispään pohjoispuolella yli 400 metrin korkeuteen. Sen puuttomalla laella sijaitsee II maailmansodan aikaista saksalaisten tulipesäkettä. Pesäkkeitä ja kaivantoja löytyy Urroaivin itä- ja lounaisrinteeltä ilmeisesti lisää, mutta sankan sumun vuoksi niitä ei voitu kartoittaa vuonna 2011.

Gámasmohkki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kaamasmukassa, noin 45 m Karigasniemen tien eteläpuolella, vastapäätä Kaamasmukan majoitusmökkikylää.
Pohjoiseen eli tielle laskevassa rinteessä on kaksi toisen maailmansodan aikaista korsua ja kaksi kaivantoa. Korsujen koko on noin 6 x 6 m. Kaivannon 1 koko on 4 x 4 m ja kaivannon 2 halkaisija on noin 5 m ja sitä ympäröivät noin 1 m leveät ja 30 cm korkeat vallit.

Aholanvaara (1000020286) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on Salpalinjaan kuuluva panssarieste.
Kohde on osittain tarkastettu maastossa vuonna 2021 tiesuunnitelmaan liittyen.

Saunakankaan varuskunta (Asuinpaikat)
Moderni; Alueella on jatkosodan aikaisen (1941-1944) varuskunnan jäännöksiä. Paikalla on ollut sekä suomalaisia että saksalaisia joukkoja. Saunakankaalla toimi vuodesta 1942 lähtien partisaanitorjuntakoulutuskeskus (Er. Os. Sau). Saksalaiset polttivat kohteen syksyllä 1944.
Alueella on suuri määrä rakennuksien ja rakenteiden jäännöksiä. Alueen länsiosassa, Kemijoen rannan läheisyydessä, on keskittymä betonisia rakennusperustuksia, jotka ovat 8-15 metriä pitkiä ja 5-8 metriä leveitä. Inventoinnin aikana havaittiin kaikkiaan 27 kpl betonisia rakennusperustuksia. Alueen länsiosassa on myös rakennuspohjia, jotka erottuvat maastossa ainoastaan matalina ja turpeen peittäminä valleina. Ne ovat 10-13 metriä pitkiä ja 5-8 metriä leveitä. Inventoinnin aikana havaittiin kaikkiaan 16 kpl tämän tyyppisiä rakennuksen pohjia. Rakennuksien jäänteiden ohella alueella esiintyy myös erityyppisiä rakenteiden jäänteitä, joiden levintä painottuu alueen etelä-ja itäosaan. Jäännökset koostuvat erityyppisistä maakuopista, vallirakenteista ja puurakenteista. Koko vaihtelee noin 2 x 1 metrin maakuopista noin 75 x 15 metrisiin maavallirakenteisiin. Inventoinnin aikana havaittiin kaikkiaan 14 kpl erityyppisiä rakennejäännöksiä.
Varuskunta-alue rakennettiin talvisodan jälkeen vuonna 1940 ja oli varuskuntakäytössä välirauhan aikana. Jatkosodan aikana varuskunta toimi Erillisosasto Sau:n tukikohtana, mutta tuhoutui sodan lopussa, kun saksalaisjoukot polttivat sen vetäytymisvaiheessa.
Alue on hyvin laaja ja inventoinnin aikana ei koko aluetta pystytty kattavasti inventoimaan. Inventoinnin painopisteenä oli selvittää varuskunta-alueen rajat ja sen takia on hyvin todennäköistä että aluerajauksen sisällä on vielä suuri määrä löytämättömiä jäännöksiä.

Marjavaaran saksalaisasemat (Puolustusvarustukset)
Moderni; Saksalaisten jatkosodan aikaiset varustukset, jotka ovat säilyneet koksemattomina. Paikalla on useita ampumapesäkkeitä, korsuja ja taisteluasemia.

Kärsimysten maja (Puolustusvarustukset)
Moderni; Toisen maailmansodan aikaiset kaksi korsua sekä niiden välinen yhdyshauta Venejärveen laskevan pienen Kutuojan koillispuolella, Ala-Mäntyvaarasta lounasseen, ympäristöstä kohoavan metsäsaarekkeen itäpäässä. Pieni puro erottaa mäen itäpuolen vaarasta. Kohde on merkittynä sekä tie- että peruskarttaan ja erotettu n. 1800 neliömetrin laajuiseksi yhteismaaksi 1990-luvulla.
Paikan rakentaminen ja käyttö ajoittuu jatkosodan alkuvaiheeseen, jolloin se toimi lähialueen sotapalvelua vältelleiden piilopaikkana kesäkuusta marraskuulle vuonna 1941. Paikalla on ollut piiloutuneena enimmillään useampia kymmeniä kolarilaisia ja kittiläläisiä, joukossa myös pieni lapsi. Piilopaikka paljastui marraskuussa 1941, jossa yhteydessä yksi metsäkaartilainen ammuttiin. Vainaja oli neljän vuoden ajan väliaikaisessa suolahaudassaan vajaat 700 m lännempänä. Hautapaikalla on muistolaatta ja sen pohjoispuolelle on sittemmin kaivettu pieni sorakuoppa. Vuonna 1945 vainaja siirrettiin kirkkomaalle.
Korsupaikka on korjattu 1970-luvulla, jolloin rakenteet uusittiin suurimmilta osiltaan.

Kuádáášluobbâlâš 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 17,4 kilometriä Ivalon kirkosta koilliseen, Tikkijärven pohjoisrannalla, Tikkilahteen laskevan joen itäpuolella. Paikalle pääsee Inarinjärven rannalle vievää tietä pitkin, josta erkanee ennen Nirrovaaraa talvitie. Talvitietä seuraillen pääsee lähelle järven rantaa. Alueella on koivikkoa ja mäntyjä ja aluskasvillisuus koostuu varvikoista ja heinistä. Maaperä on kivikkoista. Rannan tuntumassa on koillis-lounaissuuntaisen savottakämpän jäänteet. Kämppä on huonokuntoinen ja siitä on jäljellä enää alimmat hirsikerrat. Ne ovat parhaiten säilyneet nurkissa, joissa on jäljellä viisi koirankaulasalvoksin salvottua hirsikertaa. Kooltaan se on noin 15x9 metriä. Vaikuttaa siltä, että kämppä on koostunut 3 huoneesta ja sen eteläkulmassa on ollut pienehkö, 1x1m kokoinen eteinen. Huoneet ovat kooltaan 3x9m, 3x9m ja 9x9m. Järven pohjoisrannalla olevassa joessa on muutamia tukkeja, jotka mahdollisesti ovat jäänteitä jonkinlaisesta pato tms. rakenteesta.

Pakšvuonâš 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee noin 45 kilometriä Ivalon kirkolta koilliseen, Paksuvuonossa, Paksuvuonon ja Nellimistä Paatsjoen sillalle vievän tien välissä. Maasto on melko kivistä mäntymetsää, jossa aluskasvillisuus koostuu varvuista. Paksun turvekerroksen alla maaperä on hiekan sekaista soraa, jossa on joukossa suuria kiviä. Kohteesta on hyvät näkymät vastarannalle, Hirttämälahteen. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset ja venäläiset olivat täällä vastakkain, jolloin vuonon eteläranta oli saksalaisten hallussa. 120 metrin korkeuskäyrällä on jonkinlainen tuliasema, ilmeisesti konekivääripesäke. Rakenne on aivan talon piha-alueen vieressä. Pesäke koostuu harjuun, lähes ympyränmuotoon kaivetusta, noin 3-4 metriä halkaisijaltaan olevasta kuopasta. Kuoppaan johtaa koillis-lounais-suuntaan kaivettu käytävä, ilmeisesti ryömintähauta. Ryömintähaudan pituus on noin 11 metriä. Viereisellä tontilla, 120 metriä luoteeseen on samalla terassilla toinen tuliasema, samankaltainen konekivääripesäke. Pesäke muodostuu lähes ympyränmuotoon kaivetusta, noin 3-4 metriä halkaisijaltaan olevasta kuopasta. Kuoppaan johtaa kaivettu käytävä, ilmeisesti ryömintähauta, jonka pituus on noin 20 metriä. Rakenteesta noin 26 metriä länteen on seuraava konekivääripesäke. Sen ympyränmuotoinen rakenne on kooltaan noin 4 x4 metriä ja siinä on melko selkeät vallirakenteet. Vallit ovat leveydeltään noin 2 metriä.

Pakšvuonâš 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee noin 40 kilometriä Ivalon kirkolta koilliseen, Paksuvuonolla, Paksuvuonon ja Nellimistä Paatsjoen sillalle vievän tien välissä. Kohteessa on tiheä mäntymetsikkö. Aluskasvillisuus koostuu mustikan ja puolukan varvuista. Maaperä on soransekaista hiekkaa, jonka seassa on paikoitellen isoja kiviä ja sitä peittää paksu maannos. Kohde sijaitsee noin 0,5 kilometrin päässä länteen kohteesta Paksuvuono 1. Kohde on osittain tuhoutunut paikalle rakennetun tien johdosta. 125 metrin käyrällä, harjumaisen muodostuman päällä on kivistä kylmämuuraustekniikalla ladottu soikion muotoinen konekivääripesäke. Sen halkaisija on leveydeltään noin 2 metriä ja pituudeltaan noin 1,5 metriä. Rakennelman kivet ovat kooltaan noin 60x30x20 cm ja muurauksen korkeus on noin 70 cm maanpinnasta. Rakenteen keskellä maanpintaa on kaivettu n. 20 cm syvemmäksi. Pesäkkeen kulkuaukko sijaitsee rakenteen etelä-/lounaisosassa, sen leveällä sivulla. Paikalta on ollut hyvä näkyvyys vuonolle, mutta nyt sen on melko tiheän puuston vuoksi huono. Noin 7 metrin päässä pesäkkeestä kaakkoon sijaitsee kuopanne, joka on peitetty uusilla oksanrangoilla. Aivan sen vieressä on kahden männyn väliin laitettu poikkipuu, jota on lienee käytetty jonkinlaiseen ripustukseen, ehkä nylkytarkoitukseen.
Noin 50 metrin päässä luoteeseen, alemmalla terassilla on jäänteitä rakennelmista, ilmeisesti jonkinlaisista korsuista. Rakennelma on pohjois-eteläsuuntainen ja havaintojen perusteella noin 10 metriä pituudeltaan. Rakennelman leveys on pohjoispäässä noin kolme ja eteläpäässä noin kaksi metriä. Syvyyttä sillä on paikoin ainakin 1 metriä. Rakenteiden päällä oli maatuneita hirsiä. Kolmen metrin päässä rakenteen pohjoispäästä on kuopanne, joka on peitetty oksilla ja roskilla. Sen lähempi tarkastelu oli peittämisestä johtuen vaikeaa, mutta se saattaa kuulua samaan kokonaisuuteen. Rakennelman itäpuolella on tieleikkaus, jota tutkiessa havaittiin siinä olevan erittäin runsaasti maatunutta puuta. Tietöissä on siten oletettavasti tuhottu osa kokonaisuuteen liittyvistä korsu tms. rakennelmista.

Njollâjävri (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ivalon kirkosta noin 36 kilometriä koilliseen, Nilijärven koillisrannalla, aivan Ivalosta Nellimiin menevän maantien eteläpuolella, noin 2,5 km ennen Nellimiä. Kohteelle vie mökkitie. Paikalla kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuus koostuu varpukasveista. Paksun turvekerroksen peittämä maaperä on soraa ja joukossa on paikoin suuria lohkareita. Noin 20 metriä järven rannasta, pienellä harjanteella on poteron/kellarin jäänteet. Rakennelma vaikutta uudehkolta. Kaivanne on pituudeltaan noin 5 metriä ja leveydeltään noin 2 metriä ja sen toisella reunalla on matala valli. Rakennelma sijaitsee poispäin järveltä, eli siihen kuljetaan järveltä päin. Rakennelmasta kaakkoon, sisämaahan päin on muutamia aitapylväitä ja ruostunutta piikkilankaa.

Laišpottjävri (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ivalon kirkosta 31,5 kilometriä koilliseen.
Savottakämpän jänteet sijaitsevat Laisperänjärven kaakkoisrannalla, noin 20 m rannasta. Paikalle pääsee metsäautotietä pitkin, joka kulkee lähelle Laisperänjärveä. Tien lopusta lähtee mönkijäura, joka vie Lasiperänniemeen. Ympäristö on hyvin kivistä ja vaikeakulkuista, jonka vuoksi mönkijäura kulkeekin lähes koko ajan suolla. Kasvillisuus on Mäntymetsää ja paikoin kasvaa koivuja. Maaperä on soista ja muutoin paksun maannoksen peitossa. Aluskasvillisuus on varvikkoa, suopursua ja rahkasammalta, milloin ei ole suota.
Rannan tuntumassa on pohjois-etelä – suuntaisen savottakämpän jäänteet. Kämpän jäännös on aivan mönkijäuran vieressä. Kämppä on huonokuntoinen ja siitä on jäljellä enää alimmat hirsikerrat. Pyöröhirret ovat parhaiten säilyneet nurkissa, joissa on jäljellä viitisen hirsikertaa. Kooltaan se on noin 17x8 metriä. Kämpässä on ollut kolme huonetta.

Syvälampi 1-3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteen ympäristössä on vielä havaittavissa merkkejä vanhasta pihapiiristä. Alue on osittain avointa, tuoretta ja kosteaa niittyä. Asuinrakennuksen jäännösten ympäristössä ja myös jäännösten keskellä kasvaa suuria hieskoivuja. Pihapiirin ulkopuolella on korpimaista ja tuoreen kankaan kuusikkoa.
Syvälammen pohjoispuolella on vanhan savottakämppäalueen jäännökset, joihin kuuluu asuinrakennuksen, mahdollisesti kellarin sekä saunan jäännökset. Asuinrakennuksen jäännökset sijaitsevat noin 60 metriä järvestä pohjoiskoilliseen. Asuinrakennuksesta on jäljellä enää alin, jo hyvin pitkälle lahonnut hirsikerta. Jäännösten keskellä kasvaa suuriakin hieskoivuja. Rakennus on aikoinaan ollut kooltaan 7 x 21 metriä, ja alimman hirsikerran perusteella siinä on ollut ainakin kaksi huonetta, joista pienempi on ollut 7 x 7 met-riä ja suurempi 7 x 14 metriä.
Asuinrakennuksen jäännöksistä noin 60 metriä pohjoiseen, kuusimetsän keskellä on todennäköisesti kellarin jäännökset. Kellari on ollut kooltaan noin 8 x 8 metriä ja siitä on jäljellä noin 1.5 metriä paksut ja 1-1.5 metriä korkeat maasta tehdyt seinät. Maaseinissä on oviaukko pohjoisella sivulla, ja se on leveydeltään noin 3 metriä. Valleilla ja niiden keskellä kasvaa koivuja ja kuusia.
Syvälammen pohjoisrannalla on saunan jäännökset. Saunasta on jäljellä enää alin, pitkälle lahonnut hirsi-kerta sekä nurkassa olevat kiukaan jäännökset. Sauna on ollut kooltaan noin 6 x 6 metriä ja kivistä tehty kiuas noin 2 x 2 metriä. Saunan jäännösten keskellä kasvaa iso raita.

Juomukivalo Syvälampi 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syvälammen itäpuolen alimmalla terassilla. Kohteesta itään maasto nousee jyrkästi.
Syvälammen itärannalta löytyi kämpän ja ilmeisesti siihen liittyvän saunan jäänteet. Noin 20 metriä lammen rannasta itään sijaitsevasta kämpästä on jäljellä enää alin, pitkälle lahonnut hirsikerta ja muutamia hirrenpäit yhdessä kämpän nurkista. Kämppä on ollut kooltaan noin 5 x 5 metriä. Oviaukko on ollut järvestä poispäin. Kämpän jäännöksissä ei ole merkkiä piisistä.
Kämpän jäännöksistä noin 25 metriä luoteeseen, aivan Syvälammen rannalla on saunan jäännökset. Siitä on jaljellä enää muutama hirsi sekä peltisen kiukaan jäännökset.

Iso-Jehkas 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Iso-Jehkasin avoimella lakialueella, puuttomalla kivikkoisella tunturipaljakalla, tunturin eteläisimmän laen pohjoispuolella olevan lammen etelä- ja kaakkoispuolilla. Kohteesta noin puoli kilometriä etelään sijaitsevat tukikohdan Iso-Jehkas 2 jäännökset. Iso-Jehkas-tunturin lakialueella on sijainnut useita saksalaisten perääntyessään hävittämiä talviasemia: korsuja, teltanpaikkoja sekä niihin liittyviä lähipuolustusasemia (alueet B1, B2, B3 ja B5).
Kohde on toisen maailmansodan aikainen saksalainen tukikohta, joka muodostuu kallioon louhittujen hirsirakenteisten korsujen räjäytetyistä ja / tai poltetuista jäännöksistä sekä lukuisista vähäisemmistä rakenteista, jotka ovat liittyneet tukikohdan toimintaan. Korsut ovat olleet rakenteeltaan ja kooltaan alueelle tavanomaisia, sisätila useimmissa ilmeisesti kooltaan noin 6 x 4 m. Alueella on myös runsaasti sotahistoriallista esineistöä. Tukikohtaa ei ennätetty tarkastuksen aikana yksityiskohtaisesti kartoittaa ja dokumentoida, vain korsujen jäännösten sijaintitiedot kirjattiin.
Korsun jäännös 1, Koordinaatit: X 7676622 / Y 3257317
Korsun jäännös 2, Koordinaatit: X 7676565 / Y 3257316
Korsun jäännös 3, Koordinaatit: X 7676544 / Y 3257231

Iso-Jehkas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Iso-Jehkasin eteläisimmällä laella, puuttomalla kivikkoisella tunturipaljakalla. Kohteesta noin puoli kilometriä pohjoiseen sijaitsevat tukikohdan Iso-Jehkas 1 jäännökset. Iso-Jehkas-tunturin lakialueella on sijainnut useita saksalaisten perääntyessään osittain hävittämiä talviasemia: korsuja, teltanpaikkoja sekä niihin liittyviä lähipuolustusasemia (alueet B1, B2, B3 ja B5).
Kohde on toisen maailmansodan aikainen saksalainen tukikohta, joka muodostuu kallioon louhittujen hirsirakenteisten korsujen räjäytetyistä ja / tai poltetuista jäännöksistä, tähystyssuojista sekä lukuisista vähäisemmistä rakenteista, jotka ovat liittyneet tukikohdan toimintaan. Korsut ovat olleet rakenteeltaan ja kooltaan alueelle tavanomaisia, sisätila useimmissa ilmeisesti kooltaan noin 6 x 4 m. Alueella on myös runsaasti sotahistoriallista esineistöä. Tukikohtaa ei ennätetty tarkastuksen aikana yksityiskohtaisesti kartoittaa ja dokumentoida, vain korsujen jäännösten ja tähystyssuojien sijaintitiedot kirjattiin.
Kohteesta Iso-Jehkas 2 tavattujen sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot
Korsun jäännös 4, Koordinaatit X 7675997 / Y 3257249
Tähystyssuoja 1, Koordinaatit: X 7675922 / Y 3257344
Rakenne osin aaltopeltikaarista koostuva.
Tähystyssuoja 2, Koordinaatit: X 7675898 / Y 3257214

Korkea-Jehkas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Korkea-Jehkasin huipulla, puuttomalla kivikkoisella tunturipaljakalla. Paikalta on laaja näköala kaikkiin ilmansuuntiin. Kohteen muodostavat Korkea-Jehkasin kivikkoisella huipulla sijaitsevat toisen maailmasodan aikaisen saksalaisen tukikohdan jäännökset. Kohde koostuu kivivallilla suojatusta teltanpaikasta ja yhdestätoista kivistä ladotusta ampumapesäkkeestä, joiden sisälle kohde myös rajautuu.
Korkea-Jehkasilta tavattujen sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot
Teltanpaikka, Koordinaatit: X 7679445 / Y 3254802
Ampumapesäke 1, Koordinaatit: X 7679439 / Y 3254804
Ampumapesäke 2, Koodinaatit: X 7679442 / Y 3254790
Ampumapesäke 3, Koordinaatit: X 7679596 / Y 3254728
Ampumapesäke 4, Koordinaatit: X 7679514 / Y 3254738
Ampumapesäke 10, Koordinaatit: X 7679414 / 3254873
Ampumapesäke 11, Koordinaatit: X 7679420 / Y3254793

Salmivaara 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salmivaaralla sijaitsevat puolustusvarustuksien ja majoitusrakennelmien jäännökset ovat tunturi-koivikossa vaaran rinteellä sekä vaaran keskimmäisen ja itäisimmän huipun välillä olevan avoimen, alavamman suoalueen reunamilla. Jäännöksistä itäisin sijaitsee Salmivaaran itäisimmälle huipulle johtavan retkeilypolun varrella, polun itäpuolella, muut jäännökset sijaitsevat lännempänä.
Kohde on laaja-alainen, useista erillisistä jäännöksistä koostuva tukikohta, joka lienee toiminut lähinnä majoitusalueena. Osa majoitusrakennelmista on ilmeisesti ollut vaneritelttoja, osa todennäköisemmin parakkirakennuksia. Ympäristössä on runsaasti erilaista sotahistoriallista esineistöä.
Salmivaaralta tavattujen sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot (YKJ):
Parakin jäännös 1, Koordinaatit: X 7670372 / Y 3255371
Parakin jäännös 2, Koordinaatit: X 7670513 / Y 3255177
Parakin jäännös 3, Koordinaatit: X 7670425 / Y 3255127
Rakennuksen jäännös (?), Koordinaatit: X 7670505 / Y 3255197
Teltanpaikka, Koordinaatit: X 7670524 / Y 3255149
Kehämäinen kivetty pyöreä tulisija, Koordinaatit: X 7670464 / Y 3255247

Kaapin kenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hammasjärven eteläosan Kaapinniemellä, niemen itärannalla oleva vanha asuinkenttä erottuu selvästi ym­päristöstään poikkeavan kasvillisuuden takia. Avoimen kentän koko on noin 90 x 40 m. Kentälla on vielä näkyvissä kahden rakennuksen alimpien hirsi­en maatuneet jäännökset kasvillisuuden peittaminä. Pohjoisempi on ollut mahdollisesti karjasuoja, joka on jäänosten perusteella ollut noin 15 x 8 metrin laajuinen. Siitä parikymmentä metriä etelään on kooltaan noin 5 x 5 metriset tuvan perustukset. Tuvan nurkassa on piisin jäännöksena noin 1,5 x 1,5 m laajuinen ja noin 70 cm korkuinen kivikasa. Karjasuojan ja tuvan jäänöosten välissä on osittain kasvillisuuden peittä­mä kaivo.

Jiehkkášnjoaskkejávri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Iso-Jehkaksen luoteisrinteeltä alkunsa saavan, Jiehkkášnjoaskkejávriin etelästä laskevan puron varrella. Alue on avointa, puutonta, melko kivikkoista paljakkaa.
Kohteen muodostavat kaksi teltanpaikkaa ja kaksi kivistä ladottua suojavallia. Teltanpaikat ja pohjoisempi suojavalli sijaitsevat melko tiiviinä ryhmänä noin sadan metrin päässä Jiehkkášnjoaskke-jávrin etelärannasta, eteläisempi suojavalli on hieman korkeammalla puron varrella, edellisistä noin kaksisataa metriä eteläkaakkoon. Kohde rajautuu havaittujen rakenteiden lähiympäristöön kahdeksi alueeksi, joista eteläisempi rajoittuu suojavalli 2:n rakenteisiin. Pohjoisempi alue on pitkänomainen ja kooltaan noin 40 x 10 m.
Jiehkkášnjoaskkejávriin etelästä laskevan puron varrelta tavattujen sotahistoriallisten kohteiden sijaintitiedot:
Teltanpaikka 1, Koordinaatit: X 7678072 / Y 3255782
Teltanpaikka 2, Koordinaatit: X 7678057 / Y 3255786
Suojavalli 1, Koordinaatit: X 7678041 / Y 3255790
Suojavalli 2 / rakennuksen jäännös, Koordinaatit: X 7677837 / Y 3255898

Veajetgohpi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee puuttomalla paljakalla, lähellä Norjan rajaa, Veajetgohpin alueella, Korkea-Jehkasin ja Iso-Jehkasin välillä olevan Jiehkkášnjoaskkejávrin pohjoispuolella. Kohde on toisen maailmansodan aikainen saksalainen tukikohta, joka muodostuu kallioon louhittujen hirsirakenteisten korsujen räjäytetyistä ja / tai poltetuista jäännöksistä, parakin jäännöksistä, teltan-paikoista ja ampumapesäkkeistä sekä lukuisista muista vähäisemmistä rakenteista, jotka ovat liittyneet tukikohdan toimintaan. Ainoastaan merkittävimpien rakenteiden sijaintitiedot on kirjattu vuonna 2011.
Veajetgohpin alueelta tavattujen sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot
Parakin jäännös, Koordinaatit: X 7678674 / Y 3255758
Teltanpaikka 1, Koordinaatit: X 7678770 / Y 3255805

Skirhasjohkan vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteen keskeiset osat sijaitsevat Skirhasjohkan laaksossa, Saana-tunturin pohjoispuolella, laaksoa ympäröivillä moreeniharjanteilla sekä harjanteiden välisissä notkelmissa, lähes kokonaisuudessaan joen eteläpuolella. Jehkas-tuntureille johtava saksalaisten huoltotie kulkee jokivartta myötäillen vankileirin jäännösten halki, ja myös Saanan pohjoispuolen merkitty luontopolku sivuaa vankileiriä. Luontopolun varrella on vankileiristä kertova opastustaulu.
Kohde koostuu kymmenistä vankileiriin liittyvistä rakenteista, joista useimmat ovat erilaisten majoitusrakennelmien jäännöksiä: teltanpaikkoja, korsujen ja parakkien jäännöksiä. Lisäksi alueella on lukuisia erikokoisia kaivantoja ja ampumapesäkkeitä. Skirhasjohkan vankileirin jäännökset muodostavat hyvin säilyneen, sotahistoriallisesti merkittävän kohdekokonaisuuden.
Skirhasjohkan vankileirisin sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot
Parakin jäännös 4. Koordinaatit: X 7676679 / Y 3253439
Suojavalli, Koordinaatit: X 7676549 / Y 3255185
Lisää kohteita lisätiedoissa.

Skirhasjohkan majoitusalue (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Skirhasjohkan suuntaa noudattelevan saksalaisen huoltotien varrella, suurimmalta osin tunturikoivikossa joen pohjoispuolella. Joen eteläpuolella sotahistoriallisia jäännöksiä sijaitsee korkeammalla, puuttomalla paljakalla.
Kohde koostuu kymmenistä rakenteista, joista useimmat ovat majoitusrakennelmien jäännöksiä, lähinnä teltanpaikkoja, korsujen ja parakkien jäännöksiä. Lisäksi alueella on tallien jäännöksiä ja lukuisia kaivantoja, mm. kenttäkäymälä sekä 3 todennäköistä vartiopaikkaa. Alueella on myös runsaasti sotahistoriallista esineistöä. Alue tarkastettiin vuonna 2011 lähinnä tieuran suuntaa noudattavalla, noin 100 m levyisellä vyöhykkeellä, joten todennäköisesti kauempana tiestä sijaitsee vielä toistaiseksi kartoittamattomia jäännöksiä.
Skirhasjohkan majoitusalueen sotahistoriallisten kohteiden sijaintitiedot:
Teltanpaikka 9, Koordinaatit: X 76 77998 / Y 3252477
Tallin jäännos 1, Koordinaatit: X 7678417 / Y 3252069
Tallin jäännös 2, Koordinaatit: X 7678460 / Y 3252193
Tallin jäännös 3, Koordinaatit: X 7678445 / Y 3252155
Tallin jäännös 4, Koordinaatit: X 7678091 / Y 3252423
ks. lisätiedot

Könkäänjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Könkäänjärvi sijaitsee Nellimintien pohjoispuolella, Ivalosta itäkoilliseen. Kohde sijaitsee Könkäänjärven ja Könkäänsuvannon välissä, aivan Nellimintien eteläpuolella ja järven ja suvannon yhdistävän ojan länsipuolella. Kohteen eteläpuolella on mm. Könkäänjärven saksalaisten tukikohta ja pohjoispuolella Könkäänjärven rannassa Könkäänjärven kivikautinen asuinpaikka. Paikalla sijaitsee 3 rakennuksen jäännöstä ja kellari.
Rakennuksen pohja 1. Jäljellä olevan peruskiveyksen koko on pohjois-eteläsuunnassa 6,4 m ja itä-länsisuunnassa 12,5 m ja korkeus 0,5 m. Se sijaitsee Könkäänjärven ja -suvannon yhdistävästä ojasta noin 25 m länteen ja ojan varressa sijaitsevasta kellarista noin 20 m lounaaseen, pienen niittyaukean itäreunalla. Rakennus on kolmiosainen: itäpäädyssä on peruskiveys, keskellä kiveyksen sisäosa on täytetty hiekalla ja länsipäädyssä kiveystä ei ole eteläseinällä, piisikiveys on luoteisnurkassa ja eteläseinän läpi on kaivettu pitkä kuoppa. (x=3534 062, y=7625 393, z=137)
Rakennuksen pohja 2 sijaitsee Nellimintiestä noin 25 m etelään ja rakennuksen pohjasta 1 noin 40 m länsiluoteeseen. Sen koko on pohjois-eteläsuunnassa 16,2 m ja itä-länsisuunnassa 7,8 m. Peruskiveyksen korkeus on 0,3-0,5 m. Pohjoisosassa on kellarikuoppa, joka on täytetty sota-ajan ja Tielaitoksen metalliromulla. Kiveyksen keskiosassa ja eteläpäädyn keskellä on ilmeisesti piisikiveysten jäännökset. (x=3534 027, y=7625 403, z=137)
Rakennuksen pohja 3 sijaitsee noin 15 m rakennuksen pohjasta 2 lounaaseen. Rakennuksesta on jäljellä noin 0,3 m korkea hiekkavalli, jonka koko on pohjois-eteläsuunnassa 9,5 m ja itä-länsisuunnassa 7 m. Vallin ulkopuolelle on kaivettu noin 0,2 m syvä ja 0,3 m leveä kaivanto. Kohteen luoteispuolella on 3 m x 1,5 m kokoinen kaivanto, jossa on rautaromua. (x=3534 017, y=7625 394, z=137)
Kellarin jäännös sijaitsee Könkäänjärven ja -suvannon yhdistävästä ojasta noin 15 m länteen ja ojan varressa sijaitsevasta rakennuksen pohjasta 1 noin 20 m koilliseen. Vallillisen kaivannon koko on koillis-lounaissuunnassa 9 m ja kaakko-luodesuunnassa 5,5 m. Kellaria ympäröi noin 1 m korkea valli, missä oviaukko näkyy lounaisvallissa. Joen penkassa vallin korkeus on noin 1,8 m.

Paljakainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paljakaisen kestikievari sijaitsee vanhan maantien ja uuden E4-tien välissä, Magneettimäen pohjoispuolella, E4-tien länsipuolella. Etelässä kenttä rajautuu Paljakaisojaan. Kievarin rakennusten jäännösten ympärillä on laaja ja tasainen, avoin kenttä. Aukealla porot käyvät syömässä heinää, joten kenttä ei umpeudu. Kentässä on maahan iskettyjä paalurivistöjä, jotka ovat peräisin ajalta, kun kenttä toimi Metlan koealueena. Paljakainen oli kruunun omistama kestikievari ja se perustettiin ilmeisesti 1920. Kievaria isännöi Eevert Siivikko (1920-1925), Aukusti Tomperi (1926-1928), Albert Rajala (1929-1934) ja Hannes Tanhua (1935-1940).
Lapin sodan aikana poltetusta päärakennuksesta ei ole jäljellä kuin noin 50 cm korkea kivijalka ja pohjoispäädyssä lautakannella peitetty kellari. Rakennuksen koko on ollut pohjois-eteläsuunnassa noin 12 m ja itä-länsisuunnassa 8 m. Talon länsiosassa, keskellä taloa on uunin jäännös, joka on valettu. Pohjoisosassa taloa on erittäin syvä kellari, joka on peitetty kannella. Kuisti on sijainnut talon kaakkoiskulmassa ja ovi auennut kohti itää. Kuistin kivijalka on tehty pienemmistä kivistä kuin talon ja se on myös hieman mata-lampi. (x=3518 573, y=7600 268, z=215)
Tallin tai navetan jäännös on pohjois-eteläsuunnassa 5 m leveä ja itä-länsisuunnassa 12 m pitkä. Itäpäädyssä on ollut 5 m x 5 m kokoisella alueella vain nurkkakivet, kun länsipäädyssä on selvä peruskiveys jäljellä. Porraskiveys on länsipäässä kohti etelää, ja kiveyksen koko on 2 m x 2 m. Rakennuksen jäännöksen luoteiskulmassa on ilmeisesti ollut lantaluukku. (x=3518 595, y=7600 216, z=214)
Saunan jäännös sijaitsee lähellä ojaa. Sen hirsirakenteet ovat hyvin maatuneet, mutta se on ilmeisesti ollut pohjois-eteläsuunnassa 7 m leveä ja itä-länsisuunnassa 5 m pitkä. (x=3518 601, y=7600 241, z=215)
Sillan jäännös sijaitsee alueen etelälaidalla, ojan varrella. Sillasta on jäljellä muutamia hirsiä ja kiviä.(x=3518 594, y=7600 221, z=214)
Lisäksi kentässä erottuu erikokoisia kuoppia ja painanteita.

Áillahasjohkan suu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde koostuu toisen maailmansodan aikaisten osittain maahan kaivettujen rakennusten jäännöksistä sekä vähäisemmistä kaivannoista, joita tavattiin noin kahdensadan metrin matkalla Kilpisjärven itärannan läheisyydessä olevilla moreeniharjanteilla, molemmin puolin Kilpisjärven rantaan Käsivarrentieltä johtavaa ajouraa. Kohteen etelärajan muodostaa Ailakkajoen eteläpuolella Kilpisjärveen laskeva puro. Kaikkia alueen sotahistoriallisia jäännöksiä ei vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä ennätetty kattavasti kartoittamaan, joten alueelta dokumentoitiin ainoastaan kaksi kookkainta rakennuksen jäännöstä: rakennus 1 (x = 7666 110 / y = 3257 529 YKJ) ja rakennus 2 (x = 7666020 / y = 3257511 YKJ).

Ailakkalahdenlantot (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee eteläisimmän Ailakkalahdenlanton pohjois- ja eteläpuolisilla moreeni- ja hiekkaharjanteilla, harvahkossa tunturikoivikossa. Sen muodostavat kolme maakuoppaa ja yksi kaivanto, jotka sijaitsevat eteläisimmän Ailakkalahden-lanton välittömässä läheisyydessä. Kohteesta pohjoisluoteeseen sijaitsee pienempi pitkäomainen lantto, jonka pohjoispään luoteispuolella olevasta kapeasta kallioisesta kurusta tavattiin ilmeisesti tukikohdan jäännöksiä; kolme kaminaa sekä osittain palanutta puutavaraa.
Maakuoppa 1, YKJ-Koordinaatit: x = 7668 239 / y = 3257 701
Maakuoppa 2, YKJ-Koordinaatit: x = 7668 204 / y = 3257 748
Maakuoppa 3; YKJ-Koordinaatit: x = 7668 617 / y = 3257 586
Kaivanto, YKJ-Koordinaatit: x = 3257 504 / y = 7668 599

Ala-Kilpisjärvi koillinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Käsivarrentien ja Ala-Kilpisjärven rannalla. Molemmin puolin tietä, kuitenkin enimmäkseen tien itäpuolelta, havaittiin noin 1,5 km tarkastetulta
matkalta harvakseltaan toiseen maailmansodan aikaisia jäännöksiä. Alueen tarkastamisen yhteydessä dokumentoitiin kaksi ampumapesäkettä, pesäke 1 tien itäpuolelta ja pesäke 2 tien ja Ala-Kilpisjärven rannan väliltä.
Tien länsipuolella sijainneen saksalaisjoukkojen majoitusalueen keskeiset osat ovat tuhoutuneet rakennustoiminnan seurauksena. Tien itäpuoleisten tukikohtien ampumapesäkkeet ja taisteluhaudat ovat säilyneet paremmin. Hyvin säilyneitä taisteluhautoja on ainakin vedenottamolle johtavan tien pohjois- ja koillispuolilla.

Jeägeloaivi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Norjan ja Suomen rajalla, Jeägeloaivin lounaispuolella sijaitsevan matalamman harjanteen loivalta koillisrinteeltä tavattiin muutaman metrin säteellä toisistaan kuusi halkaisijaltaan noin puolimetristä piikkilankakerää. Kerät löytyivät, kun pyrittiin paikallistamaan saksalaisten 75 mm vuoristohaupitsitalviasemaa. Muita jäännöksiä alueelta ei löytynyt.

Kukkulajoki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kukkulajoen varrella, tunturikoivikossa, suojaisassa laaksossa noin 200 m metriä Käsivarrentiestä itään. Paikalla on sijainnut talli tai muu rakennus, joka on ollut rakennettu osittain Kukkulajoen päälle. Joen varrella on noin 30 m x 15 m kokoisen rakennuksen lattianiskat ja tynnyristä valmistetun kaminan jäännökset. Rakennuksen lounaisnurkassa on ollut tiilistä muurattua perustusta mahdollisen tulisijan paikalla.

Móhkkevárri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Peeran retkeilykeskukselta Mukkavaaran huipulle johtavan ”Mutkapolun” varrella, Mukkavaaran kaakkoisosassa. Sieltä dokumentoitiin kahden toisen maailmansodan aikaisen korsun jäännökset. Niiden halkaisija on noin kuusi metriä ja syvyys noin puolitoista metriä. Ilmeisesti alueella sijaitsee niitäenemmänkin.

Mukkavuopio koillinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa Mukkavuopion koillisrannalla, Haukijoen itäpuolella. Toisen maailmansodan aikainen teltanpaikka on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 6 m. Teltanpaikan ympärillä on tyypillinen noin 0,5 m leveä ja noin 20 cm korkea suojavalli. Kohde kuuluu osana laajempaan toisen maailmansodan aikaisten jäännösten ryhmään, jota ei ole kattavasti kartoitettu. Kohteesta kaakkoon noin puolen kilometrin matkalla Mukkavuopion ja Käsivarrentien välissä on lukuisia toisen maailmansodan aikaiseen toimintaan liittyviä kaivantoja.

Muotkkáluokta 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee moreeniharjanteella Muotkatakanlahden perukasta noin 700 m luoteeseen olevan niemekkeen tyvellä. Kohde on pyöreä, halkaisijaltaan noin nelimetrinen kaivanto, jonka syvyys on noin 0,8 m. Sen pohja on melko tasainen ja halkaisijaltaan noin 3 m, sen seinämät ovat osin heinittyneet. Kokonsa ja sijoittumisensa perusteella se on tähystys- tai IT-asema.
Kaivannosta noin 30 m luoteeseen on lisäksi neliömäinen kivistä ladottu rakenne, jonka halkaisija on 1 m ja korkeus 15 cm. Rakenteen päällä on noin 5 cm paksu
maakerros, jossa ei kuitenkaan todettu huuhtoutumiskerrosta. Se on todennäköisesti kaminan paikka.

Muotkkáluokta itä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kilpisjärven Muotkatakanlahden ja Käsivarrentien välillä tunturikoivikossa, soistuneen ranta-alueen itäpuolella, rinteen alaosassa. Kohde on osa laajempaa, noin 0,5 km laajusta aluetta, jolta tavattiin runsaasti toisen maailmansodan aikaisia kaivantoja ja muita jäännöksiä. Kohteesta dokumentoitiin ainoastaan neljän pohjoisimman kaivannon muodostama ryhmä sekä alueen keskivaiheilta tavattu mahdollinen venäläisten sotavankien joukkohauta.
Mahdollisen joukkohaudan muodostaa kaksi vierekkäistä suorakaiteen muotoista kaivantoa, joiden luona kaksi lankunpätkistä tehtyä valkoista ortodoksiristiä. Suurempi kaivanto on kooltaan noin 2,0 x 2,0 m, pienempi noin 1,5 x 0,5 m. Suuremman kaivannon syvyys on noin metrin ja pienemmän syvyys on noin 0,5 m.

Pikku-Jehkas luode (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Pikku-Jehkasin luoteispuolella, rakkaisen mäen päällä, noin 200 m kaakkoon kohdasta, jossa Käsivarrentie ylittää Suomen ja Norjan välisen rajan. Kohteessa sijaitsee kivilohkareiden välissä miehennostannaisista kivistä kasatuin latomuksin suojattu ampumapesäke, jonka sisähalkaisija on noin 1 m.

Vanha rantatie (1000021287) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Turusta Tukholmaan Pohjanlahden ympäri kulkenut vanha rantamaantie oli Pohjanmaan tiestöstä tärkein. Pohjanlahden ympäri vei talvitie, jota käytettiin meriliikenteen seisoessa. Korsholman ja Oulun välinen ratsupolku pyrittiin 1610- ja 1620-lukujen vaihteessa kunnostamaan vaatimattomaksi maantieksi, mutta varsinaisesti tämä onnistui vasta vuosisadan jälkipuoliskolla. Vuonna 1668 Pohjanmaan maaherran Johan Graanin mukaan rantatie oli vielä erityisesti Kemin, mutta myös osittain Iin pitäjässä huonossa kunnossa, koska kesäisin kaikki matkustivat meritietä Luulajasta Iihin. Tornion ja Oulun välinen tie saatiin vaunuilla ajettavaksi vasta kuningas Adolf Fredrikin vuonna 1752 tekemän matkan alla. Lapin läänin alueella rantatie oli pitkään ainoa maantie.
Suurin osa tielinjasta on edelleen käytössä. Yksi käytöstä poisjäänyt kohta on rautatien ja Vt 921 välissä, Ruonanojan tuntumassa.
Tierakenteiden ja tien ja sen vaiheiden ajoittamisen kannalta otollisimpia kohtia ovat kosteikkojen ylityspaikat. Tornion alueella yksi tällainen on Ruonanoja.

Mourusalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mourusalmen etelärannalla sijaitsee useassa kohti juoksuhautaa.

Kannusniemi (1000021964) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kannusniemessä sijaitsee useassa kohti juoksuhautaa.

Paskoniemi 3 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Paskoniemen pohjoisosassa, Luiron lounaisrannalla jyrkän rantatörmän päällä vajaan kymmenen metrin etäisyydellä sen reunasta. Ympäristössä on paljon rapautunutta laakakiveä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kaksi 1,7 m etäisyydellä toisistaan olevaa kivilatomusta. Latomukset on tehty ympäristöstä kerätyistä laakakivistä, jotka ovat halkaisijaltaan alle 30 cm. Kivet on pinottu maakivien päälle. Toinen latomuksista on kooltaan 1 m x 0,8 m x 0,9 m ja toinen on 1,2 m x 0,7 m x 0,3 m kokoinen. Latomusten päällä kasvaa melko niukasti jäkälää. Matalampi latomus on ilmeisesti romahtanut.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella. Latomukset sijoittuvat 3 m x 1,2 m kokoiselle rannan suuntaiselle alueelle.
Kohteessa on kaksi kivilatomusta, jotka niiden päällä kasvavan jäkälän vähäisyyden perusteella ajoittuvat luultavasti historialliselle tai uudelle ajalle. Latomusten käyttötarkoitus ja ajoitus on epäselvä.

Seiväsvaara 3 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Siyliöjoen itäpuolella, Seiväsvaaran lounaisosan lounaisrinteen juurella rakka-alueella. Kasvillisuus on rämettä ja nevaa. Alue on luokiteltu joutomaaksi.
Kohteessa on laakakivilatomuksia. Selkeimmät kolme latomusta sijoittuvat länsiluode-itäkaakkosuuntaiseen 11,5 m pituiseen linjaan tasavälein. Latomukset on tehty maakivien päälle ympäristöstä kerätystä kivestä. Kivet latomuksissa ovat halkaisijaltaan 20-30 cm kokoista rapautunutta laakakiveä. Itäkaakonpuoleinen latomus 3 on mitoiltaan 90 x 50 x 40 cm, keskimmäinen latomus 2 on 140 x 100 x 50 cm kokoinen ja länsiluoteenpuoleinen latomus 1 190 x 80 x 50 cm. Latomusten vieressä on myös muita epäselvempiä kivikasoja. Latomusten alinten kivien päällä on turvetta.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella. Alueen koko on n. 12 m x 12 m.
Kohteessa on kivilatomuksia. Niiden käyttötarkoitus ja ajoitus on epäselvä. Luultavasti ne kuitenkin ajoittuvat historialliselle tai uudelle ajalle. Läheltä uittotammen luota on kulkenut Seitajärven ja Lokan välinen vanha tie.

Vaara-Suikelolampi 1 (Kivirakenteet)
Kohde sijaitsee Vaara-Suikelolammen kaakkoisrannalla, Tomottajarovan pohjoisluoteeseen laskevalla jyrkällä kivisellä rinteellä. Rinteen alapuolella on leveä tasanne. Ympäristössä on rapautunutta laakakiveä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kolme kivilatomusta. Latomuksen sijoittuvat parin metrin etäisyydelle toisistaan kolmiomaiseen muodostelmaan hiukan eri korkeuksille. Latomuksen koostuvat erikokoisista laakamaisista rapautuneista luonnonkivistä, joita on kasattu suurempien maakivien päälle. Päällimmäiset kivet ovat pienempiä kuin alla olevat. Osa kivistä on hyvin pientä, halkaisijaltaan 10 cm kokoista. Kiviaines on luultavasti kerätty lähiympäristöstä, jossa on samanlaista kiveä. Latomus 1 on niistä ylimpänä. Se on mitoiltaan 4 m x 2 m x 1 m, ylärinteen puolelta leveämpi ja kapenee alarinteeseen päin. Latomus 2 sijoittuu muita latomuksia alemmas niiden länsipuolelle. Se on kooltaan 3 m x 2,5 m x 0,7 m, ja muodoltaan epämääräisen pyöreähkö. Siinä on muita vähemmän maakivien päälle kasattua kiviainesta. Latomus 3 on mitoiltaan 3 m x 1,7 m x 1 m ja muodoltaan soikea. Latomusten päällä on jonkin verran turvetta, mutta ne erottuvat melko hyvin.
Kohde rajattiin maanpinnalle näkyvien rakenteiden perusteella. Alueen koko on n. 10 m x 10 m.
Latomusten käyttötarkoitus ja ajoitus ei ole tiedossa, mutta ne näyttävät ihmisen tekemiltä, ja ajoittuvat luultavasti historialliselle ajalle.

Renkkumaa (Kultti- ja tarinapaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikka on kivinen itään laskeva kangasharjanne Kanttavaaran eteläpuolella, Kinturijärven länsirannalla. Rovanpäässä asuneet 1900-luvun alussa syntyneet vanhukset ovat kertoneet, että heidän talostaan n. 700 m luoteeseen sijaitsevassa Renkkumaassa on nähty useita kertoja aarnivalkean palavan. Mitään vanhempaa perimätietoa tai muinaisjäännöstä ei paikkaan kerrottu kuitenkaan liittyvän.

Rovarinne (Taide)
Historiallinen; Mierasjärven itärannalla on kulkenut postipolku, joka on osa tunnettua, vanhaa kulkureittiä Inarista Utsjoella. Polku on toiminut virallisena postinkuljetusreittinä 1800-luvun lopulta 1950-luvulle.
Mierasjärven itärannalla, noin 160 m Mierastuvan itäpuolella, ylärinteessä on pilkkapetäjä. Puussa on yksi suuri pilkka, jonka yläosassa on pystysuora kaiverrus M.A. 1931. Pilkka saattaa liittyä Utsjoen postipolkuun, vaikka polku ei alueella enää erotu.

Poastaája (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mierasjärven eteläosan itärannalla, Poastaájan suun eteläpuolella sijaitsee kivirakennelma, jonka käyttötarkoitus on epäselvä. Se on suorakaiteen muotoinen, laatikkomainen rakenne; kooltaan noin 50x80 cm. Kolmella sivulla on pystyssä laakakivet: kummallakin lyhyellä sivulla noin 40x50 cm kokonen laakakivi ja pitkällä, järven puoleisella sivulla kolme pienempää laakakiveä.

Mierasjärvi itä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mierasjärven itärannalla, Moalkejohkan suulta noin 490 m etelään, sijaitsee kivirakennelma, jonka käyttötarkoitus on epäselvä. Se on luonnonkivistä muodostettu kivirivi, jonka pituus on noin 3 m. Siinä on vain yksi kivikerta sekä pysty- että pituussuunnassa. Rivin vieressä kulkee Utsjoen postipolku.

Jeagilvárri 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Jeagilvárri sijaitsee Utsjokilaakson länsirannalla, Utsjoen Guhkesluoppalin ja Stuorrâ Balddotjávrin välissä. Jäkälävaaralta on nostettu jäkälää, jota on kerätty tietopaikkoihin ja säilytetty vaaran rinteillä kunnes ne on kuljetettu talviaikaan poroilla alas jokilaaksoon. Merkkejä neliömäisistä, juurakoista ja oksista tehdyistä jäkälän säilytyspaikoista löytyy eri puolilta vaaraa.

Mávnnavárri (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mustavaaran itärinteellä, Mannelan talosta 710 metriä pohjois-koilliseen, Mustavaaranvaaran rinteessä sijaitsevan mökin tiestä noin 50 metriä koilliseen heti sähkölinjan pohjoispuolella. Alueella kasvaa mäntyä ja pajua, aluskasvillisuus on puolukkaa, mustikkaa ja variksenmarjaa. Maasto on epätasaista.
Rakenne on kaivettu maahan ja sen pituus on etelä-pohjoissuunnassa 5 metriä ja itä-länsisuunnassa 7 metriä. Pohjoispuolella on selkeä valli, joka koostuu turpeesta ja on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Rakenteen syvyys on syvimmillään noin 1,8 m maanpinnasta. Rakenteen länsipäässä ja eteläpäässä on oviaukkoon viittaavat painanteet. Länsiosassa on näkyvissä romahtanutta lauta-ja hirsirakennetta romahtaneen turpeen alla. Sotahistoriaan liittyvä rakenne, ilmeisesti korsu. Sijainti on strategisesti hyvä, sillä paikasta on erittäin hyvät näkymät Könkämäenolle itä-koilliseen.

Govddajávri (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sinettän rinteellä, noin 100 metriä Palojoensuu-Kilpisjärvi-tiestä pohjoiseen ja 350 metriä Kouttajärvestä kaakkoon, aivan nykyisen sähkölinjan läheisyydessä. Vaaran rinne kasvaa tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuus on puolukanvarpua, variksenmarjaa ja jäkälää. Maasto on epätasaista.
Kuoppa on muodoltaan pyyntikuopan kaltainen, mutta sen reunat vaikuttavat melko resenteiltä, vaikka ovatkin sammaloituneet. Kuoppa sijaitsee jyrkässä rinteessä ja sen ympärillä ei ole selkeitä vallirakenteita. Kuoppa on halkaisijaltaan 140 cm ja syvyys on noin 80 cm. Kuoppaa on todennäköisesti käytetty ampumasuojana.

Sinehat 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sinettän etelärinteellä, Kouttajärven rannalta noin 550 metriä kaakkoon ja Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä noin 50 metriä pohjoiseen. Alue on tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuus koostuu puolukanvarvuista. Maasto on epätasaista. Alueella on kaksi saksalaisten rakennusta ja kahdeksan, ilmeisesti ampumasuojina/poteroina toimineita suorakulmaisia kuoppia, joiden koko on keskimäärin noin 160x90 ja syvyys noin 60 cm. Rakennuksen pohjat sijaitsevat 415-420 terassin välissä, kun ampumakuopat sijaitsevat 420 metrin terassilla. Alueelta on erittäin hyvä näkyvyys Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantielle.
Rakennus 1 on nelikulmainen, sen takaseinä (pohjoisessa)koostuu ylemmän terassin seinämästä ja sivuseinät turvevalleista. Rakennuksen katto on ilmeisesti koostunut myös turpeesta, joka on romahtanut rakennuksen päälle. Rakennus on kooltaan noin 7x7 metriä ja vallit ovat leveydeltään 2m ja noin 60-70 cm korkeat. Vallin lounaiskulmassa on oviaukko.
Rakennuksesta 1 noin 6 metriä länteen on rakennus 2.
Rakennus on samankaltainen kuin rakennus 1, mutta kooltaan pienempi. Rakennuksen vallit ovat leveydeltään noin 80 cm ja niiden korkeus on noin 35-100 cm. Rakennuksen kaakkoisosassa on oviaukko. Rakennuksen lattia-alaan on kiinnitetty sähköpylvään vaijeri.

Sinehat 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sinettän noin 270 metriä itään kohteesta Sinehat 1, Karesuvanto-Kilpisjärvi maantiestä 30 metriä pohjoiseen, noin 10 metriä sähkölinjasta etelään. Alue on tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuus koostuu puolukanvarvuista. Kuoppa on neliskanttisen muotoinen ja ilmeisesti ampumasuojana käytetty kuoppa, kohteesta on hyvä näkyvyys tielle.

Sinehat 3 (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Sinettän noin 590 metriä itään kohteesta Sinehat 1, Karesuvanto-Kilpisjärvi maantiestä 60 metriä pohjoiseen, noin 10 metriä sähkölinjasta pohjoiseen. Alue on tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuus koostuu puolukanvarvuista ja jäkälästä. Rakenne sijaitsee 400 metrin käyrän tuntumassa. Rakenne on nelikulmainen ja siinä ei ole valleja. Se on mitoiltaan noin 5x2 metriä ja syvyys on noin 50 cm. Rakennuksen pohja ei vaikuta kovin vanhalta ja koska ympäristössä on runsaasti ampumakuoppia, on syytä olettaa rakennuksen liittyvän saksalaisten toimintaan alueella.

Beattet 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 140 metriä koilliseen maantien ja Könkämäenon välisellä kankaalla sijaitsevasta hiekkakuopasta ja 10 metriä Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä itään. Maasto on kumpuilevaa hiekkatörmää. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja mustikkaa. Maaperä on hiekkaa. Kuopan reunat ovat jäkälöityneet, mutta se vaikuttaa uudehkolta. Kuoppa on muodoltaan suorakulmainen ja sen mitat ovat 140x80, syvyys on noin 40 cm. Kuopalta on hyvä näkyvyys maantielle ja se on todennäköisesti jonkinlainen ampumasuoja.

Beattet 4 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 180 metriä koilliseen maantien ja Könkämäenon välisellä kankaalla sijaitsevasta hiekkakuopasta, noin20 metriä Karesuvanto-Kilpisjärvi -tiestä itään. Maasto on kumpuilevaa hiekkatörmää. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja mustikkaa. Maaperä on hiekkaa. Kuoppa on muodoltaan soikea ja sen mitat ovat 300x200. Kuopan eteläseinämä on matalampi, mikä on mahdollistanut vetäytymisen pesäkkeestä.

Beattet 5 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsäautotien ja maantien välissä, noin 38 metriä Karesuvanto-Kilpisjärvi -tiestä itään ja noin 5 metriä metsäautotiestä pohjoiseen. Maasto on tasaista hiekkamaata. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja mustikkaa. Maaperä on hiekkaa. Rakenne on matala ja valliton, neliön muotoinen ja sen mitat ovat 220x220, syvyys on noin 20 cm. Rakenne vaikuttaa vanhalta, mutta kairattaessa, ei huuhtoutumiskerrosta ollut havaittavissa. Kyseessä lienee jonkinlainen teltanpohja, joka on ollut käytössä samanaikaisesti alueella olevien ampumasuojien kanssa.

Roabicoalbmi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ropinsalmen sillasta 750 metriä kaakkoon, Naimakkaluspan rinteellä, aivan sähkölinjan kupeessa, tunturikoivikossa. Aluskasvillisuus koostuu puolukasta ja variksenmarjoista, mutta alueella kasvaa myös heinää. Aivan sähkölinjan alla on Govva-Labban -lapinkylän vanhan poroaidan jäänteet. Poroaita on oletettavasti jäänyt pois käytöstä joitakin kymmeniä vuosia sitten ja on nykyistä sähkölinjaa vanhempi.
Aivan poroaidan lähellä on kuoppa. Se on muodoltaan pitkänomainen ja kooltaan noin 160x90 cm. Kuoppa liittynee sotahistoriaan ja saksalaisten toimintaan alueella, kuopat ovat olleet käytössä ampumasuojina.

Roabicoalbmi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Naimakkaluspan lounaisrinteellä, 1,4 kilometriä Ropinsalmen sillasta kaakkoon, aivan maantien lähellä. Kohteella on kaksi kuoppaa. Ne ovat muodoltaan pitkänomaisia ja neliskanttisia, noin 160x90 cm. Kuopasta noin 3,5 metriä kaakkoon on toinen samanlainen kuoppa. Kuopat liittynevät sotahistoriaan ja saksalaisten toimintaan alueella, ne ovat olleet käytössä ampumasuojina, niiltä on hyvä näkyvyys maantielle ja joelle.

Roabicoalbmi 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Ropinsalmen länsirannalla, Genddánjárga -nimisen niemen rinteessä, aivan nykyisen sähkölinjan eteläpuolella. Maasto on epätasaista. Alueella kasvaa tiuhaa tunturikoivikkoa ja aluskasvillisuus on puolukkaa ja variksenmarjaa. Kohde liittyy sotahistoriaan. Alueella on neljä rakennuksenpohjaa, jotka ovat kaikki muodoltaan samankaltaisia. Rakenteet on kaivettu osittain maahan ja niiden seinävallit muodostuvat tievasta. Rakennusten yksi, lyhyt sivu on avoin, mikä tekee niistä U-kirjaimen muotoisia. Rakennetta aikanaan peittämä turvekate on todennäköisesti romahtanut rakenteen päälle. Rakenteet ovat kooltaan noin 7,5 x 4 metriä ja niiden syvyys on noin 1,2 metriä. Rakenteet ovat mahdollisesti olleet käytössä saksalaisten eläinsuojina tms. Alueelta on erittäin hyvä näkyvyys sekä Robinsalmelle, että tielle.

Historiallinen; Kohde sijaitsee 420 metrin käyrällä. Maasto on tasaista hiekkamaata. Alueella kasvaa tunturikoivikkoa, aluskasvillisuus on variksenmarjaa ja mustikkaa. Paikalla on runsaasti toiseen maailmansotaan liittyviä rakenteita, kuten kolme rakennuksenpohjaa, korsunpohja, kolme ampumasuojaa ja yksi ryömintähauta.
Rakennuksen pohjat on aikoinaan kaivettu hiekkatievaan. Niiden toinen pääty ja seinämät koostuvat hiekkatievasta, jotka muodostavat korkeat vallit, toinen pää on avoin ja lattia on kaivettu hieman maanpintaa syvemmälle. Rakenne on U-kirjaimen muotoinen. Ilmeisesti rakennetta aikoinaan peittänyt turvekate on romahtanut rakenteen päälle. Rakennukset ovat mahdollisesti toimineet joko eläinsuojina, joissa on pidetty muuleja tai sitten ne ovat voineet toimia autotalleina. Yksi rakennuksen pohjista vaikuttaa siltä, että se on voinut olla asuin-tms. käytössä. Rakennuksessa on vallit jokaisella seinällä ja läntisessä vallissa, pitkällä seinustalla on oviaukko.
Alueella sijaitsevat kuopat vastaavat muodoltaan pyyntikuoppia, mutta seinämaannoksen ulkoasun perusteella, ne ovat uudempia. Kuoppien muoto on mahdollisesti ollut neliskanttinen, mutta seinien romahtamisen seurauksena muoto on pyöristynyt. Kuopissa on vähäiset vallit. Puolustusrakenteisiin kuuluu myös matala ryömintähauta ja ne on kaivettu strategisesti hyviin paikkoihin, joista on hyvä näkyvyys Könkämäenolle ja tielle.

Iitu 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iitton kylästä 270 km koilliseen ja Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä 50 metriä itään, 20 metriä metsäautotiestä etelään, aivan sähkölinjan länsipuolella. Alueella kasvaa vaivaiskoivua, aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa ja paikoin on heinikkoa. Juoksuhauta on noin yhdeksän metrin mittainen ja siihen ei näytä liittyvän muita rakenteita.

Iitu 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iitton kylästä 290 km koilliseen ja Karesuvanto-Kilpisjärvi -maantiestä 100 metriä itään, 40 metriä metsäautotiestä etelään, sähkölinjan itäpuolella. Alueella kasvaa vaivaiskoivua, aluskasvillisuus on puolukkaa, variksenmarjaa ja paikoin on heinikkoa. Kohteessa on rakennuksenpohja, ryömintähauta ja lava-auton jäänteitä, jotka liittyvät saksalaisten sotilaiden toimintaan alueella toisessa maailmansodassa. Kohteesta 70 metriä luoteeseen on suurikokoinen pyöreä talonpohja, jota ympäröi turvevallit.
Rakenne on kaivettu hiekkatievaan, sen toinen pääty ja seinämät koostuvat hiekkatievasta, jotka muodostavat korkeat vallit. Toinen pää on avoin ja lattia on kaivettu hieman maanpintaa syvemmälle. Rakenne on U-kirjaimen muotoinen. Ilmeisesti rakennetta aikoinaan peittänyt turvekate on romahtanut rakenteen päälle. Rakennus on mahdollisesti ollut eläinsuoja, jossa on pidetty muuleja tai sitten se on voinut toimia autotallina.
Pyöreässä rakenteessa on kaksi oviaukkoa, joista toisessa vaikuttaa olevan turvevallien muodostama eteinen. Kyseessä on todennäköisesti saksalaisten käyttämien vaneritelttojen pohja, näitä pyöreitä vaneritelttoja käytettiin mm. asuinrakennuksina.

Hávgajohka 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde liittyy sotahistoriaan. Alueella on seitsemän rakennuksenpohjaa, jotka ovat kaikki muodoltaan samankaltaisia. Rakenteet on kaivettu osittain maahan ja niiden seinävallit muodostuvat tievasta. Rakennusten yksi, lyhyt sivu on avoin, mikä tekee niistä U-kirjaimen muotoisia. Rakennetta aikanaan peittämä turvekate on todennäköisesti romahtanut rakenteen päälle. Rakenteet ovat kooltaan noin 7,5 x 4 metriä ja niiden syvyys on noin 1,2 metriä. Rakenteet ovat mahdollisesti olleet käytössä saksalaisten eläinsuojina, varastoina tai autotalleina. Yhden rakennuksen pohjan edessä on liesikiveys, mikä myös viittaa sen olleen käytössä räkkäsuojana eläimille.

Pitkäsuvanto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuonna 2013 Kurtakon ja Ylläsjärven välisen sähkölinjan inventoinnissa paikannettu sammalen ja varpujen peittämä hirsikämpän jäännös, kooltaan 13 x 6 m. Hirsikehikko on kaksiosainen ja kasattumatalahkojen kivien päälle. Rakenteen eteläpäässä on 6 x 6 m laajuinen osa, joka on erotettu väliseinällä. Sen kaakkoisnurkassa on harmaakivistä kootun tulisijan jäännös, 2 x 2 m, korkeus 0,7 m. Hirret ovat osin lahonneet, mutta niissä voitiin erottaa työstö- ja katkaisujälkiä. Osa hirsistä on katkaistu sahalla, osa kirveellä. Maaperä alueella on pääasiassa.
Maaperä alueella on pääasiassa kivistä moreenia, puusto on havupuuvaltaista sekametsää. Kohde sijaitsee Tiekkosenmaan itäpuolella, suon reunassa, Luosujoesta länteen. Kämpänjäännös sijoittuu suunnitellun sähkölinjan reunasta noin 20 m itään.
Ilmeisesti kyse on 1900-luun alkupuolen rakennuksesta.

Kuusivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Miekojärven ja Alaisen Alposjärven väliin jäävällä kannaksella, Kuusivaaran lounaispuolisessa loivassa alarinteessä, on suon ja kuivan maan rajalla rivissä kahdeksan rakennuksen pohjaa. Kuusivaaran rinteet ovat erittäin kivikkoiset ja jyrkät. Rakennusten kohdalla alarinne laskee loivasti kosteikolle. Puusto on mäntyvoittoista sekametsää ja tuoretta kangasta. Kohde sijaitsee keskellä leimikkoa, mutta se on rajattu nauhoin hakkuualueen ulkopuolelle.
Kuusivaaran lounaispuolisessa alarinteessä olevat rakennukset on rakennettu rinteeseen siten että sisäänkäynnit ovat säännönmukaisesti rakennuksen alareunassa suon suuntaan. Maaston muodot on hyödynnetty näissä korsumaisissa rakennelmissa. Kaikki rakennukset sijaitsevat samalla tasolla alarinteen reunassa. Ne ovat saman suuntaisia ja näyttävät muodostavan rakennuskompleksin, joka on rakennettu suunnilleen yhtäaikaisesti.

Aitavaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on mustikkaa.
Kohteessa on vanhaa, hirsistä tehtyä poroaitaa. Aitaa on tehty maapuista kirveellä katkomalla. Aita kulkee pohjoisesta etelään 100 m matkalla. Kohdepiste on mitattu noin aidan keskikohdasta. Aita kulkee pienen suojuotin itäreunalla. Aita on suurimmaksi osaksi lahonnut pois. Aita oli aiemmin alakohteena mj-kohteessa Aitavaara (699010628), joka on vuoden 2011 inventoinnin perusteella jaettu kolmeksi erilliseksi kohteeksi.

Aalisjoki Pitkäkoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pitkäkosken yläjuoksun itärannalla on huonosti säilyneitä uittorakenteiden
jäännöksiä ja todennäköisesti koskenperkauksen tuloksena syntynyttä raivauskivikkoa
noin 50 m matkalla. Kiviraunioiden eteläpäässä on puoliympyrän
mallinen kivikasa, jolla on kokoa noin 5 x 2 m ja korkeutta 1 m. Rakenteen
funktio jäi epäselväksi.
Pitkäkosken kolme ohjeseinää rakennettiin 1953 ja ne purettiin 1980-luvun
alkupuolella. Kivistä muodostettiin virtaan kosteita ja puutavara jätettiin rannalle
retkeilijöiden käyttöön.

Aalisjoki Pitkäkoski 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kasa kosken uittorakenteisiin kuuluneita hirsiä. Poistettu edellisen koskenperkauksen
yhteydessä rakenteista ja kasattu rannalle. Hirsissä on jälkiä mm.
puuliitoksista.

Aalisjoki Pahtakoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee puretun ja metsittyneen ohjeseinän noin 30 metriä pitkä jäännös. Kivien alla havaittiin mm. veistettyjä hirsiä, jotka ovat aikoinaan kuuluneet paikalla sijainneeseen ohjeseinään. Rakenne ei ole alkuperäisessä asussaan. Koskessa on tehty ennallistustöitä, joiden tuloksena rakenteiden ulkoinen olemus on muuttunut.

Konttajoki Roitikoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Säästöpadon jäännös sijaitsee Roitikosken itärannalla nykyisen sillan kaakkoispuolella.
Rakenne on havaittavissa selkeämmin noin 2 m etäisyydellä nykyisestä koskenrannasta.
Rakenteen leveys on noin 6 m ja pituus 10 m. Korkeutta rakenteella
on noin 0,5 m. Rakenteen eteläpuolella on noin 10 m matkalla epämääräistä
kivikkoa ja hirrenpätkiä, jotka saattavat liittyä aiempiin uittorakennelmiin,
mutta eivät enää todennäköisesti ole alkuperäisellä paikallaan.
Lohkotuista luonnonkivistä rakennettu säästöpadon jäänne on säilynyt raivaustöiltä,
koska sen päällä on kulkenut entinen Metelivaarantien linjaus. Nykyisin
paikalla kasvaa tiheä sekametsä. Uiton piirteet ovat huonosti tunnistettavissa.
Roitikosken uittotoiminta alkoi 1900-luvun alkupuolella. Koskessa oli sen niskalla
säästöpato ja 100 metriä pitkä ohjeseinä. Ohjeseinä purettiin 1980-
luvulla uiton päättymisen jälkeen.

Konttaköngäs 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteeseen kuuluu kahden uittoruuhen sekä säästöpadon jäännös. Konttakönkään
kosken länsipuolella on metsäautotie, josta on opasteet ja polku
koskelle. Polku kulkee uittojäänteiden (säästöpato ja ruuhet) pohjoisosan yli.
Koskea on rakennettu ja kunnostettu useampaan kertaan.
Itse koskessa on nähtävissä sotien jälkeiseen uittotoimintaan liittyviä rantojen raivauskivikkoja ja sivu-uomien kivipatoja. Kosken länsipuolella on kahden 1910- ja 1930-
luvulla valmistuneen uittoruuhen jäänteet, josta itäisempi (eli nuorempi, rak.
1932) näkyy selkeänä rakenteena metsämaastossa. Sen alaosa päättyy koskeen,
tosin uittoruuhen eteläpään yhteys koskeen on suljettu kivi- ja maavallilla
ilmeisesti 1950-luvulla. Itse ruuhesta on näkyvillä lähinnä kanavan paikka
ja puurakenteita. Könkään niskalla olleen säästöpadon paikalla on 1900-luvun
loppupuolella rakennettu kävelysilta. Koskenniskan säästöpadosta on säilynyt
maapatoa sekä kosken arkkujen jäänteitä nykyisen sillan alla. Kävelysillan
eteläpuolella maasto on paikoittain hyvin peitteistä ja uittoruuhen hahmottaminen
kokonaisuutena on hankalaa.
Kosken perkaaminen alkoi varsinaisesti sodan jälkeen, jolloin koskea kunnostettiin
konevoimin ja mahdollisesti räjäyttämällä. Kunnostusalueen sivuuomien
ja uittoruuhen sulkevat padot ovat tältä ajalta. Uitto päättyi 1960-
luvulla, jonka jälkeen koskea on kunnostettu 1980-luvulla.
Muinaisjäännökseksi ehdotetaan rajattavaksi uittoruuhien ja säästöpadon alue
kosken länsipuolella. Koskessa olevat rakenteet on todennäköisesti pitkälti
raivattu 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Konttakönkään uittorakenteet ovat melko hyvin säilyneet ja ne edustavat merkittävää elinkeinoa. Konttajoen uiton merkkien yleisen häviämisen vuoksi, uittoruuhen ja säästöpadon jäänteitä voidaan pitää merkittävinä.

Konttaköngäs 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Uittopato, ns. konttisuiste, sulkee pienen sivuhaaran Konttajoen saaren ja itärannan
välillä. Padon pituus on 15,5 m ja siihen kuuluu kaksi kolmionmuotoista
kiviarkkua, joiden varassa pitkittäin olevat patohirret sulkevat saaren ja itärannan
välisen uoman.
Konttakönkään alapuolen suvannon hiljainen virtapaikka sijoittuu
alavalle suo- ja niittyalueelle, jossa kasvaa pääosin lehtipuita.
Konttajoen uitto alkoi 1900-luvun alkupuolella. Pato on rakennettu estämään uittotukkien
pääsy sivu-uomaan. Uiton rakentamisesta hyvin kertova rakenne on
säilynyt tunnistettavana.

Konttajoki Suezin kanava (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kanava on melko suoraviivainen, matalavetinen vesiuoma, jota on paikoin kivetty.
Rannat ovat loivapiirteiset ja peitteiset, eteläpäässä suo- ja niittyvaltaiset.
Kanavan rakentamisessa nostetut maamassat ovat tasoitettu joensuuntaiseksi
terassiksi. Kanavaan ja uittoon liittynyt säästöpato on purettu ja korvattu
vuonna 1998 rakennetulla puusillalla. Kohteen läheisyydessä on muutamia
vapaa-ajan asuntoja.
Suezin kanava on kaivettu ilmeisesti 1950-luvun jälkipuoliskolla. Kanava on
rakennettu konevoimalla. Noin kilometrin mittainen kanava lyhensi uittomatkaa
noin 8 kilometriä. Kanavaan liittyvät säästöpato ja pohjoispään ohjauspato
ovat purettu uiton päättymisen jälkeen. Kanavalla voidaan katsoa olevan
merkitystä lähinnä esimerkkinä 1950-luvun uittorakentamisesta. Uiton päättymisen
jälkeen uomaa on kivetty. Rannat ja terassit ovat metsittyneet. Ennallistusten
ja uudisrakentamisen seurauksena 1950-luvun uitto- ja rakennustoiminnan
piirteet ovat huonosti tunnistettavissa. Kohde edustaa kuitenkin
uittorakentamisen viimeistä vaihetta ennen uittotoiminnasta luopumista.
Suezin kanavan luoteispuolisessa Konttajoen mutkassa sijaitsee mm. Arkku- ja
Patokoski, joissa saattaa olla vanhoja uittorakenteita, jotka mahdollisesti
ovat säilyneet paremmin uitto- ja koskikunnostushankkeiden vaikutuksilta.

Ylinen Alposjoki Välijoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Välijoki muodostaa uittokokonaisuuden, johon kuuluu säästöpato, kaksi konttiohjeseinää
sekä vähäisempiä rakenteita, kuten raivauskivikkoa ja otvitukseen
tai kossitukseen kuuluneita tukkeja joenpenkalla (mm. kohdassa N =
Paikoittain raivauskivikot ovat näyttäviä rakenteita.
Jokiympäristössä tulee esiin purouiton erityyppiset rakenteet.
Aluerajauksessa on huomioitu kiinteinä muinaisjäännöksinä suojeltaviksi ehdotetut
säästöpato (Välijoki 1) ja konttiohjeseinät (Välijoki 2).

Ylinen Alposjoki Välijoki 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Välijoen niskalla suomaastossa oleva säästöpato, johon liittyy selkeät pohjalavan
ja ohjeseinän jäänteet. Säästöpadon pituus joen länsirannalla noin 50 m
(päättyy mäntykankaaseen) ja korkeus noin 0,5 m. Patoon on tehty hirsiarkkuja.
Ohjeseinä muodostaa selkeän rakenteen.
Itärantaa ei voitu tarkastaa, mutta myös sillä rakenne vaikuttaisi oleva ainakin muutamien kymmenien metrien pituinen.
Muodostaa osan kokonaisuudesta johon kuuluu myös kohde Välijoki 2.

Ylinen Alposjoki Välijoki 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kosken ulkokaarteisiin rakennetut kaksi konttiohjeseinää, joiden pituus on noin 30 m. Rakenteiden korkeus on noin 0,5 ja ne koostuvat 2-3 hirsikerrasta.
Lisäksi molemmilla rannoilla on raivauskivikasoja. Hieman etäämpänä uoman
rannoilla on yksittäisiä tukkeja, jotka saattavat olla jäänteitä purouittoon
kuuluneista ns. otvituksesta tai kossituksesta (mm. ).
Muodostaa osan kokonaisuudesta johon kuuluu myös kohde Välijoki 1.

Alposjoki Niskakoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Alposjoen Niskakoskessa on pienimuotoisen uiton jäljet näkyvissä mm. raivauskivikkoa,
uittoränni Vääräkkäkoskessa sekä Niskakoskessa sijaitsevat säästöpadon
jäännökset.
Uittorakenteet rakennettiin1900-luvun alkupuolella. Puinen
säästöpato viittaa vähäiseen uittotoimintaan. Säästöpadon jäänteitä on säilynyt Niskakosken molemmilla rannoilla. Länsirannalla säästöpadon jäännöksen pituus on noin 10 m, itärannalla 15 m.

Alposjoki Vääräkkäkoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Raivauskivistä tehty lammen uittoränni. Raivattu virta-alue päättyy pieneen
lampeen, jossa uiton rakenteita edustaa tukkien ohjaukseen liittyvät lyhyet
kiviseinät.

Huuhkajavaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Huuhkajavaaran pohjoisrinteellä, Ylimmäisen Kivijoen etelärannalla. Kohteen pohjoispuolella kohoaa Lattunavaara. Alue on kangasmetsää, jossa kasvaa uudistuskypsää mäntyä. Välittömästi kohteen eteläpuolinen kuvio on hakattu ja se on uudistusvaiheessa.
Paikalla on etuvartioasema, joka koostuu taisteluhaudasta, ampumapesäkkeistä ja korsuista. Taisteluhauta on 250 metriä pitkä ja se on rakennettu U:n muotoon siten, että se suojaa aluetta eteläpuolelta. Taisteluhautaan kuuluu 12 erillistä haaraa, joissa osassa havaittiin selkeä ampumapesäke. Alueen pohjoispuoli jokivarressa on turvattu kuudella erillisellä ampumapesäkkeellä. Taisteluhaudan ja jokivarren ampumapesäkkeiden sisään jäävällä alueella on kuuden eri korsun jäänteet. Korsujen lisäksi alueella havaittiin yksi merkityk-seltään tuntematon rakenne sekä kaksi muuta rakennetta, jotka tulkittiin ampumapesäkkeiksi.
Korsu 1: (x= 3572742 y= 7514437) koko 5,5x8,5 metriä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on ainakin 1,5 metriä. Seinissä on säilynyt 2-3 hirsikertaa. Korsun sisällä kasvaa riukumäntyjä.
Korsu 2: (x= 3572760 y= 7514429) koko 5x8,5 metriä, sisäänkäynti mahdollisesti luoteispäässä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on ainakin 1,5 metriä. Korsussa ei ole näkyvillä puurakenteita.
Korsu 3: (x= 3572756 y= 7514417) koko 5x8,5 metriä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on ainakin 1,5 metriä. Seinissä on säilynyt 1-3 hirsikertaa. Korsun sisällä kasvaa riukumäntyä.
Korsu 4: (x= 3572741 y= 7514393) koko 5,8x6 metriä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on ainakin 0,8 metriä. Korsussa ei ole näkyvillä puurakenteita.
Korsu 5: (x= 3572705 y= 7514391) koko 5x7,8 metriä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on kaksi metriä. Seinissä on säilynyt 8-9 hirsikertaa, mikä lisäksi näkyvillä on puisia kattorakenteita. Korsun sisäänkäynti on itäpäässä, oviaukon vieressä havaittiin myös kaminan piippu.
Korsu 6: (x= 3572708 y= 7514408) koko 4,5x8 metriä. Korsu on kaivettu maahan ja sen syvyys on kaksi metriä. Seinissä on näkyvillä 4-5 hirsikertaa.
ampumapesäke 1: (x=3572741 y= 7514405) koko 4x3x1 metriä
ampumapesäke 2: (x= 3572736 y= 7514402) U-kirjaimen muotoinen, sivujen pituus 6x6x6 metriä.
rakenne 1: (x= 3572749 y= 7514414) halkaisija 2,5 metriä, funktio epäselvä.
Jokivarren kuuden ampumapesäkkeen koordinaatit ovat:
(YKJ)

Petäjä-Raatelmaselkä 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Petäjä-Raatelmaselän korkeimman kohdan pohjoispuolella. Alue on paikoin hyvin kivikkoista ja alueella on runsaasti pirunpeltoja.
Saadun tiedon mukaan paikalla on venäläisten partisaanien tukikohta. Vuoden 2012 inventoinnissa alueella havaittiin 103 kivistä tehtyä pesäkettä. Pesäkkeet on sijoitettu maastoon niin, että ne muodostavat melko yhtenäisen puolikaaren Petäjä-Raatelmaselän laen pohjoispuolella. Tiheimmillään pesäkkeitä näyttäisi olevan koillis- ja länsirinteillä. Puolikaareen keskellä on erillinen pesäkkeiden rypäs. Täällä pesäkkeet olivat myös isoimpia. Erityisesti on syytä mainita pesäke 92 alueen keskellä. Sen koko on 4,5x4,5 metriä ja se on neliseinäinen. Pesäkkeet ovat kivistä ladottuja kehiä, jotka ovat muodoltaan joko suorakaiteen tai puoliympyrän muotoisia. Pesäkkeiden avoin osa osoittaa aina koko tukikohdan sisäpuolelle. Suurin osa pesäkkeistä on rakennettu siten, että kivirakenteen päähän, sen keskelle, on sijoitettu iso petäjä. Petäjä on toiminut siten osana suojaavaa rakennetta. Valitettavasti nämä petäjät on systemaattisesti kaadettu ylispuiden poiston yhteydessä. Alueella suoritettu hakkuu ei kuitenkaan ole suuremmin vaurioittanut itse kivirakenteita. Pesäkkeet näkyvät maastossa hyvin.
Kyse on venäläisten partisaanien tukikohdasta. Saadun tiedon mukaan puolikaareen rakennettujen pesäkemuodostelman keskellä olevat pesäkkeet kuuluivat partisaaniryhmien komentajille. Leiriytymisestä paikalla todistavat myös pesäkkeiden kivien väliin piilotetut käytetyt ruokasäilyketölkit. Alueella suoritetuista hakkuista huolimatta kohde on säilynyt hyvin ja se olisi syytä suojella.

Samperin savotta Lattuna-Sotajoki (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee Lattunan ja Sotajoen välisellä alueella, Tulppion tien molemmin puolin. Paikoin tie kulkee suolla ja paikoin kovalla maalla.
Tässä veturitie esitellään sen loppupäästä alkuun, sillä veturitien päätepiste on ollut Lattunassa, jossa puutavara on purettu lanssiin ja edelleen uitettu Kemijokea pitkin. Veturitien alkupäät ovat olleet Kyörtesselän ja Maskaselän suunnalla. Veturie Lattunasta Varintamasalmelle on pusikoitunut, eikä reittiä ole enää erotettavissa maastossa. Varintamasalmen ylittäessään veturitie erottuu suolla, jossa puurakenteita on edelleen näkyvissä. Varintamasalmen itäpuolella veturitie erottuu aukkona metsässä noin sadan metrin matkalla, jonka jälkeen reitti ei ole enää erotettavissa maastossa. Seuraavan kerran veturitie erottuu kankaalla kohdassa x= 3576844 y= 7515382 (YKJ), jonka jälkeen reitti näkyy maastossa kilometrin verran, joko rakenteina suolla tai aukkona metsässä. Vouhtunaavalla tie erottuu jälleen suolla alkaen Tulppion tien laidasta. Vouhtujoen ylittävä veturitien silta on edelleen näkyvissä (kohde Vouhtujoki). Tästä veturitie jatkaa koilliseen ja ylittää Vouhtuaavan, erottuen koko matkan suolla. Vouhtunaavan koillisreunalla veturitien linjaus siirtyy kuivalle maalle, jossa se erottuu erittäin hyvin. Tässä kohdin veturitietä varten on maastoa osin pengerretty, minkä ansiota reitti näkyy selvästi. Parhaimmillaan reitti näkyy kohteen Vouhtunaapa 3 kohdalla. Täältä veturitie jatkaa kulkuaan yksityisellä maalla Sotataipaleen reunamille asti. Täällä reitti kulkee osin suolla ja osin kuivalla maalla. Kohteen Sotataival 3 kohdalla veturitie ei erotu maastossa lainkaan, mutta tien kulkureittiin viittaa maastossa havaittu halkopino. Sotajoen kohdalla, Tulppion tien länsipuolella, veturitie erottuu jälleen maastossa erinomaisesti. Tällä kohden maastoa on jouduttu jälleen pengertämään, minkä vuoksi reitti näkyy selvästi. Parhaimmillaan veturitien puiset rakenteet ovat säilyneet soilla.
Kohde on Nuortin konesavottaan kuuluva veturitie, jota pitkin puut kuljetettiin hakkuualueilta Lattunassa olleeseen lanssiin. Veturitie on ollut käytössä vuosien 1913-1916 aikana. Tulppion konesavotan ruukinpirtti sekä Tulppiossa oleva veturi kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristökohteisiin. Veturitie ja siihen läheisesti liittyvät rakenteet ovat kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, jotka kertovat Savukoskella harjoitetusta savottatoiminnasta ja reitin selvästi näkyvät osat olisi syytä suojella.

Samperin savotta Sotajoki-Tulppio (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee Sotajoen ja Tulppion välisellä alueella, Tulppion tien molemmin puolin. Paikoin tie kulkee suolla ja paikoin kovalla maalla.
Tässä veturitie esitellään sen loppupäästä alkuun, sillä veturitien päätepiste on ollut Lattunassa, jossa puutavara on purettu lanssiin ja edelleen uitettu Kemijokea pitkin. Veturitien alkupäät ovat olleet Kyörtesselän ja Maskaselän suunnalla. Välittömästi Sotajoen molemmin puoli veturitien kulkulinjaa ei maastossa havaittu eikä sitä tältä osin ole merkitty myöskään peruskarttaan. Ensimmäinen havainto maastossa reitistä tehtiin pisteen x= 3584006 y= 7519002 kohdalla (YKJ). Tästä näkyvä reitti jatkuu koilliseen, jossa veturitie ylittää myös Jänesaavan. Välittömästi Tulppiontien itäpuolella olevassa metsikössä veturitien linjaus näkyy paikoin aukkona metsässä, mutta suurelta osin reitti on kasvanut umpeen eikä se ole erotettavissa maastossa. Veturitien linjaus ylittää Tulppiontien Kalsunenän kohdalla, jossa linjaus jatkuu Jänesojalle, jossa se taas erottuu suon laidassa. Jänesojan pumppuasemalta veturitienlinjaukselle on tehty kulttuuripolku, joka seuraa veturitien kulkua aina Tulppioon asti. Jänesojan pumppuaseman kohdalla 2012 inventoinnissa havaittiin uusia rakenteita samoin kuin reitin loppupäässä tultaessa Tulppionkaristeelle. Jänesojalta Tulppioon veturitien linjaukselle on tehty myös pitkospuita helpottamaan kulkua. Paikoin reitti on kuitenkin huonossa kunnossa, eikä sitä ole juurikaan ylläpidetty. Tulppionkaristeessa kohteen Tulppionkariste kohdalla alueella suoritetun hakkuun hakkutäh-de oli jätetty juuri veturitien linjaukselle. Saadun tiedon mukaan Tulppion päässä olevan veturitien puutavaraa on käytetty Tulppion vanhimpien lomamökkien rakennusaineena.
Parhaimmillaan veturitien puiset rakenteet ovat säilyneet soilla.
Kohde on Nuortin konesavottaan kuuluva veturitie, jota pitkin puut kuljetettiin hakkuualueilta Lattunassa olleeseen lanssiin. Veturitie on ollut käytössä vuosien 1913-1916 aikana. Tulppion konesavotan ruukinpirtti sekä Tulppiossa oleva veturi kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristökohteisiin. Veturitie ja siihen läheisesti liittyvät rakenteet ovat kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, jotka kertovat Savukoskella harjoitetusta savottatoiminnasta ja reitin selvästi näkyvät osat olisi syytä suojella.

Samperin savotta Tulppio-Saunavuotso (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tulppion ja Saunavuotson välisellä alueella. Paikoin tie kulkee suolla ja paikoin kovalla maalla. Kohde on Nuortin konesavottaan kuuluva veturitie, jota pitkin puut kuljetettiin hakkuualueilta Lattunassa olleeseen lanssiin. Veturitie on ollut käytössä vuosien 1913-1916 aikana. Tulppion konesavotan ruukinpirtti sekä Tulppiossa oleva veturi kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristökohteisiin. Veturitie ja siihen läheisesti liittyvät rakenteet ovat kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, jotka kertovat Savukoskella harjoitetusta savottatoiminnasta.
Veturitien päätepiste on ollut Lattunassa, jossa puutavara on purettu lanssiin ja edelleen uitettu Kemijokea pitkin. Veturitien alkupäät ovat olleet Kyörtesselän ja Maskaselän suunnalla. Tulppiosta veturitien linjaus menee nykyisen Tulppio-Maskaselkä tien alla. Ylä-Nuortin ylittämiseen tarkoitettua veturitien siltaa tai sen rakenteita ei havaittu, mutta Ylä-Nuortin pohjoisrannalla linjaus näkyy selvästi. Peruskarttoihin veturitien linjaus on piirretty Maskaselän etelärinteellä, mutta 2012 maastokäynnin perusteella täällä sitä ei ole enää konkreettisesti havaittavissa. Paikoin veturitien päällä kulkee ilmeisesti nykyäänkin jonkinlainen kulkureitti, joko mönkijäura tai metsäautotie. Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin, että veturitien jäännös näkyy noin kolme metriä leveänä kulku-urana myös Maskaselän alarinteellä suon reunan tuntumassa (eri paikassa kuin peruskarttaan merkitty).

Samperin savotta Viheltämäaapa (Kulkuväylät)
Kohde sijaitsee Tulppion kaakkoispuolella, Viheltämäaavan reunalla. Alue on kangasmetsää.
Veturitien Kyörtesselän puoleista linjausta ei ole merkitty peruskarttoihin, mutta reitistä havaittiin 2012 inventoinnissa maastossa pätkä Tulppion kaakkoispuolella olevan Viheltämäaavan luoteisosassa. Tässä kohdin veturitien linjauksella kulkee UKK-reitti, joten veturitiessä olevat pengerrykset näkyvät selvästi ja reitti pysyy myös avonaisena. Havaittu linjaus loppuu Viheltämäaavalla olevan lammen pohjoisreunalle.
Kohde on Nuortin konesavottaan kuuluva veturitie, jota pitkin puut kuljetettiin hakkuualueilta Lattunassa olleeseen lanssiin. Veturitie on ollut käytössä vuosien 1913-1916 aikana. Tulppion konesavotan ruukinpirtti sekä Tulppiossa oleva veturi kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristökohteisiin. Veturitie ja siihen läheisesti liittyvät rakenteet ovat kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, jotka kertovat Savukoskella harjoitetusta savottatoiminnasta ja reitin selvästi näkyvät osat olisi syytä suojella.

Selkäaita Jänesvaaranselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken ja Sodankylän kunnanrajan tuntumassa, Jänesvaaranselän pohjoispuolella. Osittain kohde on Sodankylän puolella. Alue on pääosin kuivaa mäntymetsää, mutta kunnanrajan tuntumassa aita kulkee kuusikossa.
Alueelta havaittiin selkäaidan jäänteitä lähes 1,5 kilometrin matkalla. Selkäaita on pääosin jo hyvin huonossa kunnossa, muutamin paikoin se erottuu selkeämmin. Aidan rakenteet ovat sortuneet maahan, joten aita näkyy vain pitkänä ja kapeana puukasana. Osin aidasta on jäljellä vain yksittäisiä puita. Aita on tehty kapeista, kirveellä halkaistuista puista. Havaitun selkäaidan länsipäässä havaittiin myös pilkkoja läheisissä kuusissa. Pilkat noudattelevat selkäaidan linjausta.
Kyseessä on 1800- ja 1900 -lukujen taitteeseen ajoittuvan paliskuntien välisen poroaidan, ns ”suuren selkäaidan” jäännös. Aita on alkanut Kuolajärveltä ja päättynyt Ounasjokeen.

Selkäaita Paskalomavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken ja Sodankylän kunnanrajan tuntumassa, Paskalomavaaran kaakkoispuolella. Alue on pääosin kuivaa mäntymetsää, jossa on suoritettu hakkuita usealla kuviolla ja nämä alat ovat nyt taimettumassa.
Selkäaitaa ei ole tällä pätkällä lainkaan pystyssä, mutta sen kulkulinja on edelleen selvästi erotettavissa maastossa. Aita on tehty kirvellä halkaistuista kapeista puista.
Kyseessä on 1800- ja 1900 -lukujen taitteeseen ajoittuvan paliskuntien välisen poroaidan, ns ”suuren selkäaidan” jäännös. Aita on alkanut Kuolajärveltä ja päättynyt Ounasjokeen.

Selkäaita Paskalomavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken ja Sodankylän kunnanrajan tuntumassa, Paskalomavaaran itäreunalla. Kohteen itäpuolella virtaa Paskaloma ja sen itäpuolella kohoaa Muotkamännikkö. Alue on osin kuivaa mäntymetsää mutta puron varsi on märempää ja rehevämpikasvuista.
Selkäaitaa ei ole tällä pätkällä lainkaan pystyssä, mutta sen kulkulinja on edelleen selvästi erotettavissa maastossa. Aita on tehty kirvellä halkaistuista kapeista puista.
Kyseessä on 1800- ja 1900 -lukujen taitteeseen ajoittuvan paliskuntien välisen poroaidan, ns ”suuren selkäaidan” jäännös. Aita on alkanut Kuolajärveltä ja päättynyt Ounasjokeen.

Selkäaita Muotkamännikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken ja Sodankylän kunnanrajan tuntumassa olevan Muotkamännikön koillisosassa. Muotkamännikön ympäri kulkee metsäautotie, joka myös katkaisee selkäaidan tässä osin. Alue on kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa nuorta mäntyä.
Selkäaitaa ei ole tällä pätkällä lainkaan pystyssä, mutta sen kulkulinja on edelleen selvästi erotettavissa maastossa. Alarinteellä aidan kulkulinja erottuu paremmin kuin ylempänä, jossa sitä on välillä hyvin vaikea erottaa. Aita on tehty kirvellä halkaistuista kapeista puista.

Selkäaita Muotkamännikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Savukosken ja Sodankylän kunnanrajan tuntumassa olevan Muotkamännikön koillisosassa. Muotkamännikön ympäri kulkee metsäautotie, joka myös katkaisee selkäaidan tässä osin. Kyseessä oleva aidanpätkä sijaitsee metsäautotien itäpuolella, osin kivikkoisessa maastossa. Alue on kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa nuorta mäntyä.
Johtuen kivikkoisesta maastosta, on selkäaita tällä kohdin säilynyt suhteellisen hyvin. Sitä on jopa pystyssä pieni pätkä. Aidan itäpäässä, kiveliön reunalla, havaittiin myös mänty, jossa oli kruununleima.

Selkäaita Sarakkoaapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Sarakkoaavan pohjoisosassa, Kairijoen länsirannalla.
Sarakkoaavalla selkäaita näkyy suhteellisen selvästi niiltä osin kuin se on säilynyt. Osa romahtaneesta aidasta on jo painunut turpeen sekaan. Aita on tässä kohden tehty ohuista, kirveellä halkaistuista puista.

Selkäaita Kuhaäijän Lauttasmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Iso-Suksen eli Suksennulkin luoteispuolella olevan Kuhaäijän Lauttasmaa -nimisen maan kaakkoispuolella. Kohteen vierestä kulkee metsäautotie. Alue on kuivaa kangasmetsää, jossa kasvaa nuorta mäntyä.
Paikalla havaittiin vuonna 2012 vain muutamia yksittäisiä merkkejä selkäaidan kulkulinjasta. Havaitun linja luoteispäässä, tien vieressä, poroaidan puita on ilmeisesti käytetty polttopuuna. Tällä pätkällä selkäaidan säilyneisyysaste on todella huono.

Selkäaita Harijängänlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Lattunavaaran länsipuolella olevan Harijängänlehdon pohjoisreunalla. Alue on osin suota ja osin soistunutta mäntykankaan reunaa.
Paikalla havaittiin yksittäisiä merkkejä selkäaidan kulkulinjasta. Aitaa on säilyneenä aivan suon laidassa sekä suolla, jonne ei kuitenkaan menty. Kuivalla kankaalla aita on jo tuhoutunut. Aita on tehty kapeista puista, jotka on halkaistu kirveellä.
Kyseessä on 1800- ja 1900 -lukujen taitteeseen ajoittuvan paliskuntien välisen poroaidan, ns "suuren selkäaidan" jäännös. Aita on alkanut Kuolajärveltä ja päättynyt Ounasjokeen.

Selkäaita Huuhkajavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Lattunavaaran sijaitsevan Huuhkajavaaran keskivaiheilla. Kohteen pohjoispuolella sijaitsee kohde Huuhkajavaara, joka on ilmeisesti saksalaisten tukikohta jatkosodan lopusta. Alue on kuivaa tai kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä.
Huuhkajavaaran länsiosassa selkäaitaa havaittiin vuonna 2012 pieni pätkä lähellä metsäautotietä. Tästä itään aidan linjaus häviää hetkeksi alueella tehtyjen hakkuiden takia. Noustaessa ylemmäksi rinteeseen ja maaston muuttuessa kivisemmäksi, selkäaidan linjaus näkyy selvästi. Paikoin aitaa on jopa pystyssä. Laskeuduttaessa lähemmäksi Kemijokea maasto muuttuu avoimemmaksi, mutta paikoin selkäaidan linjaus on edelleen näkyvissä. Aivan Kemijoen rantaan asti aidan linjausta ei saatu selvitettyä, täällä kasvillisuus myös muuttuu kosteammaksi, mikä on edesauttanut aidan maatumista. Huuhkajavaaran osalta aita näyttäisi olevan ainakin osin perkka-aitaa, joka on valmistettu tukevasta puusta.

Selkäaita Lipakkaselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Lipakkaselän etelälaidassa, aivan Tulppion tien vieressä. Alue on kuivaa mäntykangasta.
Selkäaita näkyy tässä kohdin aivan tien laidassa, tie myös katkaisee linjan. Havaitun aidan itäosa on paremmin säilynyttä. Aita näyttäisi tällä kohden olevan perkka-aitaa, jonka materiaalina on käytetty kokonaisia puun runkoja.

Selkäaita Lipakkaselkä 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Lipakkaselän etelälaidassa, aivan Tulppion tien eteläpuolella. Alue on kuivaa mäntykangasta.
Tällä kohdin selkäaita on osin sekoittunut paikalla olevaan Lipakkaselän poroerotukseen. Vanhaa selkäaitaa on käytetty osana nuorempaa rakennetta, joten sen tarkan kulkulinjan määrittäminen oli välillä hankalaa. Aita on tällä kohdin perkka-aitaa, joka on rakennettu osin kokonaisista puun rungoista. Tien puoleisessa osassa aitaa tien rakentaminen on todennäköisesti vaikuttanut aidan linjaukseen, niin etteivät tällä kohdin havaitut puujäänteet ole autenttisella paikalla. Tämäkin osa aitaa kuitenkin dokumentoitiin.

Selkäaita Piippuseljät (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Piippuseljän länsireunalla, etelässä se loppuu Siurujokeen. Alue on kuivaa kangasta, jossa kasvaa mäntyä.
Suurimmaksi osaksi selkäaita kulkee hakatulla kankaalla, minkä takia se on pääosin tuhoutunut. Aidan linjaus näkyy paikoin palasiksi menneenä kapeana puutavarana, paikoin sen näkyy paremmin. Linjan pohjoispää kulkee suolla, jossa aitaa on jopa pystyssä. Kaakkoispäässä aitaa näkyi suolla vain muutamia puita, muuten se on hautautunut turpeeseen.

Selkäaita Petäjä-Nurusvaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Petäjä-Nurusvaarassa kulkien sen poikki pohjois-eteläsuunnassa. Alue on pääosin kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä ja kuusta. Linjan pohjoispää on suota.
Selkäaidan eteläosa Petäjä-Nurusvaarassa on melko huonosti säilynyttä ja se on osin tuhoutunut aivan viimeaikoina metsäkoneen ajettua sen päältä. Linjaus Petäjä-Nurusvaaran keskivaiheilla, metsäautoteiden väliin jäävällä alueella, on paikoin melko hyvin säilynyttä. Selkäaita näyttäisi tällä kohden olevan lujatekoista perkka-aitaa. Muutamissa kohdin näyttäisi siltä että se on palanut.

Saparosokat (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Värriöntien varrella. Kohteen pohjoispuolella on Petäjä-Nurusvaara ja eteläpuolella Kuusi-Nurusvaara. Alue on kuivahkoa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä ja kuusta. Kohde rajautuu pohjoisessa, lännessä ja etelässä suohon.
Kyseessä on Kemi OY:n savottatyömaan savottakartano, joka on toiminut 1920-1923. Paikalla on viiden eri rakennuksen jäänteet.
Kämppä: (x= 7503495 y= 3586867) on kostunut kuudesta erillisestä huonetilasta ja siinä on ollut kaikkiaa kolme piisikiveystä. Nykyisin kämppä on lähes kokonaan maatunut, vain piisikiveykset näkyvät edelleen selvästi.
Talli: (x= 7503555 y= 3586881) on koostunut kolmesta eri karsinasta. Talli on kohteen rakennuksista parhaiten säilynyt, siitä on jäljellä jopa kuusi hirsikertaa. Tallissa on käytetty pyöröhirsiä.
Sauna: (x= 7503522 y= 3586928) Saunan jäänteet erottuvat maastossa matalana kumpuna sekä kahtena kiukaana, joista toinen on erinomaisen hyvin säilynyt. Oviaukko on ollut kiukaiden välissä.
Huussi: (x= 7503560 y= 3586903) Saparosokassa on ollut käytössä päreistä tehty ulkohuussi, joka on ollut vielä joitain vuosia sitten pystyssä. Nyttemmin huussi on romahtanut paikalleen.
Kellari: ( x= 7503474 y= 3586908) Kellari erottuu maastossa suorakaiteenmuotoisena kaivantona, jonka romahtaneet seinät ovat vielä paljaat kasvillisuudesta. Kellarissa on näkyvillä joitain puurakenteita.
Orsi: (x= 7503488 y=3586896) kyseessä on pystypuu, jonka toiselle sivulle on tehty lovi, jota vasten on asetettu toinen puu. Orren tarkempi funktio on epäselvä.

Savinotkonselkä (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Ylimmäisen Kivijoen etelärannalla, Savinotkonselän itälaidalla. Kohteen itäpuolella, joen toisella puolella on Lattunavaaranselkä. Kohteen välitön ympäristö on avoin ja heinittynyt kenttä. Aivan joen rannassa kasvaa koivua ja kohteen eteläpuolella kasvaa kaistale mänty- ja koivumetsää, jonka takana alkavat hakkuaukeat, jotka nyt ovat taimella.
Paikalla on kahdeksan rakennuksen jäänteet. Rakennukset on järjestetty pihan ympärille niin, että kellarit ovat päärakennuksen takana rinteessä ja talli (rakennus 4) ja rakennukset 5 ja 6 ovat pihan itälaidalla ja rakennukset 1 ja 2 pihan länsilaidalla.
Rakennus 1: (x= 7516670 y= 3569846) erottuu maastossa vain matalana, vallimaisena rakenteena. Rakenteen koko on ainakin 6,4x6,4 metriä, mutta on mahdollista, että rakennus on itä-länsisuunnassa ollut 9 metriä pitkä. Rakennuksen pohjoisnurkassa on isokokoinen piisi, sen perustuksen koko on 2,8x2,5 metriä. Rakennuksen itäpuolella on kaksi kivikasaa, joiden kivet on mahdollisesti rakennuksen piisistä purettuja.
Rakennus 2: (x= 7516664 y= 3569841) on kooltaan 6x6 metriä ja siitä on säilynyt kaksi alinta hirsikertaa. Piisi sijaitsee rakennuksen kaakkoiskulmassa ja se on edelleen hyvässä kunnossa. Piisin perustuksen koko on 2x2 metriä.
Rakennus 3: (x= 7516641 y= 3569870) on kooltaan 8x22 metriä, rakennus on kuitenkin voinut olla pidempi itä-länsisuunnassa. Rakennuksen keskellä on ollut isokokoinen uuni, jonka piipun korkeus on ollut noin 4 metriä. Uunin länsipuolella on kivinen perustus, jonka koko on 1,5x2 metriä. Tämä rakenne on kiinni seinässä, mutta sen funktio on epäselvä. Lisäksi rakennuksen luoteiskulmassa on yksi kivikasa, mahdollisesti uunista purettuja kiviä tai romahtanut kivijalka. Rakennus 3 on kaikesta päätellen savottakartanon päärakennus.
Rakennus 4: (x= 7516638 y= 3569902) on kooltaan 13,5x7,4 metriä ja se on kaksiosainen. Mahdollisesti kyseessä on savotan talli.
Rakennus 5: (x= 7516659 y= 3569915) on 4,5x5 metrin kokoinen, hieman epämääräinen rakennelma tallin pohjoispuolella. Rakenteen itäreunassa on jonkinlainen kiveys ja sen vieressä kuoppa.
Rakennus 6: (x= 7516662 y= 3569896) on jokirannassa oleva rakennuksen pohja, jonka kokoa ja muotoa on vaikea tulkita. Sen ympärillä on paljon hirsin, joiden suhteesta rakennukseen ja seinälinjoihin on vaikea sanoa mitään varmaa. Rakennuksen minimimitat ovat 8x5 metriä ja sen eteläseinän keskellä on piisi/kiuas.
Kellari 1: (x= 7516619 y= 3569852) on kooltaan 4x4 metriä ja sen ympärillä on selkeät vallit. Kellarin oviaukko avautuu pohjoiseen. Kellariin johtavan suuaukon pituus on 4,5 metriä.
Kellari 2: (x= 7516617 y= 3569882) on kooltaan 5,5 metriä ja sen ovi aukeaa pohjoiseen. Kellarin ovirakenteita on hieman säilynyt ja koilliskulmassa havaittiin kiveys, mahdollinen ilmanvaihtohormi. Kellariin johtavan suuaukon pituus on 4 metriä.

Ruuvaoja (Teollisuuskohteet)
Kohde sijaitsee Ruuvaojan kylän kaakkoispuolella sijaitsevan Ahmavaaran itäpuolella. Kohde on rakennettu Ruuvaojaan, joka virtaa Ruuvalammesta Kemijokeen. Alue on kosteikkoa, jossa kasvaa koivua ja nuorta mäntyä.
Paikalla on uittotammen jäännös, joskin muihin vuoden 2012 inventointialueen tammiin verrattuna kohde on erinomaisen hyvin säilynyt. Tammesta on jäljellä uittokanava sekä tammipadot, joiden puiset tukirakenteet ovat edelleen hyvin säilyneet, itse neulat on kuitenkin poistettu. Koko rakenteen pituus on 130 metriä ja patovalli ylittää Ruuvaojan luode-kaakkosuunnassa. Uittokanava on rakennettu kahdesta ristikosta, jotka on tuettu sisältä käsin kivillä. Uittokanavan suu levenee pohjoiseen, joen virtaussuunnan mukaisesti. Patovallit ovat leveimmillään uittokanavan kohdalla ja kapenevat maalle mentäessä. Patovallit on tuettu patovallin suuntaisella puurakenteella että sen poikittain puurakenteilla, jotka on tuettu kivillä.

Rättiaapa vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee ojitetulla rämeellä, jossa kasvaa sekametsää.
Paikalla on neljä rakennuksen jäännöstä, joiden seinät erottuvat turvevalleina ja muutamana lahona hirtenä. Sijaintinsa, rakennustavan ja ryhmittelyn perusteella kämpät voivat olla toisen maailmansodan aikaisia vankikämppiä.
Rakennus 1 sijaitsee pisteessä x 3465233, y 7403392. Koko on 8 x 4 metriä. Puolessavälissä on lyhyiden sivujen suuntainen väliseinä. Pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Rakennuksen hirret ovat näkyvissä lounaiskulmassa. Hirret ovat kirveellä katkottuja, mutta salvoksesta ei enää saa selvää. Lounaiskulmassa on 1 x 1,5 x 1 metrin kokoinen uunin raunio. Uunin päällä kasvaa täysikasvuinen koivu. Rakennuksen sisällä on kaksi koivua ja kuusi.
Rakennus 2 pisteessä 346516 y 7403385. Rakennukset 1 ja 2 sijaitsevat seitsemän metrin etäisyydellä toisistaan. Rakennuksen 2 koko on 3 x 4 metriä. Pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Rakennus on paremmin säilynyt kuin ensimmäinen rakennus. Hirret ovat kirveellä katkottuja alapuolelta salvattuja. Pitkittäissuunnassa kulkee katon halkaistuja pyöröpuita.
Rakennus 3 pisteessä x 346525 y 7403381. Rakennuksen pohjoisnurkasta on vain kolme metriä rakennuksen 1 etelänurkkaan. Koko on 4 x 3 metriä. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. luoteiskulmassa on 1 x 1,5 x 0,7 metrin kokoinen suorakaiteen muotoinen uunin kiviraunio, joka on aivan seinässä kiinni. Uunit on tehty 30 cm ja sitä pienemmistä luonnonkivistä. Uunin päällä kasvaa koivu. Rakennuksen hirret ovat parhaiten säilyneet. Ne ovat pelkkahirsiä, sahalla katkottuja ja molemmin puolin salvattuja. Salvos on tehty tasasivuiseksi koloksi.
Rakennus 4 pisteessä x 3465230 y 7403381. Rakennuksesta on jäljellä yksi nurkkasalvos ja seinien paikkoja, joita on vaikea enää hahmottaa. Rakennus on pohjois- etelä - suuntainen ja sen koilliskulma on vain 1,5 metrin etäisyydellä rakennus 1:sen itäseinästä. Rakennus on ilmeisesti ollut 3 x 4 metrinen koppi kuten rakennukset 2 ja 3. Rakennuksen päällä kasvaa suuri kuusi. (YKJ)

Ylipäänjänkä 1 vankileiri (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee järvestä 50 metriä itään rämeellä, jossa kasvaa kuusi- ja koivuryteikköä.
Paikalla on 5 x 11 metrin kokoinen rakennelma, joka on ilmeisesti korsu. Rakennelman pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Seinät on tehty maa- ja kivivallista, joka on sisältä tuettu puuseinällä. Seinä on alhaalta 1,5 metrin levyinen ja korkeutta sillä on metri. Lattia on maan tasoa alempana. Pohjoispäästä 3 metrin etäisyydellä on puinen väliseinä. Molemmista huoneista on ovet itään, järvelle. Rakennelman länsipuolella 30 metrin etäisyydellä on metsässä piikkilanka-aitaa, joka voi liittyä karjanhoitoon.
Pentti Uurtamo kertoi kohteesta seuraavaa: Paikalla on sijainnut venäläisten vankileiri ja kohteesta etelään 200 metriä on ollut joukkohauta, johon leirin asukkaita on haudattu. Myöhemmin hauta on tyhjennetty ja haudalla on ollut ortodoksiristi. Venäläisiä on tullut alueelle vuonna 1944 saksalaisten saattelemana. Joukkohaudan suorakaiteen muotoinen kuoppa on yhä näkyvissä.

Rihtacopma 2 (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta kivilatomuksen kesällä 2012.
Alueella on yksi noin metrin laajuinen ja 50 cm korkuinen kivilatomus.
Ei ole luokiteltu Muinaimuistolain suojaamaksi muinaisjäännökseksi.

Vuollašvárri etelä (Kivirakenteet)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta kivilatomuksen kesällä 2012.
Kaamanen-Karigasniemitien pohjoispuolella ja Vuollašvárrin eteläpuolella, Leammašávžista noin 220 metriä etelään on pienellä kumpareella noin metrin laajuinen ja vajaan metrin korkuinen kivilatomus.
Käyttötarkoitus epäselvä.
Ei ole luokiteltu Muinaismuistolain suojaamaksi muinaisjäännökseksi.

Kotakangas (1000025629) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki, johon kuuluu pystykivi ja 4 viisarikiveä. Pystykiven korkeus 0,5 m, 0,5 x 0,5 m, viisarikivet sijaitsevat noin 0,5 m etäisyydellä pystykivestä. Kohde sijaitsee Simon ja Iin (ent. Kuivaniemen) rajalla harjumuodostelman laella.
Kyse lienee tilan 139-407-65-27 pohjoiskulman rajapyykistä, joka on myös paitsi kuntien rajalla, myös Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien sekä entisten Lapin ja Oulun läänien rajalinjalla.

Aaltokangas 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Simon ja Kemin rajalla Pirttirakan pohjoispuolella suon laidassa sijaitsee matala röykkiö (halk. noin 2 m), jonka keskellä on pystykivi sekä viisarikivet. Kiviröykkiö sijaitsee Simon ja Kemin rajalla ja lienee Kemin puoleisen kiinteistön 240-402-43-1 kaakkoiskulman eteläinen rajapyykki.

Vähäjärvenkangas (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Keminmaan kunnan kaakkoisosassa, Simon rajan läheisyydessä on Kruununjängän länsipuolella ja Vähäjärvenkankaan kaakkoispuolella etelä-pohjoissuuntaisella Kunnarinkankaan moreeniharjanteella, jonka itärinteellä on kivisiä rantavalleja sekä kuivahkoa kangasmaastoa.
Harjanteen laen itälaidalla, vajaa 800 m metsätieltä itään, on matalaan rantavalliin tehty kuoppa, halkaisijaltaan noin 1,5 m ja 0,3 m syvä. Kuopan keskellä kasvaa iso kuusi, joka on nostanut kiviä kuopasta. Rakenne on sammaleen ja jäkälän peitossa. Sen luonne ja ikä ovat epäselvät ja vuoden 2014 inventoinnissa se luokiteltiin epämääräiseksi muuksi kulttuuriperintökohteeksi.
Ympäristön kivivalleilla ei havaittu muita kuoppa- ym. rakenteita.

Polkulehdon kämpänraunio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän perustukset sijaitsevat moreenikummulla Marjavuotso nimisen suon reunalla pienen, suolla virtaavan ojan itäpuolella 85 metrin päässä ojasta. Perustukset ovat kooltaan 5 x 5 metriä. Kämpän piisi on sijainnut luoteisnurkassa. Rakennukseen on mahdollisesti kuulunut toinenkin huone, sillä maastossa erottuu myös hieman epämääräisempi perustus rakennuksen koillispuolella. Paikalla havaittiin myös yksi kuoppa. Rakennukseen käytetyt hirret ovat paikoin kaarnapäällisiä, joten kyse on ollut melko tilapäisestä rakenteesta. Kämppä on todennäköisesti liittynyt Kemiyhtiön Nuortin konesavottaan, sillä savotassa käytetty veturitie kulkee 170 metrin päässä kämpästä.

Sokliaavan talonraunio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonrauniot sijaitsevat 7,1 kilometriä Tulppiosta koilliseen Maskaselän eteläreunalla, Sokliaavan rannalla olevalla niityllä, ns. Samperin veturitien eteläpuolella. Paikalla on kolme talonrauniota ja niityllä, vanhalla pihamaalla, on useita ruostuneita talouteen liittyneitä esineitä, kuten ämpäreitä. Talonrauniot liittynevät Nuortin konesavottaan, joka toimi alueella v. 1913-1916. Talot lienevät olleet savottakämppiä.
Kohde tarkastettiin v. 2013 inventoinnissa, aiempia tietoja siitä ei ole. Paikalla todettiin kolme talonrauniota niittymaalla, joka on talojen käyttöaikaan ollut varmastikin pihamaata. Pihamaalla on siellä täällä näkyvissä kaikenlaisia ruostuneita taloustavaroita, kuten ämpäreitä ja vateja sekä isompi lanan tapainen laite, joka liittynee veturitien ylläpitoon.
Ensimmäinen talonraunio (P264) sijaitsee tontin itäosassa. Se muodostuu lahonneiden hirsien muodostamasta suorakaiteen muotoisesta kehikosta, mitoiltaan noin 6 x 14 m ja sen keskellä on yksi poikkihirsi jakaen kehikon kahteen suunnilleen samankokoiseen osaan (6 x 7 m). poikkihirren kohdalla, rakenteen etelälaidalla on iso kiviröykkiö, varmastikin talon uuninraunio. Yhdessä talon hirsinurkassa on näkyvissä salvosta.
Toinen talonraunio (P265, L158) on lähempänä suon reunaa tontin länsiosassa. Sen keskiosassa on suuri kiviröykkiö, uunin raunio ja mitoiltaan suorakaiteen muotoinen hirsikehikko on noin 7 x 6 metriä. Rakenteen pohjoispäädyn ulkopuolella on vielä joitakin hirsijäänteitä. Tässä rauniossa on kauha ja peltiämpäri ja röykkiön kivet ovat vahvasti palaneita. Näiden seikkojen sekä sijaintinsa (hieman erillään muista) vuoksi kyse saattaisi olla saunarakennuksesta.
Kolmas talonraunio (P266) sijaitsee lähimpänä veturitietä tontin pohjoisreunassa. Se on rakenteeltaan samanlainen kuin ensimmäinen raunio ja kooltaan noin 6 x 11 metriä. Myös sen keskellä on poikkihirsi ja kehikon eteläseinällä keskilinjalla on suuri kiviröykkiö, jopa hieman ramppimainen rakenne. Jos kivet eivät ole vain romahtaneet sijoilleen, kyse saattaisi olla kaksikerroksisesta rakennuksesta jonka ylisille on päässyt ramppia pitkin.
Nuortin konesavottaan liittyvät rakenteet eivät ole automaattisesti kiinteitä muinaisjäännöksiä, mutta niitä voidaan pitää kulttuuriperintökohteina, joista osan suojelua lienee syytä miettiä etenkin kun kyse on suhteellisen yhtenäisestä kokonaisuudesta osana maan metsätaloushistoriaa.

Sokliojan talonraunio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonrauniot sijaitsevat 8 kilometrä Tulppiosta koilliseen Maskaselän eteläreunalla, Sokliaavan pohjoisrannalla Sokliojan länsipuolella, ns. Samperin veturitien molemmin puolin. Paikalla on kaksi talonrauniota ja näiden lisäksi yksi liesikumpu. Talonrauniot liittynevät Nuortin konesavottaan, joka toimi alueella v. 1913-1916. Talot lienevät olleet savottakämppiä.
Kohde tarkastettiin v. 2013 inventoinnissa, aiempia tietoja siitä ei ole. Paikalla todettiin kaksi talonrauniota sekä yksi liesikumpu Sokliojan länsirannalla olevalla törmällä. Samperin veturitie kulkee kohteen läpi, pohjoisimman talonraunion eteläpuolelta, josta se on jatkunut itään Sokliojan yli ja länteen Sokliaavan talonraunioiden ohi noin 1,8 km päässä.
Ensimmäinen talonraunio (P272) on pohjoisin ja se on veturitien pohjoispuolella olevassa koivikossa. Hirsikehikon laajuus on noin 13 x 6 metriä ja kehikon sisällä näkyy useita maatuneita hirsiä, ehkä noudattaen huonejakoa talon sisällä. Osassa hirsiä näkyy palon merkkejä, mikä saattaa viitata siihen että nämäkin talot poltettiin talvisodan alkaessa suomalaisten sotilaiden toimesta. Talo on jokseenkin etelä-pohjois –suuntainen ja sen kaakkoiskulmassa on liesikumpu.
Veturitien eteläpuolella on liesikumpu (P273), jonka halkaisija on noin 3-4 metriä. Kummun ympärillä on maatuneita hirsiä, mutta ne eivät enää näytä muodostavan varsinaista rakennetta kummun ympärille, vaikka siinä varmasti sellainen onkin ollut.
Toinen talonraunio (P274) on alueen eteläosassa, veturitien eteläpuolella. Tämä rakenne näyttäisi olevan täsmälleen samanlainen kuin ensimmäinenkin talonraunio, ehkä kuitenkin lounas-koillinen –suuntainen. Huonejako on saattanut tässä rakennuksessa mennä niin, että liesikumpu (leivinuuni?) on sijainnut rakennuksen lounaisessa pienemmässä huoneessa (keittiö?) ja tämän huoneen ja isomman koillisen huoneen (makuusali) välissä on ollut väliseinä. Tämä on nimittäin vieläkin jotenkin erotettavissa korkeampana hirsirakenteena. Mahdollisesti lounainen huone on jaettu vielä kahteen osaan väliseinällä.
Nuortin konesavottaan liittyvät rakenteet eivät ole automaattisesti kiinteitä muinaisjäännöksiä, mutta niitä voidaan pitää kulttuuriperintökohteina, joista osan suojelua lienee syytä miettiä etenkin kun kyse on suhteellisen yhtenäisestä kokonaisuudesta osana maan metsätaloushistoriaa.

Rouvoivanselän hirsirakenne (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirsirakenne sijaitsee Rouvoivanselällä 10,2 km Tulppiosta koilliseen, Sokliojalle johtavan metsäautotien pohjoispuolella mäntykankaalla. Rakenne havaittiin vuoden 2013 inventoinnissa. Kyseessä on hirsistä salvottu kolmionmuotoinen, yhdeltä sivulta avoin rakennelma. Hirsikertoja on neljä ja avoin sivu on tuettu kahden männyn kylkeen. Rakenteen merkitys on tuntematon, mutta kovin vanha se tuskin on, sillä männyt eivät ole juuri yli 50-vuotiaita. Hirsirakennelma voisi olla jonkinlainen loukku.

Jänesojan pumppuasema (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jänesojan pumppuasema on rakennettu vuosina 1913-1916 Nuortin konesavottaa varten. Pumppuasema on konservoitu Museoviraston toimesta ja sinne on järjestetty opasteviitat. Pumppuasemalle johtaa Samperin veturitie, joka on erityisen näyttävä juuri pumppuaseman eteläpuolella, sillä täällä se on koverrettu pehmeään hiekkaan tasaiseksi kouruksi. Pumppuasema sijaitsee Jänesojan koillisrannalla. Jänesoja laskee Jänesaavalta Sotajokeen ja siitä edelleen Nuorttijokeen. Pumppuasema on veturia varten rakennettu veden täydennystorni, jossa oli savotan aikana jatkuva päivystys varmistamassa että säiliön vesi pysyi sulana.
Nuortin konesavottaan liittyvät rakenteet eivät ole automaattisesti kiinteitä muinaisjäännöksiä, mutta niitä voidaan pitää kulttuuriperintökohteina, joista osan suojelua lienee syytä miettiä etenkin kun kyse on suhteellisen yhtenäisestä kokonaisuudesta osana maan metsätaloushistoriaa. Pumppuasema lienee suojeltu myös rakennushistoriallisena suojelukohteena.

Vouhtujoen talonraunio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Talonraunio sijaitsee 14,3 kilometriä Tulppiosta länsilounaaseen, Vouhtunaapa-nimisen suoalueen eteläreunalla, Vouhtujoen etelärannalla, Vouhtunaavan etelälaitaa pitkin kulkevasta Samperin veturitiestä 30 metriä etelään mäntykankaalla. Paikalla on 1-2 talonrauniota ja niihin liittyvät liesikummut. Talonrauniot liittynevät Nuortin konesavottaan, joka toimi alueella v. 1913-1916. Talot lienevät olleet savottakämppiä.
Kohde tarkastettiin v. 2013 inventoinnissa, aiempia tietoja siitä ei ole. Paikalla todettiin 1-2 talonrauniota sekä kaksi liesikumpua Vouhtunaavan eteläpuolella olevalla kankaalla, lähellä Samperin veturitietä.
Selvä pystyssä oleva kiviuunirakennelma (P351) on mitoiltaan noin 2 x 4 metriä ja sen ympärillä on hahmotettavissa vielä perustusten jäljet, mitoiltaan noin 6 x 11 metriä. Kehikkoon liittyy mahdollisesti toinenkin, ensimmäiseen taloon yhteydessä ollut talon kehikko, jonka yhdessä kulmassa on toinen liesikumpu, halkaisijaltaan noin kolme metriä.
Nuortin konesavottaan liittyvät rakenteet eivät ole automaattisesti kiinteitä muinaisjäännöksiä, mutta niitä voidaan pitää kulttuuriperintökohteina, joista osan suojelua lienee syytä miettiä etenkin kun kyse on suhteellisen yhtenäisestä kokonaisuudesta osana maan metsätaloushistoriaa.

Nimetönmaa 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Rakka-alueen muinaiseen rantavalliin on tehty 50 metrin matkalla 5 pitkulaista kaivantoa, joiden pituus on 4–6 m ja leveys 2-3 m, syvyys on 0,5-0,7 m, kaivantojen alarinteen puolella on ladottu matala valli. Kivet on asetettu pääosin jäkäläpuoli ylöspäin, ainoastaan valleissa on kiviä, jossa sileä alapuoli on näkyvissä. Yhden vallin alapuolella on puupaalu, johon oli ilmeisesti kiinnitetty kyltti (tasoitettu sivu ja naulanreiät).
Rakenteiden funktio on epäselvä. Ne muistuttavat ampumasuojia, mutta ei ole kuitenkaan tietoa, että alueella olisi käyty taisteluja. Sompujärven Hastin talo toimi vuosina 1915-17 jääkärietappitalona; JP 27. Ei ole kuitenkaan tietoa tai viitteitä siitä, että kaivannot liittyisivät jääkäreiden toimintaan.

Nimetönmaa 3 (Kulkuväylät)
Moderni; Suon kapeimmassa kohdassa kahden kankaan välissä on itä-länsisuuntainen n. 110 m pitkä kapulatie. Se on tehty n. 1,1 – 1,3 m pitkistä ja 10 – 15 cm paksuista pölkyistä, jotka ovat jo melko lahonneet. Ojituksen takia kohde on jo paikoitellen tuhoutunut. Ortokuvassa vanha tielinjaus näkyy jatkuvan vielä n. 30 m Nimettömänmaan puolelle.

Voikirppavaara (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon keskustasta 29,6 km etelään laajan vaaran lakialueen länsilaidalla loivalla länsirinteellä, ympäristö on avohakattu ja muokattu. Paikalla on vanha n. 50 cm paksu mänty, jonka kyljessä on 1,4 m korkeudella melkein umpeen kasvanut pilkka. Pilkassa on vanha kruunuleima, sen alareunassa mahdollisesti kaari toisesta leimasta. Puu on kasvanut leimaamisen jälkeen vielä n. 12 cm paksuutta.

Pajari (Ylipaakkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pajari on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634 kahtena talona Pajari 1 ja Pajari 2. Vuoden 1723 maakirjan karttaan on merkitty talo nykyisen Pajarinperän kohdalle. Isojakokartassa on Pajarinperän lisäksi Alapajarin talo. Molemmat tonttimaat ovat nykyisin asuttuja ja rakennettuja.

Pesola (Ylipaakkola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervolan Ylipaakkolan vanhimpiin taloihin kuuluvan Pesolan vanha talonpaikka on nykyisin rakennettua sekä muokattua rantavyöhykettä. Entisellä talon tonttimaalla sijaitsee talousrakennus.

Paakkola (Ylipaakkola) Mölö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mölö on Tervolan vanhimpia taloja ja se mainitaan asutuksen yleisluettelossa vuonna 1634. Vuoden 1723 maakirjakartan mukaan Mölön talo on sijainnut nykyisen Ala-Mölön kohdalla.

Hirmu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pitäjänkarttaan (v 1843) on paikalle merkitty mylly. Maastotarkastuksen yhteydessä paikalla ei havaittu myllyyn viittaavia rakenteita.

Lapinniemi (Lapinniemi) Kantola (Yli-Kantola ja Vanhala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kantola on Tervolan Lapinniemen kylän vanhimpia taloja. Kantola esiintyy jo vuoden 1643 asutuksen yleisluettelossa. Vuoden 1723 maakirjan karttaan on merkitty talot nykyisten Yli-Kantolan ja Vanhalan kohdalle. Molemmat tonttimaat ovat nykyisin rakennettuja. Ylikantolan pihapiiriin on tehty arkeologinen tarkastus vuonna 1971 (Ahvenlampi), koska tilan maalta navetan perustusta kaivettaessa löydettiin valtava sädekivipalkki sekä talon perustuksia kaivettaessa lukuisia pitkulaisia kiviä.

Lapinniemi (Lapinniemi) Tervo (Ala-Ollitervo, Isotalo ja Ylitalo) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervo on Tervolan Lapinniemen kylän vanhimpia taloja ja se esiintyy jo vuoden 1643 asutuksen yleisluettelossa. Vuoden 1723 maakirjan karttaan on merkitty talot nykyisten Isotervon, Ylitalon ja Ala-Ollitervon kohdalle. Tonttimaat ovat nykyisin rakennettuja.

Lapinniemi (Lapinniemi) Tossava (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alatossava on Tervolan Lapinniemen kylän vanhimpia taloja ja se esiintyy jo vuoden 1643 asutuksen yleisluettelossa. Vuoden 1723 maakirjan karttaan on merkitty talo nykyisen Alatossavan kohdalle. Isojakokartassa on Alatossavan lisäksi Ylätossavan talo. Molemmat tonttimaat ovat nykyisin rakennettuja.

Pauhojan myllyt (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pitäjänkarttaan (1843) ja isojakokarttaan paikalle on merkitty kolme myllyä. Maastotarkastuksen yhteydessä paikalla ei havaittu muokattua ojauomaa lukuun ottamatta myllyyn viittaavia rakenteita.

Pirttiniemi (1000025964) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallojärveen idästä pistävän Pirttiniemen kärjen eteläreunalla. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukkaturve. Maasto on hiekkaharjua.
Paikalla on kaksi soikeaa painannetta, joiden läheisyydessä on useita pieniä kuoppia ja epämääräisiä painanteita. Painanne 1, koko 2,5 x 1,3 metriä, syvyys 1 metri. Painanne 2 sijaitsee painanteesta 1 noin 2 metriä länteen ja sen koko on muuten sama, mutta syvyys on 70 cm. Painanteet muistuttavat hautoja, mutta pinnalle havaittavien merkkien perusteella asiasta ei voi olla varma. Sijainti vanhan kylän keskellä sijaitsevan järven niemessä sopisi myös väliaikaiseksi hautapaikaksi. Vastaavanlaisia järven niemessä tai
saaressa sijaitsevia väliaikais- tai kesähautoja tunnetaan useiden vanhojen kylien yhteydestä.

Kuusajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervajärven pohjoispuolella sijaitsevan mäntykankaan itäreunalla. Kangas laskee länteen, jontkaan. Kohteessa on pyöreä hiilimiilu, jonka halkaisija on 8,3 metriä. Miilun ympärillä on 80 cm levyinen oja, jonka syvyys on 50 cm. Hiilimiilu erottuu ojan muodostaman kehän keskellä 50 cm ympäröivä maastoa korkeampana tasaisena alueena. Miilun kehä menee idässä osittain laskevaan rinteeseen.

Uutosenjärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aapasuon reunassa hiekkakummulla, jossa kasvaa koivuja. Kohteessa on pyöreä hiilimiilun pohja, jonka halkaisija on 9 metriä. Paikoin miilussa on havaittavissa sisempi kehä. Muoto on epämääräinen, koska paikoin miilussa on kuoppia, josta on otettu hiiltä. Rakenteen reunoilla on palaneiden pystypuiden jäännöksiä. Rakenteen päällä kasvaa tiheästi nuoria koivuja.

Liekko-oja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alaliekko-ojan pohjoispuolella kivisessä moreenikummussa, josta on metsä kaadettu ja alue on äestetty. Paikalla kasvaa männyn taimia ja aluskasvillisuutena on mustikkaa kasvava turve.
Kohteessa on kivilatomus ja kaksi siihen liittyvää viisarikiveä, jotka on merkitty alakohteiksi 1 - 3.
Alakohde 1 on kivilatomus, jonka on pyöreä, halkaisijaltaan 2 metriä ja korkeudeltaan 1,2 metriä. Röykkiö on laeltaan tasainen. Länsireunalla on suuri silmäkivi, jonka kylkeen röykkiö on ladottu. Itäreunalla on 0,5 metrin syvyinen ja 40 cm levyinen kammio, joka muistuttaa uunia, mutta rakenteessa ei ole palojälkiä. Kivet ovat halkaisijaltaan 80 cm ja sitä pienempiä luonnon kiviä ja ne ovat pinnaltaan täysin jäkälöityneet.
Alakohde 2 Päämerkistä 5 metriä suuntaan 350 astetta on 40 cm korkuinen pystykivi, joka voi olla päämerkin niin sanottu viisarikivi, joka ilmaisee merkin kautta kulkevan rajan suunnan.
Alakohde 3 on 40 cm korkea pystykivi, joka sijaitsee päämerkistä 26 metriä länteen, suuntaan 280 astetta. Molemmat viisarikivet ovat epävarmoja ja ne ovat voineet myös nousta pystyyn maata äestettäessä.

Pikku-Saarijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikku-Saarijärven itärannalla moreenikummulla. Kohteesta on järven rantaan 17 metriä. Paikalla kasvaa mäntymetsä, aluskasvillisuutena on jäkälää ja sammalta.
Kohteessa on kivilatomus, jonka halkaisija on 1,3 metriä ja korkeus 1 metri. Röykkiö on ladottu suuren maakiven kylkeen ja päälle ja rakenne on pyramidin muotoinen. Röykkiön alaosa on hieman soikea pohjois - etelä -suunnassa. Röykkiön eteläpuolella, aivan kiinni röykkiössä on kuoppa, josta on otettu kiviä röykkiöön. Röykkiöstä on pudonnut yksi kivi 50 cm päähän rannan puolelle. Röykkiön kivet ovat täysin jäkälöityneet.
Kivilatomus voi olla koonillinen kiviraunio, joita rakennettiin maanmittaustoimitusta varten. Latomus voi olla myös jokin muu rajamerkki.

Itäpuolentien silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kemijoen varren itäpuoleisen vanhan tien linjaus erottuu maastossa koivujen reunustamana umpeenkasvaneena ympäröivää maastoa hieman korkeampana väylänä, jonka itäpuolella on selkeä oja. Suvannonojan kohdalle on rakennettu kiviperusteinen puusilta (koko noin 6 m x 6 m). Sillan puiset kansirakenteet ovat yhä paikallaan. Todennäköisesti silta on ollut käytössä vielä 1960-luvulla.

Korvenlampi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on mainittu Hannu Kotivuoren v. 2012 suorittamassa Sodankylän osayleiskaava-alueen muinaisjäännöskohteiden tarkastuskertomuksessa. Paikalla mainitaan havaitun tusinan verran kuoppia, jotka tulkittiin saksalaisten tekemiksi poteroiksi.
Kohde sijaitsee Sodankylän keskustan eteläpuolella, Rovaniementien itäpuolella, Korvenlammen kohdalla. Paikalla on kapea hiekkainen terassi, joka laskee itään lammelle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Ranta-alue on soista.
Kohteessa on 22 Lapinsodan aikaista poteron jäännöstä. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 1 x 0,4 m, muodoltaan pitkänomaisia tai sirppimäisiä, osa pyöristyneitä ja osa kulmikkaita, ja suurimmassa osassa niistä on 1-2 m leveä valli idässä rannan suunnalla. Poterot sijoittuvat rantaan päin laskevan törmän läheisyyteen, rannansuuntaiselle 100 x 40 m kokoiselle alueelle. Alueen eteläosassa poterot sijoittuvat törmän reunalle, pohjoisessa myös matalammalle. Lisäksi alueen kaakkoispuolella on muita epäselviä kuoppia.

Hirvas-Nulkki 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirva-Nulkin laella, Sodankylä-Pelkosenniemi -maantien pohjoispuolella, lähellä Sodankylän ja Pelkosenniemen rajaa. Vaara on kivikkoinen ja etelä- ja länsirinteeltään jyrkkä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on 28 kivistä ladottua ja 1 maahan kaivettu poteron jäännöstä. Kohde liittyy muihin alueella oleviin kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 3 ja 4, ja Nulkki 2-4 (Reiska-nro 158516, 160852, 160853, 160854, 160855). Poterot sijoittuvat nauhamaisesti vaaran laen etelä-, länsi- ja pohjoisreunoille. Yksi suurempi potero (21) sijaitsee laen päällä. Alue on itä-länsisuuntaisesti 300 x 200 m kokoinen. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,5 m, ja muodoltaan pyöreitä tai kulmikkaita kehiä, tai suoria tai kaareutuvia valleja. Lisäksi kohteessa on yksi maahan kaivettu potero, jossa ei ole kivivallia. Yhdessä poteroista on lisäksi puunrungon pätkä, joka on asetettu valliin torjuntasuunnan puoleiselle seinämälle. Torjuntasuunta on alarinteeseen päin, kokonaisuudessaan etelälounaaseen tielle päin.
Paikalla on mahdollisesti toisen maailmansodan aikaisia poteroita. Rakenteet voivat olla jatkosodan tai Lapin sodan aikaisia saksalaisten tekemiä rakennelmia. V. 1936 hoitoalueen metsätalouskartan mukaan nykyisen maantien paikkeilla on kulkenut tie, mutta paikallisten mukaan alueella ei ole ollut tuohon aikaan tietä, joten tieto on epävarma. Mahdollisesti kartassa näkyvä tie on lisätty myöhemmin. Paikallisilla ei ole myöskään tietoa alueella olleista sotien aikaisista puolustusvarustuksista. Poterot voivat liittyä myös armeijan sotaharjoituksiin, tarkemmin asia selviäisi luultavasti arkistotutkimuksella.

Myllyvaara 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Seipäjärvelle johtavan tien länsipuolella, Myllyvaaran eteläpäässä suon reunalla. Tien itäpuolella on Ojalan talo. Kohteen eteläpuolella suolla on kaakkoon päin laskeva Varotusoja. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on jatkosodanaikainen neuvostosotilaiden vankileiri. Leiri on ollut saksalaisten pitämä, ja vankeja on pidetty lähialueella metsätöissä. Paikalle on haudattu 154 vainajaa. Lähellä on sotavankien hautamuistomerkki (Myllyvaara 2, Reiska-nro: 159136). Alueella on piikkilanka-aitaa, erikokoisia kuoppia, pitkiä ojamaisia kaivantoja, kaksi epäselvää rakennuksenjäännöstä sekä tynnyristä tehtyjen kamiinoiden jäännöksiä ja säilyketölkkejä. Alueen läpi kulkee sähkölinja, jonka rakentaminen on osittain tuhonnut kohdetta. Osa kuopista on tiettävästi joukkohautoja tai niiden jäännöksiä. Osa voi liittyä vankien asumuksiin tai leirin purkamiseen. Piikkilanka-aidan jäännökset sijoittuvat kohteen keskivaiheille. Aitaus on jäännösten perusteella ollut neliönmuotoinen, kooltaan 50 x 50 m ja maantien suuntainen. Paikalla on muutamia aidan pyöröhirsipaaluja ja piikkilankaa. Osa kuopista ja kaivannoista sijoittuu aidan sisäpuolelle (kaivanto 2, kuopat 6-10, 16, 21-24, kamiina, rakennus 1), osa sen pohjoispuolelle (kaivannot 1, 3, 5, kuopat 1-5, 17-20) ja osa eteläpuolelle (kaivanto 4, kuopat 11-15, rakennus 2).

Sokerilampi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Seipäjärventien koillispuolella olevan pienen Sokerilammen itäpuolella olevalla harjanteella. Paikalle tulee metsätie lammen eteläpuolelta Seipäjärventieltä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on mahdollisen jatkosodanaikaisen neuvostosotavankileirin jäännös. Westerlundin (2008) mukaan Seipäjärventien varressa on ollut 9 km kohdalla saksalaisten sotavankileiri, jota paikalliset eivät kuitenkaan enää tunteneet. Tämä tieto vastaisi Sokerilammen sijaintia, joka on n. 9,5 km kohdalla. Ilpo Alanivan mukaan paikalta on joitakin vuosia sitten kaivettu kaivurilla pois 2 m paksuudelta säilyketölkkejä (kuoppa 1), mikä voisi viitata Sokerilammella olleen jonkinlainen vankileiri. Alueen sotavankeja on pidetty metsätöissä. Paikallisten ukaan saksalaiset ovat upottaneet Sokerilampeen tavaraa jatkosodan päätyttyä.
Alueelta paikannettiin Ilpo Alanivan mainitsema kuoppa 1, joka sijoittuu kohteen pohjoisosaan. Tämän lisäksi paikalta löytyi kolme muuta kuoppaa (2-4), joiden tulkittiin liittyvän vankileiriin. Kuoppa 1 sijoittuu harjanteen päälle, kuopat 2-4 sen itäreunalle. Sokerilammen itäpuolella on ollut lisäksi 50-60- luvulla kämppä (Sokerilampi 2, Reiska-nro: 163110), joka on mahdollisesti sijoittunut osittain vankileirin paikalle. Kuopat 2-4 voivat myös liittyä kämppään, mutta ne vaikuttavat tätä vanhemmilta puuston perusteella.

Hirvas-Nulkki 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirvas-Nulkin eteläpuolella etelälounaaseen laskevan jyrkän rinteen juurella,
Sodankylä-Pelkosenniemi -maantiestä 40 m pohjoiseen. Maasto on kivistä. Kasvillisuus on
mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on yksittäinen poteron jäännös. Kohde liittyy muihin alueella oleviin
kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 1 ja 4, ja Nulkki 2-4.Poteron vallit on ladottu kivistä. Kivivalli on muodoltaan kaarimainen, pituudeltaan 1,7 m ja korkeudeltaan 30 cm. Rintamasuunta on lounaaseen.
Paikalla on mahdollisesti toisen maailmansodan aikainen potero, joka voi olla olla jatkosodan tai Lapin sodan aikainen saksalaisten tekemä rakennelma. V. 1936 hoitoalueen metsätalouskartan mukaan nykyisen maantien paikkeilla on kulkenut tie, mutta paikallisten mukaan alueella ei ole ollut tuohon aikaan tietä, joten tieto on epävarma. Mahdollisesti kartassa näkyvä tie on lisätty myöhemmin. Paikallisilla ei ole myöskään tietoa alueella olleista sotien aikaisista puolustusvarustuksista. Alueen poterot voivat liittyä myös armeijan sotaharjoituksiin, tarkemmin asia selviäisi luultavasti arkistotutkimuksella.

Hirvas-Nulkki 4 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirvas-Nulkin lounaisrinteen juurella, Sodankylä-Pelkosenniemi -maantien
pohjoispuolella 35 m etäisyydellä. Kohde sijoittuu Hirvas-Nulkin ja Nulkin välistä etelään Peräjokeen laskevan ojan itäpuolelle. Maasto on kivistä, ja kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on 13 kivistä ladotun poteron jäännöstä. Kohde liittyy muihin alueella oleviin
kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 1 ja 3 ja Nulkki 2-4. Poterot sijoittuvat jonoon ojan itäpenkalle ja penkan itäpuolella olevalle pienelle kumpareelle. Alue on itä-länsisuuntaisesti 80 x 70 m kokoinen. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,5 m, ja muodoltaan pyöreitä tai kulmikkaita kehiä tai kaareutuvia valleja. Kahden poteron vallissa on lisäksi puunrungon pätkä. Paikalla on muutamia vanhoja kantoja; nämä voivat liittyä ampumasektoreiden raivaukseen. Poteroiden suuntaus on kaakosta etelä kautta länteen.

Nulkki 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nulkin kaakkoispuolella, etelää laskevan rinteen juurella, Nulkin ja Hirvas-Nulkin välisen etelään Peräjokeen laskevan ojan länsipuolella. Sodankylä-Pelkosenniemi -maantien on kohteen eteläpuolella 130 m etäisyydellä. Maasto on kivistä, ja kasvillisuus mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on 10 kivistä ladotun poteron jäännöstä. Kohde liittyy muihin alueella oleviin
kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 1, 3 ja 4, ja Nulkki 3 ja 4. Poterot sijoittuvat pohjoiseen avautuvan puoliympyrän muotoiseen ketjuun ojan länsipuoleiselle harjanteelle. Alue on itä-länsisuuntaisesti 65 x 35 m kokoinen. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,5 m,
ja muodoltaan pyöreitä tai kulmikkaita kehiä tai kaareutuvia tai suoria valleja. Neljän poteron vallissa on lisäksi puunrungon pätkä. Poteroiden suuntaus on kaakosta etelä kautta lounaaseen.
Paikalla on mahdollisesti toisen maailmansodan aikaisia poteroita. Rakenteet voivat olla jatkosodan tai Lapin sodan aikaisia saksalaisten tekemiä rakennelmia. V. 1936 hoitoalueen metsätalouskartan mukaan nykyisen maantien paikkeilla on kulkenut tie, mutta paikallisten mukaan alueella ei ole ollut tuohon aikaan tietä, joten tieto on epävarma. Mahdollisesti kartassa näkyvä tie on lisätty myöhemmin. Paikallisilla ei ole myöskään tietoa alueella olleista sotien aikaisista puolustusvarustuksista. Poterot voivat liittyä myös armeijan sotaharjoituksiin, tarkemmin asia selviäisi luultavasti arkistotutkimuksella.

Nulkki 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nulkin eteläpuolella etelälounaaseen laskevassa rinteessä. Sodankylä-Pelkosenniemi - maantie kulkee kohteen etelälounaispuolella 200 m etäisyydellä. Alue on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, maasto louhikkoista. Alue on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on kahden kivistä ladotun ja yhden maahan kaivetun poteron jäännökset. Kohde liittyy muihin alueella oleviin kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 1, 3 ja 4, ja Nulkki 2 ja 4. Poterot sijoittuvat rinteessä olevalle tasanteelle ketjumaisesti. Alue on itä-länsisuuntaisesti 55 x 25 m kokoinen. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,5 m. Yhden poteron vallissa on lisäksi puunrungon pätkä. Poteroiden suuntaus on etelään ja lounaaseen.

Nulkki 4 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sodankylä-Pelkosenniemi -maantien pohjoispuolella olevan Nulkin lakialueen
lounaisnurkassa. Maantie on 200 m etäisyydellä lounaassa. Vaara on etelä- ja länsirinteeltään jyrkkä ja kivinen. Metsä on laen reunalla mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, joka luokiteltu kitumaaksi, laki alue taas on uudistamisvaiheessa olevaa metsikköä. Kohteen pohjoispuolella on Morenian omistuksessa olevaa aluetta.
Kohteessa on 13 kivistä ladotun poteron jäännöstä. Kohde liittyy muihin alueella oleviin
kenttälinnoitekohteisiin Hirvas-Nulkki 1, 3 ja 4, ja Nulkki 2 ja 3. Poterot sijoittuvat nauhamaisesti vaaran lounaisosaan, laen etelä- ja länsireunoille. Kaksi poteroa sijaitsee lisäksi laen päällä. Alue on itä-länsisuuntaisesti 190 x 150 m kokoinen. Poterot ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,5 m, ja muodoltaan pyöreitä tai kulmikkaita kehiä, tai suoria tai kaareutuvia valleja. Kahdessa poterossa on lisäksi puunrungon pätkä, joka on asetettu valliin torjuntasuunnan puoleiselle seinämälle. Torjuntasuunta on alarinteeseen päin, etelään, lounaaseen ja länteen tien suuntaan.

Kannusselkä 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannusselän kaakkoisreunalla, aivan Visa-aavan laidalla. Eteläreuna on soistuvaa, tuoretta kangasta, jossa kasvaa koivua. Aluskasvillisuus on sammalia, hillaa, mustikka, variksenmarjaa ja suopursua. Ylempänä rinteessä kasvillisuus muuttuu kuivahkoksi kankaaksi. Toisen maailmansodan aikaisen vankisavotan kämppiä.

Kuusiluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuusiluodon länsirannalla veden alla noin 1-5 metrin syvyydessä. Alueen koko on noin neljä hehtaaria.
Alue on kokonaisuudessaan uponneen, työstetyn sahatavaran peitossa. Lisäksi alueelta löytyy irrallisia salvottuja hirsiä, pyöröpuita, riukuja, lautoja ja rimoja. Alueelta ei ole havaittu hylkyjä tai muita ehjiä rakennekokonaisuuksia.
Löytöalue liittyy vuosina 1901-1944 toimineeseen Kuusiluodon sahaan. Kuusiluodon länsirannalla on aikoinaan sijainnut sahatavaran lastauslaituri, joka rakennettiin läjittämällä sahauksesta syntynyttä ylimääräistä puutavaraa ristikkäin kerroksiin meren pohjaan. Laiturirakennelmaan liittyi lisäksi siltoja, joita pitkin laiturille kuljetettiin sahatavaraa odottamaan kuljetusta ja lastausta redillä odottaviin rahtialuksiin.

Nimetönmaa 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Tasaisella alueella on pyöreä kivilatomus, halkaisija n. 1 m ja korkeus 20 cm. Se koostuu yhdestä kivikerroksesta, keskustassa on kookkaampia kiviä. Kivet ovat harmaajäkälän ja osittain sammaleen peittämiä. Kairauksessa latomuksen ympärillä ja kivien välissä ei havaittu poikkeamia maannoksessa. Kohteen funktio on epäselvä, se ei sijaitse nykyisellä rajalla. Todennäköisesti latomus ei ole monta vuosikymmentä vanha. Rakenne on matala ja se olisi jo kokonaan sammaleen peitossa, jos ajoitus olisi tätä vanhempi.

Kourilehto Mäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruotusatamiehen torpanpaikka (tila Mäki) sekä siihen liittyvien viljelysten ja viljelysraivioiden, kiviröykkiöiden sekä ojien jäännöksiä. Paikka on runsaat 400 m Tornionjoen sivuhaaran, Liakanjoen länsipuolella. Torppa lienee perustettu 1763 ja purettu 1948. Myöhempi torpanpaikan vierellä sijainnut asuinrakennus ulkorakennuksineen on purettu 2014. Tilan hirsisauna on edellisistä noin 50 m etelään, edelleen pystyssä, mutta huonokuntoinen (mm. katto rikki).
Alue tarkastettiin syksyllä 2015, jolloin torpanpaikan tonttialue oli edelleen avoimena, mutta rakennusjäännökset purkujätteiden peitossa. Etelämpänä todettiin pääosin kuusen metsittämänä viljelyraivioita, useampia viljelyröykkiöitä sekä ojia ja pienten viljelypalstojen jäännöksiä.
Tarkastuksen perusteella kohdetta ei arvioitu varsinaiseksi kiinteäksi muinaisjäännökseksi, mutta muuksi arkeologiseksi kulttuuriperintökohteeksi.

Kassalankangas (Taide)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen länsirannalla sijaitsevan Kassalankankaan itärinteen juurella on joenrannan paljaalla tasaisella, jokeen tai pohjoiseen viettävällä rantakalliolla hakkauksia kahdessa kohdassa. Näistä kaakkoisemmassa kohdassa pohjoiseen viettävällä kalliolla on kaksi halkaisijaltaan noin 10 cm kokoista ja pari cm syvää kuoppaa 70 cm päässä toisistaan. Kuopat ovat n. 5 m joen rantaviivasta (elokuu 2015). Kuoppien laidoilla kasvaa jäkälää.
Edellistä noin 12 m luoteeseen on loivasti itään viettävässä kalliossa uurrettu ympyräkuvio, vahvuudeltaan vajaa ½ cm. Kuvion halkaisija on 10 cm. Sen vieressä on uurrettu pienikokoista tekstiä tai numeroita, joiden merkitys on epäselvä. Ympyrässä oli jäkäläkasvustoa, mitä tekstissä oli vähän. Mahdollisesti tekstit ovat nimikirjaimia ja numerot vuosilukua tarkoittavia.
Mahdollisesti hakkaukset tai uurrokset ovat merkkejä paikalla olleesta venepaikasta, mihin voi viitata rantavedessä veden alla havaittu rautarengas. Ne voivat myös liittyä uittoon, jokiuoman kunnostukseen, ehkä kalastuspaikkaan tai ne voivat olla paikalla oleskelussa ajankuluksi tehtyjä. Paikka lienee sopiva tukkipuiden lanssipaikaksi.
Hakkaukset löytyivät paikan ylittävän voimansiirtolinjan leventämissuunnitelman takia tehdyssä inventoinnissa elokuussa 2015. Inventoinnin perusteella hakkaukset ovat suhteellisen myöhäisiä, eikä niitä arvioitu kiinteiksi muinaisjäännöksiksi. Inventointiraportin kuvien perusteella alueella on myös epämääräisempiä uurroksia tai viilloksia pinnaltaan varsin tasaisessa kalliossa.
Kohde on arvioitu ns. muuksi kulttuuriperintökohteeksi, jonka säilyttäminen on tavoite maankäytön toimissa.

Junna (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lapinkylän Junnan talo mainitaan vanhimmassa asutuksen yleisluettelossa Kemin Lapinniemen kylän talona vuonna 1635. Talosta on käytetty myös nimenä Lehmijoensuu. Vanhimmissa kartoissa talo on nykyisellä paikallaan Kemijoen itärannalla peltojen ympäröimänä.
Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin historiallinen talon tonttimaan sijaitsevan asuinrakennuksen pihapiirissä. Nykyisin paikalla on omakotitalo sekä kaksi punaista piharakennusta. Piharakennuksen eteläpuolella niittynä olevan pellon laidassa on havaittavissa toisen talousrakennuksen perustus.
Yhä asuttuna ja rakennuskannaltaan uusiutuneena Junna on luokiteltu arkeologiseksi kulttuuriperintökohteeksi.

Korvakangas kivilatomukset (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ranuan itäosassa sijaitsevan Korvakankaan koillisosassa, Korvajopen lounaispuolella sijaitsevia kivilatomuksia tai -kasoja, jotka ajoittuvat myöhempään historialliseen aikaan.
Kasa 1 on koordinaattipisteessä 3513754, 7328399. Kasa mitat ovat sivuilta 2.2 x 1.7 metriä, korkeus 0.4 metriä. Kasan kivet ovat hieman ihmisen päätä suurempia.
Kasa 2 on koordinaattipisteessä 3513750, 7328405 Kasan mitat ovat sivuilta 2.6 x 1.8 metriä, korkeus noin 0.6 metriä.
Kasa 3 on koordinaattipisteessä 3513746, 7328388. Kasan mitat ovat sivuilta 2.8. x 1.8 metriä, korkeus 0.6 metriä.
Kasa 4 on koordinaattipisteessä 3513752, 7328375 . Kasan mitat ovat sivuilta 2.8 x 1.5 metriä, korkeus 0.6 metriä.
Kasa 5 on koordinaattipisteessä 3513737, 7328382. Kasan mitat ovat sivuilta 2.1 x 1.4 metriä, korkeus 0.6 metriä.
Kasojen kivet ovat jäkälöityneet vain yläpuoliltaan. Noin 600 m lounaaseen on kämpän jäännöksiä sekä ilmeisen myöhäinen tervahauta.

Petäjävaara 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kemijärven ja Rovaniemen kaupunkien välisellä rajalla,Petäjävaaran kaakkoisrinteessä. Kohteesta noin 250 metrin päässä luoteessa kulkee voimalinja, ja Niloksen metsätie 1,3 km päässä luoteessa. Petäjäjänkä sijaitsee kohteen itäpuolella.
Maasto on kuivahkoa, melko helppokulkuista havumetsää. Metsässä kasvaa pääasiassa mäntyä, mutta myös kuusta. Aluskasvillisuus koostuu puolukasta, mustikasta ja sammalesta. Maasto on kumpuilevaa ja paikoin varsin kivistä. Kohteen luoteispuolella on hakkuuaukea, ja myös kohteen lounaispuolella on tehty hakkuita.
Kemijärven ja Rovaniemen välisellä rajalla on rajan suuntaisesti kolme viisarikiveä noin viiden metrin päässä toisistaan. Keskimmäinen kivi on hieman kahta muuta suurempi. Kivissä ei ole hakkauksia.
Petäjävaaralla on myös ampuma-asemia, mahdollisesti saksalaisten rakentamia (MH-tunnus 170985, Petäjävaara, ei muinaisjäännösrekisterissä).

Savela (1000029329) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuostimon kylässä, Savelan talosta 300 metriä luoteeseen olevalla pienellä mäen nyppylällä. Alue on rehevää ja kosteaa kangasmetsää, jossa kasvaa männyn lisäksi myös koivua ja muutamia kuusia. Aluskasvillisuutena on paksu sammalikko sekä jonkin verran mustikkaa.
Paikalla on pieni tervahauta, joka on kaivettu koillis-luoteissuuntaisen harjanteen pohjoisreunalla. Tervahauta ei erotu kauaksi, mutta kohdalle tultaessa se näkyy maastossa erittäin hyvin. Hauta on kooltaan hyvin pieni ja muodoltaan se on pyöreä. Haudan halkaisija on 4,8 metriä näkyvien vallien ulkoreunoilta mitattuna. Halssi on kaivettu haudan pohjoispuolelle ja sen pituus on 9,5 metriä. Maastossa se erottuu matala ojana. Tervahaudan syvyys on 1,2 metriä ja sen seinämät ovat suhteellisen suorat. Seinämät eivät ole täysin sammaloituneet.
Tervahauta vaikuttaa melko nuorelta ja se on selkeästi tehty kotitarvepolttoa varten. Haudan sisällä kasvaa muutama pieni kuusen taimi sekä kaksi nuorta haapaa. Haudan vallien päällä ei ole puustoa.

Rättiselkä (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee kivisellä mäntykankaalla. Kohteen pohjoispuolelta kulkee hiekkatie. Hiekkatien ja kohteen väliin suunnitellaan maanottokuoppaa. Kohteessa on 4 x 2 m kivirakkaan kaivettu kuoppa, jonka pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Luoteiskulmassa on metrin halkaisijaltaan oleva kiviröykkiö, joka on kuopan vallilla ja sen korkeus on 60 cm. Rakennelman kivet ovat jäkälöityneet. Rakennelma voi olla II maailmansodan tuliasema. Kuopan ja tien välissä on myös neljä pienempää kuoppaa, joissa on merkkejä koneellisesta maan siirrosta.

Hiukanniittu (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee soiden ympäröimällä moreeniharjulla, joka kulkee kaakosta luoteeseen. Alueella kasvaa tuore kangasmetsä, jossa puulaji on mänty. Inventointi 2014: Kohteesta dokumentoitiin 15 rakennetta, jotka ovat pääasiallisesti rakennuksen kivijalkoja, jotka on ladottu luonnon kivistä. Koordinaatit inventointikertomuksessa. Lisäksi alueella on kamiinoita, piikkilankakeriä, kaivoja ja peltiesineitä. Vankileiri, jossa on ollut venäläisiä sotavankeja. Joissakin kamiinan luukuissa on ilmeisesti saksalaista tekstiä. Rakennusten läheisyydessä ja välissä on pieniä kamiinoita, keittohelloja ja kolme valtavaa keittopaljua, joissa on ilmeisesti lämmitetty vettä. Alueella on myös suuria piikkilankakeriä. Ilmeisesti
leirin aita on purettu lopuksi ja piikkilangat on keritty rullalle.

Murtoselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sijaitsee Murtoselän kaakkoisosan rinteessä noin 80 m länteen Serrijoki-Jauratsiselkä tiestä. Loiva rinne, josta ei ole hyvää näkyvyyttä alarinteeseen. Kuivahko kangas jossa kasvaa harvahkoa mäntymetsää. Merkitty sutigissiin korsuna, mutta on pikemminkin katettu potero. Maassa on näkyvissä pari pientä aukkoa, joista suurempi voisi olla kulkuaukko poteroon. Kairalla tunnustelemalla saatiin kuopan kooksi noin 80 cm x 150 cm ja syvyydeksi noin 70 cm. Kaivantoa peittävän maan alla on mahdollisesti kaksi puuta poikittain. Kaivannon ympärillä on mahdollisesti matalat vallit, mutta maasto alueen ympäristössä on luontaisesti epätasainen. Kohde on varsin pieni katetuksi poteroksi ja se sijaitsee maastollisesti huonossa kohdassa.

Akanvaara 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sijaitsee Akanvaaran eteläosassa, noin 70 m Savukosken kunnanrajasta etelään, luode-kaakko suuntaisen moreeniharjanteen päällä. Lounaispuolella harju laskee varsin jyrkästi, koillispuolella loivemmin. Alue on tiheähkösti mäntyjä kasvava kuivahko kangas. Yksittäinen potero, pieni pyöreä kuoppa jonka halkaisija on noin 1 m ja syvyys 40-60 cm. Koillisreunalla on kivistä ja puista tehty valli, kuopan pohjalla myös kiviä, ampumasuunta koillinen. Toisen maailmansodan aikainen potero. Siitä noin 500 m koilliseen Savukosken puolella on 13 poterosta muodostuva ja kaakkoon suuntautuva puolustuslinja (MH-tunnus 136427) sekä 800 m itään yksittäinen potero (MH-tunnus 136611). Siten potero olisi puolustuslinjan sivuvarmistus.

Kunkuttama 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Poterot sijaitsevat Kunkuttaman lounaispäässä, Siuliojoen pohjoispuolella, nykyisen tien eteläpuolella. Rakenteet ovat harjanteen päällä, josta maasto laskeutuu jokea reunustavalle suolle. Tuore kangas jossa kasvaa kuusta, koivua ja mäntyä.
Alueella on yhdeksän poteroa, ja niistä lähteviä ryömintähautoja, jotka osin yhtyvät. Haudan reunat ovat sen verran maatuneet että rakenne ei ole aivan uusi, mahdollisesti sodanaikainen. Asema on suuntautunut etelään päin.
Potero 1. Suorakulmainen potero, koko 1 m x 0,6 m ja syvyys 0,8 m. Poterosta lähtee taaksepäin hauta joka kääntyy itään ja jatkuu kolme metriä viereiseen pieneen painanteeseen, joka on ilmeisesti luontainen. Hauta on matala ja kapea, 20-30 cm syvä ja 30-40 cm leveä ja siinä on pari taitosta.
Potero 2. Toinen suorakulmainen potero, koko 1 m x 0,6 m, syvyys 90-100 cm. Kapea ja matala poistumishauta suuntautuu itään n. 5 m samaan painanteeseen kuin edellisenkin. Poteron yhdessä reunassa on suuri kivi. Hauta on kapea ja matala, 30-40 cm syvä, 40-70 cm leveä. Potero sijaitsee noin 7 m etelälounaaseen edellisestä.
Poterot 3 ja 4. Kaksi poteroa vierekkäin harjanteen reunalla, poistumishaudat yhtyvät ja jatkuvat poispäin törmästä, itään päin. Poterot ovat kooltaan samanlaisia kuin edelliset, myös hauta, mutta aiempia pidempi. Poteroiden väli on 3 m, haudan koko pituus poterosta 4 on noin 6 m.
Potero 5, pieni neliömäinen kuoppa, koko70 cm x 70 cm ja syvyys 70 cm. Poistumishauta on tosi matala, vain metrin pituinen ja yhtyy poteron 6 hautaan.
Potero 6 on samanlainen kuoppa kuin edellisessä ja sijaitsee siitä noin 4 m etelään. Kuopan reunoissa on puuta. Hauta on matala ja kapea, se suuntautuu länteen ja on 12 m pitkä. poteroiden ympärillä on vallit
Potero 7, kuten edelliset eli neliömäinen, vallit ympärillä, matala poistumistie pohjoiseen.
Potero 8 on hieman muita suurempi potero. Se sijaitsee noin 3 m itään 7sta ja sen poistumishaudan vieressä ja hauta yhtyy siihen. Kuoppa on epämääräisen muotoinen, koko ehkä 1,2 m x 0,8 m, reunoissa on puita.
Potero 9 sijaitsee noin 10 m itään edellisestä. Siihen ei johda hautaa, koko 90 cm x 60 cm ja syvyys 60 cm. Mahdollisesti keskeneräinen?
Katso myös alakohde.

Rahkavaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Poterot sijaitsevat Rahkavaaran länsipäässä, lähellä Sodankylän kuntarajaa ja Sodankylään vievän tien pohjoispuolella. Kivikkoinen vaara, maaperä on vaihtelevan kokoista kiveä. Mäntyvaltaista sekametsää.
Alueella on 11 kappaletta tuliasemia itäkaakko-länsiluode suuntaisessa rivissä. Niissä on kivistä tehdyt vallit, osa valleista on suoria ja osa U-muotoisia. Yhdessäkään ei ole kaivettua kuoppaa. Pesäkkeet 1-6 itäpäässä, idästä länteen. Pesäkkeet 7-18 lännestä itään päin.
Pesäke 1. Läntisin pesäke Rahkavaaran päässä, lähellä metsäautotietä. Pienistä kivistä kasattu lyhyt ja suora valli joka suuntautuu länteen. Valli on osin sortunut. Sen päässä kasvaa puu ja mahdollisesti valli on jatkunut puun eteläpuolella. Valli on 1,5 m - 2,5 m pitkä.
Pesäke 2. Sijaitsee edellisestä noin 120 m itään. Puoliympyrän muotoinen kivivalli, 2,5 m leveä ja 2 pitkä, 50 cm korkea. Muodostuu pienistä kivistä.
Pesäke 3. Puoliympyrän muotoinen kivivalli, joka on tehty suuren luonnonkiven päälle. Sijaitsee edellisestä 3 m itään. Sen eteläpuolella on jyrkkä kivikkoinen rinne. Leveys 2,5 m, pituus 1,6 m, sisältä koko 1,5 m x 1,2 m. Vallissa pienehköjä kiviä muutama kerros. Maaperä on erittäin kivikkoinen.
Pesäke 4. Lyhyt, suora kivivalli suuren männyn vieressä. Pituus 1,4 m ja korkeus 40 cm, osin sortunut. Vieressä on kaksi muuta rakennetta.
Pesäke 5. Sijaitsee muutaman metrin itään edellisestä. Suora ja korkea kivivalli joka on tehty suuren maakiven ympärille, useita kerroksia suurehkoja kiviä. Selvästi muita rakenteita tukevampi. Pituus 2,3 m, korkeus 80 cm ja paksuus vaihtelee 40-90 cm välillä.
Pesäke 6. Sijaitsee muutaman metrin itään edellisestä. Suorakulmainen U-muotoinen kivivalli, jonka toisessa reunassa on luonnonkivi. Kivien takana on matala luontainen painanne. Tehty varsin pienistä kivistä, 2,1 m leveä, 1,6 m pitkä ja 30-40 cm korkea.
Pesäke 7. Matala valli noin 20 m itään edellisestä. Matala kuoppa maassa muutaman maakiven takana, niiden päälle on rakennettu matala valli pienistä kivistä. Kuoppa on todennäköisesti luontainen. Nykyisin vallissa kiinni kasvaa suurehko mänty. Rakennelman koko on 1,8 x 1,8 m, kuoppa on 90 cm leveä ja hieman yli metrin pitkä.
Pesäke 8. Pieni vallin pätkä jossa on liuskekiviä pystyssä, niiden takana matala luontainen kuoppa, jonka länsireunassa on suuri maakivi. Vallin leveys on noin 1,8 m ja korkeus 60 cm. Sen takana ja osin alla on pitkälle maatunut puun rungon pätkä. Kuoppa on 90 cm leveä ja 1,2 m pitkä.
Pesäke 9. Pari metriä edellisestä itään suuren männyn vieressä on matala loivasti kaartuva valli. Itäreunassa on suuri maakivi, vallin kivet ovat osin pystyyn asetettuja liuskekiviä. Kaaren leveys on 2,4 m ja korkeus 30 cm.
Pesäke 10. Edellisestä 4 m itään päin on suuren maakiven viereen kasattu lyhyt valli. Sen takana on luontainen kuoppa. Vallin pituus on 1,5 m, maakiven kanssa lähes 3 m, korkeus 70 cm.
Pesäke 11. Loivasti kaareutuva valli jossa on suurehkoja maakiviä ja pystyyn nostettuja kivilevyjä, pituus 2,4 m.

Ketola/Hanhikoski varuskunta 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Rovajärven ampuma-alueella, Ketoselässä. Alue on kuivaa mäntykangasta, jossa risteilee useita erilaisia ajouria. Ketola/Hanhikosken varuskunta on perustettu alueelle välirauhan aikan kesällä 1940. Alue toimi koulutuskeskuksena, jonka lisäksi jatkosodan aikana siellä oli saksalaisten lentokenttä ja huoltokeskus. Alueella oli kaikkiaan noin 200 rakennusta, jotka jakautuivat asuinalueisiin, parakkialueeseen ja lentokenttään. Alueella toimi myös koulu, elokuvateatteri sekä sairaala. Saksalaiset polttivat parakit syksyllä 1944.
Paikalla on maahan kaivettu betoniseinämäinen korsu, jossa on puusta tehty tasakatto. Katto on osin romahtanut. Myös tässä rakennuksessa on käyty kaivelemassa metallinilmaisimen kanssa, sillä korsun oviaukon edessä on melko tuore lapionpisto.
Bunkkerin itäpuolella on suhteellisen isokokoinen kaivanto, 10x10 m, jossa havaittiin metalliromua. Ilmeisesti tässäkin on ollut jonkinlainen rakenne. Bunkkeri on edelleen melko hyvässä kunnossa verrattuna muihin Ketolan varuskunnan rakenteisiin.
Alueella on viisi muuta rakennusjäännöstä, katso alakohteet ja parakkialue Ketola/Hanhikoski varuskunta 2.

Ketola/Hanhikoski varuskunta 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Rovajärven ampuma-alueella Niskavaarassa. Alueella kasvaa pääasiassa nuorta männikköä.
Ketola/Hanhikosken varuskunta on perustettu alueelle välirauhan aikan kesällä 1940. Alue toimi koulutuskeskuksena, jonka lisäksi jatkosodan aikana siellä oli saksalaisten lentokenttä ja huoltokeskus. Alueella oli kaikkiaan noin 200 rakennusta, jotka jakautuivat asuinalueisiin, parakkialueeseen ja lentokenttään. Alueella toimi myös koulu, elokuvateatteri sekä sairaala. Saksalaiset polttivat parakit syksyllä 1944.
Inventoinnissa 2014 yhteensä 21 hehtaarin kokoisella alueella havaittiin kaikkiaan 42 rakennuksen jäännökset, joista nykyisin on jäljellä vain betoninen perustus. Koska inventoitava alue oli laaja ei jokaisesta rakennusta dokumentoitu tarkasti, vain isoimmista ja parhaiten säilyneistä rakennuksen pohjista otettiin mitat ja kuvia. Lisäksi otettiin paikkatieto kolmesta korsusta ja yhdestä kaivosta. Alueella on todennäköisesti enemmänkin vastaavanlaisia rakennuksen jäännöksiä. Alueella havaittiin myös lukuisia erilaisia kaivantoja ja kenttälinnoitteita kuten taisteluhautoja ja erilaisia ampuma-asemia. Näitä ei kuitenkaan pystytty dokumentoimaan. Rakennusten pohjien läheisyydessä havaittiin usein myös laajoja romualueita, joissa lähinnä oli ruostuneita säilyketökkejä.
Säilyneistä rakenteista erityisesti parakit 26-29, 41 ja 42 ovat hyvin säilyneet ja ne olisi erityisesti huomioitava sekä metsätöissä että alueen sotilaskäytössä. Inventointikertomuksessa on dokumentoitujen rakenteiden koordinaatit.

Lapalionvaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kemijärven länsiosassa, lähellä Rovaniemen rajaa. Lähin kylä on Rovaniemen puolella oleva Misi, jonka itäpuolella Lapalionvaara kohoaa. Alueen eteläpuolella on Misijärvi ja itäpuolella Särkilampi ja Mäki-Särkijärvi.
Alue on kuivaa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä. Alueella on helppo liikkua sillä maasto on avointa ja Lapalionvaaran eteläpuolella myös hyvin tasaista.
Alueella on jatkosotaan liittyvien armeijan rakennusten jäännöksiä, parakkien pohjia sekä junaradan pohja sekä jonkinlainen tie tai ajoura. Lisäksi alueella on runsaasti erilaisia kaivantoja ja kuoppia, joiden funktio jäi epäselväksi. Usein näihin liittyi myös erilaista romua, kuten auton osia, mahdollisia ammuskoteloita sekä erilaisia posliiniastioita. Näitä kuoppia ja kaivantoja ei dokumentoitu. Rakennusten jäännösten lisäksi alueelta havaittiin parakkirakennusten pohjiksi tulkittuja alueita. Neljän tällaisen sijaintitieto otettiin ylös, vastaavia pohjia alueella on varmasti enemmänkin.
Koko alue on hyvin laaja eikä sitä käyty intensiivisesti läpi vuoden 2014 inventoinnissa. Pääosin koko rajatulla alueella on runsaasti erilaisia romukasoja, joiden liittyminen rakennuksiin on epävarmaa. Havaitut rakenteet ovat pääosin erittäin huonossa kunnossa, lukuunottamatta rakennusta 1 sekä radan ja tien pohjaa. Kaikkiaan alueelta otettiin 14 rakenteen paikkatiedot. Tarkemmat koordinaatit ovat inventointikertomuksessa.
Paikalla on toiseen maailmansotaan ajoittuvan armeijan alueen rakennuksien jäännöksiä. Kirjallisuudesta ei löydetty mainintaa Lapalionvaarassa sijaitsevasta varuskunnasta, kasarmista tai huoltoalueesta. Kohteen rakennukset voivat hyvinkin olla osa Misissä ollutta saksalaisten huoltotukikohtaa. Peruskarttamateriaalin perusteella Särkilammen rannalla oleva rakennus 4 ja rakennelma 2 ovat toista maailmansotaa nuorempia.
Peruskartassa 3614 09 Misi vuodelta 1952 näkyy edelleen junaradan linjaus sekä osa alueella olevista rakennuksista. Kartan mukaan rakenne 1 saattaisi olla kolmiomittaustornin alaosa. Edelleen karttaan on merkitty maastossa havaitsemamme tielinjaus.
Vuoden 1970 karttaan puolestaan on Särkilammen rantaan merkitty kaksi rakennusta, joita ei vuoden 1952 kartassa ole, mutta muita rakennuksia ei ole enää merkitty. Rataa ei ole merkitty, mutta tie näkyy polkuna. Lammen kaksi rakennusta näkyvät edelleen vuoden 1984 kartassa.

Beatnatnjarga (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven pohjoisrannalla, pienen soisen lammen eteläpuolella. Hauta on kaivettu pieneen hiekkakumpuun. Ympäristö on muuten kivinen tai muuten huonosti kaivamiseen soveltuva. Kohteella kasvaa eri-ikäistä mäntymetsää ja koivua. Kuopan pohjalla kasvaa sammalia, jäkäliä, variksenmarja, juolukkaa ja puolukkaa. Valleissa kasvaa ensisijaisesti jäkäliä. Kasvittuneisuuden perusteella kuoppa on selkeästi vanha. Jouni E. Länsman kertoi kesähaudasta. Hänen mukaan hauta on ollut Kitti Uulan vaimon tilapäinen hauta, joka ajoittuu joko 1800-luvun lopulle tai 1900-luvun alkuun. Haudan ympärillä on ollut aita. Kohde on soikea kuoppa, kooltaan 2,6 m x 1,7 m ja syvyydeltään 0,5 m. Vallit on pohjois- ja itäreunalla. Valleissa on kiviä. Kuopan reunalla on yksi, noin 40 cm pituinen puun pätkä. Puun päässä on kirveen veistojälki. Se on mahdollinen aidan jäännös. Kuopan reunalla on lisäksi suuri maakivi.

Korkeattievat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla, jossa kasvaa kuiva mäntymetsä. Hiekka muodostaa alueelle dyynimäisiä kumpuja. Kohteessa on halkaisijaltaan 5 metrin kokoinen tervahauta, jonka eteläreunalla on 3 metriä korkea valli. Rinteen alasuuntaan on vahva hirsirakenne. Halssi on 3 metriä pitkä ja se laskee etelään. Hauta ei ole kovin vanha, koska sen puurakenteet ovat hyvin säilyneet. Haudan ympärillä on hiiltä ja palokuonaa. Haudan lähellä on kaksi tervapirtin rakennusta, ks. alakohteet.

Saivojärvi 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kolarin Saivojärvellä noin 10 m etäisyydellä pohjoisrannasta. Kyseessä on ainakin 5 m pitkän ja noin 1,5 m leveän, erittäin hajonneen veneen jäännös. Kohde on osittain mudan peitossa, eikä sitä ole tarkastettu sukeltamalla.

Kirakkajuppura länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kallioisen Kirakkajuppuran laen länsipuolella, runsaat 900 m pohjoiseen pistävän hiekkatasanteen reunalla on noin 2 m korkeudelta katkennut kelomänty, jonka halkaisija on n. 40 cm. Kelossa on 1,4 m:n korkeudella kruunuleima (Metsähallituksen vanhin malli).

Kuussaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuussaaren talo sijaitsee Färimäen pohjoisosassa matalan mäen itälaidalla. Talon tontti on merkitty vuoden 1790 isojakokartalle ja talo v. 1828 pitäjänkartalle, mutta myös 1683 maakirjakartassa paikalla on tontti. Ilmeisesti kyseessä on jo 1500-luvulta periytyvä Katrineholman tila, joka sijainnee Kuusaaren kaakkoispuolella.
Nykyisin paikalla on puinen päärakennus 1800-luvulta, jota on 1900-luvun alkupuolella uusittu. Lisäksi neliömäistä piha-aluetta reunustavat puinen pitkä aittarakennus, kivinavetta mahdollisesti jo 1700-luvulta, yksi Alatornion kirkon rakentamisen (laajentamisen) yhteydessä rakennetuista kivinavetoista. Pihapiiri on rakennushistoriallisesti arvokas ja harvinainen kokonaisuus.

Laukupuolijänkkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Aluehallintoviraston maastotarkastuksessa syyskuussa 2017 havaittiin Laukupuolijänkän koillisreunan lähteen/lähteikön yläpuolisella rinteellä useamman asumuksen/rakennuksen pohjia, muutamissa kohden lahonnutta hirsikertaa ja ainakin yhden rakennuksen nurkassa mahdollisesti uunina toiminut kivirakennelma. Myös lähteen alapuolisella suolla havaittiin yksittäisiä rakenteita. Kohdetta ei ole merkitty alueella tehtyihin arkeologisiin inventointeihin. Kohde tuhoutuisi kaivoksen rakentamisen seurauksena. Kohde arvioitiin mahdollisesti yli 100 vuotta vanhaksi.
Vuoden 2018 kesäkuussa kohteella toteutettiin arkeologinen tarkastus, jossa paikalla todettiin kahden rakennuksen pohjat. Rakennus 1 on ollut noin 10 m pituinen kaksihuoneinen hirsirakennus, jonka alimpia seinähirsiä on paikoin säilynyt. Toisessa huoneessa on piisin jäännökset. Myös rakennus 2 edellisen vieressä pohjoispuolella on kaksihuoneinen. Molemmissa huoneissa on piisin jäännökset. Sen suon puoleisella lounaisella sivulla on ollut osittain seinillä suojattu katettu tila, mahdollisesti varasto/eläinsuoja. Havaintojen perusteella kyseessä on todennäköisesti savottakämppä 1920–1930 –luvuilta.
Tarkastuksen perusteella Laukupuolijänkän kohde on lähinnä luokiteltava arkeologiseksi kulttuuriperintökohteeksi.

Tuore Luolavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuhajärvestä n. 1,5 km länteen kallioisen ja kivikkoisen mäen korkeimmalla kohdalla on noin 3 x 2,5 m kokoinen kivikkoon raivattu ampumasuoja. Kohde ajoittuu lähihistoriaan.

Ranta-Pöyliö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ranta-Pöyliöstä noin 200 metriä lounaaseen sijaitsevan kumpareen lakialuetta ympäröi osittain kiviaita. Kumpare on kooltaan noin 80 m x 80 m. Selkeimmin kiviaita erottuu kumpareen pohjoisreunalla oleva L:n muotoinen osuus, jonka pidemmän osan pituus on noin 35 m ja lyhemmän noin 15 m. Aidalla on korkeutta noin 1 metri ja leveyttä noin metri. Aita on tehty kivistä, joiden halkaisija on noin. 0,1 – 0,5 metriä, joukossa on muutamia melko kookkaitakin kiviä. Aidassa on porttiaukko aidan pohjoisosassa.
Kumpareen eteläosassa on noin 20 m pitkä kiviaita. Eteläisempi kiviaita on rakenteena vaatimattomampi, hieman matalampi muodoiltaan pyöreämpi. Kiviaidan kivet on ilmeisesti kerätty pellonraivauksen yhteydessä.
Kumpareella ja sen ympäristössä on käytöstä jääneitä peltoja. Pellot näkyvät vielä 1950- ja 1970-lukujen peruskartoissa ja niiden pinta-ala 1988 kartassa on melko pieni. Kohde ajoittuu todennäköisesti historialliselle ajalle. Kumpareella kasvaa nykyisin sekametsää, tosin vallitsevana puulajina on mänty. Maanpintaa peittävät varvut. Kiviaidan rajaamalla alueella puusto on kymmeniä vuosia vanhaa

Vaara (1000032213) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pöyliöjärven itärannalla kiviniemen tilaa vastapäätä on näyttäviä kivirakenteiden jäännöksiä Vaara nimisestä tilasta. Vuoden 1953 ja 1970 peruskarttaan on merkitty tilaan rakennukset ja pellot. 1980-luvulle tultaessa tila on autioitunut. Nykyisin paikalla ei ole rakennuksia. Talosta muistuttaa kivistä ladottu uunin jäännös sekä talousrakennusien maahan kaivettujen kellarien jäännöksiä. Pihapiiri erottuu ympäristöstään kivistä raivattuna alueena.

Särkikangas (1000032214) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallinen rakennuspaikka, johon saattaa liittyä arkeologisia arvoja, on Särkikankaan talo, joka nykyisin toimii kotiseutumuseona. Vuonna 1762 Pekka Särkikangas rakensi nykyisen museotalon paikalle savupirtin. 1790-luvun alkupuolella savupirtin tilalle kohosi nykyisen museotalon ensivaihe, pirtti, tupa ja kaksi kamaria.
Nykyisin paikalla on kotiseutumuseokokonaisuus, jossa kolme paikalle rakennettua rakennusta ja muut siirtorakennuksia. Kyseessä on kulttuurihistoriallisesti arvokas kohde.

Aavasaksan saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Aavasaksan saha toimi vuosina 1924 – 1975 Närkin kylässä puron varressa Tornionjoen rannan tuntumassa. Säilyneet osat ovat ainoastaan n. 30 m pitkä ja 2 m leveä hirsillä vuorattu vesiränni sekä laiturin osia. Valokuvia, tietoa rakennuksista ja tuotantokapasiteetista ei löytynyt.
Paikalla on muistomerkki, jossa on sahanomistajien nimet:
Emil Lantion saha 1924-1930
AAVASAKSAN PUUTAVARA Oy 1930-1951
H. Kurikka Oy 1953-1971
RAUMA-REPOLA Oy 1971-1974

Kauvosaari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saaren koillispäässä saunarakennuksen vieressä on noin 1 x 1 m kokoinen ja vajaan metrin korkuinen kivijalka, jonka päällä on 45 cm korkea pystykivi (lohkokivi), johon on hakattu sana ’Suomi’. Hakkaus on jo melko kulunut. Kivijalkaa on korjailtu jossain vaiheessa laastilla. Iäkäs maanomistaja ei tiennyt kiven ikää ja merkitystä, häneen mukaansa kivi on ollut siellä niin kauan kuin hän muistaa. Korjaus laastilla ei olisi tapahtunut häneen aikanaan. Kuussaaren pohjoisosassa korkeimmalla kohdalla on hajonnut 1 x 1 m kokoinen lohkokivistä tehty kivijalka (Kohde 16), kyseessä voisi olla jäännös samantyyppisestä merkkikivestä

Kuussaari (1000032283) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuussaaren pohjoisosassa sen korkeimmassa kohdassa vieressä on noin 1 x 1 m kokoinen isoista lohkokivistä tehty kivijalka, joka on hajonnut. Pohjoispuolelle on tippunut 1 m pitkä kivipaasi. Kyse voi olla samanlaisesta merkkikivestä kuin kohteessa Kauvonsaari 2..

Kauvosaari 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kauvosaaren korkeimmassa keskiosassa Kauvosaaren kantatalon (kohde 3) paikasta n. 40 m lounaaseen, on kaksi viljelyröykkiötä, mitat n. 2,5 x 2 m korkeus n. 0,5 m. Röykkiöt sijaitsevat pakettipellon ulkopuolella metsikössä. Alue on vähäkivistä, kivet on ilmeisesti kerätty laajemmalta alueelta.

Kauvosaari 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kauvosaaren kohdalla mantereenpuolella, niemen korkeimmassa kohdassa on sijainnut asemoinnin perusteella 1840-luvun kartalle merkitty torppa. Alue on kivisempi, muutoin niemen maaperä on hiekkaa. Torpan paikan kohdalla on liitereitä, maatalouskoneita ja puukasoja. Mahdollinen torpan perustusta ei pystynyt havainnoimaan. Puusto alueella on vanhaa. Lähiympäristössä myös muinaisjäännökseksi luokiteltu kohde, Kauvosaari, sekä muita kulttuuriperintökohteita.

Suomun-Ville 3, vanha rajavartiokämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on itsenäisen Suomen ensimmäinen rajavartiokämppä. Kämpästä on jäljellä enää seinähirret (9-1 0 hirsikertaa), katto on lahonnut ja romahtanut. Kämppä on kooltaan 5 x 5 metriä. Kämpän keskelle on kaivettu aikoinaan pieni maakellari. Nurkassa on vielä jäljellä piisin jäänteinä sammalkerroksen peittämä kivikasa. Itä-ja eteläseinällä on ollut ikkuna ja pohjoisseinällä ovi.
Kämpän lähistöllä ei ollut muita rakennusten jäännöksiä

Suomun-Ville 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Urho Kekkosen kansallispuiston vanhalla rajalla, puiston koillisosassa on kolmesta laakakivestä tehty rajamerkki, ns. kolme veljestä. Kivet on aseteltu lähes pohjois-eteläsuuntaisesti vierekkäin. Keskellä oleva kivi on suurin. Se on noin 30 cm korkeudeltaan ja saman verran leveydeltään Kivien välit ovat noin metrin.
Kyseessä on mahdollisesti kansallispuiston vanhan rajan rajamerkki.

Kožžâkuoškjáávráš (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kožžâkuoškjáávráš, Kynsikoskenjärvi, sijaitsee Ivalo-Nellim-välisen tien itäpuolella, noin 28 km Ivalosta koilliseen, Mustolan talon kohdalla. Sarmijärvi laskee vetensäKynsikoskenjärven kautta Sarmilompolan ja Pikkulompolan kautta Inarijärven Sarmivuonoon.
Kynsikoskenjärven etelä- ja pohjoispuolella on toisen maailmansodan aikaisia kaivantoja, tulipesäkkeiden, poteroiden ja kordujen jäännöksiä. Lisäksi järven pohjoisrannalla on kolttasaamelaisten väliaikaiseen asutukseen liittyviä hirsirakennusten jäännöksiä (Torrakkavaara 1 ja Torrakkavaara 2).

Maddârkuoškâ 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Maddârkuoškâ eli Mannerkoski sijaitsee noin 28 km Ivalosta koilliseen. Mannerkoski laskee Sarmijärvestä Kynsikoskenjärveen, joka puolestaan laskee Sarmi- ja Pikkulompolan kautta Inarijärven Sarmivuonoon.
Mannerkosken pohjois- ja etelärannalla on jäännöksiä uittorännistä useammassa kohdassa. Puuta on uitettu 1900-luvun alkupuolella. Noin 350 m koilliseen, koskea yläjuoksulle päin, sijaitsee myös savottakämpän jäännös (Maddârkuoškâ 2) sekä noin 75 m siitä pohjoiskoilliseen kivirakennelma ja venepaikka (Maddârkuoškâ 3).

Maddârkuoškâ 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Maddârkuoškâ eli Mannerkoski sijaitsee noin 29 km Ivalosta koilliseen, Torrakkavaaran eli Hangasvaaran itäpuolella. Se yhdistää Sarmijärven ja Kynsikoskenjärven. Vedet laskevat Sarmijärvestä Mannerkosken ja Kynsikoskenjärven kautta Sarmilompolaan ja Pikkulompolaan ja sieltä edelleen Inarijärven Sarmivuonoon.
Kosken länsirannalla, noin 20 m koskesta, sijaitsee hirsisalvoksisen kämpän jäännös. Kämpän jäännöksen pituus on pohjois-eteläsuunnassa noin 12 m ja leveys itä-länsisuunnassa 10 m. Sen kaakkoisnurkassa on maansekainen kivikasa, mahdollisesti piisikiveyksen jäännös.
Kämpän jäännös on selkeästi vanhempi kuin alueen sotahistorialliset tai kolttasaamelaisten väliaikaiseen asutukseen liittyvät jäännökset. Mannerkoskessa on sijainnut 1900-luvun alussa uittoränni, josta on jälkiä vielä kosken alajuoksulla (Maddârkuoškâ 2). Kämpän koon ja sijainnin perusteella on kyse siis savotta-aikaan liittyvästä jäännöksestä.
Kämpän jäännöksen ja joen välissä kulkee vanha polku Kynsikoskenjärveltä Sarmijärvelle.

Maddârkuoškâ 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maddârkuoškâ eli Mannerkoski sijaitsee noin 29 km Ivalosta koilliseen, Torrakkavaaran eli Hangasvaaran itäpuolella. Se yhdistää Sarmijärven ja Kynsikoskenjärven. Vedet laskevat Sarmijärvestä Mannerkosken ja Kynsikoskenjärven kautta Sarmilompolaan ja Pikkulompolaan ja sieltä edelleen Inarijärven Sarmivuonoon.
Mannerkosken länsirannalla sijaitsee noin 10 m rannasta länteen 2 m x 1,5 m kokoinen, soikea kivivalli, johon on tehty oviaukko jokeen päin. Kivivallin länsiosa koostuu isoista maakivistä ja kalliosta, mutta muu osa on ladottu suurista miehennostannaisista kivistä. Parin metrin etäisyydellä rakennelmasta rantaan päin sijaitsee uudehko kivetty nuotiopaikka, johon on ilmeisesti käytetty kivirakennelman kiviä. Nuotion ja kivirakenteen välissä kulkee Sarmijärven ja Kynsikosken välillä kulkeva vanha polku. Kivivalli ajoittunee vähintääkiin sota-aikaan tai 1900-luvun savotta-aikaan jäkäläkasvuston perusteella.
Noin 10 m kivirakenteesta länteen sijaitsee länsirannalla myös ihmisen tekemä 1,5 m leveä ja 3 m pitkä "aallonmurtaja", joka liittynee 1900-luvun alun savottatöihin (EUREF 7631114, 546983).
Lisäksi noin 12 m kivirakenteesta lounaaseen sijaitsee pettupuu, josta on otettu pettua noin 180 cm korkeudelta 1 m alaspäin (EUREF 7631111, 546963). Pettupuu saattaa liittyä alueen vanhempaan inarinsaamelaisasutukseen tai kolttasaamelaisten väliaikaiseen asutukseen 1945-49 välillä.

Torrakkavaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torrakkavaara sijaitsee noin 28 km Ivalosta koilliseen, Ivalo-Nellim-tien itäpuolella, Kynsikoskenjärven pohjoispuolella. Kolttasaamelaisten väliaikaiseen asuttamiseen liittyvä kämpän jäännös sijaitsee Torrakkavaaran rinteessä, noin 70 m Sarmijärvestä Kynsikoskenjärveen laskevan Mannerkosken (Liisankosken) rannasta.
Kämpän pohjoispuolella on suuri rakkakivikko, ja alueen maaperä on kivinen. Kämpän vieressä on suuria kiviä ja siirtolohkareita. Rakennelma sijaitsee pienellä tasaisella alueella, ja sen länsiluoteispuolella vaara kohoaa jyrkästi. Kämpän vierestä kulkee polku, joka johtaa Mannerkosken länsipuolista ylänköä piktin Torrakkavaaran kaakkoislaidalle ja siitä edelleen länteen Nellimintielle.
Kämpän jäännös sijaitsee kahden suuren männyn välissä, ja sen seinät ovat lähes puissa kiinni. Jäännöksen koko on 4,6 x 3,8 m, ja siitä on jäljellä 2-3 hirsikertaa. Osahirsistä on pyöreitä, osa suorasivuisia. Nurkissa on koirankaulasalvos. Ovaiaukko on luoteisseinällä.
Rakennelman vieressä on 2,2 m pitkä kelo, jossa on kaksi veistettyä koloa, toinen tyvessä ja toinen noin 1,6 m korkeudella. Läheisen siirtolohkareen päälle on aseteltu metalliesineitä.

Torrakkavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torrakkavaara eli Hangasvaara sijaitsee noin 28 km Ivalosta koilliseen, Ivalo-Nellim-tien itäpuolella, Kynsikoskenjärven pohjoispuolella. Kolttasaamelaisten väliaikaiseen asuttamiseen liittyviä kämppien jäännöksiä sijaitsee Torrakkavaaran rinteessä kolme kappaletta, joista alin on noin 120 m Kynsikoskenjärven rannasta pohjoiseen.
Kämpän jäännös 1 inventoitiin vuonna 2011. Se sijaitsee Kynsikoskenjärven pohjoisrinnettä kulkevan polun eteläpuolella. Sen koko on noin 4 x 4,7 m, ja siitä on jäljellä 2 hirsikertaa. Luoteisnurkassa on romahtanut liesikiveys, jonka koko on 1,5 m x 1 m.
Kämpän jäännös 2 ja 3 inventointiin vuonna 2018. Kämpän jäännös 2 sijaitsee ylempänä kuin kaksi muuta kämpän jäännöstä. Se sijaitsee kahden suuren siirtolohkareen länsipuolella, niiden suojaamana, tasaisella, mutta kivisellä terassilla, kämpän jäännöksestä 1 noin 110 m pohjoiseen.
Kämpän jäännös 3 on hyvin vaikeasti havaittavissa maastossa. Parhaiten siitä erottuu osin kuntan peittämä romahtanut piisikiveys, jonka koko on noin 1x1m.
Kuopasta noin 1 m pohjoiseen kulkee Torrakkavaaran eteläpuolta kulkeva vanha polku.
Noin 30 m kämpän jäännöksen 3 lounaispuolella on metsässä pystyssä kaksi kolttasaamelaisen aitan jalkaa, kaksi jaloista on kadonnut. Aitasta ei ole jäljellä muita rakenteita.

Maddârkuoškâ 5 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 29 km Ivalosta koilliseen, Maddârkuoškân eli Mannerkosken (kutsutaan myös Liisankoskeksi) pohjois/länsirannalla. Koski laskee Sarmijärvestä Kynsikoskenjärveen.
Pettupuu sijaitsee noin 3 m Mannerkosken tai Liisankosken länsirannalla kulkevan polun itäpuolella. Pettua on otettu noin 170 cm korkeudelta, noin 20 cm korkeudelle maasta. Molemmissa päissä pilkkaa tai loveusta näkyvät kirveen jäljet.

Kaitavaara (1000032792) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaitavaara sijaitsee noin 28 km Ivalosta koilliseen. Kaitavaaran pohjoislaidalla kulkee Mustolasta metsäautotie Sarmijärvelle. Tien ja Kynsikoskenjärven välissä on toisen maailmansodan aikaisia tulipesäkkeitä, kaivantoja, piikkilankaa ja rakennelmien jäännöksiä.
Kynsikoskenjärven pohjoisrannalla sotahistoriallisia jäännöksiä on huomattavasti enemmän.

Kuutsokanharju (Maarakenteet)
Historiallinen; Yksittäinen kuopparakenne, joka sijaitsee jyrkkäreunaisen Kuutsokanharjun laella. Maa on kuivaa ja moreenipohjaista, jollavuoden 2011 kulttuuriperintöinventinnin aikaan kasvoi nuorta mäntymetsää. Paikalla on 2,3 metriä pitkä ja 1 metriä leveä maakuoppa, jonka syvyys on 0,5 metriä. Kuoppa on sijoitettu niin, että sen pitkät sivut ovat harjun kanssa samansuuntaiset, eli lähinnä pohjois-eteläsuuntaiset. Kuopan itä- ja länsipuolella on 0,5 - 1,0 metriä leveät ja 0,05 - 0,10 metriä korkeat maavallit. Kuopassa (sen pohjalla?) ei havaittu huuhtoutumiskerrosta, joka lähiympäristössä on noin 5 cm paksu. Kuopan seinämät ja pohja ovat turpeen peittämiä ja sekä kuopassa että maavallin päällä kasvaa nuoria mäntyjä.
Kuopan funktio ei inventoinnin aikana selvinnyt, mutta huuhtoutumiskerroksen puute viittaa siihen, ettei kuoppa olisi 1900-lukua vanhempi. Lienee myös mahdolista, että vanhempaa kuoppaa on mukattu sekundaarisesti, mikä voisi olla pääteltävissä vallien profiilileikkauksesta.

Ilkiäjärvenoja (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kortelammen eteläpuolella, aivan retkeilyreitin vieressä. Poterot ja kämppä sijaitsevat kallion päällä, joka kaakkoisreunaltaan on 3-5 m metriä korkea, lähes pystysuora, kallioseinä. Alueella kasvaa harvaa, eri-ikäistä mäntymetsää. Aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kämpän jäännös, josta on kaksi hirsikertaa jäljellä. Sen koko on 4,8 m x 2,5 m, luode-kaakko suuntainen. Lounaan puoleisen pitkän seinän keskikohdalla, sen ulkopuolella, on uunin jäännös. Uunin koko on noin 70 cm x 70 cm. Kamanakivi on seinän vieressä, eli uunia on lämmitetty kämpän sisältä päin. Salvokset ovat suorakulmaiset, hirsien alapuolella. Vieressä olevien suurten kivien alla on säilyketölkkejä.
Kämpän ympärillä on kehä poteroita, kuusi kappaletta.

Kortelampi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kortelampi sijaitsee Juutuanjoen pohjoisrannalla, Inarin kylän länsipuolella. Kohde sijaitsee Kortelammen itärannalla, sen pohjoisosassa. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Paikalla on kaksi poteroa. Niistä pohjoisempi on suora ja noin 2 m pitkä. Siitä noin 8 m etelään on kahden miehen potero, eli loivan v:n muotoinen kaivanto, jossa on suora kivinen valli lammen rannan puolella. Myös kaivannon pohja on erittäin kivinen. Valli ja potero ovat noin 3 m pitkiä.

Kortelampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kortelampi sijaitsee Inarin kylän länsipuolella. Kohde sijaitsee Kortelammen itärannalla, lammen keskivaiheilla. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Kahden miehen potero, joka on noin 3 m pitkä ja 60 cm syvä. Valli on v-muotoinen toiseen suuntaan, niin että koko rakennelma on muodoltaan vinoneliö. Vallin ja kaivannon väliin jää vinoneliön muotoinen tasanne. Valli koostuu kivistä ja hiekasta. Potero sijaitsee loivassa rinteessä niin että valli on alarinteen puolelta noin 40 cm korkea.

Kortelampi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kortelampi sijaitsee Inarin kylän länsipuolella. Kohde sijaitsee Kortelammen itärannalla, lammen keskivaiheilla. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Pieni, lähes pyöreä potero, joka on hyvin maatunut, muistuttaen lähes pyyntikuoppaa. Poteron koko on 2 m x 1,5 m ja 50 cm syvä.

Moderni; Kortelampi sijaitsee Inarin kylän länsipuolella. Kohde sijaitsee Kortelammen itärannalla, lammen keskivaiheilla. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on ohut, jäkäliä, sammalia, puolukkaa ja variksenmarjaa. Maaperä on kivikkoista moreenia.
Järven eteläpäädyn niemessä on kolme poteroa vierekkäin muutaman metrin välein. Potero 1 on kaivettu maakivien väliin, ja suuret maakivet rajoittavat ampumasektoria. Poteron reunassa on puisen ampumatuen jäänteitä jäljellä. Kuopan koko on 1,5 m x 1 m.
Potero 2 on edellisen eteläpuolella, ja on kaivettu suuren maakiven taakse. Kuoppa on kooltaan noin 1,5 m x 1 m.
Potero 3 on edellisestä kaakkoon. Se on pieni kuoppa suuren maakiven takana ja sen jatkona on kivistä tehty valli.

Kortevaara SW (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kortevaara sijaitsee Inarin kylän länsipuolella, Juutuanjoen pohjoisrannalla. Kohde sijaitsee Kortevaaran lounaispäässä, voimalinjan kohdalla. Puolustusvarustuksen lounaispuolella virtaa puro Kortelammesta Juutuanjokeen. Alueen maasto on hyvin kivikkoista ja lohkareista. Voimalinjan alue on aukeaa, ja siitä on äskettäin raivattu suurimpia puita.
Kohteessa on kahdeksan poteroa luode-kaakko suuntaisessa rivissä. Seitsemän poteroa lounaispäässä ovat varsin tiiviisti noin 130 m matkalla, ja kahdeksas potero on niistä noin 170 m päässä. Joten kaikkiaan puolustusvarustuksen pituus on noin 300 m.
Potero 1 sijaitsee voimalinjan mutkan kohdalla. Se on kaivettu kiviseen maahan pienen nyppylän päälle. Kuopan koko on noin 2 m x 1,5 m ja 60 cm syvä. Länsipuolella on valli. Poteroon johtaa matala ryömintähauta idästä päin, sen syvyys on vain noin 30 cm.
Potero 2 sijaitsee edellisestä itään, metsän reunassa. Se on kahden suuren maakiven väliin kivistä kasattu kaareva valli, joka on noin 70 cm korkea ja syvä, siinä 2-4 kerrosta kiviä. Poteron koko on noin 1,3 m x 1,2 m.
Potero 3 sijaitsee edellisestä etelään, voimalinjan kohdalla. Se on maahan kaivettu kuoppa, kooltaan 1,7 m x 1,6 m ja 60 cm syvä. Siinä on valli lounaan puolella.
Potero 4 on pieni kaivettu kuoppa metsä reunassa. Sen koko on 1,3 m x 0,7 m ja 70 cm syvä.
Potero 5 on kaivettu suuren maakiven taakse ja reunustettu kivillä. Kuopan koko on 1,4 m x 0,8 m ja 80 cm syvä.
Potero 6 on kolmen maakiven taakse osin kaivettu kuoppa, valli koillispuolella. Kuopan koko on 1,4 m x 1,1 m ja 90 cm syvä.
Potero 7 on tehty suurten kivien väliin, suojaa on täydennetty pienemmistä kivistä tehdyllä muurilla. Poteron koko on noin 90 cm x 90 cm ja myös syvyys on 90 cm.
Potero 8 on kauempana toisista. Se on tehty kallioliuskan taakse, sivuille on tehty kivivallit. Koko on 1,7 m x 1,3 m ja syvyys noin 60 cm.

Laanilantulli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee heti Sodankylän ja Inarin kunnanrajan pohjoispuolella, valtatien 4 itäpuolella olevan P-paikan vieressä.
Vanhan tullirakennuksen pohja? sekä toisen maailmansodan aikaisia rakenteita. Paikalla on kolme rakennuksen kivijalkaa, joista kaksi on räjäytetty. Alueella on myös 17 ajoneuvosuojaa, viisi poteroa, yksi korsu ja yksi vaneriteltanpohja sekä yksi muu kuoppa. Rakenteet ulottuvat noin 350 m matkalle pohjoinen-etelä suuntaisesti. Kohde sijaitsee heti Sodankylän ja Inarin kunnanrajan pohjoispuolella, valtatien 4 itäpuolella olevan P-paikan vieressä. Kaksi rakennuksen pohjaa sijaitsevat pysähdyspaikan kaakkoispuolella sen läheisyydessä. Seitsemän ajoneuvosuojaa sijaitsee kunnanrajalta pohjoiseen. Kolme ajoneuvosuojaa ja korsu ovat P-paikan kohdalla. Loput seitsemän suojaa ovat niistä pohjoiseen. Vaneriteltanpohja sijaitsee pohjoissuunnassa pysähdyspaikan keskikohdalla ja noin 80 m itään sen reunasta.

Rautujärvi (1000034923) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rautujärvi sijaitsee Inarin kylästä länteen. Kohde sijaitsee Rautujärven itäpäässä, muutaman metrin järven rantaan johtavasta metsäautotiestä koilliseen. Korsun kohta on aukea, ympäristössä kasvaa nuorta männikköä. Maaperä on kivinen ja korsun valleissa on vain vähäistä aluskavillisuutta, lähinnä jäkäliä.
Korsu sijaitsee rantaan johtavan tieuran viereisessä rinteessä, noin 4 m tiestä. Joitakin maatuneita ja osittain palaneita seinä- ja kattorakenteiden jäänteitä on jäljellä. Kuopan koko on noin 4 m x 3 m. Säilyneen nurkkatolpan perusteella sisätilan koko on alun perin ollut noin 2,5 m x 2,5 m. Korsu on mahdollisesti tehty sodan jälkeen tilapäiseksi majoituspaikaksi tai sitten se on sodanaikainen. Kuopassa on ainakin kolmen kamiinan jäänteet ja muuta roskaa.

Airis-Raanselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee kuivalla mäntykankaalla, kivijalan pohjoispuolelta kulkee hiekkatie länteen.
Kohteessa on asumus, jonka koko on 22 x 10 m. Pitkät sivut kulkevat itä - länsi - suuntaisesti. Maassa on sodanaikainen saksalaisparakin betoninen kivijalka. Mitään muuta rakennuksesta ei ole jäljellä. Pohja on tasoitettu hiekka. Betonijalan paksuus on 20 cm ja korkeus 50 cm. Pohjan alueella on pellin ja sinkkiastian palasia.

Kulusniemi (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Olkkajärven itäpään Kulusniemen ja Rovaniemi - Kemijärvi rautatien välillä. Maasto on järven rannassa hiekkakangasta, keskiosaltaan rata on rakennettu suolle ja itäpää on jälleen hiekkaista mäntykangasta.
Kohteen kuvaus Kohteessa on junaradan pohja Kuluksen asemalta Kulusniemeen. Kulusniemen päässä on radassa ollut kääntöpaikka ja rata on siellä osittain kaksiraiteinen. Rata oli saksalaisten huoltoreitti Kuluksen asemalta vesitasolentosatamaan, jossa lentokoneet tankattiin. Kääntöpaikalla ensimmäinen raide on rannanpuoleisesta radasta, jossa näkyy hiekkapenkka ja lahonneita ratapölkkyjä. Toinen raide on sijainnut nykyisellä tiellä, joka on rakennettu ylärinteen radan paikalle. Alimmainen, aito ratapenkka on 5 m ja paikoin 1,5 m korkea hiekkapenkka. Keskivaiheilla ratapenkka nousee 3 m suosta ja on 10 metriä leveä. Kiskot on koottu pois, mutta ratapölkyt näkyvät vielä osittain ja tuntuvat penkkaa ajettaessa. Rata päättyy Rovaniemi - Kemijärvi rautatiehen pisteessä x 3462917 y 7380810 (YKJ). Radan yhtymäkohdasta 50 pohjoiseen on Kuluksen aseman vesitorni, joka on hiljattain räjäytetty VR:n toimesta.
Kuluksen asemalla on 3 isoa rakennusta, kellari ja pari aittaa. Asemarakennus sijaitsee pisteessä: x 3463298 y 7381038 (YKJ).

Ryssänlampi vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Saha-Mustaseljästä Ryssänlammelle kulkevan matalan harjun laella, hiekkatien ja Inumaaavan välisessä maastossa. Vankileirin kämppä on hiekkatien lounaispuolella aivan tien ojan tuntumassa. Maasto on kuusia ja koivuja kasvava metsä.
Kohteessa on vankikämpän jäännös, jonka koko on 3 x 2,5 m. Pitkä sivu kulkee idästä länteen. Kämpän kaakkoiskulmassa on 1 x 1 m kokoinen lieden kiviraunio, joka on 30 cm korkea. Lieden vieressä eteläsivun keskellä on oviaukko. Seinät näkyvät neliön muotoisina turvevalleina ja nurkissa näkyy 3 kerrosta pieniä hirsiä, jotka ovat salvettu alhaaltapäin koirankaulalle. Osa on sahattu ja osa katkottu
kirveellä. Kohteen itäpuolelta kulkee metsäautotie 2 m päässä. Metsähallituksen tiedoissa vankikämppiä oli merkitty myös Kankaan lounaisreunalle, Inuma-aavan reunaan. Näistä kämpistä ei inventoinnissa kuitenkaan saatu havaintoa.

Pajakkalmmit vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Pajakkalampien länsi- ja pohjoispuolisella kivisellä mäntykankaalla ja osittain Pajakkalampia ympäröivällä suolla, jossa kasvaa koivuja.
Kohteessa on viisi vankikämppärakennusta, joista yhteen on myöhemmin tehty räkkäsuoja. Katso tarkemmat kuvaukset alakohteet-välilehdeltä.

Viitaköngäs vankileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Reutuojan länsirannalla. Paikalla kasvaa mäntymetsä ja Reutuojan rannassa on heinäkasvillisuutta, pajukkoa ja koivikkoa. Leirin alue erottuu osittain heinäkenttänä. Alueelle johtaa polku, joka kulkee leirille johtanutta hevostietä.
Kohteessa oli havaittavissa 6 rakennuksen pohjaa, joista kaksi on jonkinlaista suorakaiteen muotoista parakkia, yksi on kellari ja yksi sauna. Kahden rakennelman hahmo ja merkitys on epäselvä. Alueella on muutamia pieniä kiveyksiä ja tulisijan pohjia, joista yhdestä löytyi tupakka-askin jäänteet turpeen alta. Lisätietoja alakohteet-välilehdellä.

Lautavaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Vikajärven Lautavaarassa Rovaniemeltä Kemijärvelle menevän tien länsipuolella noin 50 m etäisyydellä tiestä. Kemijärven tiestä lähtee hiekkatie, joka kiertää kohteen länsi ja pohjoispuolelta. Kohteen rauniot näkyvät hiekkatielle.
Alueella kasvaa kuivahko kangasmetsä valtalajinaan mänty. Maaperä on moreeniharjua.
Kohteessa on kolme rakennuksen betonista kivijalkaa, juoksuhautoja ja epämääräisiä kaivantoja. Taisteluhaudat ovat noin 20 metriä pitkiä. Haudoissa on lahonneita puurakennelmia ja kiveyksiä. Haudat ovat noin metrin leveitä ja syvyisiä.

Lautavaara 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vikajärven Lautavaarassa Rovaniemi - Kemijärvi -tien länsipuolella. Kohteen kohdalla 4 -tiessä on kallioleikkaus ja vanha, kohteen aikainen maantie kulkee kohteen itä- ja eteläpuolitse. Kohteen maasto on moreeni- ja hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsä. Osasta alueen rakennelmista on hiljattain poistettu puusto ja näillä alueilla kasvaa pieniä koivuja. Alueen eteläosa on äestetty.
Kohteessa on toisen maailmansodan aikainen saksalais- tukikohta, jossa on 20 rakennelmaa. Tukikohta on suomalaisten rakentama, rakentamisen rahoitti Saksan valtio. Tukikohdan asukaat olivat pääasiassa Itävallasta.
Kahdeksan rakennuksen pohjaa erottuu 1-1,5 metrin korkeana kivivallina, joka on metrin levyinen. Kaikissa suurissa rakennuksissa kivivallin pituus on 22 metriä ja leveys 11,5 metriä. Vallien molemmissa päädyissä on oviaukot. Lisäksi alueella on betonista valettu omakotitalon pohja, jonka keskellä on harmaista tiilistä tehty uunikiuas. Alueella on kaksi kellarimaista rakennusta, jotka erottuvat kivi ja turvevallina. Alueella on myös yksi kivestä ja turpeesta rakennettu pyöreä, 2 m korkea rakennelma, jonka keskellä on syvä kuoppa. Rakennuksissa 19 ja 20 on myös 22 x 11 metrin kokoinen kivivalli. Näissä on lisäksi toisella kyljellä 7 x 22 metrin kokoinen kivivallin reunustama tasainen alue. Rakennuksen 15 valli on puoliksi purettu. Rakennelma 16 on hirsisalvoksella reunustettu likamaan kuoppa. Alueella on myös kaivoja, ojia, kivivalleja, betonikaivonrenkaita, kamiinanjäännöksiä, säilyketölkkejä ja lasipulloja. Rakennukset on purettu tai poltettu. Rakennuksen 1 ja 18 puuosat olivat osittain hiiltyneitä. Ilmeisesti ainoa palamaton rakennelma on auton korjaukseen tehty teline, jonka puuosat ovat säästyneet.
Alueen eteläosa on laikutettu. Rakennukset on jossain vaiheessa merkattu nauhalla. Alueelle johtava nykyinen metsäautotie on tehty alkuperäisen tien päälle. Kohteen itäpuolella on kuitenkin noin 100 m matkalla alkuperäistä tietä jäljellä.
Kohteen koillispuolella nykyisen metsäautotien alkupäässä on kohde Lautavaara 1. Rovaniemi - Kemijärvi-tien toisella puolella on kohde Lautavaara 3. Lautavaaran kohdalla 4-tiessä on kallioleikkaus. Kohteessa havaittiin useassa paikassa miinaharavan avustuksella löydettyjä rautaesineitä, jotka oli kaivettu maasta.
Osa kaivetuista kuopista oli peitetty uudelleen. Rakennusten sisällä kasvaa useimmiten pientä koivikkoa tai nuorta kasvatusmetsää.

Lautavaara 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vikajärven Lautavaarassa hiekkaisella mäntykankaalla. Rovaniemi - Kemijärvi -tien itäpuolella, kallioleikkauksen pohjoispuolella.
Kohteessa on toisen maailmansodan aikainen saksalaistukikohta, jossa on 8 rakennelmaa. Alueella on tuotantorakennuksia, jotka on poltettu. Suurimman rakennuksen nurkissa on betonipilarit. Seinien paikat erottuvat osin kivivalleina, ja lattian alue tasoitettuna maakenttänä. Rakennuksen ympärillä on 4 juoksuhautaa kaikkiin ilmansuuntiin. Alueella on myös suuri kellaria muistuttava rakennuksen pohja, jossa on metrin korkuiset maavallit, ja lattia on kaivettu noin metrin syvyyteen. Yhden rakennuksen päällä on kaksi kuorma-auton koppia, rautasänky, kolmea eri tyyppiä olevia kaminoita, rautasalkkuja ja öljykamiinoita. Lisäksi alueella on kaivoja kuoppia ja tiiliuuni. Uusi tie on tehty vanhan tien päälle. Tien silmukan takana on alkuperäistä tietä jäljellä. Kohteen vierestä kulkee vanha Rovaniemi-Kemijärvi tie, aivan nykyisen tien itäpuolella.

Lautavaara 4 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vikajärven Lautavaarassa Rovaniemi - Kemijärvi -tien länsipuolella, Lautavaaran itärinteellä. Maasto on kivistä hiekkakangasta, jossa kasvaa kuivahko mäntymetsä.
Kohteessa on toisen maailmansodan aikainen saksalaistukikohta, jossa on 44 rakennelmaa. Niiden lisäksi on lukuisia kuoppia jätekasoja ja kiveyksiä. Rakennelmat ovat pääasiassa olleet rakennuksia, joissa on betonilaatta rakennuksen pohjana tai betonista valetut kivijalat. Useassa rakennuksessa on harmaatiilestä tehdyt savupiiput, jotka ovat romahtaneet rakennusten päälle. Rakennuksissa on 1-3 uuninrauniota, ja niihin liittyviä kaminoita. Alueen kaakkoispäässä on tuotantorakennuksia ja kaakkoisosassa on terva- ja sähkötehtaat. Yhdessä rakennuksessa on harmaatiilistä tehty seinä pystyssä. Alueen lounaisosassa on 8 kpl. suuria kivivallin ja ojan reunustamia rakennelmia. Pisin niistä on 50 m.
Alueen koillisessa, lounaisessa ja läntisessä kulmassa on kivivalleista tehdyt tuliasemat. Suurin osa rakennuksista on ilmeisesti ollut lautaparakkeja, ja ainakin osa on poltettu päätellen hiiltyneistä puuosista. Yksi rakennelmista on korkea kylmämuurattu valli, ja sen vieressä on syvä kellarin tapainen kuoppa. Irtolöytöinä alueelta löytyivät kaksi auton moottoria, joista toinen on MB. sekä VW:n runko.
Aluetta halkoo pohjois- ja eteläsuunnassa hiekkatie, ja keskivaiheilla itään lähtee ajoura. Luultavasti nämä ovat olleet tukikohdan pääteitä. Kohteen länsiosa on kivistä moreeniharjua, itäosa on hiekkaisempaa. Kohteen pohjoispuolella on linkkimasto, ja eteläpuolella kulkee Rovaniemi - Kemijärvi tie. Kohteen koillispuolella on leirin ampumarata (lautavaara5) ja länsipuolella kohteet Lautavaara 1,2,3. Armeija käyttää aluetta harjoitusmaastona, alueella on myöhempiä armeijan kaivantoja.

Lautavaara 5 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Vikajärven Lautavaaran pohjoispuolella, hiekkakankaalla, josta puut on hiljattain kaadettu. Aluetta ympäröi suo.
Kohteessa on ampumarata, jonka maaliseinän rakenteet ovat näkyvissä. Kohteessa on 12 m pitkä ja 5 m leveä hiekkavalli, jonka takana on puuseinä. Hiekkavallin päädyissä on L -muotoiset pilarit, joiden pituus on 3,1 m Leveys 2,15 m ja korkeus 2 m. Pilarit on muurattu valkoisista tiilistä. Ampumaradan ampumissuunta on ollut lännestä hiekkakankaalta itään suolle.
Toisen maailmansodan aikainen saksalaisten joukkojen ampumarata. Rataa käyttivät kohteen eteläpuolella sijaitsevan Lautavaara 4 tukikohdan sotilaat.

Raanseljänloma 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla, joka kohteen koillispuolella laskee jyrkästi suohon. Alueella kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on varpua ja jäkälää. Kohteen alueella ei ole puita ja paikka on hyvin eroosioaltis. Bunkkerin alueella on kauttaaltaan hiekkapaljastuma ja rakennelma seinät sortuvat edelleen.
Kohteessa on neljä bunkkeria 10 m etäisyydellä toisistaan. Rakennelmat kulkevat itä-länsi suuntaisena rivinä. Bunkkereiden keskellä on ollut neliön muotoinen puurakenteilla tuettu huone, jonka koko on ollut noin 5 x 8 metriä. Huoneen molemmista päistä on lähtenyt itään ja länteen noin 7 metrin pituiset juoksuhaudat. Bunkkereiden rintamasuunta on pohjoiseen ja kulkuaukot ovat etelässä. Nykyisin bunkkerit erottuvat 1,5 m syvinä monttuina, ja niiden reunoilla on metrin korkuisia hiekkakumpuja. Siellä täällä bunkkereissa erottuu pyöreitä pystypuita ja poikittaislankkuja, jotka on sidottu pystypuihin rautalangalla. Puurakenteet ovat estäneet hiekkavallin sortumisen. Koko rakennelman pituus on noin 100 m ja leveys noin 15 m. Rakennelman pohjoispuolella hiekkadyynin edessä avautuu suo. Suon reunassa, 30 m etäisyydellä on hiilimiilurivi. Rakennelman itäisimmän ja sitä seuraavan bunkkerin välissä kulkee hiekkatie koillisesta lounaaseen. Itäisimmän bunkkerin päällä kasvaa mäntyjä, muut ovat kasvustosta vapaita. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa. Hiekka sortuu edelleen vallien reunoista. Ympärillä on ohut
turve ja jäkäläkerros.

Ala-Naarma 6 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Ala-Naarmajärveen etelästä pistävän niemen kärjessä. Alue on tuore kangasmetsä, jossa kasvaa täysikasvuisia mäntyjä.
Kohteessa mutkittelee 50 metrin matkalla juoksuhautaa Ala-Naarmajärveen etelästä työntyvässä niemen kärjessä. Juoksuhautojen päissä on viisi tuliasemaa suunnattuna järvelle. Juoksuhauta on 50 cm leveää ja 70 cm syvyistä kaivantoa. Tuliasemat ovat neliömetrin kokoisia ja metrin syvyisiä kuoppia.
Kohde mainitaan myös inventoinnin 2002 raportissa.
Kohteen luoteispuolella on pyyntikuoppa Ala-Naarama etelä (mj-tunnus 1000011632).

Ylilamminkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Ylilamminkankaan kivisellä etelärinteellä, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteen länsipuolelta 15 m etäisyydeltä kulkee etelästä pohjoiseen hiekkatie.
Kohteessa on ollut saksalaisten ammusvarasto, joka on räjähtänyt taivaan tuuliin. Paikalle on pystytetty kolme puupaalua puolentoista metrin välein. Paalut on juuresta tuettu kivillä. Maastossa on sadan metrin säteellä riekaleiksi revenneitä ammuslaatikoita ja muuta rautaromua. Kohteesta on hiekkatielle 15m.

Hietikko 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vian asemalta 850 metriä länsiluoteeseen ja Vian asemalle vievästä hiekkatiestä 180 etelään. Alue on soiden ympäröimä pieni itä - länsi -suuntainen moreeniharju, jolla kulkee toisen maailmansodan aikainen tie Vian asemalle. Alueella kasvaa nuori sekametsä.
Kohteessa on 10 x 6 m kokoisen rakennuksen pohja, joka erottuu metrin korkuisena ja levyisenä kivivallina. Rakennelman pitkät sivut kulkevat pohjoiseen. Eteläpään keskellä on oviaukko, jonka molemmin puolin kiveys jatkuu metrillä. Rakennuksen pohja on kaivettu metrin syvään. Syvimmästä kohdasta vallin päälle on matkaa 2 metriä. Rakennuksen itäpuolella on noin 30 x 30 metrin kokoinen
tasattu piha. Neljä metriä rakennuksesta pohjoiseen kulkee itä - länsi -suunnassa vanha tien pohja Vian asemalle. Rakennuksen sisällä kasvaa koivuja, mäntyjä, kuusia ja raita. Rakennus on sota-ajalta, ja muistuttaa Lautavaara 2 kohteen saksalaisia taloja.
Vian aseman ympärillä sijaitsi toisen maailman sodan aikana rakennuksia, joita on kuvailtu kylän paikallishistoriassa, Missä Vika -nimisessä kirjassa.

Syvälampi NE (Tapahtumapaikat)
Moderni; Kohteessa on 20 x 20 metrin kokoinen palanut alue, jossa ei kasva turvetta. Rungon putoamispaikalla on matala painanne. Alueella on lentokoneen alumiini- ja rautaromua. Suurimman osan romuista on ilmeisesti keräilijät vienyt pois.
Mika Sarkkinen selostaa kohdetta inventointiraportissaan seuraavasti: Kyseessä on kesällä 1941 tuhoutuneen venäläisen lentokoneen putoamispaikka. Hannu Valtosen mukaan (Lapin lentokonehylyt. Yli 20 vuotta pohjoista lentokonearkeologiaa Keski-Suomen ilmailumuseon julkaisuja 4. Helsinki 1993, s. 248) pudonnut kone on ollut Tupolev SB-2. Ilmeisesti ainakin yksi lentäjä on pelastunut, sillä järven rannalta on löydetty laskostettu laskuvarjo. Inventoinnin aikana kuultiin, että putoamispaikan luota olisi löydetty myös jonkinlaisia papereita, joiden mukaan ainakin yksi lentäjistä olisi ollut nainen. Paikasta kertoo myös K. M. Wallenius (1951, s. 25). Hänen mukaansa koneenkappaleiden joukossa olisi ollut luitakin. Pyhäjärven erakon Vihtori Luokilan kerrotaan mm. tehneen uistimia moottorin jäähdyttimen kuparipellistä.
Inventoinnin (Sarkkinen 2002) yhteydessä tavattiin Syvälammen rannalta pilkka, jonka merkinnät on tulkittavissa venäläiseksi kirjoitukseksi (kohde 89, pilkka 34). Siinä oleva ylin sana MIP on tulkittavissa suomeksi sanaksi "rauha" ja alempi I?????? mahdolliseksi naisen nimeksi.

Ahvenlampi 1 (1000034954) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitse Ahvenlammin pohjoispuolella kivisellä harjulla. Kohteen pohjoispuolitse kulkee hiekkatie lännestä itään. Alueella kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukka.
Kohteessa on kolme korsua ja kaksi juoksuhautaa korsujen pohjoispuolisessa rinteessä. Juoksuhaudat ovat noin metrin levyistä ja syvyistä kaivantoa, joista maa-aines on koottu haudan reunoille.

Laitavaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee 20 metriä Rovaniemen ja Kemijärven rajasta itään, Kemijärven puolelle. Maasto on Laitavaaran itään laskevaa hiekkarinnettä, jossa kasvaa mäntymetsä. Alueella on armeijan harjoitusrata.
Kohteessa on betoninen bunkkeri, jonka koko on 8 x 4 metriä ja korkeus 3 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen ja oviaukko on länsipäässä. Sisällä on vinssi, josta menee vaijerit katolla oleviin kolmeen avattavaan betoniluukkuun. Rakennelma on suurimmaksi osaksi kaivettu hiekkakumpuun. Rakennelman vieressä on lahonneita lautarakennelmia.

Laajaselkä 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitse Laajaselän itäpuolen kivisessä rinteessä. Alueella kasvaa kuiva kangasmetsä, jossa valtalajina on mänty. Aluskasvillisuutena on mustikkaa ja sammalta.
Kohteessa on korsu ja 9 tuliasemaa, joissa on kylmämuurattu kivivalli ja sen takana maahan kaivettu kuoppa. Alueella on myös muutamia kuoppia ja madollinen toinen korsu.

Laajaselkä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitse Laajaselän kivisessä rinteessä, jossa kasvaa kuiva kangasmetsä, jossa on valtalajina mänty.
Kohteessa on neljä samanlaista tuliasemaa. Rintamasuunta on kaikissa asemissa kaakkoon ja ne sijaitsevat koillinen - luode suuntaisessa rivissä 20 metrin etäisyydellä toisistaan, joten koko rintaman pituus on noin 60 metriä. Asemien rintamasuunnassa ensimmäisenä on 6 x 2 metrin kokoinen maavalli, jonka molemmissa päädyissä on 2 x 1 metrin kokoiset kuopat, jotka ovat 70 cm syvät. Kuoppien reunoissa on pyöröpuista ja kivistä tuetut reunat. Heti edellä kuvatun rakennelman takana on 3 x 1,5 m kokoinen, 1 metriä syvä kuoppa. Tämän kuopan lounaispuolella metrin päässä on 2 x 1 x 1 m kuoppa, jonka sivuilla on suuret pyöröhirret. Keskimmäisessä asemassa on vielä 1 x 1 x 1 metrin kokoinen kuoppa 5 metrin etäisyydellä lounaassa.

Ahvenlampi 2 (1000034960) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitse Ahvenlammin pohjoispuolella kivisellä harjulla. Kohteen pohjoispuolitse kulkee hiekkatie lännestä itään. Alueella kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukka.
Kohteessa on tykkiasema, jonka koko on 5 x 5 metriä. Seinät ovat pääilmansuuntiin. Seinät on tehty keskustaan kaivetun kuopan maasta valleiksi, jotka on tuettu hirsirakentein. Vallin paksuus on metri ja korkeus 1,5 metriä. Kulkuaukko on lounaisnurkassa. Seinän maaperässä on suuria kiviä ja päällä kasvaa mäntyjä, jotka ovat noin 60 vuotta vanhoja.

Ahvenlampi 3 (1000034961) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitse Ahvenlammin pohjoispuolella kivisellä harjulla. Kohteen pohjoispuolitse kulkee hiekkatie lännestä itään. Alueella kasvaa mäntymetsä ja aluskasvillisuutena on puolukka.
Kohteessa on taisteluhauta, kuusi tykkiasemaa ja korsu.

Ahvenlampi 4 (Puolustusvarustukset)
Paikalla on kaksi teltan paikkaa ja viisi tuliasemaa.

Ahvenlampi 5 (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on 7 x 7 metrin kokoinen maakuoppa pisteessä, jossa on metrin levyiset ja korkuiset vallit. Kuopan pohjois- ja länsipuolella 2 metrin etäisyydellä kuopasta on 1 x 1 x 1 metrin kokoiset kivetyt kuopat. Lisäksi alueella on rivissä pieniä juoksuhaudan pätkiä tai miehistön tuliasemia.

Ahvenlampi 6 (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on 3 kpl tykkiasemia, joiden rintamasuunta on lounaaseen. Asemissa on keskellä 6 x 6 metrin kokoinen tasattu tykin paikka ja siitä molemmin puolin hieman takaviistoon rintamasuunnasta lyhyet juoksuhaudat. Yhden aseman pituus on 11 metriä ja leveys 10 metriä. Aseman ja juoksuhautojen ympärillä on metrin levyinen ja korkuinen kivimaavalli, jota on paikoin tuettu hirsin.

Moderni; Kohde sijaitsee Ahvenlammen ja Kemijärven kunnan rajan välisessä maastossa Kypärälammen pohjoispuolella. Maasto on etelään laskevaa hiekkakangasta. Kohteen pohjoispuolelta kulkee hiekkatie lännestä itään ja kohteen itäpuolella on kulku-ura. Alueella kasvaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa ja jäkälää.
Kohteessa on miehistön tuliasemia ja niiden välisiä juoksuhautoja sekä rakenteisiin liittyviä kuoppia.

Tervajuppo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Misin tien varressa Venevaaran tukikohtaa vastapäätä tien eteläpuolella. Alue on hiekkakangasta, jossa kasvaa mäntymetsä, jäkälää ja puolukkaa.
Kohteessa on juoksuhauta ja tuliasema. Juoksuhauta on Zn muotoinen ja pituudeltaan 15 metriä. Hauta on kaivettu hiekkaan ja maat on kasattu valliksi reunoille. Koko rakennelman syvyys on 1,2 metriä. Haudasta lounaaseen 13 metrin päässä on 5 x 4 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 2 metriä. Kuopan hiekat on kasattu rakennelman luoteisreunalle valliksi. Juoksuhauta ja tuloasema on ilmeisesti rakennettu Misiin johtavan tien vartioimiseen.

Tervakankaan papinpolku (Kulkuväylät)
Historiallinen; Papinpolku eli saarnapolku. Papit käyttivät saarnamatkoillaan polkuja, jotka oli merkitty pilkkapuin.
Kohde sijaitsee Tervakankaan soiden ympäröimässä hiekkakankaassa, jossa kasvaa mäntymetsä. Alueella oli tutkimusajankohtana hakkuut käynnissä. Kohteessa on vanha saarnapolku, joka on edelleen näkyvissä ja joka on merkitty puihin pilkkoina ja leimikkoa varten kreppinauhoin. Polku kulkee Tervakankaan halki luoteesta kaakkoon ja sen katkaisee Tervaharjun keskellä kulkeva nykyinen metsäautotie.

Autiovaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Autiovaaran itään laskevassa kivisessä rinteessä, jossa kasvaa mäntymetsä. Kohteessa on kuusi tuliasemaa, joiden ampumasuunta on itään.

Kaalikangas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kaalikankaan itärinteellä. Mäntyrinteessä, jossa maaperä on hiekkaa.
Paikalla on potero, jonka pituus pohjoisesta etelään on 11 metriä ja leveys 4 metriä. Potero mutkittelee kuin juoksuhauta ja siinä on 6 mutkaa. Kaivanto on metrin syvyinen ja sen maat on kasattu valleiksi molemmin puolin kaivantoa. Kaivannon reunoilla kasvaa järeät männyt.
Poterosta 17 metriä etelään on 2 x 1 metrin kokoinen epämääräinen metrin syvä kuoppa. Kuoppa sijaitsee pisteessä x 3509432, y 7360052 (YKJ). Pisteessä x 3509426, y 7360032 (YKJ) on kolmas kuoppa, joka on V -kirjaimen muotoinen ja sen länsireunalla on metrin levyinen valli. Kuoppa on metrin syvä ja 2 metriä pitkä pohjoisesta etelään. Kuopan leveys on noin metri.

Ylipäänjänkä 2 (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee kuusta kasvavassa korvessa, jossa on paksu humuskerros.
Paikalla on 2,5 x 7 metrin kokoinen, suorakaiteen muotoinen kaivanto, joka on metrin syvä. Kaivanto kulkee pohjoisesta etelään. Reunoilla on pohjoispäässä metrin levyinen ja 30 cm korkea valli. Kaivannon pohjalla on vettä ja yksi puolen metrin halkaisijaltaan oleva kivi.
Tiedonannon mukaan paikalla on ollut venäläisten vankien joukkohauta, joka on tyhjennetty joskus 1950 tai 1960 luvulla. Hautaan on haudattu 200 m pohjoisempana sijaitsevan vankileirin vankeja. Kaivannon vieressä on pienempi kaivanto, jonka vieressä on ollut ortodoksiristi. Hauta on ilmeisesti ollut käytössä 1944.

Tahkomännikkö (Tapahtumapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Tahkomännikkö nimisen mäen itälaidalla Jänesselkään me-nevän metsäautotien varressa. Kohteen puusto on nuorta mäntymetsää ja maaperä on karkea ja kivinen.
Saadun tiedon perusteella kohteella on käyty taisteluja suomalaisten sotilai-den ja venäläisten partisaanien välillä. Alueella havaittiin mm. huopatossun jäänteitä sekä peltipurkkeja ja kiväärin patruunoiden hylsyjä. Kohteella on myös kivirakenne, joka on mahdollisesti partisaanien ruokasäilytykseen liittyvä.

Liittoharju 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntaisesti kulkevan metsäautotien molemmilla puolilla loivasti laskevassa lounaisrinteessä. Kohteesta noin 60 -80 metriä luoteeseen sijaitsee pieni koillisesta lounaaseen valuva puro. Alue on kuivaa ja maa-aines koostuu moreenista. Tien lounaispuolella on vanha hakkuualue, missä kasvaa taimikkoa sekä yksittäisiä täysikasvuisia kuusia tien tuntumassa. Tien koillispuolella puusto koostuu kuusimetsästä, joka on kehitysluokaltaan uudistuskypsää. Kohdealueen koilliskärjen tuntumassa alkaa vanha hakkuualue, missä kasvaa taimikkoa.
Kohde koostuu 13 poterosta. Poterot jakaantuvat kahden ja kolmen ryhmiin, joista kolme ryhmää on luoteis-kaakko -suuntaisestikulkevan metsäautotien lounaispuolella ja kolme tien koillispuolella. Poterorivi kulkee tietä katsoen poikkisuuntaisesti ja on yhteensä noin 120 metriä pitkä. Poterot koostuvat lähinnä suorakulmaisista maakuopista, jotka ovat noin 2 metriä pitkiä, noin 1 metriä leveitä ja noin 0,5 metriä syviä. Kuoppia ympäröi U-muotoinen maavalli, jonka aukko on kuoppien pohjois-tai luoteispuolella. Maavallit ovat noin 1 metriä leveitä ja 0,2 -0,3 metriä korkeita. Poterot ovat turpeen peittämiä ja niistä muutaman päällä kasvaa puita.

Liittoharju 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee jyrkässä lounaisrinteessä olevan kapean terassimuodostelman reunalla. Maa-aines kostuu moreenista ja alueella kasvaa uudistuskypsää kuusimetsää. Aluskasvillisuus on rehevää ja koostuu ensisijaisesti mustikasta ja sammaleesta. Kohteesta noin80 metriä lounaaseen kulkee metsäautotie.
Kohde koostuu kuopasta, jonka ympärillä on U-muotoinen ja koilliseen avautuva maavalli. Kuoppa on muodoltaan suorakulmainen ja noin 1,3 metriä pitkä ja 0,7 metriä leveä. Kuopan syvyys on 0,4 metriä. Maavalli on noin 0,4 metriä leveä ja 0,3 metriä korkea. Kuopan lounaispäädyn yläreunan päällä on havaittavissa vaakasuorassasijaitseva puun kappale. Puu on hyvin laho ja sen molemmat päädyt ovat maavallin peittämiä. Potero on turpeen peittämä ja sen vallin päällä kasvaa kuusia.

Akanvaara 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Akanvaaran eteläisemmän huipun tasaisen lakialueen luoteisreunalla. Kohteen pohjois-ja länsipuolella alkaa osittain jyrkkä rakkakivikon peittämä rinne. Lakialue on kivinen ja karu ja paikoitellen esiintyy rakkakivikkoa. Kasvillisuus koostuu ohuesta sammalkerroksesta, varpukasvillisuudesta sekä yksittäisistä tunturikoivuista sekä kitukasvuisista männyistä, katajista ja kuusista.
Kohde koostuu 4,0 x 2,3 metrin kokoisesta U-muotoisesta kivimuuri-rakenteesta, joka on sijoitettu niin, että sen aukko on etelään päin. Muuri on kylmämuurattu ja se on koottu noin 0,3-0,5 metrin kokoisista luonnonkivistä, jotka on todennäköisesti poimittu lähiympäristön rakkakivikosta. Muurin korkeus on noin 0,9 metriä ja leveys noin 0,7 metriä. Rakenteen vieressä on noin 0,6 metriä pitkä sahattu lauta, jossa on yksi rautanaula.
Kivirakenteen funktiota ei pystytetty inventoinnin aikana varmuudella määrittämään. Lankun ja siihen naulatun rautanaulan perusteella kohde ajoittuu 1900-luvulle. Kohteesta on hyvä näkymä mm. Savukosken kirkonkylään päin ja rakennetta on mahdollisesti käytetty toisen maailmansodan aikana ilmavalvonnassa. Rakenteen ulkonäkö muistuttaa teltan sirpalesuoja-rakenteelta.

Pikku Marjavaaran alanokka (Puolustusvarustukset)
Moderni; ohde sijaitsee suosaarekkeella, jonka ympärillä on ojitettu rämealue. Suosaaren maaperä koostuu hiekasta ja alue on kuiva mäntykangas, missä kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Aluskasvillisuus koostuu ensisijaisesti varpukasveista. Saarekkeen keskellä on pienialainen kohouma, jonka päälle ja ympärille kohdealue keskittyy. Kohteesta noin 100 metriä koilliseen sijaitsee Pyhäjoki.
ohde koostuu juoksuhaudasta, korsun rauniosta sekä yhdestä ampumapesäkkeestä. Sota-aikaistaromua on lähiympäristössä erittäin vähän ja inventoinnin aikana havaittiin ainoastaan yksittäisiä säilykepurkkeja.Juoksuhauta sijaitsee kohdealueen koillisosassa ja kulkee noin 40 metrin matkalla luoteesta kaakkoonsaarekkeen keskellä sijaitsevan kohouman laen poikki. Juoksuhauta haarautuu myös lounaaseen, jossa se johtaa korsuun. Juoksuhauta on noin 1,5 metriä leveä ja 0,5 -1,0 metriä syvä. Korsujäännös sijaitsee kohdealueen kaakkoisosassa ja koostuu L-muotoisesta kuopasta, jonka ympärillä on maavallit. Rakenteen koko valleineen on 22 x 15 metriä. Korsukuopan koko on noin 10 x 7,5 metriä ja sen syvyys on 1,0 -1,5 metriä. Maavallit ovat noin 4 metriä leveitä ja 0,5 -1,5 metriä korkeita. Korsun koillisnurkassa sijaitsee aukko, jonka kautta pääsee pohjoisessa sijaitsevaan juoksuhautaan. Korsun toinen sisäänkäyntiaukko sijaitsee sen lounaisosassa. Korsun länsi-, itä-ja eteläseinämässä sijaitsee kaivantoja, jotka voisivat mahdollisesti olla ampuma-aukkojen sijainteja. Korsun seinämät ovat olleet vuorattuja pyöröhirsillä, joista osa on vielä paikallaan. Kuopan sisällä on havaittavissa lahoja pyöröhirsiä, riukuja sekä kattohuovan paloja, jotka ovat kuuluneet korsun kattorakenteeseen. Kuopassa on myös jonkin verran modernia jätettä sekä hirven luita. Noin 10 metriä korsusta länteen sijaitsee noin 6 metriä pitkä ja noin 4 metriä leveä kuopparakenne, jonka syvyys on noin 1 meriä. Rakenne on kaivettu etelärinteen sisälle ja sen sisäänkäyntiaukko sijaitsee sen eteläpäädyssä. Kuopassa ei havaittu muita rakenteeseen liittyviä jäännöksiä.Noin 40 metriä korsusta luoteeseen suosaarekkeen reunan tuntumassa sijaitsee 4 x 2 metrin kokoinen ampumapesäke, joka kostuu soikeanmuotoisesta maakuopasta, jonka ympärillä on matala maavalli. Kuopan syvyys on 0,7 metriä.

Matrokanharju 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee jyrkkäreunaisen Matrokanharjun laella. Maaperä on moreenipohjaista ja alueella kasvaa nuorta mäntyvaltaista sekametsää. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista.
Paikalla on soikeahko maakuoppa, jonka koko on 1 x 1 metriä ja syvyys 0,3 metriä. Sitä ympäröi U-muotoinen maavalli, joka on noin 1 metriä leveä ja 0,5 metriä korkea. Valli aukenee etelään päin. Valli ja kuoppa ovat turpeen peittämiä ja vallin päällä kasvaa mänty ja kuusi. Toisen maailmansodan aikainen potero, jonka puolustussuunta on vallin suuntautumisen perusteella ollut pohjoiseen päin.

Matrokanharju 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee itä-länsisuuntaisesti kulkevan Matrokanharjun laella. Harjun etelärinne on kohteen kohdalla hyvin jyrkkä ja laskee Pyhäjokea päin, jonka itä-länsisuuntainen uoma on noin 140 metriä kohteesta etelään. Harjun pohjoisrinne on etelärinnettä huomattavasti loivempi. Maaperä on moreenia ja alueella kasvaa nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuus koostuu varpukasveista.
Kohde on noin 130 x 40 metriä laaja puolustusaseman jäännös, joka inventoinnin aikana jaettiin yhdeksään alakohteeseen. Puolustusasemaan liittyvät rakenteet ovat turpeen peitossa ja niiden päällä kasvaa puita.

Jylhänlampi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Savukoski-Pelkosenniemi -maantien luoteispuolella Pelkosenniemi 30 -kyltin kohdalla, 120 m etäisyydellä tiestä, Jylhänlammen ja Pikku-Akanjoen välissä. Rakenteet sijoittuvat matalalle kumpareelle, joka laskee loivasti suohon. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa harvennettua varttunutta kasvatusmetsikköä. Maaperä on hiekkapohjainen.
Kohteessa on kolme talvi- tai jatkosodanaikaista ampumapesäkkeen ja taisteluhaudan jäännöstä. Pesäkkeet ovat maahan kaivettuja suorakaiteenmuotoisia kuoppia, joiden seinämissä on kapeista pyöröhirsistä salvotut seinärakenteet. Pesäkkeiden yhteydessä on taisteluhaudan jäännöksiä. Pesäkkeet sijoittuvat pohjoisluode-eteläkaakkosuuntaisesti 100 m pituiselle matkalle kumpareen itäreunaa mukaillen.

Mätäsaavanmaa 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Mätäsaavanmaan länsiosassa Saariojan itäpuolella, rantaterassin päällä. Alueen itäpuolella rinne nousee jyrkästi koilliseen. Osa rakenteista on tämän rinteen päällä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta. Suurin osa alueesta on nuorta kasvatusmetsikköä, alueen itäosa ylemmän rinteen päällä on uudistusvaiheessa olevaa metsää. Alueen eteläpuolella on taimikkoa.
Kohteessa on sotavankileirin jäännös. Alueelta löytyi kämpän ja kahden muun pienemmän rakennuksen, kaivon, piikkilanka-aidan ja viiden kuopparakenteen jäännökset.

Romopalo 1 (Kulkuväylät)
Moderni; Kohde sijaitsee Tanhua-Hihnavaara -maantien eteläpuolella Romopalossa. Kohteen itä-puolella on sorakuoppa. Kasvillisuus on alueen itäpäässä mäntyvaltaista kuivahkoa kan-gasta, länsipäässä rinteessä kuusivaltaista sekapuustoista tuoretta kangasta. Väliin jäävä suoalue on nevaa. Metsäalueella puusto on uudistuskypsää metsikköä, suoalueella joutomaata.
Kohteessa on saksalaisten tie. Löydetty tienpätkä on 140 m pitkä. Sen itäpää alkaa nykyisen tien etelälaidalta, jatkuu suon yli länteen ja nousee rinnettä ylös lounaaseen päin. Suon ylittävä osuus on pyöröpuista tehtyä kapulatietä; pohjalla on kolme pitkittäistä hirttä, joiden päälle on asetettu poikittain pienempiä puita. Rakenteen päällä kasvaa pensaikkoa. Kuivalla maalla tie on tasoitettu rinteeseen. Tien leveys on 2 m.

Kaunispää (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kaunispään länsirinteellä, tunturin huipulle vievästä tiestä noin 90 m päässä ja välittömästi tunturin ylittävän sähkölinjan luoteispuolella. Paikalta on näkymä Ivalon tielle. Alue on pääosin tunturimaata ja osin karukkokangasta, alueella kasvaa muutama mänty ja vaivaiskoivua, aluskasvillisuus on jäkäliä, sammalia, variksenmarjaa ja puolukkaa. Maaperä on kivistä moreenia.

Kotsamolampi (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vuotson kylän eteläpuolella, valtatie 4 länsipuolella, pienen Kotsamolammen eteläpuolella. Alueen halki kulkee lyhyt metsäautotie ja sähkölinja. Kuiva kangas nuorta kasvatusmetsää.
Paikalla on osa saksalaisten Vuotson asemapaikkaa. Alueella on muun muassa teltanpaikkoja, poteroita, tulipesäkkeitä, taisteluhautoja sekä erilaista romua ja osia muista rakenteista.

Lauttaoja 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sijaitsee Purnumukan tien varressa, tien molemmin puolin ja alkaen noin 300 m Ivalontien risteyksestä. Kohde sijaitsee 5-7 m korkean harjanteen reunassa, alla on Lauttaojaa reunustava suo. Aluella on raivattu, raivausjätettä on kasattu rakenteiden päälle. Alueella kasvaa yhä varsin tiheästi pientä mäntyä ja koivua.
Kohteessa on 13 pesäkettä, todennäköisesti konekivääripesäkkeitä, ja niiden keskivaiheilla suuri korsu. Rakenteet ulottuvat lähes 500 m matkalle. Pesäkkeet 1-8 ovat tielinjan eteläpuolella ja korsu ja pesäkkeet 9-13 ovat tien pohjoispuolella. Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustusrakennelmaa.

Lauttaoja 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Poterot sijaitsevat Purnumukan tien molemmin puolin noin 1,1 km tien risteyksestä. Kuiva kangas, maaperä on hiekkaa.
1. Potero, x 3504216, y 7569930. Sijaitsee Purnumukan tien eteläpuolella. Avoin kahden miehen potero eli loivan v-muotoinen oja. Taitosten pituus 4 m ja 2,5 m. Mahdollisesti samanlainen potero rinteen alaosassa.
2. Potero 2, x 3504245, y 7570032. Kuten edellinen, pituus 4,5 m + 5 m, oja on hieman yli metrin levyinen, syvyys n. 50 cm. Itäpuolella on soramonttu.
3. Potero 3, x 3504267, y 7570106. Kuten edelliset, pituus 5 m + 4 m. Sijaitsee purnumukan tieltä pohjoiseen haarautuvan tien vieressä olevan harjanteen päällä
Potero 3 on yksityismaalla.

Lismanpalo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Vuotson eteläpuolella, valtatie 4 itäpuolella, Riestovaaraan lähtevän tien molemmin puolin, mutta pääosin pohjoispuolella. Tasainen kuiva tai kuivahko kangas jossa kasvaa harvaa mäntymetsää ja jonkin verran koivua. Aluskasvillisuus pääasiassa jäkäliä ja sammalia sekä varpukasveja. Maaperä on hiekkaa.
Alueella on muutamia suuria kaivantoja, yksi teltanpohja, kaksi pesäkettä jossa on ollut puurakenteita ja 77 kappaletta poteroita. Poterot muodostavat kehän muiden rakenteiden ympärille. Niitä on paikoin erittäin tiheästi, muutaman metrin välein. Osa kaivannoista ja poteroista on täytetty roskilla, pääasiassa puutarha jätteellä ja osin sekajätteellä.
Toisen maailmansodan aikainen puolustusvarustus, mahdollisesti saksalainen. Paikalla on mahdollisesti ollut myöhemmin savotta tai ainakin kenttäsirkkeli, mihin viittaavat mahdollisen jalasmökin jäänteet ja sahausjätekasat.

Lohijoki (Asuinpaikat)
Moderni; Kämpän jäännös sijaitsee Porttipahdan tekojärven kaakkoispään itäpuolella, Ruoshaaran läntisemmän tekojärven padolta Sarrionvittikkoon johtavan metsäautotien eteläpuolella. Tien molemmin kasvaa pientä taimikkoa, kämpän alueella pientä koivua, aluskasvillisuus on sammalia, jäkäliä, variksenmarjaa, puolukkaa ja heinää. Maaperä on kivistä ja hiekkaista moreenia.
Käpykaartilaisten kämpän jäännös, josta on pari hirsikertaa jäljellä, hirret ovat jo varsin maatuneita. Seinät on tehty suurista pyöröhirsistä, joissa on kirveellä tarkasti veistetyt alapuoliset koirankaulasalvokset. Osassa on myös yläpuolinen sahalla tehty salvos, hirret on myös varattu. Rakennelman koko on 3,5 m x 3,2 m. Sen luoteisnurkassa on liuskekivinen liesi, joka on osin romahtanut. Lieden koko on noin 1,2 m x 1,2 m ja nykyinen korkeus n. 60 cm. Katosta on jäljellä yksittäinen huovalla peitetty kattolauta.

Loijakkokuru 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijiatsee Purnumukkaan johtavan tien risteyksen eteläpuolella. Länsipuolella virtaa Lauttaoja, jonka uomasta itäänpäin maasto nousee noin 5 m jyrkkänä rinteenä, jonka päällä maasto on varsin tasaista. Maaperä on moreenia, paikoin hiekkaa ja paikoin varsin kivistä. Kuivaa mäntykangasta, harva puusto, muutamia koivuja, alusasvillisuus on ohut jäkäliä, sammalia, kanervaa, heinää ja puolukkaa.
Saksalaisten asemapaikka, joka koostuu törmän päällä ja osin sen reunassa olevista suurista konekivääripesäkkeistä, taisteluhaudasta, korsuista ja yhden miehen poteroista sekä muista kaivannoista.

Loijakkokuru 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sijaitsee Ivalon tien kaakkoispuolella, hieman Purnumukan risteyksen koillispuolella. Alueen pohjoispuolella on käytöstä poistettu, maisemoitu maanottoalue. Osa rakenteista on osittain tuhoutunut maanoton vuoksi, ja mahdollisesti enemmänkin kohteita on tuhoutunut. Alueen halki kulkee lounaaseen suuntautuva hiekkatie. Alue on varsin tasaista, mutta pienimuotoisesti kumpuilevaa. Kuivan kankaan männikköä, paikoin harvennettu.
Paikalla on teltanpohjia, poteroita, kaivantoja, taisteluhautaa yms. Kohde on osa saksan armeijan Shutzwall-stellnung puolustusasemaa.

Mäntypää (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee E75-tien kaakkoispuolella, Kiveliön kalan kohdalla. Maasto on tasaista. Paikalla kasvaa tiheästi kuusta ja koivua.
Alueella on useita teltanpohjia. Rakenteiden tarkan sijainnin ja keskinäisten suhteiden määrittäminen oli tiheän kasvillisuuden vuoksi vaikeaa. GPS-koordinaateissa esiintyi suurta vaihtelua, eikä luotettavia lukemia saatu. Tiheä metsä teki mittaamisen ja havainnoimisen vaikeaksi. Näkyvyys oli vain muutamia metrejä. Teltanpohjien alueella kasvillisuus on vielä tiheämpää kuin ympäristössä.
Alueella on ainakin kahdeksan pyöreää teltanpohjaa, joita ympäröi matala valli ja oja. Sisähalkaisija on 9 m tai 11 m, ja halkaisija ojan ulkopuolelta on vastaavasti 14 m tai 16 m. Valleissa ja ojissa on kaksi kulkuaukkoa. Kaksi teltanpohjista on selvästi ympäröivää maastoa korkeammalla, eli niiden kohdalle on kasattu maata.
Teltanpohjan 1 läheisyydessä on suuri kuusi, jonka runkoon kaakkoispuolelle on veistetty kirjaimet L O. Myös rungon vastakkaisella puolella on merkintöjä, mutta niistä ei saa selvää. Kuusen vieressä on koivu josta on otettu tuohta. Muutamia vastaavia koivuja on läheisyydessä. Tuohta on otettu tyvestä vajaan metrin korkeana alueena puiden ympäri. Läheisessä kuusessa on pari kiinni naulattua pyöröpuuta, lisäksi maassa on tolpan jäännös. Mahdollisesti kysessä on aidan jäänteitä.
Kyseessä voi olla vankileiri.

Purnuvaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puolustuslinja sijaitsee hieman Tankavaaran pohjoispuolella, ulottuen Ivalontien reunasta länsiluoteen suuntaan noin 2 km pituudelta Purnuvaaran etelärinteellä. Lännessä puolustusasema suuntautuu pohjoiseen lähes kilometrin verran. Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustuslinjaa.
Puolustusrakenne koostuu panssariesteestä ja sen länsipuolella olevista pesäkkeistä ja niiden takana olevista majoituskorsuista. Huttusen raportin perusteella linnoitteet voidaan luokitella seuraavasti:
1. Avoin kahden miehen potero (potero), joka on muodoltaan hieman kaareva tai loiva v-muotoinen, pituus noin 4 m. Useimmissa ei ole puurakenteita reunoissa. Yhdessä poterossa kuitenkin oli jäljellä pyöröpuut jotka on tuettu pystypuilla, jotka puolestaan on tuettu rautalanka haruksilla. Poteroita on kaikkiaan 22 kappaletta.
2. Avoin konekivääripesäke (pesäke) jossa on katettu patruunakomero. Katettu osa on kooltaan noin 2,5 m x 1,5 m. Sen vieressä on 4-5 m pitkä sirpalesuoja, jonka päissä on 3-5 m pitkät ja hieman taaksepäin suuntautuvat liuskat. Haudan reunoissa on riukuja jotka on tuettu pystypuilla ja haruksilla. Useimmissa pesäkkeissä katetun osan katto oli vielä jäljellä, mutta täysin aluskasvillisuuden peittämä, niin että vain avoin kaivanto on näkyvissä. Usein sen reunojen rakenteet ovat maatuneet ja hauta on varsin kapea. Pesäkkeitä havaittiin 15 kappaletta.
3. Katettu konekivääripesäke, jossa on kaksi tuliaukkoa. Näitä havaittiin vain yksi.
4. Asuinkorsu. Suuri vallien ympäröimä kuoppa, jonka koko vallien ulkopuolelta on noin 15 m x 15 m, tai hieman suurempia. Vallit ovat noin kolme metriä leveät ja kohoavat 1-1,5 m ympäröivää maapintaa korkeammalle. Valleissa on kolme matalampaa kulkuaukkoa. Kuopan pohjalla on hirsillä katettu rakenne jonka koko vaihtelee. Osa korsuista on jäänyt kesken, niissä ei ole kattoa tai mitään hirsirakennetta. Korsuja alueelta löydettiin kymmenen kappaletta.

Purnuvaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sijaitsee lähellä purnuvaaraan huippua, sen lounaisreunassa. Maaperä on kivikkoinen. Ympärillä kasvaa pienehköä mäntyä sekä muutamia koivuja ja katajaa, aluskasvillisuus on sammalia ja varpukasveja.
Paikalla on kaksi konekivääripesäkettä.
1. Pesäke, x 3503217, y 7567517. Katto on tehty suurista pyöröhirsistä, joiden päällä on kattohuopaa, katto on romahtanut. Kuopan koko on n. 4 m x 3 m, oviaukko on kaakkoispäässä. Kuoppa on ollut varsin syvä.
2. Pesäke 2, x 3503158, y 7567550. Sijaitsee noin 60 m luoteeseen edellisestä, jyrkän rinteen yläpuolisen tasanteen reunassa. Kuopan koko on 4 m x 4 m ja syvyys n. 1,5 m. Sen reunoissa on hirret, jo romahtanut katto on tehty suurista pyöröhirsistä. Kulkuaukko on ylärinteen puolella, pois kaivettu maa on vallina alarinteen puolella. Maaperä on kivinen.

Purnumänniköt (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Vuotson itäpuolella, Riestojoen länsirannalla osittain Sompion luonnonpuiston puolella. Alue on tuoretta ja kuivahkoa kangasta, Rieston sivuojan reunoilla soista maastoa. Rinne viettää loivasti kaakkoon. Alueella kasvaa muutamia vanhoja mäntyjä, sekä pienempiä mäntyjä, myös kuusia ja koivuja. Maaperä on kivistä moreenia.
Alueella havaittiin kaikkiaan noin sata kappaletta kuoppia, lisäksi niitä voi olla alueella enemmänkin. Kuopat ovat pääosin muodoltaan soikeita, pituudeltaan 1,5-2 m ja 0,6-0,9 m leveitä. Syvyys on noin 30-40 cm. Kuoppien pitkillä reunoilla on yleensä vallit. Osa kuopista on muodoltaan lähes pyöreitä, halkaisijaltaan hieman yli metrin luokkaa. Myös niissä on reunoilla vallit. Kuopat sijaitsevat lähinnä pohjois-etelä suuntaisena muodostelmana, mutta ne eivät muodosta mitään selkeää linjaa vaan ovat paikoin rykelminä vailla tiettyä suuntausta. Alueen eteläosassa kuopat ovat harvakseltaan ja pohjoisessa suurempina ryhminä. Kuoppia on jäänyt myös metsäautotien alle, ne erottuvat matalina painanteita tielinjalla.
Mahdollisia poteroita, jotka voivat liittyä Tankavaaran taisteluun Lapin sodassa.

Savimaa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kitisen länsirannalla Peurasuvannon kohdalla, hieman Ala-Vaalojoen eteläpuolella, Tarpomapään tieltä pohjoiseen suuntautuvan sivutien risteyksessä. Risteyksessä on pieni aukea alue, tien puolella koivupöheikkö, Kuivahkoa kangasta jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Tielinjan itäpuolella risteyksessä on levyn kappaleita ja listan pätkiä, sekä hieman ikkunalasia. Paikalla on mahdollisesti ollut jonkin rakennelman jäännös.
Tiestä noin 25 m lounaaseen on pieni matala kuoppa, muodoltaan lähinnä ympyrän neljännes. Kaarevalla sivulla on kaksi kerrosta kiviä reunassa. Kuopan koko on 80 x 80 cm ja syvyys 30-40 cm. Mahdollinen potero. (x 3487691, y 7528034)
Edellisestä n. 10 m pohjoiseen on samantyyppinen kuoppa, kooltaan 60 x 60 cm. Myös sen reunalla on kivet.
Edellisistä edelleen pohjoiseen on kaksi samantyyppistä kuoppaa vierekkäin. Suuremmassa on valli ja sen päällä kiviä. (x 3487692, y 7528043)
Pienien poteroiden pohjoispuolella on kaksi suurta kuoppaa vierekkäin, jotka ovat muodoltaan epämääräisiä ja varsin syviä. Ne ovat kooltaan sopivan kokoisia korsuiksi, mutta eivät kuitenkaan vaikuta korsuilta. Ne voisivat kuitenkin olla sodan aikaisia, sillä niissä kasvaa n. 50-vuotiaita mäntyjä. (x 3487669, y 7528069)
Tien itäpuolella, noin 15 m päässä on kolme samanlaista kuoppaa vierekkäin, ja niiden vieressä neljäs kuoppa, joka on suorakaiteen muotoinen. (x 3487717, y 7528083)
Niistä edelleen noin 30 m itään on kaikkiaan neljä kuoppaa vierekkäin. (x 3487748, y 7528093). (YKJ)

Taivalselkä 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Asemapaikka sijaitsee Vuotson kylän länsipuolella, Vuotson kanavasta noin kilometrin etelään. Alue on varsin tasaista kuivaa kangasta.
Paikalla on korsuja, teltanpohjia, erilaisia ampumapesäkkeitä ja kaivantoja.
Kohde on osa saksalaisten Schutzwall-puolustusrakennelmaa.

Taivalselkä 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on ollut saksalaisten tukikohta. Saksalaiset ovat saapuneet paikalle 1941 ja lähteneet lokakuussa 1944. Paikalla on asunut vakituisesti 400-500 sotilasta ja lisäksi noin parituhatta miestä kerrallaan huollettavina. Alueella on ollut runsaasti erillaisia rakennuksia.
Kohde sijaitsee Vuotson eteläpuolella, valtatie 4 itäpuolella, ampumaradalle johtavan tien molemmin puolin.

Tankavaara 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Sijaitsee Ivalontien länsipuolella, Tankavaaran kultakylän luoteispuolella, noin 100-200 m panssariesteen eteläpuolella. Maasto laskee loivasti länteen päin ojaa kohti. Itäpuolella on 4-tien valli, joka kohoaa 2-3 m luontaisen maanpinnan yläpuolelle. Alue on tuoretta kangasta, jossa kasvaa vanhoja mäntyjä ja kuusia sekä pieniä koivuja ja mäntyjä, teltanpohjissa kasvaa koivun taimia.
Paikalla on yhdeksän pyöreää (vaneri)teltanpohjaa, ja niiden vieressä on taisteluhaudan pätkiä.
Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustuslinjaa.

Tankavaara 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Panssarieste sijaitsee Ivalontien itäpuolella, Tankavaaran kultakylän pohjoispuolella. Tien lähellä maaperä on kivikkoista moreenia ja muuttuu itään päin kivisemmäksi.
Kaivanto on länsipäässä noin 4 m leveä ja 1,7 m korkea, valli on 6 m leveä ja noin 2 m korkea, eli yhteensä rakennelma on noin 10 m leveä. Valli on päältä tasainen. Maasto nousee itään päin ja muuttuu kallioiseksi ja kivien koko kasvaa. Samalla kaivanto on syvempi ja jyrkkäreunaisempi, ilmeisesti osin louhittu. Valli kaivannon takana on myös pystysuora ja kivistä rivinteerattu. Itäpäädyssä kaivanto kääntyy koilliseen ja päättyy kallioon. Ennen käännöstä kaivannossa on puurakenteen jäännökset. Loppumatkasta kaivanto mutkittelee kuin taisteluhauta. Kaivanto on merkitty peruskarttaan ojana.

Tankavaara 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Tankavaaran kultakylän pohjoispuolella olevan taistelumuistomerkin kohdalla, Ivalontien itäpuolella. Muistomerkki on kultakylään johtavan pohjoisemman tien eteläpuolella, kohdassa on P-paikka. Paikalla kasvaa tiheähköä sekametsää.
Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-stellung puolustusasemaa.
Pesäke, jossa on hirsiseiniä tallella, x 3504067, y y7566433. Seinähirret ovat varsin maatuneet ja kasvavat sammalta. Seinien sisäpuolella on tolpat, joista osa on pystyssä ja osa kaatunut. Tolppia on pitkillä sivuilla neljä kappaletta. Pohjois-etelä suuntaisen hirsirakenteen koko on n. 5 m x 2,5 m, se on laajemmassa kuopassa jota ympäröi matalat vallit. Kuoppaan johtaa n. 10 m pitkä kaivanto joka kaartuu etelään, se on leveä ja nousee loivasti. Kaivannosta haarautuu kapeampi oja länteen, joka jatkuu viereisen parkkipaikan reunaan. Mahdollisesti pesäke on tarkoitettu ajoneuvolle tai tykille? Pesäkkeen kohdalla kasvaa tiheästi nuorta metsää.
Potero, sijaitsee noin 30 m lounaaseen edellisestä, x 3504063, y y7566421. Yhden miehen potero, noin 2 m pitkä, 1 m leveä ja n. 50 cm syvä, länsipuolella on valli. (YKJ)

Kotamaa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sodankylästä noin 10 km pohjoiseen Sattasen kylän kohdalla Kitisen itärannalla Porokodanpalon eteläpäässä. Paikalla on historiallisen ajan talonpaikka. Lähimpänä rantaa on kellarin pohja. Se on kooltaan noin 2x2 metriä ja syvyys on noin 1,5 metriä. Kellariin johtaa metrin levyinen ja pari metriä pitkä kulkukäytävä. Kellarin pohjalla on vettä. johon kuuluu rakennuksen kivijalka. Perusta on luonnonkivistä, nurkkakivet ovat isompia, puolisen metriä kanttiinsa. Kellarista noin 20 metriä pohjoiseen on suorakaiteen muotoinen kivijalka. Sen leveys noin 6 metriä ja pituus noin 7 metriä. Kivijalka on puuston peittämä ja on vaikea hahmottaa, onko sisällä uunin jäännöksiä. Kyseessä voi olla navetankin paikka. Kivijalan pohjoispuolella noin 10 metriä on halkaisijaltaan pari metrinen ja syvyydeltään vajaan metri oleva kuoppa, jonka tarkoitus on epäselvä, ja tästä pohjoiseen noin 6 metriä on kaivon paikka. Kaivo on noin metri kanttiinsa, siinä on vettä. Pari metriä kaivon pohjoispuolella on uunin jäännökset, noin 1,5x1,5 metrin kokoinen kivistä kasattu ja sammaleen peittämä, korkeus reilu puoli metriä. Uuni on sijainnut noin 4x4 metrin kokoisen rakennuksen nurkassa. Seinät hahmottuvat sammalen peittäminä kohoumina. Kyseessä on joko pieni tupa tai sauna. Tämän vieressä on noin 1,5x2 metrin kokoinen neliskanttinen kuopanne. Talon ympäristössä on vanhoja peltoja, jotka ovat metsittyneet.
Talonpaikka on mainittu Mika Sarkkisen kaivauskertomuksessa vuodelta 1993. Sarkkinen mainitsee havainneensa päärakennuksen, kellarin, saunan ja ulkorakennuksen jäännökset. Sarkkisen haastattelema henkilö muisteli, että talo oli hylätty noin 50 vuotta sitten, toisin sanoen noin 1940-luvulla. Talon perustamisajankohdasta ei ole tietoa, mutta jäännösten perusteella vaikuttaisi, että se on 1800-luvun loppupuoliskolta tai 1900-luvun alusta. Rakennusjäännökset ovat säilyneet koskemattomina, joten kohteen voinee luokitella muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Ulkusijankangas (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Sodankylän keskustasta noin 4,5 km pohjoiseen Kitisen itäpuolella Kuusivaarantiestä noin 60 metriä itään hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Matalan harjanteen kyljessä on kuoppa, joka on kooltaan noin 2x2 metriä ja sen syvyys on noin metri. Kuoppaan johtaa parimetriä pitkä sisäänkäynti, joka levenee yllä mainitun kokoiseksi kuopaksi. Kuopasta peräisin oleva hiekka on vallina kuopan ympärillä. Vastaavia kuoppia havaitaan yleensä 2. maailmansodan aikaisten korsujen kohdalla.

Multasuvanto 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteesta Multasuvanto (kivikautinen asuinpaikka) n. 40 m pohjoiseen on jokitörmän päällä maakellarin kuoppa, joka on osittain sortunut. Mitat ovat valli mukaan lukien n. 5 x 5 m, kuopan mitat ovat 3 x 2,5 m ja havaittavissa oleva syvyys on n. 1 metri. Kuopan pohja on täytetty puunoksilla ym. orgaanisella jätteellä. Kellarin ikä ei ole tiedossa.

Sankala 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sanginojan länsirannalla nykyisestä maantiesillasta n. 80 m etelään on umpeen kasvanut rakennuksen perustus, mitaltaan n. 6 x 6 m, sitä ympäröivä oja oli veden täyttämä. Sankalan talon isännän mukaan paikalla oli 1900-luvun alussa Sankalan kylän tiilitehdas ja polttouuni. Hirsiperustukset olivat vielä 1970-luvulla näkyvissä. Savi on nostettu n. 300 m etelämpänä sijaitsevasta savilinssistä.

Sankala 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sankalan kantatalon pohjoispuolella on Simojoessa saaren ja rannan välissä n. 7 m pitkä pohjapato, joka koostuu useista kivikerroksista. Patoa ei ole merkitty vanhoihin karttoihin ja sen tarkoitus ei selvinnyt.

Kuivas (Maarakenteet)
Historiallinen; Kuivaksen kantatalosta n 200 m länteen on hiekkatörmässä joen eteläpuolella iso maakellari, vallin halkaisija n. 10 m, sisäänkäynnin puiset tukirakenteet ovat osittain säilyneet, rakenne on osittain sortunut ja sisätiloja ei voitu tutkia. Lähellä on vanhoja hirsilatojen jäänteitä. Oletettavasti rakennukset kuuluivat Kuivaksen talolle.

Koukkusuvanto (Maarakenteet)
Historiallinen; Hanskan talosta n. 400 m pohjoiskoilliseen hiekkaharjanteella Simojoesta n. 200 m länteen on kolme suorakulmaista maakuoppaa. Suurin on mitaltaan 6 x 5 m, pienin n. 3 x 2 m, kaikkien syvyys on noin metri, kuoppien reunat ovat sortuneet, läntisessä kuopassa on havaittavissa kulkuaukoksi tulkittava kohta. Kuopissa olevista kannoista laskettiin n. 150 vuosirengasta. Kyse voisi olla piilopirteistä, joita on ollut alueella (Simon kirja). Vastaavia, perimätiedoissa piilopirttien pohjiksi mainittuja kuoppia tunnetaan monilta paikoilta Pohjois-Suomesta (esim. Kalajoki, rap. H.-P. Schulz 2007). Kuopissa ei havaittu rakenteita. Kohteet on merkitty peruskartalle tervahaudoiksi.

Lantonperä 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Lantonperän kaakkoispuolella on osittain mökkitien alle jäänyt maakellari, jossa on hirsiseinämää vielä näkyvissä. Kellarikuopan läpimitta on lounais-kollisuunnassa 2,8 m, syvyys on yli 1 metri. Luoteisosa on tuhoutunut. Vallin halkaisija oli todennäköisesti yli 5 m. Kellarin ikä ei selvinnyt, mutta lähellä oleva puusto on yli 70 vuotiasta.

Lappalaisenkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lappalaisenkosken pohjoisrannalla on jäänteitä noin 100 m pitkästä uittosuisteesta, joka suuntautuu koillisrannalta viistosti lounaaseen. Kaksi pätkää siitä on vielä havaittavissa, rannasta lähtevä osa on noin 3 m leveä ja kasvillisuuden peittämä. Lounaisosa oli inventointihetkellä melkein kokonaan veden alla. Suiste on merkitty vuoden 1954 peruskartalle.

kuolemankoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Simojoessa Kuolemankosken länsilaidalla on ollut n. 400 m pitkä uittosuiste, jonka keskiosa on hävinnyt, jäljellä on 2 yli 150 m pitkää suisteosuutta, joista veden pinnan yläpuolella näkyvillä osilla on leveyttä n. 2 – 3 m. Vuoden 1956 peruskartalle merkityt suisteet ovat eri paikoissa. Haapaniemen isännän mukaan suisteet on osittain perattu, ja nykyisin näkyvät olisivat alkuperäisiä uittosuisteita. Tietojen ristiriitaa ei pystytty selvittämään.

Saarikoski (1000036807) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saarikoskella, joen etelärannalla, Yli-Kärpässä toimi Saarikosken saha- ja myllylaitos vuodesta 1917 1960-luvun lopulle saakka. Paikalla on säilynyt kaksikiviparisen myllyn jäänteitä, n. 6 m leveä betonipato ja yli 50 pitkä mylly- ja sahalaitoksen kanava. Alueen puusto on nuorta lehtimetsää. Lähistöllä on entisiä peltoja.

Iso Petäjäkoski 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviaita sijaitsee noin 150 m Ison Petäjäkosken eteläpuolella Vitkon talosta koskelle johtavan vanhan polun eteläpuolella. Aita on itä-länsi-suuntainen ja sitä on säilynyt noin 40 m. Kiviaita on suurimaksi osaksi sortunut, leveys on n. 2 m ja korkeus 0,5-0,8 m. Ympärillä on varttunutta kasvatusmetsää ja taimikkoa.

Iso-Petäjäkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ison Petäjäkosken etelärannalla on jäännöksiä kahdesta uittosuisteesta, niistä itäpuolinen on melko hyvin säilynyt, pituus n. 30 m, länsipuolinen suiste on hajotettu, vedenalaiset osat ovat osittain säilyneet.

Patokoski (1000036811) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patokosken itärannalla on ollut kaksi lyhyttä uittosuistetta, joihin on lisätty kiviä ilmeisesti ruoppauksen yhteydessä, alkuperäinen laajuus on epäselvä. Nykyiset suisteet poikkeavat selvästi vuoden 1956 peruskartalle merkityistä suisteista. Niitä on ehkä muutettu jossakin kunnostamistoimenpiteessä.

Patosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patosaaren pohjoispään pohjois-koillispuolella oli useita pitkiä suisteita, joista vain kolme on osittain säilynyt. Suisteiden leveys on 2-4 m.

Vääräkoski (1000036813) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vääräkoskeen on merkitty neljä uittosuistetta vuoden 1954 peruskartalle. Pohjoisrannan pitkät suisteet on kokonaan purettu. Etelärannan suisteita on säilynyt kahdessa pätkässä.

Mertakoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mertakosken yläosassa on keskellä jokea kaksi suistetta, joiden pituus on n. 30 m ja leveys 1 – 3 m, inventoinnin aikana ne olivat osin kasvillisuuden peittämiä. Suisteita ei ole merkitty vuoden 1954 peruskartalle tai muille historiallisille kartoille. Niiden ikä ja funktio jäivät avoimiksi.

Jokipää (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Jokipään kylän kohdalla on joen poikittaissuunnassa n. 95 m pitkä pohjapato, josta vain päällimmäiset kivet olivat näkyvissä vuoden 2018 inventoinnin aikana. Patoa ei ole merkitty historiallisille kartoille, ja sen ikä ja funktio ovat epäselviä.

Mertakoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mertakosken keskiosan länsirannan tuntumassa on noin 170 pitkä rannansuuntainen uittosuiste, leveys on 2 – 3 m, inventoinnin aikana se oli kasvillisuuden peittämä. Suistetta ei ole merkitty vuoden 1954 peruskartalle.

Jokipää 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jokipään kylän pohjoispuolella on n. 130 m pitkä kiviaita, leveys n. 1 m ja korkeus 0,6-0,8 m. Kivien koko on 0,2 – 0,5 m. Aita kulkee metsikön keskellä. Aita sijaitsee vuoden 1954 peruskartalle merkityn pellon itäreunassa. Samalle peruskartalle on merkitty lähialueelle useita kiviaitoja, mutta ei nyt löytynyttä aitaa. Aidan itäpuolisella alueella on merkitty vanha kaskimaa vuoden 1736 maakirjakartalle (ks. Osa 1, kartta sivulla 20 ). Noin 350 m pohjoiseen tunnetussa kohteessa Vanhankylänsuo on myös kiviaitoja. Se alue oli täysin pusikoitunut ja paikkaa ei päästy tarkastamaan.

Jokipää 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huttulansuvannon länsirannan tuntumassa Jokipään kylän pohjoispuolella on n. 170 pitkä ja 2 – 5 m leveä uittosuiste, joka on paikoitellen veden alla.

Jokipää 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suukosken länsipuolella kuivaneessa jokiuomassa on ison vesimyllyn betoniperustuksia, mitat arviolta 8 x 6 m. Myllyrakennus on merkitty vielä vuoden 1954 peruskartalle. Myllyn perustamisvuosi ei ole tiedossa. Samalle kohdalle on merkitty vuoden 1768 isonjaon karttaan kaksi vesimyllyä. Näiden jäänteet hävisivät ilmeisesti uuden myllyn rakentamisessa ja uoman täyttämisessä.

Hihnavaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteet sijaitsevat Hihnavaarassa Korvatunturin tien varressa, kaksi pohjois- ja yksi eteläpuolella. Kohteiden ympäristö on metsikköä ja etenkin kaivanto 2 on runsaan kasvillisuuden peittämä. Kaivannon 3 pohjalla on runsaasti suuria kiviä. Kohteet ovat tyyliltään samanlaisia kaivantoja, mahdollisia ampumapesäkkeitä, ollen kaikki halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja syvyydeltään noin 1 metrin. Kaivannot on suunnattu ohi kulkevia teitä kohti, sillä niiden sisääntuloaukot ovat vastakkaisissa suunnissa jatkuen lyhyenä 3-4m mittaisina juoksuhautoina. Kaivannossa 3 on havaittavissa selkeitä, paikoin hiiltyneitä puura-kenteita.

Hihnavaara 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolme puolustusvarustusten keskittymää, jotka sijaitsevat Hihnavaarassa Korvatunturintien ja Kemijoen välisellä metsäkaistaleella kulkevien harjanteiden laella.
Ensimmäinen keskittymä sisältää yhden nuotiopaikan, juoksuhaudan, poteron sekä kaksi nuolenmuotoista jokea kohti suunnattua tuliasemaa. Paikallisen kertoman mukaan nuotiopaikan yhteydestä on löydetty 1939-40 -vuosien suomalaisia kolikoita. Alueelta havaittiin edellisten ohessa paljon muita painaumia, jotka saattavat viitata kaivantoihin tai ajan myötä painuneisiin roskakuoppiin. Yksi pieni kuopanne oli jäänyt auki ja sieltä näkyi runsaasti ruostuneita tölkkejä, joiden päältä erottui luku 40.
Toinen keskittymä sijaitsee edellisestä noin 300 metriä pohjoiskoilliseen. Alueella sijaitsevat kohteet on rakennettu harjanteen laelle kenties suojaamaan sen selustassa olevaa tasannetta. Harjanteen laella on havaittavissa yhteensä kuusi samantyylistä 3x2m kokoista, suorakaiteen muotoista kaivantoa, joiden syvyys vaihtelee 30-60cm välillä. Ne on suunnattu pitkittäin harjanteen suuntaisesti. Kaivannoissa tai niiden yhteydessä lienee ollut puurakenteet, sillä rinteissä painanteiden kohdalla on useita puurakenteiden jäännöksiä.
Kolmas keskittymä sijaitsee edellisestä 250m koilliseen. Se kattaa keskittymän matalia poteroita, joita tarkastuksen aikana havainnointiin kolme kappaletta, mutta lisää vastaavia kaivantoja lienee alueella. Poteroiden yhteydessä on myös yhden romahtaneen pienikokoisen korsun jäänteet, josta on jäljellä vielä osa puurakenteista. Edellä mainittujen kohteiden ohella alueen vanhoissa männyissä havaittiin useita nauloja.

Kotiselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kotiselän lounaisen harjanteen korkeimman kohdan kaakkoispuolella kuivassa mäntymetsässä. Alueella on suoritettu hakkuita ja suurimman pesäkkeen läheltä kulkee ajoura.
Alueelta havaittiin 11 kivistä tehtyä pientä pesäkettä, jotka muodostavat lounaispuolelta aukinaiseksi jäävän kehän. Pesäkkeet ovat puolikaaren tai suorakulmion muotoisia ja niiden avoin osa osoittaa aina kohti kehän sisäosaa. Pesäkkeet ovat varsin hyvässä kunnossa ja erottuvat maastossa pääsääntöisesti hyvin. Kaksi pesäkettä oli tarkastushetkellä raivatun puun peitossa, minkä lisäksi kaksi pesäkettä vaikutti hieman vaurioituneilta.
Kehän keskellä on suurempi, halkaisijaltaan 9m kokoinen, 1m syvä kivetty pesäke, joka lienee tukikohdan keskus. Tämän suuaukko osoittaa kohti lounasta. Kulkuaukon vieressä ulkopuolella sijaitsee 1,5x1m kuopanne.

Kyrvöntammi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyrvöntievojen itäpuolella Ruokojoen ja kangasmaan välisellä suoperäisellä maalla.Kohde löytyi inventoinnissa 2.8.2017. Paikka käytiin tarkastettiin vinovalovarjosteessa
näkyvien kuoppien ja patorakennelmalta vaikuttavan rakenteen takia. Kyseessä on maasta rakennetun patovallin jäännös, jonka päällä on kulkenut Ruokojoen ylittävä tie. Maa on otettu Kyrvöntievoista aivan vallin kankaanpuoleisen pään tuntumasta. Eri kokoisia kuoppia on kankaalla useita. Ne sijaitsevat patorakennelman länsipuolella. Itse patorakennelma on noin viisi metriä leveä ja korkeudeltaan 0-1 metriä. Joen puoleisessa päässä se on metrin
korkea, madaltuen kankaan suunnassa aina nollaan asti. Joessa ei ole näkyvissä patorakenteen jäännöksiä, mutta joen penkalla on iso kasa tukkeja, jotka on ilmeisimmin purettu joen ylittävästä pato/siltarakenteesta. Joen itäpuolta ei voitu tarkistaa, sillä joesta ei päässyt yli.

Myllylaki 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Myllylaki -nimisen vaaran luoteisrinteen juurella sijaitsevassa luonnon
kivikossa. Kyseessä on ympäröivästä kivikosta kerättyjen kivien kasa, joka on metrin leveä,
kuusi metriä pitkä, molemmista päistään metrin korkea ja keskeltä vain puoli metriä korkea. Kivet ovat jäkälöityneitä. Latomus on melko säännöllisesti tehty, lukuunottamatta keskiosan matalampaa osaa. Kivet ovat kooltaan sellaisia, että niitä pystyy mies hyvin liikuttelemaan.
Kyseessä saattaa olla rakennuskivien varasto, josta lienee otettu jonkun verran kiveä
(keskiosan matalasta kohdasta).

Myllykoski 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokojoen Myllykosken etelärannalla, karttaan merkityn tieuran
reunassa länsireunassa. Paikalla kasvaa sekametsää. Kyseessä on tulisijallisen hirsirakennuksen jäännös, josta on enää alimmat sammalen peittämät hirret jäljellä. Rakennus on ollut kaakko-luode suuntainen ja kooltaan 3 x 4
metriä. Luoteisnurkassa on kivistä tehdyn tulisijan rauennut jäännös, jossa on ruostunut pellin pala. Pelti lienee ollut tulisijan ja seinän välinen eristelevy. Hirret ovat olleet veistettyjä, lyhytnurkkaisia sekä varattuja. Jokeen on matkaa noin kuusi metriä. Kohteen eteläpuolella noin kymmenen metrin päässä on iso lautapäällysteinen kota, joka on ehkä kalastajien tms. käytössä. Kyseessä on hirsikämpän jäännös, mutta se ei ole ollut ainakaan myllyrakennus, sillä se sijaitsee sen verran kaukana joen rannasta. Hirsikämpän jäännöksen itäpuolella, ehkä kymmenen metrin päässä on iso kasa vanhoja puomeja tms. joten paikalla on uitettu tukkeja joskus. Ehkä kämppä liittyy tukinuittoon tai metsätöihin, mahdollisesti se on voinut olla myös paikalla ilmeisesti sijainneen myllyn majoite. Ruokojoki vaikuttaa peratulta, joten jos siinä on joskus mylly ollut, niin siitä ei näkynyt enää rannalta tarkasteltuna mitään merkkejä.

Myllykoski 2 (1000037274) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokojoen Myllykosken rannasta noin 20 metriä etelään. Paikalla kasvaa sekametsää. Jäännös sijaitsee harvennetun mäntykangasmetsän ja suoperäisen rantametsän rajalla, rantametsän puolella. Kyseessä on turvekammin jäännös, jossa ei ole enää mitään puurakenteita jäljellä. Jäännös on täysin varpujen ja sammalen peittämä. Sen päällä kasvaa ohuita mäntyjä, kuusia ja koivuja, mutta se erottuu silti melko hyvin. Maasta tai turpeesta tehty perustus on sisämitoiltaan 2 x 2 metriä. Perustuksen paksuus on 0,5-1 metriä ja korkeus noin 0.3 metriä. Tulisijaa ei ole havaittavissa. Jäännöksen ikää on vaikea arvioida. Se saattaa ajallisesti ja toiminnallisesti liittyä Myllykoski 1:een ja/tai Myllykoski 3:een (Mahdollisesti metsätöihin tai tukinuittoon tai paikalla luultavasti sijainneen myllyn toimintaan).

Myllykoski 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokojoen Myllykosken rannasta noin 20 metriä etelään, sekametsässä
harvennetun mäntymetsän ja suoperäisen rantametsän rajalla, rantametsän puolella.
Kyseessä on puretun hirsikämpän perustus, jonka alin kerros erottuu heikosti
heinien seasta. Kohteen päällä kasvaa koivikko. Perustuksen koko on ollut noin 6 x 6 metriä ja on suunnaltaan etelä-pohjoinen. Perustuksen koilliskulmalla on kasa lahoja hirsiä, jotka lienevät ko. perustuksen paikalta puretusta hirsirakennuksesta. Tulisijasta ei ole merkkejä, mutta perustuksen liepeillä kosken rannassa on peltisiä kamiinan tms. jäännöksiä, jotka saattavat olla peräisin ko. hirsirakennuksen jäännöksestä.
Kyseessä on hirsikämpän, ehkä metsätyökämpän, jäännös, luultavasti 1900 -luvulta.

Puuroniva 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pasmajoen Puuronivan pohjoisrannan suon ympäröimällä pienellä
kangasmaakohoumalla. Alueella kasvaa sekametsää. Kyseessä on kaksi vierekkäistä asumuksen jäännöstä. 1. Tulisijallisen turvekammin jäännös, joka on lounais-koillissuuntainen ja ulkomitoiltaan 3 x 3,7 metriä ja korkeudeltaan noin 0,5-1 metriä. Koillispäässä on laakakivistä ladotun savuaukollisen tulisijan jäännös. Kammin sisällä on jäljellä lahoa lautaseinää, joissa on tehdasnauloja. Oviaukko on lounaaseen.
2: Neliskanttinen maakuoppa, jonka reunoilla on maavallit. Oviaukko on etelään alarinteen puolelle. Kuopan sisämitat ovat 4 x 4 metriä ja ulkomitat 5 x 5 metriä valleineen. Kuopan syvyys on 0,8 metriä. Kuopassa ei ole tulisijaa eikä mitään jäljellä olevia puurakenteita. Se sijaitsee kammin jäännöksestä noin 4 metriä itään. Kuopan päällä kasvaa puustoa, yli sata vuotias mäntykin. Lähiympäristössä on ainakin neljä eri kokoista maakuoppaa, joista on selvästi kaivettu maata. Puuronivassa, aivan lähellä on maasta rakennettu patovalli, johon maat on ko. kuopista lienee otettu (ks. alakohde)

Puuroniva 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pasmajoen pohjoispuolisella rannalla sijaitsevan mäen lakialueella, noin 400 metriä Puuronivasta luoteeseen. (Hakkualueen ja mäntymetsän raja-alueella, hakkuualueen
puolella). Paikalla on kaksi vierekkäistä asumuksen jäännöstä.
1: Hirsirakennnuksen jäännös, joka on etelä-pohjoissuuntainen ja mitoiltaan 2,4 x 3 metriä.
Pohjoispäässä on keskellä 0,8 metriä leveä oviaukko (molemmin puolin hirret tapitettu) ja itäseinässä suunnilleen keskellä 0,75 metriä leveä ikkuna-aukko. Eteläseinustalla on noin puolimetriä leveä koko seinän mittainen laverisängyn jäännös, jossa on tehdasvalmisteisia nauloja. Rakennuksen nurkat ovat lyhyet ja pääosin sahalla sahatut. Muutama hirsi on katkaistu kirveellä. Hirret ovat varattuja tilkkeenä on käytettyä sammalta tai turvetta. Seinissä on hirsiä jäljellä 2-5 kpl. Rakennuksen jäännöksen länsiseinä on parhaiten säilynyt, sitä on jäljellä noin 1,2 metrin korkeuteen asti. Katto lie ollut
haljaspuista tehty, sillä sellaisten katkelmia nojaili vielä seiniin muutamia. Tulisijaa ei havaittu.
2: Asuinkuopan jäännös, jonka koko on 3 x 3 metriäja syvyys puolisen metriä. Kuoppa sijaitsee noin 8 metriä ylärinteeseen (koilliseen) hirsikämpän jäännöksestä (Puuroniva 5). Kuoppa on lounaiskoillissuuntainen ja oviaukko on lounaaseen eli alarinteeseen. Sen luoteisreunassa on kiukaan jäännös, joka on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja korkeudeltaan noin puoli metriä. Kiukaan päällä on hakkuujätettä, kuten kuopassakin. Vaikuttaa siltä, että kuopan katteena on ollut haljaspuukatto. Tähän viittaa muutama laho haljaspuun jäte, joka on kuopan reunalla. Kuopassa on noin 10 senttiä leveän ja 80 senttiä pitkän ohuehkon rautavanteen katkelma, jossa on kaksi noin puolitoista senttistä reikää.
Kuopan ulkopuolella, kankaalla, on vastaava katkelma. Mahdollisesti asuinkuopan johonkin
rakenneratkaisuun on liittynyt ko. vanne tai sitten se on kulkeutunut esim. viereisestä hirsikämpän jäännöksestä. Kyseessä on kämpän ja asuinkuopan jäännökset 1800-1900 -luvulta. Ne saattavat liittyäkohteeseen Puuroniva 3 (tervahauta) tai sitten jonkin aikaisiin metsätöihin (tai molempiin).

Kuivakurun huuhtomo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuivakurun huuhtomo on Ivalojoki Oyn perustama vuonna 1925. Yhtiö hankki paikalle höyrylapion, ja Kuivakurun kuivattamiseksi paikalle tehtiin 200 m pitkä kaivanto ja sen pohjalle kiskotie. Huuhdontalaitos oli Tolosjoen törmällä ja maa-aines vietiin sinne kippivaunulla. Kultaa ei kuitenkaan löytynyt riittävästi ja yhtiö purettiin vuonna 1927.
Paikalla sijaitsee huuhtomon jäännöksen lisäksi muitakin hirsirakennusten jäännöksiä, korsun jäännös sekä kaivosyhtiön höyrypumppu, höyrykattila, ratakisojen pätkiä ja seulan osa.

Kursunki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde tarkastettiin ja kartoitettiin vuoden 2019 inventoinnissa. Kohteeseen liittyvät taustatiedot perustuvat Oulun yliopiston tutkimuksiin.
Saksan Lapin armeija rakensi varuskunnan Kursunkijärven koillispuolelle kesällä 1941. Kursungissa oli kolme aluetta:
1 Waldlager (”Waldlager Rovaniemi”), jossa oli pääesikunta-alue ja majoitusrakennukset sekä autohalli- ja
pysäköintialue. Alueelta löytyy nykyään yli 20 rakennuksen jäännöstä.
2 Varasto- ja koiratarhaleiri. Nykyään varastoalueelta löytyy 24 rakennuksen jäännökset,
runsaasti metalliromua, sirpalesuojia, taisteluhautoja, taistelupesäkkeitä, ampumapoteroita ja muita kaivantoja.
3 Soldatensender Lapplandin alue. Ranuantiestä alaspäin viettävässä rinteessä oli saksalaisten radioasema ja lähetysmasto (Soldatensender Lappland tai Lapplandsender) henkilöstön asuntoineen.
Lokakuun 12. päivän aikana 1944 saksalaiset polttivat tai räjäyttivät kaikki Kursungin alueella olevat varastoja asuinparakkinsa sekä ne tavarat ja ammukset, joita he eivät ottaneet mukaansa

Kämppämaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuistossa. Kyseessä on hakkaamatta jäänyt vanha leimikko. Alueen koko on leveimmillään koillis-lounaissuuntaisesti n. 200 m ja luode-kaakkosuuntaisesti n. 170 m. Alueella harvakseltaan olevissa vanhemmissa männyissä on kruununleimat. Leimat on lyöty puiden runkoon noin puolentoista metrin korkeudelle veistettyihin pilkkoihin. Osa pilkoista on kasvanut umpeen. Leimatut puut ovat halkaisijaltaan 30-50 cm. Leimoja on kussakin puussa yhdestä kolmeen, useimmiten vain yksi.

Venejärvi S (Asuinpaikat)
Historiallinen; Venejärven etelärannassa soratasanteella on kämpän maaperustus, mitat 5,5 x 4 m, vieressä on n 4 m pitkä, 0,8 m leveä ja 0,4 m syvä kaivanto. Molemmista havaittiin kairauksissa sekoittunutta maata ja nokimaata.
Uunin tai kiukaan perustuksia ei havaittu. Kyseessä lienee pönttöuunilla lämmitetty savottakämppä.

Auttiköngäs 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Auttikönkään Natura-alueen pohjoispuolella kulkee metsäautotie, jonka eteläpuolella
Auttijokeen laskevan puron vieressä on V:n muotoinen taistelupesäke. V:n sakarat ovat
noin 7 m pituiset, metrin levyiset ja noin 60 cm syvät. Pesäkkeessä on ollut paikka ilmeisesti
kolmelle sotilaalle – yksi kummankin sakaran päässä ja yksi keskellä.
Ympäristö on tuoretta kuusikangasta ja maaperä hiekkaa.

Auttiköngäs 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Auttijoen pohjoispuolisessa rinteessä, juuri Auttiköngästä vastapäätä on kolme kranaatinheittimen paikkaa, joista kaikista on suora näkyvyys etelään kohti Auttikönkään putousta. Kranaatinheitinten paikat ovat kaikki neliön muotoisia, kooltaan noin 2 x 2 m ja syvyydeltään 60 cm. Paikat sijaitsevat toisistaan noin 30 m päässä itä-länsisuuntaisessa rivissä.
Ympäristö on tuoretta mänty-kuusikangasta ja maaperä hiekkaa.

Auttiköngäs 5 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhauta (juoksuhauta) sijaitsee Auttijoen pohjoispuolisessa rinteessä juuri Auttikönkään putousta vastapäätä. Taisteluhaudassa on todennäköisesti aikoinaan ollut reunoilla paalutus, joka on sittemmin lahonnut ja josta ei ole enää näkyvissä mitään. Ajan kuluessa hauta on täyttynyt osittain ympäriltä valuneesta hiekasta. Taisteluhauta on nyt noin 10 m pitkä, 60 cm leveä ja 60 cm syvä. Taisteluhauta kulkee luontopolun rakenteiden poikki mutkitellen kohti jokea pohjois-eteläsuuntaisena.
Ympäristö on tuoretta mänty-kuusikangasta ja maaperä hiekkaa.

Auttiköngäs 6 (Hautapaikat)
Moderni; Perimätieto kertoo Auttikönkäälle haudatun II maailmansodan aikana neuvostoliittolaisen sotilaan/desantin. Hauta sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 250 m luoteeseen Auttijoen eteläpuolella hiekkaharjanteella. Hauta on ympäröity 1990-luvulla 2 x 1.5 m laajuisella aidalla ja haudan päässä on puinen myöhemmin pystytetty vinoristi. Hauta ei itsessään erotu maastosta mitenkään.
Haudatusta neuvostoliittolaisesta on kahdenlaista tietoa. Toisen version mukaan kyläläiset olivat sodan aikana huomanneet taivaalla kaksi laskuvarjolla laskeutuvaa desanttia (suull. tiedonanto Aimo Lehto). Desantit piiloutuivat Auttikönkäällä olevaan kämppään. Kyläläiset menivät kämpälle ottamaan heitä kiinni, ja joku ampui oven läpi. Toinen desanteista sattui olemaan oven takana ja luoti osui häntä rintaan. Hän kuoli heti ja hänet haudattiin joen eteläpuolelle. Toinen desanteista otettiin kiinni ja vietiin kuulusteltavaksi Rovaniemelle. Hänet ilmeisesti teloitettiin myöhemmin.
Toisen tarinan mukaan kyseessä olisi neuvostoliittolaisen sotavangin hauta. Tämä toverinsakanssa karkumatkalla ollut vanki olisi linnoittunut könkään rannalla sijainneeseen kämppään, ja sinne olisivat suojeluskuntalaiset hänet ampuneet.
Haudan ympäristö on kuivahkoa mäntykangasta.

Auttijoki 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 150 m eteläkaakkoon Auttijoen länsirannalla. Potero on kapenevan suorakaiteen muotoinen, 1.5 m pitkä, toisesta päästä 70 cm ja toisesta 1.3 m leveä. Poteron syvyys on 30 cm. Kapein sivu on kohti Auttijokea. Potero on ollut mahdollisesti tarkoitettu yhdelle konekiväärimiehelle, joka on tähystänyt kohti jokea vihollisen mahdollisen hyökkäyksen varalta.
Ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja maaperä hiekkamoreenia.

Auttijoki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhauta sijaitsee noin 150 metriä Auttikönkään kahvilarakennuksesta kaakkoon
Auttijoen länsipuolella. Taisteluhauta kulkee polveillen Auttijoen suuntaisesti noin 17 m
matkan. Hauta on leveydeltään noin 0.5-1 m ja syvyydeltään noin 60 cm.
Ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja maaperä hiekkamoreenia.

Auttijoki 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 170 eteläkaakkoon
Auttijoen länsipuolella. Potero on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan noin 3 x 2 m ja syvyydeltään noin 40 cm.
Ympäristö on tuoretta kuusikkokangasta ja maaperä on hiekkamoreenia.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee noin 730 m Auttikönkään kahvilarakennuksesta eteläkaakkoon Auttijoen länsipuolella pienen harjanteen pohjoispäässä. Potero on kooltaan noin 1.5 x 1.4 m ja syvyydeltään noin 80 cm. Poterosta on hyvä näkymä joelle.
Ympäristö on tuoretta mänty/kuusikangasta ja maaperä on hiekkaa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 770 m eteläkaakkoon Auttijoen länsipuolella pienellä harjanteella. Potero on kooltaan 1.5 x 1 m ja syvyydeltään noin 30 cm.
Ympäristö on tuoretta mänty/kuusikangasta ja maaperä on hiekkaa.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 900 m eteläkaakkoon Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen sakarat ovat noin 10 m pitkät ja 0.6‐1 m syvät ja 0.6‐1 m leveät. V:n kärjessä on vielä näkyvissä lahonneita puupaaluja pystyssä.
Puupaalut on sidottu pysymään rivissä rautalangalla, jonka pätkiä on vielä näkyvissä.
V:n kärki osoittaa kohti jokea. Puupaaluilla on estetty hiekan valuminen pesäkkeeseen.
Ympäristö on tuoretta mänty/kuusikangasta ja maaperä on hiekkaa.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin kilometrin eteläkaakkoon Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen sakarat ovat noin 9 m pitkät, 0.5-1 m syvät ja 0.5-0.8 m leveät. V:n kärjessä on vielä näkyvissä lahonneita puupaaluja pystyssä. V:n kärki osoittaa kohti jokea.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1 km eteläkaakkoon
Auttijoen länsirannalla. Potero on kooltaan noin 2 x 0.5 m ja syvyydeltään noin 30 cm. Poteron lyhyt sivu on kohti jokea.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1.3 km eteläkaakkoon Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen sakarat ovat noin 7 m pitkät ja 0.4-0.6 m syvät ja 0.5-1 m leveät. V:n kärjessä on vielä näkyvissä muutamia lahonneita puupaaluja pystyssä. V:n kärki osoittaa kohti jokea.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee noin 1.3 km Auttikönkään kahvilarakennuksesta eteläkaakkoon ja noin 360 m Auttijoen ylittävästä maantiesillasta pohjoiseen. Potero on kooltaan noin 2 x 0.6 m ja syvyydeltään noin 30 cm. Poteron kapeampi sivu on kohti jokea.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1.3 km eteläkaakkoon ja Auttijoen ylittävästä sillasta noin 300 m pohjoiseen Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen sakarat ovat noin 9 m pitkät ja 0.4-0.6 m syvät ja 0.5-0.6 m leveät. V:n kärki osoittaa kohti jokea.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1.4 km eteläkaakkoon ja Auttijoen ylittävästä sillasta noin 250 m pohjoiseen Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen pohjoisempi sakara on noin 7 m ja eteläisempi 9 m pitkä, sakarat ovat noin 0.3-0.8 m syvät ja 0.5-1 m leveät. V:n kärki osoittaa kohti jokea.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1.4 km etelään ja Auttijoen ylittävästä maantiesillasta noin 200 m pohjoiseen Auttijoen länsirannalla. Potero on kooltaan 1.5 x 0.7 m ja syvyydeltään 0.3 m. Poteron lyhyt sivu on kohti jokea.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 1.4 km etelään ja Auttijoen ylittävästä maantiesillasta noin 180 m pohjoiseen Auttijoen länsipuolella. Potero on kooltaan noin 1.5 x 0.7 m ja syvyydeltään noin 0.7 m. Poteron lyhyt sivu on kohti jokea.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen ylittävästä maantiesillasta noin 150 m pohjoiseen Auttijoen länsipuolella. Potero on kooltaan noin 1.5 x 0.7 m ja syvyydeltään noin 0.7 m. Poteron lyhyt sivu on kohti jokea.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen ylittävästä sillasta noin 130 m pohjoiseen Auttijoen
länsipuolella. Potero on kooltaan noin 1 x 1 m ja syvyydeltään noin 80 cm.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttijoen ylittävästä sillasta noin 120 m pohjoiseen Auttijoen länsirannalla. Pesäke on V:n muotoinen ja sen pohjoisempi sakara on noin 9 m ja eteläisempi 10 m pitkä, sakarat ovat noin 1 m syvät ja 0.5-1 m leveät. V:n kärki osoittaa kohti jokea. Sakaroiden päässä on ollut katetut ampumapesäkkeet, jotka ovat romahtaneet.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen ylittävästä sillasta noin 120 m pohjoiseen Auttijoen
länsipuolella. Potero on kooltaan noin 1 x 1 m ja syvyydeltään noin 90 cm.

Moderni; Taisteluhauta sijaitsee Auttijoen ylittävästä sillasta noin 130 m pohjoiseen Auttijoen länsirannalla. Hauta on V:n muotoinen ja sen sakarat noin 10 m pitkät, noin 0.7 m syvät ja 1 m leveät. V:n kärki osoittaa kohti Auttijokeen laskevaa puroa ja maantietä.
Ympäristö on tuoreen kankaan kuusikkoa ja maaperä hiekkaa

Moderni; Auttijoen länsipuolelle on joen ylittävästä maantiesillasta noin 200 metriä etelään olevaan hiekkarinteeseen tehty tykkiä varten tasanne. Tasanteen edessä, joen puolella on noin puolen metrin korkuinen, metrin levyinen ja 11 metrin pituinen kaareva valli (ks. kuva 10). Itse tasanne on pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 8 m. Tasanteen lounaispuolelta, joesta poispäin lähtee 7 m pituinen, hieman yli metrin syvyinen ja 2 m leveä kaivanto. Kaivannon molemmin puolin on 2 metrin levyiset vallit. Tykki on voitu vetää suojaan kaivantoon. Tykin suuntaus on ollut kohti Auttijoen ylittävää maantiesiltaa.

Moderni; Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 300 etelään on ampumapotero. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan 5 x 2 m ja syvyydeltään noin 50 cm. Poteron pitkä sivu on kohti jokea.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 250 m etelään. Pesäke on loivan U:n muotoinen. Sen sakarat ovat noin 10 m pitkät, 1-1.5 m leveät ja 50-80 cm syvät.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella, noin 250 m joen ylittävästä maantiesillasta etelään. Potero on kooltaan noin 4 x 3 m ja syvyydeltään noin 60 cm.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 250 m eteläkaakkoon. Taistelupesäke on V:n muotoinen. Toinen sakara on 2 m ja toinen 4 m pitkä. Pesäke on leveydeltään 1-1.5 m ja syvyydeltään 60-100 cm.

Moderni; Taisteluhauta sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 250 m eteläkaakkoon. Hauta on noin 30 m pitkä, 1.5 m leveä ja 0.5-0.8 m syvä. Se kulkee polveillen joen suuntaisesti. Taisteluhaudan länsipäässä on korsu. Se erottuu maanpäälle ainoastaan matalana kohoumana sekä pienenä, noin 30 cm halkaisijaltaan olevana aukkona sisäänkäynnin kohdalla. Korsun sisällä seinähirret näyttyävät vielä melko ehjiltä, mutta katto on osittain romahtanut. Korsu on ollut ilmeisesti ainakin katostaan vuorattu pahveilla ja niiden riekaleita roikkuu siellä täällä.
Ympäristö on kuivan kankaan männikköä ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 250 m eteläkaakkoon. Se on suorakaiteen muotoinen ja kooltaan 1 x 0.7 m. Sen syvyys on noin metri.
Ympäristö on kuivan kankaan männikköä ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Taisteluhauta sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 350 m itäkaakkoon. Taisteluhauta on noin 50 m pitkä, 0.5-2 m leveä ja 0.5-1.5 m syvä. Se kulkee polveillen joen suuntaisesti. Taisteluhaudan itäpäässä on todennäköisesti ollut korsu. Se näkyy enää matalana kohoumana.
Ympäristö on kuivan kankaan männikköä ja maaperä hiekkaa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 350 m itäkaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1.5 x 0.6 m ja syvyydeltään noin 0.4 m.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 400 m itäkaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1 x 0.6 m ja syvyydeltään noin 0.6 m.

Moderni; Taisteluhauta sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 400 m itäkaakkoon. Taisteluhauta on hieman kaareva, pituudeltaan 15 m, leveydeltään 1.5 m ja syvyydeltään noin 1.5 m. Taisteluhaudan länsipäässä on todennäköisesti ollut korsu, joka näkyy enää matalana kohoumana maastossa.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 400 m itäkaakkoon aivan edellisen taisteluhaudan tuntumassa. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1.5 x 0.6 m ja syvyydeltään noin 0.7 m.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä sillasta noin 550 m itäkaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1.7 x 0.7 m ja syvyydeltään noin 0.8 m.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä sillasta noin 580 m itäkaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1.2 x 0.7 m ja syvyydeltään noin metrin.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä sillasta noin 600 m itäkaakkoon. Potero on neliön muotoinen, kooltaan noin 1.5 x 1.5 m ja syvyydeltään noin metrin.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä sillasta noin 600 m itäkaakkoon. Potero on neliön muotoinen, kooltaan noin 1 x 1 m ja syvyydeltään noin metrin.

Moderni; Taisteluhauta sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 620 m kaakkoon. Taisteluhauta on 20 m pitkä, 0.6-1 m leveä ja 0.8-1.3 m syvä. Se kulkee polveillen Auttijoen suuntaisesti. Taisteluhaudan keskiosassa on joen puoleisessa reunassa pystyssä puunrankoja.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 620
m kaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan 1.5 x 1 m ja syvyydeltään noin metrin.

Moderni; Ampumapotero sijaitsee Auttijoen länsipuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 650
m kaakkoon. Potero on suorakaiteen muotoinen, kooltaan noin 1 x 0.5 m ja syvyydeltään noin 0.6 m.

Moderni; Taistelupesäke sijaitsee Auttijoen eteläpuolella joen ylittävästä maantiesillasta noin 450 m kaakkoon. Taistelupesäke on V:n muotoinen. Sen toinen sakara on 5 m ja toinen 2 m pitkä. Syvyydeltään se on noin metrin ja leveydeltään noin 1-1.5 m. V:n kärki on kohti jokea.

Auttijoki 40 (Kulkuväylät)
Moderni; Saksalaisjoukkojen tekemä suojatie kulkee aivan Kuusamoon johtavan maantien eteläpuolella, korkean harjanteen poikki kaakko-luodesuunnassa, eli samassa suunnassa kuin maantie. Suojatie on maantietä selvästi korkeammalla ja siitä noin 30 m päässä. Suojatie on pituudeltaan noin 100 m ja leveydeltään noin 4 m. Se on kaivettu maantien eteläpuolisen korkean harjanteen poikki siten, että tie on harjanteen lakea 1-2 m alempana. Tien on tarkoitus olla ollut suojassa siten, että siinä voidaan kuljettaa saksalaisjoukkojen tarvikkeita viholliselta piilossa.
Alueen maaperä on hiekkaa ja ympäristö tuoretta kuusikkokangasta.

Moderni; Kuusamoon johtavan maantien eteläpuolelta löytyi kahdesta kohtaa panssariesteeksi tarkoitettuja suurehkoja kiviä. Osaa kivistä on ollut tarkoitus käyttää esteiksi ihan sellaisenaan, mutta joissain näkyy jälkiä porauksesta, kun kivet on aikoinaan halkaistu. kivet on ollut tarkoitus viedä myöhemmin sopiville paikoille estämään vihollisen panssarivaunujen eteneminen.
Kivet ovat halkaisijaltaan 1-2 metrisiä ja pitkänomaiseksi halkaistuja. Ne on ollut tarkoitus asettaa pystyyn.

Moderni; Auttijoesta vajaan 200 m päässä tasaisella paikalla on kahden, todennäköisesti sotilaiden majoittamiseen tarkoitetun rakennuksen jäännökset. Molemmista on näkyvissä enää kapea ja matala sammaloitunut maavalli. Molemmat ovat kooltaan 4.5 x 2.5 m. Vallien leveys on noin 40 cm ja korkeus noin 20-30 cm. Valleissa ei tuntunut puuaineista, vaan ne ovat todennäköisesti suurimmaksi osaksi hiekkaa. Rakennuksen jäännökset ovat toisistaan noin 20 m päässä.
Rakennukset on aikoinaan tehty linnoitusrakenteiden länsipuolelle. Linnoitusrakenteet on tehty aivan Auttijoen törmälle ja majoitusrakennukset niistä parinsadan metrin päähän tasaisemmalle maalle. Alueella näkyi siellä täällä muutamia kohtia, joissa on saattanut aikonaan olla majoitustelttoja. Näillä alueilla ei ole näkyvissä mitään rakenteita. Kasvillisuus niissä on hieman erilaista kuin ympäristössä – varvut puuttuvat lähes kokonaan ja maa on lähinnä sammalten peittämää.
Maaperä on hiekkaa ja ympäristö tuoretta kuusikkokangasta.

Lamminoja 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Lamminojan eteläpuolella rinteessä on epämääräisen muotoinen kaivanto. Kaivanto on
pituudeltaan noin 6 m ja leveydeltään noin 4 m ja syvyydeltään noin metrin. Se on muodoltaan lähinnä soikea. Rakenteen käyttötarkoitus on epäselvä, mutta informanttina toimineen yliluutnantin mielestä paikka on tyypillinen kenttäkeittiölle.
Maaperä on hiekkaa ja ympäristö tuoretta kuusikkokangasta.

Lamminoja 2 (Maarakenteet)
Moderni; Lamminojan pohjoispuolella, Mikkolanmäelle johtavan tien itäpuolella on pienen rakennuksen jäännökset. Rakennuksesta on näkyvissä enää matala ja sammaloitunut valli. Valli on kooltaan 3.5 x 2 m ja siinä näkyy myös väliseinän paikka matalana lyhyiden sivujen suuntaisena vallina. Vallin korkeus on noin 20 cm ja leveys noin 40 cm.

Auttijoki 43 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hirsirakennuksen jäännökset sijaitsevat Auttikönkään kahvilarakennuksesta noin 870 m eteläkaakkoon Auttijoen länsipuolella pienen harjanteen eteläpäässä. Rakennus on ollut neliön muotoinen ja kooltaan 2.7 x 2.7 m. Rakennuksesta on jäljellä enää alimmat 2-3 hirsikertaa ja nekin ovat jo lahonneet. Ei ole tietoa onko hirsirakennus ollut saksalaisjoukkojen linnoitusrakenteita vai liittyykö se johonkin muuhun käyttöön.

Könkäänlamminoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Auttijoen itäpuolella, joesta noin 50 m päässä on noin neliön muotoinen 4 x 4 metrin suuruinen ja 80-100 cm syvyinen kaivanto. Kaivannossa on ikään kuin oviaukko kohti jokea. Paikalla ei ole mitään puurakenteita. Kaivanto saattaa olla esimerkiksi metsäkämpän paikka.

Auttiköngäs 7 (Taide)
Historiallinen; Tämä kohde on inventointiraportissa nimellä Auttiköngäs 8. Inventointiraportin kohde Auttiköngäs 7 on Auttikönkään uittopato joka ei suojeltuna rakennusperintökohteena ole muinaisjäännösrekisterissä.
Auttikönkään putouksen alapuolella, joen itäpuolisessa kalliossa on hakkauksia. Hakkaukset on tehty kallion alaosaan noin neljän-viiden metrin korkeudelle joen pinnasta. Joen ja pystykallion välissä on kapea kallioinen kaistale, jossa mahtuu kulkemaan. Hakkauksia löytyi muutaman neliömetrin alalta pystykalliosta. Kallioon on hakattu päivämääriä ja nimikirjaimia. Suurimmasta osasta on vaikea saada selvää. Vanhin löydetty päivämäärä on juhannus, 24.6.1915 ja sen alla ovat nimikirjaimet HK. Toinen, josta saa selvää, on 1955 SB.
Auttiköngäs on ollut aikoinaan suosittu väen kokoontumispäivä ainakin helluntaina ja todennäköisesti myös juhannuksena. Hakkaukset saattavat olla juhlapäivien viettäjien aikaansaannosta. On myös mahdollista, että niitä ovat kaivertaneet alueella luppoaikaa viettäneet uittomiehet.

Saukkojoki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saukosta Saukkolammen kautta Kivijärveen laskeva Saukkojoki sijaitsee Viipuanselän pohjoispuolisella alueella, jossa ympäristö vaihtelee pienten tuoreiden kankaiden alueista suur- ja pienisaraisiin nevoihin. Puusto on valtaosiltaan mäntyä ja kuusta: latomuksen alueella ympäristöä hallitsee hieskoivu ja maasto on hyvin kivikkoista aivan puron varrella.
Kivilatomus sijaitsee Saukkojoen etelärannalla suuren maakiven päällä. Tässä kohtaa joki on kavennut puroksi/ojaksi. Aivan joen rannalla puustoa hallitsee koivu ja maasto on hyvin kivikkoista. Latomus on koottu laattamaisista kivistä, joita löytyy aivan lähiympäristöstä. Kivilatomuksen voi nähdä kapealta polulta, joka kulkee kauempana latomuksen eteläpuolella. Latomus koostuu noin kuudesta laattakivikerroksesta ja se on noin puolen metrin korkuinen. Latomus näyttäytyy pyöreänmallisena päältäpäin katsottuna. Sen ylimmän kerroksen muodostaa kolme isoa laattaa, joista yksi on kolmionmallinen ja jonka lyhyet sivut ovat noin 60 cm:n pituiset.
Koska latomus sijaitsee joen varrella, on se voinut toimia tai toimii edelleen joko rajana tai kulkumerkkinä yleisesti. Latomuksen ikää ei kuitenkaan tiedetä, eikä sitä siksi voi luokitella muinaisjäännökseksi.

Vaaniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vaajärven etelärannalla on vanha tilan pihapiiri. Rakennukset on hävitetty alueelta jo 1960-luvulla, mutta rakennusten kiviperustoja ja tulisijojen kiveyksiä on vielä näkyvissä. Perustoja löytyi kolme ja tulisijoja kaksi. Alueella on myös vanha kaivon paikka. Alueella on ollut kaksi asuinrakennusta, kaksi navettaa, aittoja ja kalakellari.
Ympäristö on kuivaa niittyä.

Vaajoen niska (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vaajoesta laskevaan Vaajärveen on tehty uittopato noin 250 m etelään Vaajärvestä. Uitto-pato on tehty kasaamalla maata pitkiksi valleiksi joesta kohtisuoraan molempiin suuntiin. Valli ulottuu joesta noin 80 m päähän. Vallit ovat noin parin metrin korkuiset ja noin kuuden metrin levyiset. Vallien päällä kasvaa koivikkoa. Joen kohdalla on ollut puiset luukkurakenteet. Nyt niistä on jäljellä vain eriasteisesti lahonneita hirsiä.
Padon tarkoituksena on ollut kerätä lumien sulamisvedet ylävirran puolelle talteen uittoa varten.
Aivan Vaajoen ja Vaajärven yhtymäkohdassa on hirsi poikittain joen yli. Hirrestä roikkuu kettinkiä. Tämän rakenteen tarkoitus on epäselvä. Tuskin liittyy alavirrassa olevaan tammeen.

Saarineitämövaara luode (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Saarineitämövaaran luoteispuolella sijaitsee Ivalojoen meanderoimisen aiheuttama uoma. Uoman pohjoistörmällä kulkevan polun molemmin puolin löytyi vuonna 2012 toisen maailmansodan aikaisia kaivantoja, jotka sijoittuivat 122,5 m mpy korkeuskäyrän tuntumaan koillislounaissuuntaisesti.
Lounaisimpana sijaitsee osin maahan kaivettujen telttojen pohjia, muutoin törmän reunassa on noin 700 metrin matkalla erilaisia kaivantoja, pieniä yhden miehen poteroita, lyhyitä ja suoria sekä U:n muotoisia juoksuhautoja.

Kumputunturi pohjoinen (Kulkuväylät)
Historiallinen; Alue on loivasti pohjoiseen viettävää Kumputunturin alarinnettä. Ympäristö on tuoreen kankaan harvaa kuusikkoa, jossa kasvaa siellä täällä hyvin vanhoja mäntyjä.
Kumputunturin pohjoispuolella kulkee vanha itä-länsisuuntainen kulkureitti. Kulkureitti erottuu vielä maastossa kapeana polkuna, vaikkei sitä kovin paljon enää käytetä. Reitti on merkitty aikoinaan maastoon mäntyjen kylkiin veistetyin pilkoin. Usein pilkat ovat vain pieniä viiltoja, mutta joissain puissa ne ovat suuria ja selvästi erottuvia. Erityisen suuret pilkat ovat reitin keskivaiheella, polun korkeimmalla kohdalla olevassa suuressa männyssä. Niitä on siinä joka puolella. Siinä oleviin pilkkoihin on kaiverrettu myös nimikirjaimia ja vuosilukuja. Pilkkoja löydettiin kaikkiaan kymmenestä männystä.
Pilkkapetäjä 1
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 40 cm. Pilkka on veistetty puun itäpuolelle. Pilkka on korkeudeltaan noin 25 cm ja leveydeltään noin 10 cm.
Pilkkapetäjä 2
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 60 cm. Pilkka on veistetty puun itäkoillispuolelle. Pilkka on korkeudeltaan noin 50 cm ja leveydeltään noin 10 cm.
Pilkkapetäjä 3
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 70 cm. Mänty erottuu selvästi ympäristöstään muita puita paksumpa-na. Puussa on useita eri puolille kirveellä veistettyjä pilkkoja, joihin on puukolla veistetty nimikirjaimia ja vuosilukuja. Vanhin löytynyt vuosiluku on 1908. Nimikirjaimia löydettiin AS ja ES, jotka vaikuttavat muita veistettyjä kirjaimia ja lukuja selvästi nuoremmilta. Vanhemmista veistetyistä kirjaimista on vaikea saada selvää. Joel Ahola on löytänyt pilkoista myös vuosiluvun 1871, mutta nyt se ei etsinnöistä huolimatta sattunut silmiini.
Puu on ilmeisesti palanut ainakin kerran metsäpalossa vanhimpien pilkkojen tekemisen jälkeen.
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 40 cm. Pilkka on korkeudeltaan noin 20 cm ja leveydeltään noin 10 cm. Pilkkaan on kaiverrettu tyylitelty M-kirjain.
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 30 cm. Puun eri puolille on veistetty kolme pilkkaa kirveellä (leveydet ja korkeudet: 40 ja 15, 25 ja 10, 50 ja 15).
Kaatumaisillaan olevassa mäntykelossa on useita kirveellä hakattuja koloja ja pykäliä. Männyn rinnankorkeusläpimitta on 40 cm. Rungossa ei kuitenkaan ole mitään kaiverruksia.
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 35 cm. Puun kylkiin on kirveellä veistetty kaksi pilkkaa (korkeudet ja leveydet: 30 ja 15, 50 ja 15).
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 35 cm. Puun kylkiin on kirveellä veistetty kolme pilkkaa, joista laajin on metrin korkea ja 25 cm leveä.
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 45 cm. Puun kylkiin on kirveellä veistetty kaksi pilkkaa (leveydet ja korkeudet: 25 ja 5, 30 ja 10).
Männyn rinnankorkeusläpimitta on 40 cm. Puun kylkiin on kirveellä veistetty kaksi pilkkaa (leveydet ja korkeudet: 25 ja 10, 25 ja 5).

Kuusilampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Louevaaran ja Isopärin välisessä notkelmassa on pieni Kuusilampi, jonka ympäristö on rehevää lehtomaista kangasta. Kuusilammesta kohti luodetta alas rinnettä virtaa pieni puro. Ympärillä on järeitä kuusia. Piisin välittömässä lähiympäristössä pienempiä kuusia ja hies-koivuja.
Louevaara sijaitsee noin 25 km Rovaniemeltä lounaaseen. Sen ja viereisen Isopärin välissä sijaitsevan Kuusilammen luoteispuolella, noin 40 m lammen rannasta on kaksi todennäköi-sesti piisin jäännöstä vajaan kahden metrin päässä toisistaan. Läntisempi (3417953 7370831) on suorakaiteen muotoinen, kooltaan 1.7x1.1 m ja korkeudeltaan 1 m. Se on koottu laakakivistä. Itäisempi (3417954 7370831) on sortunut ja kooltaan noin 1.7 x 2 m ja korkeudeltaan noin metrin. Molemmat piisin jäännökset ovat osin sammaleen peitossa.
Itäisemmän kasan vieressä on halkaisijaltaan puolitoistametrinen ja noin 70 cm syvä kuop-paa. Piiseistä noin kuuden metrin päässä on toinen kuoppa.
Mitään muita merkkejä rakenteista, kuten hirsien jäännöksiä. ei havaittu.
Kyseessä lienee vanha asuinpaikka, josta on jäljellä enää kaksi piisin jäännöstä ja kuoppaa. Ihmisen oleskeluun paikalla viittaa myös rakenteiden ympäristön tiheä kuusikko ja hies-koivikko.

Törmä (1000038452) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on peltoaitoja, jotka osin sijaitsevat nykyisen peruskartalle merkityn pellon reunassa ja osin metsässä. Metsässä oleva peltoaita on 25 m pitkä ja luoteessa epämääräinen sekä hieman vaurioitunut, koostuu osin isoista kivistä ja voi ajoittua lähihistoriaan. Peltoaidasta kaakkoon on metsässä peltoröykkiöitä, joiden ikää voi olla 100 vuottakin. Lähistön maaperä on kivikkoista ja joitakin vanhoja peltoaitojen ja röykkiöiden jäänteitä on havaittu Lehtolantien vierilläkin.

Leväsaarenoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leväsaarenoja sijaitsee Alalaen ja Sivakkavaaran välissä ja laskee etelään kohti Jeesiöjokea. Kohde sijaitsee Leväsaarenojan latvoilla, ojan itärannalla ja muutaman metrin pohjoiseen talvitiestä. Ojan varsi on lehtoa jossa kasvaa tiheä koivu- ja kuusimetsä, aluskasvillisuus on vieressä rehevä. Myös kämpän päällä kasvaa koivua ja kuusta, mutta aluskasvillisuus on vähäinen, lähinnä sammalia.
Suuri kämpän pohja, koko 27,5 m x 7,5 m. Pohjois-etelä suuntainen, jäljellä on pari kertaa aluskasvillisuuden peittämiä seinähirsiä. Kämpässä on ollut neljä huonetta, joista päätyhuoneissa on suuret liuskekivistä tehdyt piisikiveykset. Ne ovat kooltaan noin 3 m x 3 m ja eteläpään kasa on lähes 1,5 m korkea. Seinähirret ovat varsin maatuneet, mutta niissä on havaitttavissa pokasahalla tehdyt nurkkasalvokset. Pohjoispäädyn huone on varsin pieni. Mahdollisesti päätyhuoneet ovat asuinhuoneet ja keskiosa talli ja/tai varasto.
Savottakämppä, joka rakenteiden maatuneisuuden perusteella on 1900-luvun alkupuoliskolta.

Alalaki (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Alalaen itäreunalla, nykyisen tieuran länsipuolella on lyhyt pätkä vanhaa kulku-uraa, jonka viereisessä vanhassa männyssä on pilkka.
Suuri mänty johon on veistetty pilkka, joka on 80 cm korkea ja 20 cm leveä. Pilkkaa on laajennettu jossain vaiheessa kun se on ollut kasvamassa umpeen. Pilkassa on puukolla kaiverrettu risti ja sen alla vuosiluku 1935 sekä kirjaimet H.P. Pilkka on puun länsipuolella, vanhalle tieuralle päin. Tieuran toisella puolella on konttipuu/hihnankuivatuspuu, veistetty puukalikka on lyöty suorassa kulmassa puun kylkeen, puu on haljennut päästä. Sen alla on umpeen kasvanut kapea pilkka ja mahdollinen toinen konttipuun paikka. Pilkkkapuu on arviolta noin 150-200 vuotta vanha. Poromies on kuollut paikalla sydänkohtaukseen töissä ollessaan.

Schutzwall (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustuslinjaa. Valtatien 4 itäpuolella puolustusrakennelma on yli viisi kilometriä pitkä. Se ulottuu luode-kaakko suuntaisena Pikku Tankavaaran ja Purnunokan lounaisrinteitä pitkin Purnunokan kaakkoispuolelle saakka.
Puolustusrakenne koostuu erillaisista tuliasemista ja niiden takana olevista majoituskorsuista.
Tuliasemia on eri tyyppisiä, mm. taistelukaivantoa, avoimia kahden miehen poteroita ja avoimia konekivääripoteroita. Ylempänä rinteessä on tähystysasemia, jotka ovat pääosin kivirakenteisia. Poteroiden edessä, alarinteen puolella, on ollut piikkilanka-aita. Piikilanka on kiinnitetty puiden runkoihin, joissa sitä on pätkiä jäljellä. Piikkilankaa on kerätty pois ja sitä on aitalinjan läheisyydessä kasoina.
Poteroiden ja korsujen puurakenteet ovat säilyneet vaihtelevasti. Osassa korsuista kattorakenteet ovat yhä ehjät.

Käsmänjoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Käsmänjoen itärannalla olevalla joenvarsiniityllä, parinkymmenen metrin etäisyydellä joesta, Lautakodanaavan länsipuolella.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Rakennus on 5 m pitkä ja 5,5 m leveä. Lyhempi sivu on koillis-lounaissuunntainen, ja joenpuolella lounaispään keskellä on 1,8 m leveä oviaukko. Rungosta on jäljellä 9 hirsikertaa. Lato on rakennettu pyöröhirsistä, ja nurkissa on hirsien alapuolelle kirveellä veistetyt koirankaulasalvokset. Hirsien päät on katkaistu kirveellä, ja jätetty eripituisiksi. Oviaukon kohdalta hirret on sahattu poikki samanpituisiksi. Lattia on tehty poikittaisista riuuista ja kattorakenteista on jäljellä halkaistuja lautoja.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva niittylato. Vuoden 1963 topografisen kartan mukaan Käsmänjoen ja Pahto-ojan joenvarsiniityillä on ollut kymmeniä niitylatoja, mutta ilmakuvan perusteella suurin osa näistä on siirretty pois. Muutamia, kuten Käsmänjoki 1, on jätetty paikoilleen. Kyseistä latoa ei ole merkitty vuoden 1963 karttaan, mutta se ei liene 60-lukua nuorempi, sillä luonnonniittyjen käyttö alkoi loppua 1960-luvulla.

Pahto-oja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lautakodanaavan pohjoispuolella, Pahto-ojan etelärannalla olevalla joenvarsiniityllä, parin metrin etäisyydellä jokitörmästä.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Ladosta on jäljellä vain kasvillisuuden osittain peittämä alin hirsikerta ja lattiariuut. Rakennus on kooltaan n. 5,5 m x 4,5 m. Pitkä sivu on kaakko-luodesuuntainen. Lattiariuut ovat lyhyen sivun suuntaiset.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva niittylato, joka on siirretty pois. Lato on merkitty vuoden 1963 topografiseen karttaan. Kartan mukaan Käsmänjoen ja Pahto-ojan joenvarsiniityillä on ollut kymmeniä niitylatoja, mutta ilmakuvan perusteella suurin osa näistä on siirretty pois.

Isolehto (1000038812) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Isolehdon itäreunalla, Paskahaaraan laskevaa ojaa reunustavan suon reunassa. Ympärillä on kuivahkoa kangasta, sekametsää, kämpän edessä on ruohikkoinen aukea.
Kämpän jäännös, koko 6,8 m x 5,8 m, lähes pääilmansuuntien mukainen. Valmistettu kuorimattomista pyöröhirsistä, sisäseiniä ei ole tasoitettu, sammalta tilkkeenä. Puut on katkaistu moottorisahalla, ja myös osa salvoksista on tehty moottorisahalla, mutta pääosin ne on veistetty kirveellä. Salvokset ovat pääosin hirsien alapuolella, mutta osin myös yläpuolella. Hirsiä on myös veistetty yläpuolelta satulanurkan tyyliin. Pääosin kahdeksan tai yhdeksän hirsikertaa jäljellä, paitsi kaakkoiskulmassa on vain viisi hirsikertaa koska seinä on sortunut oviaukon vierestä. Oven reunassa ei ole karapuita, vaan vain rima ulkopuolella, ja kamanalaudat sisäpuolella. Kämpän sisällä on kattopuiden jäänteitä ja kattohuopaa, ikkunan edessä on pöydän jäänteet. Sisällä on myös öljytynnyrin puolikkaasta tehty kamiina. Rakennuksessa on kaksi ikkunaa, ja eteläseinän vieressä on mahdollinen laveritason jäännös. Mahdollisesti 1950 tai -60-luvun kämppä, Ympäristössä on runsaasti öljy- yms. purkkeja. Sisällä kasvaa koivuja.
Puretun rakennuksen pohja talvitien pohjoispuolella. Koko 6,5 m x 5,4 m, pohjarakenteet ovat jäljellä, päällä kasvaa pajuja ja karhunsammalta. Vieressä on muutamia lautoja, mahdollisesti ovi? Peltipurkkien perusteella ollut käytössä ainakin vielä 1960-luvulla.

Kaarestunturi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaarestunturin kaakkoisreunalla, Kiimajängänojan latvoilla, talvitien/moottorikelkkareitin vieressä, sen molemmin puolin. Lehtomainen sekametsä jossa kasvaa tiheähkösti koivuja, kuusia ja muutamia mäntyjä. Aluskasvillisuus on saniaisia, horsmaa, sammalia, kurjenjalkaa ja metsäimarretta.
Alueella on kolmen suuren kämpän jäännökset.
Kämppä 1, suuri kämpän jäännös joka on valmistettu suurista pyöröhirsistä, hirsien halkaisijat tyvestä 35–40 cm. Luode-kaakko suuntainen, koko 20,6 m x 10,2 m. Ainakin kolme väliseinää jäljellä joten rakennuksessa on ollut neljä huonetta. Länsinurkassa on säilynyt viisi hirsikertaa, muissa vähemmän. Hirsissä on ollut kuori päällä ja sammalta tilkkeenä, sisäseiniä ei ole tasoitettu. Yläpuoliset, sahalla tehdyt, suorakulmaiset salvokset. Hieman kattorakenteita on säilynyt. Lounaisseinässä on pieni kahteen hirteen veistetty valoaukko. Jokaiseen huoneeseen on vähintään yksi ovi, osaan kaksi, niiden karapuiden kolot ovat näkyvissä hirsien päissä. Ei jälkiä liedestä. Hirsien päällä kasvaa sammalia, ja kämpän alueella runsaasti koivuja. Rakenteiden perusteella mahdollisesti talli.
Kämppä 2, sijaitsee edellisestä koilliseen. Koko 18,4 m x 8,2 m. Suuri paritupamainen rakenne, eli huoneiden välissä on käytävä, josta ovet huoneisiin. Luode-kaakko suuntainen, luoteispään huoneessa on suuri kivilieden jäännös, koko 1,5 m x 1,5 m ja 50 cm korkea. Sisäseinät on veistetty tasaisiksi, vain pari hirsikertaa jäljellä, myös kattorakenteita. Sisällä kasvaa tiheästi koivuja ja puut ovat sammalen peittämiä. Mahdollisesti kaksipuoliset, sahalla tehdyt salvokset. Rakenteiden perusteella asuinrakennus.
Kämppä 3 sijaitsee ajouran kaakkoispuolella, se on kooltaan 16,3 m x 8,7 m. Luode-kaakko suuntainen, enimmillään säilynyt neljä hirsikertaa mutta pääosin vähemmän. Mahdollisesti kolme huonetta, sisäseinät on veistetty tasaisiksi, joten todennäköisesti asuinrakennus. Nurkissa on yläpuoliset, kirveellä veistetyt salvokset. Toisen huoneen kaakkoispäässä on liesikiveys, ja väliseinän nurkka on palanut tai ainakin hiiltynyt, ilmeisesti paikalla on pidetty nuotiota talvella.
Savottakämppäalue, joka rakenteiden perusteella voi olla 1900-luvun alusta. G.W. Forsströn kertoo muistelmissaan Kaaresselässä ja Kaarestunturilla hakatun ainakin vuosina 1901-1903, mahdollisesti kämppä on jo niiden hakkuiden ajalta.

Kaarestunturi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaarestunturin itäpuolella, suoalueen reunassa. Eteläpuolella noin 20 m päässä kulkee talvitie. Tuore kangas, jossa tiheä koivu- ja kuusimetsä, aluskasvillisuus sammalia, kortetta ja heinää.
Kämppä 1 jäännös, josta on jäljellä yksittäiset seinähirret ja kurkihirsi sekä kattopuiden jäänteitä. Rakennelman koko on 9,5 m x 7,5 m, päällä kasvaa varsin tiheästi koivuja. Mitään merkkiä liedestä ei ole.
Kämppä 2 jäännös, jäljellä on yksittäiset seinähirret ja kurkihirsi sekä kattopuita, jotka ovat kirveellä veistettyjä haljispuolikkaita. Lisäksi yksittäinen suuri hirsi seinälinjan vieressä. Koko n. 10 m x 7 m, hirret ovat osin maatuneet, reunoilla kasvaa tiheästi koivuja. Kämppä näyttää lahonneen paikalleen.
Savottakämppä ja talli. G.W. Forsströn kertoo muistelmissaan Kaaresselässä ja Kaarestunturilla hakatun ainakin vuosina 1901-1903, mahdollisesti kämppä on jo niiden hakkuiden ajalta.

Kannusselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannusselän länsireunassa lähellä aapaa, alue on tasainen. Eteläpuolella on rakka ja maaperä on kivinen. Kuivahko kangas, jonka reuna on soistunut, mäntyvaltaista sekametsää.
Kaksiosaisen kämpän jäännös, luode-kaakko suuntainen. Koko 15,5 m x 7,6 m. Etelänurkassa on säilynyt kolme hirsikertaa, muuten hirret ovat varsin maatuneita ja aluskasvillisuuden peittämiä. Hirsien välissä on sammalta tilkkeenä. Sahalla tehdyt suorakulmaiset ja kaksipuoliset salvokset, joissa on pitkät ylimenevät osat. Molemmissa päädyissä on hieman kattorakenteita jäljellä. Luoteispäässä on kamiinan jäännös, lisäksi rakennelman vieressä on öljytynnyrinpuolikkaasta tehdyn kamiinan jäännös.
Kämpän päällä kasvaa koivuja. Mahdollisesti luoteispää on asuinosa ja kaakkoispää talli.

Kannusselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannusselän koillislaidalla, paikalla on pieni niittyalue jonka reunoilla on useita rakennusten jäännöksiä. Maaperä on kivikkoinen, niityn reunoilla kasvaa mäntyjä ja hieman koivuja ja kuusia.
Kämpän jäännös josta on jäljellä maapenkki, ja paikoin yksittäiset hirret. Koko 12,5 m x 7,5 m. Vieressä on muutamia palaneiden hirsien pätkiä. Aluskasvillisuuden alla on suuri piisikiveys, kooltaan noin 3 m x 3 m. Vieressä on kuoppa josta kivet on otettu. Päällä kasvaa tiheästi mäntyjä.
Niittyalueen eteläpuolella metsässä on kellarin jäännös. Sen katto on romahtanut, kuoppa on kooltaan 3,7 m x 2,3 m. Oviaukon päällä on vielä kattoa säilynyt ja ovi saranoineen on myös jäljellä. Kulkuaukon reunoissa on haljispuolikkaita ja pyöröpuita, kuopan reunoissa olevat hirret ovat pitkälle maatuneet. Kuopassa kasvaa koivuja.
Niityn itäreunalla on mahdollinen ladon jäännös, kooltaan 7 m x 6 m. Siitä on jäljellä yksittäiset seinähirret ja eteläpäässä päätykolmion puita kolme kappaletta, myös kattopuita on säilynyt. Hirret ovat pääosin paksun aluskasvillisuuden peitossa, sammalia, heinää ja kortetta. Päällä kasvaa myös koivuja.
Lähellä suon reunaa on pienen rakennuksen jäännös. Sen koko on 4,6 m x 4,6 m. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, sahalla tehdyt yksipuoliset salvokset. Pohjoisnurkassa on suuri piisikiveys, koko noin 2,5 m x 2 m romahtaneena. Sen päällä on peltikamiinan kansi, jossa on kaksi reikää ja hormin putki. Päällä kasvaa kuusia ja koivuja, sekä kortetta ja varpuja. Mahdollisesti sauna.
Edellisestä noin 6 m länteen, aivan suon reunassa, on pieni rakennuksen jäännös, joka on puiden ja paksun aluskasvillisuuden peittämä. Päissä tuntuu yksittäiset hirret, rakennelman koko on arviolta noin 7,5 m x 4,5 m. Jäljellä on suuri piisikiveys, sortuneen kasan koko on 3,5 m x 3 m ja korkeus noin 70 cm. Kivien päällä kasvaa sammalia.
Edellisestä lounaaseen on uuni jonka yhteydessä ei ole rakennusta. Se on muurattu suurista liuskekivistä, pesän päällä on suuren kivet, muualla pienempiä. Muuraamiseen on käytetty laastia. Uunin korkeus on 1,5 m, pituus 2,3 m ja leveys 1,6 m. Pesän aukko on 45 cm leveä ja 35 cm korkea.

Kattilamaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kattilamaa sijaitsee Jeesiöjoen itäpuolella. Rakennelma on Jeesiönratsutieltä lähtevän pistotien päässä, suoalueen länsipäässä matalan hiekkaharjanteen alla. Harvaa mäntymetsää, aluskasvillisuus on vähäistä. Suoalueen päässä on ilmeisesti ollut lähde.
Pienen kämpän pohja, rakennus on todennäköisesti purettu. Koko 5,7 m x 3,9 m. Jäljellä on matala hiekkapenkki, jonka keskellä on kuoppa josta hiekka on otettu. Myös hieman hirsiä jäljellä sekä katon jäänteitä. Runsaasti peltiä, josta osa on galvanoitua, myös hormiputki. Vanhan kartan perusteella jäännös on asuinrakennuksen.

Kaunismaa (1000038818) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkitty vuonna 1964 tehtyyn Kitisen hoitoalueen karttaan kämppänä ja vuoden 1969 peruskartassa paikalle on merkitty asuinrakennus ja kolme muuta rakennusta. Rovalaen kämpän paikka.
Kaunismaa sijaitsee Rovalaen länsipuolella. Kohde on metsäautotien koillispuolella, vanhan kämppäalueen tien vieressä. Alue on tuoretta kangasta, jossa kasvaa suuria kuusia ja mäntyjä.
Saunan pohja, itse rakennus on purettu. Jäljellä on matala maapenkki, kooltaan 7,5 m x 4,7 m. Sivuseinän keskellä on kiukaan jäännös, eli paikalla valettu betonilaatta, jonka koko on 2,2 m x 2 m. Sen päällä on muutamia pieniä kiuaskiviä sekä peltiromua: tynnyreitä ja hormiputkia. Rakenteet ovat aluskasvillisuuden peitossa.
Kaikki muut rakenteet on purettu. Jäljellä on vain suuren männyn kylkeen naulattu puinen koukku noin 3 m korkeudella.

Kiimaselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös joka on pitkälle maatunut. Sijaitsee talvitien linjan koillispuolella, saunan lähellä. Koko arviolta 9,8 m x 4,7 m. Vain muutamia hirsiä jäljellä, osa hirsistä on poltettu, lisäksi päälle on kasattu korjuujätteitä. Pohjoisnurkan seinähirsi näyttää olevan sisäpuolelta veistetty tasaiseksi, eli kyseessä olisi asuinkämppä. Päällä kasvaa yksittäinen koivu ja toisen kanto. Oksien alla on hirsien pätkiä. Rakennus on vanhan oloinen, mahdollisesti rakennettu jo 1900-luvun alkupuoliskolla.
Rakennuksen jäännös, joka on lähes täysin tuhoutunut. Luode-kaakko suuntainen, koko 9 m x 8 m. Yhdessä nurkassa on pari hirsikertaa jäljellä, sahalla tehdyt yksipuoliset salvokset. Osa hirsistä on täysin aluskasvillisuuden peitossa, päällä kasvaa koivuja ja kuusta. Vieressä on aukea. Rakennuksen keskellä on maakasa joka näyttää ulottuvan lattian tasoa ylemmäs. Sen ympärillä on oja josta maa on otettu, maaperä on hiekkaa. Mahdollinen rakennelma on talli.
Pienen rakennuksen jäännös, sijaitsee talvitien eteläpuolella, aivan sen vieressä. Koko on 3,8 m x 3,5 m. Lounaisseinässä on jäljellä seitsemän hirsikertaa, koillisreunassa ei yhtään. Lounaisseinästä on sahattu moottorisahalla pätkä hirrestä, mahdollisesti käytetty polttopuuna. Valmistettu varaamattomista pyöröhirsistä, sammalta tilkkeenä. Kaksipuoliset kirveellä tehdyt salvokset, sisällä on peltisen hormin pätkä. Koon perusteella rakennus on todennäköisesti sauna.

Kivilaki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1965 peruskarttaan on merkitty asuinrakennus ja neljä varastorakennusta.
Paikalla on kaikkiaan kuusi rakennelmaa, kaksi rakennuksen pohjaa, kaksi rakennuksen jäännöstä ja kaksi kaivon jäännöstä.
Suuren asuinkämpän pohja, jäljellä on hiekkapenkit joiden reunoissa on hirret, penkit ovat noin metrin levyiset ja noin 20 cm korkeat. Rakennelma on lounas-koillinen suuntainen ja kooltaan 24 m x 8 m. Sisällä on kuoppia joista maa otettu penkkeihin. Kämpässä on neljä huonetta joista jokaisessa on piisi, niissä on paikalla valetut betonilaatat. Ne ovat kooltaan noin 1-1,2 m x 1-1,3 m. Keskellä olevissa huoneissa piisit ovat luoteispuolen seinän vieressä. Lounaispäässä on jäljellä hormin suojapellit. Luoteispuolella rakennelman vieressä on kaksiaskelmaiset portaat.
Pieni hirsirakennuksen jäännös edellisen itäpuolella, koko 3,4 m x 2,9 m. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, sammalta tilkkeenä. Enimmillään kuusi hirsikertaa jäljellä, seinät noin 1,5 m korkeat. Sahalla tehdyt salvokset, jotka paikoin näyttävät moottorisahalla tehdyiltä. Salvokset ovat pääosin hirsien alapuolella, mutta osin myös yläpuolella tai molemmin puolin. Sisällä on hajonneita puurakenteita, jotka on upotettu seinähirsien väliin. Ei piisin tai kamiinan jäänteitä. Oviaukko on aivan länsinurkassa, kamanapuut ovat jäljellä.
Edellisen itäpuolella on kaksi hieman epämääräistä rakennuksen pohjaa, joista ei havaittu kaikkia seiniä. Vanhan kartan mukaan paikalla on ollut suuri kaksiosainen rakennus, joten havaitut rakenteet voivat olla yhden suuren rakennuksen pohja.
Mahdollinen rakennuksen pohja, matalat ja kapeat, heinän peittämät hiekkapenkit jotka eivät jatku täysin ympäri, koko n. 7 m x 6 m. Keskellä kasvaa pajupuska, vieressä mahdollinen lantakasa, joten ehkä talli.
Kuten edellinen, matala aluskasvillisuuden peittämä hiekkapenkki, joka osin katoaa, ei muitarakenteita, keskellä kuopat, koko n. 8 m x 7 m. Päällä kasvaa koivuja ja katajaa.
Edellisen pohjoispuolella on saunan jäännös, se sijaitsee lähellä suota. Rakennelman koko on 2,9 m x 2,8 m, valmistettu sahatuista pelkkahirsistä. Nurkissa on sormiliitokset. Keskimäärin kolme hirsikertaa jäljellä. Oviaukko on suolle päin, aivan nurkassa. Vastapäisessä nurkassa on tynnyristä tehty kiuas, jossa kiviä sisällä. Sen vieressä on puulaatikko. Päällä kasvaa koivu ja pajuja.
Saunasta länteen, suon reunassa on kaivo. Siinä on lankkuseinät, joita on neljä kerrosta maan pinnan yläpuolella. Lohenpyrstöliitokset nurkissa, lankut kooltaan 2,5x5 tuumaa. Pohjalla on vettä. Kansi on lähes kokonaan maatunut. Kaivon vieressä on peltiämpäri.
Toinen kaivo on rakennuksen 1 luoteispuolella suon reunassa. Se on kooltaan 1,4 m x 1,5 m. Lankkuseinät, joita on kolme maanpinnan yläpuolella. Katto on kolmeosainen, reunat ovat viistot, suurin osa siitä on maatunut.

Lehmirova 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suuren kämpän pohja, koko n. 15 m x 8 m. Jäljellä on matalat maapenkit ja muutamia hirsiä, ei kokonaan ympäriinsä. Rakennus on lounas-koillinen suuntaisesti, lounaispäässä on kasa punaisia tiiliä joissa on laastin jäämiä ja sen vieressä kasa kiviä, eli uunin jäännökset. Tiilikasan vieressä on kahden puisen penkin jäännökset. Kämpän pohjoisreunalla on n. 2 m leveä lautarakenteen jäännös, mahdollisesti kämpän sivulla ollut varasto.
Rakennuksen pohjasta koilliseen on kaivon jäännös. Siitä on jäljellä hirsikehikko, ei kantta. Veden pinnan yläpuoliset pari hirttä ovat varsin maatuneita. Koko n. 1,5 m x 1,5 m.
Kaivosta edelleen koilliseen on mahdollinen saunan jäännös, paikalla on suurehko aluskasvillisuuden peittämä kivikasa ja sen vieressä pienempi kasa joka on osin näkyvissä. Kivien päällä ja vieressä on galvanoidun pellin paloja. Hirsiä ei tunnu olevan jäljellä, mutta mahdollisesti paksun aluskasvillisuuden peittämä hiekkapenkki, jonka koko on ehkä 4 m x 5 m. Päällä kasvaa myös tiheä puusto.
Rakennuksesta 1 lounaaseen, paikalle tulevan kulku-uran kohdalla, on vanhan kartan mukaan ollut rakennus. Nyt paikalla on ruohikkoinen aukea jossa on pari samansuuntaista puuta maassa, mutta ei muita rakenteita. Puiden etäisyys on noin 8 m. Mahdollisesti talli joka on purettu.
Tielinjalta länteen on mahdollisen käymälän jäännös, matala suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka toisella reunalla on pari hirttä. Muuta rakennetta ei ole jäljellä, kuopan koko noin 3 m x 2 m.

Lehmirova 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1962 peruskarttaan kämppänä, jossa on yksi asuin- ja yksi varastorakennus.
Kohde sijaitsee Lemirovan eteläosassa, Pittiöjängän reunalla. Kämpän kohdalla on lähde josta virtaa oja Seimenlampeen. Jängän reunassa on tuore kangas jossa kasvaa varsin tiheästi koivuja ja kuusia, ylempänä kuivahkoa kangasta.
Kämpän pohja josta on jäljellä matala maapenkki ja runsaasti lattiarakenteita, alushirsiä ja lattialautoja. Laudat ovat pääosin maatuneet ja katkeilleet, alushirret ovat osin pelkkahirsiä ja osin pyöröhirsiä. Rakennelma on lounas-koillinen suuntainen, koko 16,5 m x 8,5 m. Koillispäässä on liesikiveyksen jäännös jossa on kiviä ja tiilenpaloja. Rakennelman vieressä kantoa vasten on valurautaisen kamiinan osia. Kämpän päällä kasvaa taimia, sammalia ja varpuja.
Kämpän pohjasta itäkaakkoon on toinen rakennuksen pohja, sen koko on noin 9 m x 8 m. Hirret ovat sammalen peittämiä ja rakennuksen päällä kasvaa tiheästi koivuja ja kuusia sekä heinää. Jängän puolella on katon jäänteet, kattohuovalla peitettyä lautaa, kooltaan noin 9 m x 3 m. Sen päällä kasvaa osin sammalia ja kortetta. Katon jäänteet ovat kosteassa paikassa, mahdollisesti osin lähteen päällä. Kyseessä on ilmeisesti talli.
Edellisestä pohjoiseen on pienen lautarakenteen jäännös joka on vielä osin pystyssä. Se on tukevarakenteinen, nurkissa on sahatut tolpat ja myös lattiassa on paksuja sahattuja hirsiä. Seinät ovat kuorimatonta pintalautaa. Jäljellä on myös oven jäänteitä joissa on saranat kiinni. Rakennelman koko on n. 3 m x 2 m.

Metsävaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1974 topografiseen karttaan on merkitty yksi talous- tai varastorakennus.
Metsävaara sijaitsee Moskuvaaran itäpuolella. Kohde on Tinasenojan länsirannalla, nykyisen metsäautotien pohjoispuolella ja siitä pohjoiseen erkautuvan polun itäpuolella. Alue on kuivahkoa kangasta jossa kasvaa tiheähköä sekametsää.
Pieni kämpän jäännös, pituus 11,5 m ja leveys 6 m. Kaksiosainen, pohjois-etelä suuntainen. Koilliskulmassa on piisikiveys, yksittäiset tai enintään pari hirttä jäljellä, aluskasvillisuuden peittämiä. Rakennelman päällä kasvaa tiheästi koivuja ja kuusia, lisäksi päälle on kaatunut suurehko kuusi.
Vuoden 2021 inventoinnissa rakennuksenjäännöksen kunto oli ennallaan. Rakennuksen länsipuolella kulkee vanhaa tietä muistuttava n. 3 m leveä ja 20 m pitkä, kasvillisuuden peittämän väylä. Väylän itäisestä päädystä löytyi todennäköisesti savottakämppään liittyvä hirsirakennuksen jäännös (rakennus 2), kooltaan 18x12 m. Rakennuksen vierestä löytyi muovinen tummanvihreä kanisteri, jossa luki ”saha bernol”. Kyseessä on teräöljykanisteri, jota on saanut 1950–1970-luvuilla.

Niliselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1962 peruskarttaan kämppänä ja paikalle on merkitty yksi asuinrakennus ja kaksi varastorakennusta.
Kohde sijaitsee Niliselän koillisreunassa, moottorikelkkareitin molemmin puolin. Pieni aukea jonka reunoilla kasvaa koivikkoa ja muutamia vanhoja mäntyjä. Aluskasvillisuus on heiniä, sammalia ja varpuja.
Pieni kämpän pohja, koko 6,6 m x 3,7 m, jäljellä on hiekkapenkki ja osin yksittäiset hirret. Rakennelma on itä-länsi suuntainen, länsipäässä on maahan kaatuneen seinän jäännökset, pystyhirret. Itäpäässä on liuskekivistä muurattu uuni, joka on varsin hyvin säilynyt, laastia osin jäljellä. Se on kooltaan 1,5 m x 1,2 m ja korkeus 1,5 m, piippu on osin sortunut. Uunin päällä on valurautainen lieden taso, jossa on kaksi reikää. Rakennelman päällä kasvaa koivun taimia.
Kaivo, sijaitsee aivan kelkkareitin lounaispuolella. Kuopan koko n. 1 m x 1 m, syvyys tuntuu olevan vain 1,5 m. Reunoissa on hirsikehikko, jonka hirret ovat pääosin sammalen peitossa.
Kelkkareitin koillispuolella on toinen pienen rakennuksen pohja. Sen koko on noin 5 m x 5 m, jäljellä on vain matala maapenkki, joka on sammalien ja aluskasvillisuuden peittämä. Lounaisnurkassa on uunin jäännökset. Sijainnin ja koon perusteella ilmeisesti sauna.

Nuttiolampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nuttiolampi sijaitsee Sattaseen virtaavassa Nuttio-ojassa, Pikkunivanvaaran ja Vainiovaaran välissä. Kohde on lammen koillispuolella loivassa rinteessä. Alue on tuoretta kangasta, jossa kasvaa sekametsää, koivua, kuusta ja mäntyä, aluskasvillisuus on sammalia ja varpuja.
Paikalla on kolme rakennuksen pohjaa.
Eteläisin kämppä on kaksiosainen, kooltaan 10,3 m x 6,3 m, väliseinä on puolessa välissä. Se on suunnilleen itä-länsi suuntaisesti, eli poikittain rinteessä. Alarinteen puoleisen osan hirret ovat näkyvissä, ylärinteen puolella hirret ovat aluskasvillisuuden peittämiä. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, jotka on kaadettu kirveellä ja katkottu sahalla. Kirveellä veistetyt alapuoliset salvokset. Jäljellä on kaksi hirsikertaa, joiden välissä on suuri rako. Koillisnurkassa on pieni piisin jäännös. Itäpään sisäseinät on veistetty tasaiseksi, eli se on todennäköisesti asuinpuoli ja alarinteessä on talli. Ylärinteen puolella rakennelman päässä on epämääräisen muotoinen kuoppa, mahdollisesti kivenottokuoppa.
Toinen kämppä sijaitsee noin 15 m pohjoiseen edellisestä. Pienehkön kämpän jäännös, kooltaan 8 m x 4,7 m. Se sijaitsee rinteen suuntaisesti, eli suunnilleen luode-kaakko suuntaisesti. Hirret ovat aluskasvillisuuden peittämiä ja keskellä on kurkihirren jäännös. Etelänurkassa on piisikiveys, joka on lähes metrin korkea. Piippu on romahtanut seinän ulkopuolelle, piisin koko on noin 2 m x 2 m.
Kolmas kämpän pohja sijaitsee noin 5 m edellisestä länteen, hieman alarinteeseen päin. Rakenteet ovat täysin aluskasvillisuuden peittämiä. Mahdollisesti kaksiosainen rakennus. Kaakko-luode suuntainen, koko 7,2 m x 3,6 m. Piisi on itänurkassa ja päädyn vieressä on kuoppa josta kiviä on ilmeisesti otettu. Päällä kasvaa kuusia ja koivuja.

Pieni Hanhilehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1965 Kitisen hoitoalueen karttaan on merkitty kämppä ja vuoden 1969 topografiseen karttaan paikalle on merkitty asuinrakennus.
Kohde sijaitsee Saiveljärven ja Saivelseläntien länsipuolella, Pienen Hanhilehdon luoteisreunassa, noin 240 m länteen Saivelseläntiestä ja nykyisen moottorikelkkareitin eteläpuolella, joka ilmeisesti noudattaa vanhaa talvitien linjaa. Niittymäinen aukea matalassa suoalueeseen työntyvässä niemekkeessä, jossa kasvaa paikoin tiheää koivikkoa, pajua, heinää ja kortetta.
Niittyalueen reunoilla on useita rakennusten jäänteitä ja kamiinoita. Kaikki rakennukset on purettu ja todennäköisesti siirretty.
Rakenteiden perusteella 1950-luvulla rakennettu savottakämppä, joka on purettu.
Suuren lieriökamiinan jäännös, jonka sisällä on punaisia ja vaaleankeltaisia tiiliä, joita on osin muokattu sopimaan kamiinan sisälle. Keltaisissa tiilissä on leima: ARABIA. Vieressä on yksittäinen hirsi, mutta ei mitään selvää rakennusta. Viisi metriä suuresta kamiinasta on tynnyrinpuolikas kamiina ja kaakossa on myös puinen sängyn jäännös.
Edellisestä luoteeseen on pajupuskan peittämä kivikasa joka voisi olla piisin jäännös. Koko noin 3 m x 2 m, ja korkeus noin 70 cm. Kasan päällä on vahva rautakehys, joka on mahdollisesti keittiölieden osa. Ympäristössä ei havaittu puurakenteita.
Suuren kamiinan lounaispuolella on toinen tynnyrinpuolikaskamiina ja pelkkahirsien jäänteitä. Lisäksi siitä kaakkoon on vielä kolmas tynnyrinpuolikaskamiinan jäännös, myöskään sen lähellä ei ole merkkejä rakennuksesta.

Pieruojanlatvavuoma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi kämpän jäännöstä ja kaksi kuopparakennetta.
Alueen koillispäässä on kuopparakenne noin kahden metrin päässä ojasta. Se on luode-kaakko suuntainen ja muodoltaan lähinnä suorakaide, kooltaan 5,4 m x 3,3 m. Luoteisreunassa on kuitenkin kapeampi laajennus joka on kooltaan noin 3 m x 1,3 m. Keskellä on vielä yli metrin levyinen kulkuaukko. Kuoppa on 60-70 cm syvä, sen reunoissa on hirret, joista yksi on piisin vieressä näkyvissä. Piisi on rakenteen länsinurkassa, se on tehty liuskekivistä. Kuopassa on mahdollisten kattopuiden maatuneita jäänteitä. Mahdollisesti rakenne on maasauna, jollaisia savottatyöläiset ovat rakentaneet majoituspaikoiksi ennen vuoden 1928 kämppälakia. Rakenteet ovat lähes täysin aluskasvillisuuden peittämiä ja kuopassa kasvaa koivuja.
Noin 10 m rakenteesta 1 lounaaseen on pienen kämpän (1) jäännös. Se on lähes pohjois-etelä suuntainen, kooltaan 6,5 m x 4,4 m. Valmistettu pyöröhirsistä joita on neljä tai viisi hirsikertaa jäljellä. Oven viereiset seinät ovat romahtaneet, vain pari hirttä jäljellä. Hirsien välissä, oviaukon reunoissa, on poikittaiset puun pätkät karapuiden sijaan. Yläpuoliset kirveellä veistetyt salvokset, pyöreitä kattopuita on jäljellä toisen seinän päällä. Päällä kasvaa koivun ja kuusen taimia.
Noin 15 m edellisestä länteen on pienen kämpän (2) jäännös. Koko 5,3 m x 5,2 m, 1-3 hirsikertaa jäljellä. Luode-kaakko suuntainen, oviaukko luoteeseen. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, joissa on kirveellä tehdyt yläpuoliset salvokset. Ei piisiä, joitain kattopuita jäljellä. Hirret sammalien peitossa, päällä kasvaa koivuja.
Noin 8 m kämpästä 2 lounaaseen on toinen kuopparakenne. Se on muodoltaan neliömäinen, koko 3,7 m x 3,7 m ja noin 70 cm syvä. Reunoissa on hirret, oviaukko on suolle päin, mutta ei keskellä
seinää. Mahdollisesti kellari, tai maasauna. Ojalle päin kuopan edessä on heinikkoinen alue, kuopassa kasvaa sammalia ja kuusen taimia.
Savottakämppäalue. Sodankylän metsänhoitaja G.W. Forsström kertoo muistelmissaan And. Kurt. Oy:n hakanneen Vattioselässä vuonna 1905, mahdollisesti kämpät liittyvät näihin hakkuisiin. Mutta ainakin kämpät rakenteidensa puolesta vaikuttavat olevan ajalta ennen vuoden 1928 kämppälakia.

Pirrilänlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pirrilänlampi sijaitsee Suutajankankaalla. Kämpän jäännös sijaitsee lammen lounaisrannalla, n. 10 m rannasta. Kuivahko kangas jossa kasvaa mäntyä, aluskasvillisuus varpuja. Maaperä on kivinen.
Pienen kämpän jäännös, kaksiosainen ja lähes pohjois-etelä suuntainen. Pohjoispääty erottuu selvemmin, siinä on kaksi hirsikertaa jäljellä, mutta pitkälle maatuneita. Eteläpäädyssä on vain muutamia hirsiä, joista osa on palaneita. Rakennuksen paikka erottuu lähinnä ympäristöä ohuempana kasvillisuutena. Rakennelman pituus on 7 m ja leveys 4 m, väliseinä on 3,6 m pohjoispäästä. Koillisnurkassa on piisikiveys, ja sen vieressä itäseinällä on oviaukko. Pokasahalla tehdyt alapuoliset salvokset. Hirret ovat osin aluskasvillisuuden peittämiä. Rakenteen ja maatuneisuuden perusteella varsin vanha rakennus, mahdollisesti rakennettu jo ennen sotia, tai 40-luvun lopulla.

Pittiövaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös sijaitsee Pittiövaaran lounaisreunalla, Pittiövaaran ja Katajavaaran välissä virtaavan pienen ojan itärannalla.
Suuren kämpän rauniot, pituus 19 m ja leveys 6,5 m. Luode-kaakko suuntainen, valmistettu suurista pyöröhirsistä, joita on pari hirsikertaa jäljellä. Rakenteet ovat pääosin aluskasvillisuuden peittämiä ja päällä kasvaa tiheästi kuusia ja koivuja. Rakennuksessa on neljä huonetta. Päätyhuoneissa on liuskekivistä valmistetut piisit. Kämpän keskivaiheilla ylärinteen puolella kämpän sivussa on kattolautojen jäänteitä, mahdollisesti jonkinlainen katos tai varasto. Sivuilla on kolme kuoppaa seinien vieressä.
Savottakämppä, maatuneisuuden perusteella mahdollisesti rakennettu ennen sotia.

Pittiövaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös, neliön muotoinen, koko 6,5 m x 6,5 m. Kaksi hirsikertaa alarinteen puolella, pyöröhirret. Pokasahalla ja kirveellä tehdyt alapuoliset salvokset. Seinää vasten on mahdollisesti päätykolmion hirsi jonka päässä on kaksi porattua reikää. Kaakkoisnurkassa on suuri piisi, joka on romahtanut seinän ulkopuolelle. Kämpän päällä kasvaa koivuja ja kuusen taimia.
Kämpän eteläpuolella on outo rakennelma jonka keskellä on suuri kuoppa ja reunoilla kolme suurta kivikasaa. Kuoppa on muodoltaan suorakulmainen, koko n. 5 m x 3 m. Sen yhdessä reunassa on hirsi mutta muilla reunoilla ei. Kuopan yhdessä nurkassa kasvaa puita, ja reunoilla on vanhoja maatuneita kantoja. Kuopan kolmessa nurkassa on suuret kivikasat, luoteiskulmassa suurin, kooltaan 3 m x 3 m ja 1 m korkea. Kaksi muuta ovat hieman pienempiä. Eteläpuolella on kaksi pienempää kuoppa joista lounaisen päällä on pelkkahirren katkelmia, ja lounaispuolella vielä kivikasa. Rakennelman koko on 12 m x 10,5 m. Eteläpuolella muutaman metrin päässä on soikea kuoppa, kooltaan n. 4 m x 3 m. Yksittäiset hirret etelä- ja pohjoispäissä. Ylärinteen puolella, metsäautotien vieressä, on muutamia hirsiä epämääräisessä kasassa.

Postovaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Postovaaran länsipuolella, jyrkän rinteen alapuolisella tasaisella, suon reunassa. Vieressä on lähde. Tuore kangas, tiheähköä sekametsää, aluskasvillisuus sammalia, kortetta ja mustikkaa.
Paikan päällä kaadetuista pyöröhirsistä tehty kämppä, pääosin kaksi hirsikertaa jäljellä. Sahalla tehdyt suorakulmaiset salvokset. Kattorakenteita on säilynyt, mm. kurkihirsi ja kattopuita. Koko 8 m x 7,7 m. Kämpän kohta on lähes aukea, päällä kasvaa muutama koivu.
Edellisestä noin 20 m etelään on toinen kämpänpohja, kooltaan 9,5 m x 8,3 m. Pääosin kaksi hirsikertaa säilynyt, myös varsin paljon kattorakenteita jäljellä. Katto on ilmeisesti tehty haljispuolikkaista. Pohjoisseinällä on oviaukko. Hirsien sisäpinta on veistetty tasaiseksi, joten todennäköisesti asuinrakennus. Päällä kasvaa muutama koivu ja vähäistä aluskasvillisuutta.
Perimätieto kertoo, että kämpän ovat omistaneet 1950- tai 1960-luvulla kaksi leveranssimiestä, eli yksityistä hankintamyyjää, jotka ovat ostaneet alueen hakkuuoikeuden. He ovat jossain vaiheessa riitautuneet ja toinen on puukottanut toista, mutta riita sovittiin sittemmin. Savottaa varten on ostettu hevonen, joka on ollutkin sokea ja edennyt maastossa tunnustelemalla.

Saittajoki 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Uittotammi sijaitsee Saittaojan yläjuoksulla, Ikkarinvuoman koillislaidalla. Joen rannat ovat matalat ja soiset. Jokivarressa kasvaa tiheää pajukkoa ja koivuja, paikoin erittäin tiheää pöheikköä.
Tammi on luode-kaakko suuntainen, joen pohjoispuolella sen pituus on noin 60 m. Joen etelärannalla ei käyty. Joki on tammen kohdalla noin 3 m leveä, sen eteläreunalla on näkyvissä joen suuntaisia hirsiä sekä paalu. Joen pohjalla on poikittaisia hirsiä, pohjoisreunalla on kivikasa ja pari pystypaalua. Kivikasa on noin 1-1,5 m leveä. Patovalli on tasainen ja varsin matala, se on noin 7 m leveä. Vallin lounaisreunalla on pystypaaluja 4-5 m välein ja padon viereisen ojan pohjalla on pyöröpuita aitana. Puut ovat vieri vieressä, viistosti maahan upotettuja ja varsin maatuneita. Patovallin koillispuolella on laakea soinen alue.
Uittotammi. Merkitty vuoden 1964 hoitoaluekarttaan valtion tammialueena, ja sama alue on merkitty valtion maaksi jo vuoden 1926 karttaan, mutta kuitenkin ilman mainintaa tammesta. Mahdollisesti tammi on ollut käytössä 1920-luvulla.

Saittajoki 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Värttiövaaran Alalaen pohjoispuolella, Ikkarinvuomassa olevan Ikkarinkuusikko nimisen suosaarekkeen kohdalla. Joen rannat ovat matalat ja soiset, niissä kasvaa tiheä pajukkoa, patovallin kasvaa päällä koivuja ja kuusia sekä heinää.
Pato on lounas-koillinen suuntainen, sen kokonaispituus on lähes 200 m. Joki on padon kohdalla vain n. 3 m leveä. Padon päät joen vieressä ovat kiveä, muuten valli on lähinnä maata. Pato on matala ja noin 5 m leveä joen lähellä, kaventuen noin 2 m leveäksi kauempana virrasta. Padon koillispää katoaa vähitellen, eikä tarkkaa kohtaa pystytty havaitsemaan. Vallin reunoissa on hirsiä ja alavirran puolella on muutaman metrin välein paaluja, jotka ovat lähes täysin maatuneet. Muita puurakenteita ei havaittu.
Uittopato. Saittajoessa on uitettu information mukaan ainakin vuonna 1957, mahdollisesti pato liittyy siihen uittoon.

Saittajoki 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saittajoen pohjoispuolella, Kaunislehdon eteläpuolisen, Heinälamminkuusikon länsipuolisen maan lounaispäässä. Rakennusten pohjat ovat aivan päätehakatun alueen reunassa, jossa on taimikkoa, koivua ja kuusta.
Paikalla on kaksi vierekkäistä ja samansuuntaista kämpänpohjaa, niiden väli on vain 4 m. Kämpät ovat itä-länsi suuntaisesti.
Pohjoisemmasta kämpästä on näkyvissä lähinnä suuri piisikiveys, ja paikoin hirsiä seinälinjalla. Kämpän koko on 9 m x 6,5 m, piisi on kooltaan noin 3 m x 3 m ja n. 50 cm korkea. Kämpän päällä kasvaa runsaasti koivua, kuusta ja pajua.
Eteläpuolella on hieman paremmin säilynyt rakennuksen pohja. Seinien paikat erottuvat, niissä on yksittäiset hirret jäljellä, mutta ne ovat aluskasvillisuuden peitossa. Kämpän koko on noin 10 m x 7 m. Luoteisnurkassa on suuri ja matala piisikiveys, kooltaan n. 3 m x 3 m, sen reunassa on hirsi. Kämpän päällä on tiheä kasvillisuus.
Tammikämppä, Saittajoessa on uitettu informantin mukaan ainakin vuonna 1957, mahdollisesti kämppä ja läheinen pato liittyvät siihen uittoon.

Sarvilammit (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sarvilammit sijaitsevat Kittiläntien pohjoispuolella ja Liikkuvankankaantie itäpuolella. Kohde sijaitsee itäisemmän lammen eteläpuolella, aivan moottorikelkkareitin vieressä. Maaperä on kivinen, kuivahko kangas, jossa kasvaa pääosin mäntyä ja muutamia kuusia ja koivuja.
Kaksi kämpän jäännöstä.
Kämppä 1, pienen kämpän jäännös, itä-länsi suuntainen. Luoteisnurkassa on neljä hirsikertaa jäljellä, seinissä pääosin vain yksittäiset hirret. Niiden halkaisija on noin 20 cm. Rakennelman koko on 6,3 m x 4 m. Alapuoliset kirveellä tehdyt salvokset, ja ainakin osassa hirsissä on satulanurkkatyylinen kavennus yläpinnalla. Koillisnurkassa on piisikiveys jonka reunassa on puurakenteet. Piisin koko noin 1,1 m x 1,1 m. Vieressä on pieni kuoppa. Hirret ja kivet ovat aluskasvillisuuden alla, kivien päällä kasvaa muutamia koivuja. Luoteisnurkka erottuu kelkkareitille.
Kämppä 2 sijaitsee noin 30 m itään edellisestä, hieman alempana rinteessä. Samantyyppinen kuin 1, länsipääty on aluskasvillisuuden peitossa. Kaakkoisnurkassa on kolme hirsikertaa jäljellä. Valmistettu ehkä hieman suuremmista hirsistä, halkaisijat 20-25 cm. Kirveellä tehdyt alapuoliset salvokset, pitkät nurkan ylittävät osat. Seinähirressä on pieni kolo, mahdollisesti laverin tukipuun paikka. Oviaukko on alarinteen puolella. Luoteisnurkassa on piisikiveys, mutta piisi ei ole ihan nurkassa. Rakennuksen koko on 10 m x 4,6 m. Kämpän päällä kasvaa pieniä mäntyjä.

Satinkijyrhämä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1962 peruskarttaan talous- tai varastorakennuksena.
Kohde sijaitsee Jeesiöjoen länsirannalla Satinkijyrhämästä noin 200 m pohjoiseen. Rakennelma on joelta nousevan törmän päällä, tasaisella alueella. Maaperä on kivinen, mäntyä kasvava kuivahko kangas, harvennettu.
Pienen hirsikämpän jäännös, 1-3 hirsikertaa jäljellä, lähes pohjois-etelä suuntainen. Hirret ovat osin aluskasvillisuuden peittämiä ja pitkälle maatuneita. Koko 5 m x 3,5 m. Yläpuoliset ja suorakulmaiset salvokset on tehty pokasahalla, hirret on veistetty salvosten kohdalta tasasivuisiksi. Itänurkassa on piisikiveys, ja myös peltisen hormiputken pätkä, piisikiveys on kooltaan 2,5 m x 2 m ja 50 cm korkea. Piisin päällä kasvaa koivu, oviaukko on ollut piisin vieressä. Maatuneisuuden perusteella varsin vanha, mahdollisesti rakennettu sotien jälkeen.

Satinkioja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1962 peruskarttaan on merkitty talous- tai varastorakennus.
Kohde sijaitsee Korusvaaran eteläpuolella, Satinkiojan koillispuolella, noin 7 m päässä ojasta. Ojan ranta on korpea, jossa kasvaa kuusia, mäntyä ja koivua, paksu aluskasvillisuus.
Pieni hirsikämppä, valmistettu suurista pyöröhirsistä, joiden halkaisija 30-40 cm. Koko 5 m x 5 m, luode-kaakko suuntainen. 2 - 4 hirsikertaa jäljellä, jäljellä olevan seinän korkeus on suurimmillaan 1,1m. Hirsien välissä on sammalta tilkkeenä. Pokasahalla tehdyt alapuoliset salvokset. Oviaukko on ojan puolella, oven vieressä ei ole karapuita, pelkät tapit hirsien välissä. Hirsien päitä on hieman ohennettu ulkopuolelta. Päällä kasvaa koivuja, sammalia ja kortetta. Rakennelma on ehkä rakennettu ennen sotia. G.W. Forsström kertoo muistelmissaan hakkuista Jeesiöjoen varrella, Pittiövaaran koillispuolella vuonna 1913. Mahdollisesti kämppä on rakennettu jo silloin. Ulkoseinä oven vieressä on palanut, paikalla on pidetty nuotiota talvella.

Simunkotalaki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1965 peruskarttaan on merkitty yksi rakennus katkoviivalla.
Simunkotalaki sijaitsee Kaarestunturin itäpuolella, kämpänpohjat ovat laen koillisreunalla kulkevan talvitien eteläpuolella. Pohjoispuolella on pieni oja. Alueella kasvaa lähinnä koivua sekä muutamia kuusia, aluskasvillisuus on sammalia, heinää ja kurjenpolvia.
Kämpän pohja 1, koko noin 16 m x 8 m. Jäljellä on vain maapenkki, mutta ei hirsiä, eli rakennus on purettu. Kaksi kivistä liettä rakenteen päissä, itäpään kiveyksen alla on betonilaatta. Kämpän vieressä on kattohuopaa.
Edellistä hieman paremmin säilynyt, jäljellä yksittäiset seinähirret, samoin lattiarakenteita. Ympärillä on ruohikkoinen aukea. Itä-länsi suuntainen, itäpää paremmin säilynyt, länsipäädyssä ei ole kaikkia seinähirsiä jäljellä. Itäpäässä kasvaa tiheästi koivuja. Koko 13 m x 6,5 m.
Kolmas rakennelma on edellisestä itään noin 10 m päässä, lähinnä ojaa. Se on tehty nurkkakivien päälle, hirsiä jäljellä seinien kohdalla, rakenteet ovat aluskasvillisuuden peittämiä. Koko 5,2 m x 3,8 m. Kivinen kiuas keskellä toista pitkää seinää, sen koko noin 1,5 m x 1,5 m. Rakenteiden ja koon perusteella todennäköisesti sauna. Päällä kasvaa tiheää koivutaimikkoa.
Savottakämppäalue, rakenteiden perusteella mahdollisesti 50-luvulta.

Sokka-Voutavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sokka-Voutavaara on pieni vaara Luiron itäpuolella. Kohde sijaitsee Sokka-Voutavaaran eteläpäässä, soiden ympäröimän niemekkeen päällä, muutaman metrin etäisyydellä talvitiestä, joka on merkitty karttaan. Alueella kasvaa sekametsää.
Kaksiosainen kämpän pohja, koko 14,3 m x 6,7 m, väliseinä erottuu selvästi. Kämppä on lounas-koillinen suuntainen, koillispääty on osittain tuhoutunut koska kämpän yli on ajettu metsäkoneella. Itänurkassa on piisikiveys, kooltaan 3 m x 3 m ja 60 cm korkea. Hirret ovat pääosin aluskasvillisuuden peitossa ja lahoamassa, enintään kaksi hirsikertaa jäljellä. Yksittäinen kattopuu on jäljellä, lohkottu lankku. Rakennelman päällä kasvaa koivuja. Rakennelman maatuneisuuden perusteella se on mahdollisesti rakennettu ennen sotia. Lähistöllä ei havaittu muita rakenteita.
Savottakämppä, mahdollisesti rakennettu ennen sotia.

Sortonenä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1974 topografiseen karttaan on merkitty yksi talous- tai varastorakennus.
Sortonenä sijaitsee Kelujärven koillispuolella. Kohde sijaitsee Sortonenän itäisemmän haaran päässä, osittain voimalinjan kohdalla ja osin sen vieressä, lähellä suon reunaa. Voimalinjan itäpuolella on varttunutta kasvatusmetsää, kuivahko kangas. Kämpän päällä kasvaa tiheästi koivua, voimalinja on äskettäin raivattu.
Suuri, kaksiosainen, itä-länsi suuntainen kämppäjäännös, kooltaan 14 m x 7,4 m. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sahalla ja kirveellä. Nurkissa on enimmillään neljä tai viisi hirsikertaa jäljellä, seinissä vain pari osin sammaleen peittämää hirttä. Myös kattorakenteita on säilynyt. Nurkissa on sahalla ja osittain kirveellä tehdyt yläpuoliset salvokset. Koillisnurkassa on suuri piisikiveys, kooltaan 2,3 m x 2,3 m ja 1-1,2 metriä korkea.
Toinen rakennuksen jäännös, osittain voimalinjan kohdalla ja osin metsässä, mahdollinen talli. Sijaitsee noin 70 m länteen edellisestä. Kohtalaisen hyvin säilynyt, yhdessä nurkassa on parhaillaan seitsemän hirsikertaa jäljellä. Itä-länsi suuntainen, koko 8,9 m x 8,6 metriä. Valmistettu hieman pienemmästä puusta kuin toinen rakennus, puiden halkaisija 20-25 cm. Hirsien väliset raot ovat suuret, seinäsammalta tilkkeenä. Sisäseinää ei ole tasoitettu, eli ilmeisesti kyseessä on talli. Sahalla tehdyt yläpuoliset salvokset. Pohjoispuolella on halkaistuja kattolankkuja jäljellä. Länsiseinän vieressä sisällä on rakenne, jossa tolppien varassa on salvottu poikkihirsi. Päällä kasvaa muutamia koivuja.
Savottakämppä ja talli, rakenteiden perusteella ne ovat ehkä 40- tai 50-luvuilta.

Sortonenä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sortonenä sijaitsee Kelujärven koillispuolella. Kohde on Sortonenän läntisen haaran päässä, lähellä suon reunaa. Alue on varsin tasainen, tuoretta kangasta, jossa kasvaa tiheää sekametsää.
Kämpän pohja, josta on jäljellä yksittäiset sammaleen ja aluskasvillisuuden peittämät hirret. Rakennus on pääilmansuuntien mukainen, koko 8,5 m x 8 m. Ei merkkejä liedestä tai kattorakenteista, ilmeisesti rakennus on purettu tai siirretty. Päällä kasvaa muutamia koivuja ja pajuja, muuten varsin aukea. Vieressä on pieni kuoppa, mutta ei muita rakenteita.
Edellisestä 30 metriä koilliseen on samanlainen kämpän pohja, jossa on yksi tai kaksi aluskasvillisuuden peittämää hirsikertaa jäljellä, koko 8,7 m x 8,7 m. Länsipuolella seinähirsien jatkeena on noin kaksi metriä pitkät hirren pätkät, jonkinlainen kuisti tai ulkovarasto. Päällä kasvaa tiheästi koivua ja kuusta, mutta aluskasvillisuutta on vähän. Myös ympäristössä on tiheä metsä.
Rakennuksesta 2 noin 80 m koilliseen on rakenne, joka koostuu kahdesta pystypuusta. Ne ovat noin 2 m pitkiä kantoja, joiden välinen etäisyys on 5,7 m ja puiden halkaisija n. 20-25 cm. Rakenne on pohjois-etelä suuntainen. Puissa on kirveellä veistettyjä koloja, molemmissa päissä on syvät kolot joissa on ollut nauloilla kiinnitetty poikkipuu, joka on maatuneena maassa. Toisella puolella on 1 ja 2 koloa, kaikki kolot kirveellä veistetty. Tolppien linjalla on kolme puuta joissa on poikkipuun jättämät kolot.
Savottakämppä ja talli.

Sorvusselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sorvusselän koillisreunalla, Ovijängän laidalla. Itäpuolella kulkee talvitie. Päällä kasvaa tiheästi koivuja.
Suurikoisen kämpän jäännös. Koko 25 m x 6,5 m, itä-länsi suuntainen. Neljä huonetta joissa päätyhuoneissa on piisit. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, joita on pari kertaa jäljellä, väliseinien nurkissa enemmän. Myös kattorakenteita on jäljellä. Aivan luoteiskulmassa on suuri romahtanut piisi, koko n. 2,5 m x 2,5 m. Koillisnurkassa on myös piisi, suunnilleen samankokoinen. Hirret ovat pääosin aluskasvillisuuden peittämiä. Päällä kasvaa koivuja, joista suurimmat ovat ehkä 60–70 -vuotiaita, eli kämppä on mahdollisesti rakennettu ennen sotia.

Suksivaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuoden 1974 toporgafiseen karttaan kahtena talous- ja varastorakennuksena.
Suksivaara sijaitsee Kelujärven koillispuolella. Kohde on Suksivaaran itäpuolella vaaran alarinteellä, suon reunan lähellä. Tuore kangas, tiheähköä sekametsää, kuusi, koivu ja mänty. Rakennusten päällä kasvaa koivuja ja kuusia. Maaperä on kivinen.
Suurista pyöröhirsistä valmistettu kämppä, pohjois-etelä suuntainen. Koko 7,5 m x 7 m. Lounaisnurkassa on seitsemän hirsikertaa jäljellä, muissa nurkissa vain pari hirttä. Myös kattorakenteita on säilynyt, halkaistuja lankkuja joissa on kattohuopaa päällä. Sisäseinät on veistetty tasaisiksi kirveellä, kaksipuoliset sahalla tehdyt koirankaulasalvokset nurkissa. Hirsien välissä on sammalia, päällä kasvaa jäkäliä. Länsiseinällä on ikkunan puolikas, jossa karmit osin jäljellä. Ovi on pohjoispäässä, karmit jäljellä ja karapuut aukon reunoissa. Eteläseinällä on laudasta tehty hylly, jonka alla on tukipalat.
Noin 20 m pohjoiseen on toinen rakennuksen pohja. Koko 10 m x 8 m, pari hirsikertaa jäljellä, samoin kattolankkuja joissa on suurikantaisia huopanauloja. Valmistettu pyöreistä hirsistä, sahalla ja kirveellä tehdyt yksipuoliset salvokset. Seinähirsien yläreunoissa on pieniä koloja, joihin on ilmeisesti tuettu hirsien päitä. Oviaukko on pohjoispäässä. Päällä kasvaa koivuja, aluskasvillisuus on lähinnä sammalia.
Savottakämppä ja talli.

Suksivaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämppäalue sijaitsee Suksivaaran koillispuolella, Luiroon laskevan Räpsyojan länsirannalla. Oja on tällä kohdalla pieni. Tuore kangas, kuusta ja koivua, ei montaa mäntyä.
Hirsikämpän (1) jäännös, luode-kaakko suuntainen. Koko 10 m x 8,5 m, väliseinä puolessa välissä. Seinät on tehty suurista pyöröhirsistä. Luoteisnurkassa on 6-7 hirsikertaa jäljellä. Oviaukko luoteisnurkassa, ja toinen pohjoisnurkan lähellä. Oven pielessä karapuut. Kattorakenteita on jäljellä, haljispuolikkaita kattopuina. Länsiseinällä on valoaukko joka on veistetty kahteen hirteen. Sahalla tehdyt yläpuoliset ja suorakulmaiset salvokset. Hirsien välissä sammalta tilkkeenä. Hirsien päällä kasvaa jäkäliä ja sammalta.
Kämpän luoteispäässä on haljispuolikkaista tehtyä aitaa. Aita on suuren ruohikkoisen aukean reunassa, ja se ulottuu lähes toiseen rakennukseen saakka, mutta itäreunassa ei havaittu jännöksie eli mahdollisesti kyseessä on haasia? Aita on pääosin kaatunut maahan, se erottuu osin aluskasvillisuuden alta. Se on ainakin 31 metriä pitkä, päädyssä on poikittain maatuneita hirsiä.
Suuri kämpän (2) jäännös, koko 23,5 m x 9,3 m. Rakenteeltaan samantyyppinen kuin edellinen. Luode-kaakko suuntainen, luoteispäädyssä on seitsemän hirsikertaa jäljellä ja poikittaisessa väliseinässä vielä yhdeksän hirsikertaa. Kaikkiaan viisi huonetta, lounaisreunalla on kolme huonetta jotka ovat leveämpiä ja koillisreunalla kaksi kapeampaa käytävämäistä huonetta. Väliseinät ja sisäseinät on veistetty tasaisiksi. Runsaasti hirsiä jäljellä, myös kattorakenteita joista osa on halkaistuja kattopuita. Huoneiden keskellä on kuopat joista on otettu kiviä/maata. Luoteispäädyssä on ikkuna-aukko joka on peitetty laudoilla ja niiden välissä on tilkkeenä sammalta. Rakennuksen etelänurkasta lähtee tukevarakenteinen aita, joka muodostuu pyöröhirsistä ja haljispuolikkaista. Se ulottuu kahden hirren pituudelta, eli noin 12 m lounaaseen, ja sen jälkeen taittuu luoteeseen päin jonne se jatkuu noin 60 m. Luoteispäässä aitaa on pystyssä suurta puuta vasten. Tukeva rakenne, hirsiä ja haljispuolikkaita riukuina, ei tolppia vaan sivuille salvottuja haljispuolikkaita. Enimmillään viisi haljispuolikasta jäljellä, sivutuet ovat 2-3 m pitkiä. Aita on varsin matala, noin 80 cm korkea kohdassa jossa on neljä hirttä jäljellä. Aita ei näytä rajaavan selkeästi mitään, sen käyttötarkoitus on epäselvä. Yhdessä hirressä karapuun kolo ja salvos eli puut ovat ainakin osin kierrätettyjä rakennushirsiä.
Kämppä 3, etelään kämpästä 2 ja länteen kämpästä 1. Kaksiosainen, väliseinä on puolessa välissä. Luode-kaakko suuntainen, koko 9,2 m x 8,2 m. Valmistettu pyöröhirsistä joita on enimmillään 4-5 hirsikertaa jäljellä, sammalta tilkkeenä. Seinissä on pieniä, kahteen hirteen veistettyjä valo-aukkoja. Yläpuoliset, muodoltaan suorakulmaiset eli sahalla tehdyt salvokset. Molemmissa päädyissä on oviaukot, kaakkoispään oven vieressä on myös pieni valo-aukko. Kattopuita on myös muutamia pätkiä jäljellä.
Mahdollisesti savottakämppäalue.

Suksivaaranlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suksivaaranlehdon itäreunalla, aivan Suksivaarantien länsipuolella, n. 5 m tiestä ja 30 m jängästä, ja noin 200 m Suksiojasta joka laskee Luiroon. Tuore kangas, sekametsää. Kämpän pohjan päällä kasvaa noin 40-vuotiasta koivua.
Kämpän jäännös on luode-kaakko suuntainen, kooltaan 9,5 m x 8 m. Jäljellä on yksittäiset aluskasvillisuuden peittämät seinähirret, nurkissa on pari hirsikertaa. Varsin paljon kattopuita jäljellä, haljispuolikkaita jotka ovat osittain sammalien peitossa. Kaakkoispäädyssä on oviaukko, hirsien päädyissä on karapuiden paikat. Yläpuoliset sahalla tehdyt salvokset. Lähistöllä ei havaittu muita rakenteita.

Tammakkovuopajankangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tammakkovuopanjankankaan luoteisreunassa, Ukonojaa reunustavan jängän laidalla.
Savottakämppäalue, jossa on kolme rakennuksen pohjaa, kaksi käymälää jotka ovat yhä pystyssä, kellari ja sauna. Kaikki muut rakennukset paitsi käymälät on purettu.
Rakennuksen pohja 1. Yksittäiset maatuneet hirret seinien kohdalla sekä lattialautoja jotka ovat heinikon alla. Koko 8,5 m x 8 m. Luode-kaakko suuntainen, Luoteispäässä on katoksen jäänteet, halkaistuja pyöröpuita ja kattohuopaa. Vieressä on runsaasti säilykepurkkeja. Rautalankaisten sidosten jäänteitä kämpän kohdalla.
Rakennuksen pohja 2, sijaitsee lounaaseen edellisestä. Jäljellä on hiekkapenkki jota kiertää matala oja. Sen koko on 17 m x 9 m, ja vallit ovat 1-1,5 m leveät ja suurimmillaan 50 cm korkeat. Rakennelman keskellä on kuoppia, hieman puuta ja kattohuopaa. Kämpän vieressä on keramiikkalautasten kappaleita. Lisäksi vieressä on sahattuja pelkkahirsiä joista yhdessä on pieni peltilevy jossa merkintä 0, hirret ovat maatuneita. Kaakkoispuolella on matala kuoppa jossa on puu ja peltiromua, joista osa on kamiinasta.
Edellisestä etelään päin on kolmas rakennuksen pohja, siitä on jäljellä hiekkapenkki jonka ulkopuolella kolmella sivulla on matala oja. Rakennelman sisällä on kuoppia sekä kattohuopaa, galvanoitua peltiä ja mineraalivillaa. Se on lähes pohjois-etelä suuntainen, kooltaan 9 m x 8 m. Pohjoissivulla on katoksen jäänteet. Rakennelmasta noin 15 m kaakkoon on kahden pöydän jäänteet. Vieressä on matala kuoppa, jonka koko on 3 m x 2 m ja syvyys 0,5 m. Viereisen männyn oksalla on rautainen kihveli. Rakennuksen itäpuolella on kaksi pöytää ja portaan jäännös. Pöydät ovat noin 1,8 ja 1,2 m pitkiä.
Törmän reunassa on kellari, kuopan koko on 3 m x 3 m. Katto on romahtanut ja kuopassa kasvaa puita. Seinähirret ovat säilyneet, samoin ovi, oviaukko on alarinteen puolella. Kellarista pohjoiseen, aivan törmän alaosassa on saunan jäännös. Siitä on jäljellä yksittäiset hirret ja alarinteen puolella osittain säilynyt taso. Rakennelman keskelle on kasa purettuja tiiliä, jotka on peitetty huolellisesti peltilevyillä, joiden päällä on puulaatikko. Jängän reunassa on tolpassa puinen viitta johon on kaiverrettu: VETTÄ 17.5 m.
Rakennuksen 2 itäpuolella on käymälän (1) jäännös, pystylautaseinät ovat pääosin pystyssä. Pulpettikatto joka puuttuu osittain, myös ovi ja sisärakenteet puuttuvat osittain. Koko on 3 m x 2 m. Vieressä on tynnyrinpuolikaskamiinan jäännös, ja noin 5 m länteen on peltiromua.
Rakennuksesta 3 kaakkoon on toinen käymälän (2) jäännös. Myös sen seinät ovat lähes ehjät mutta katosta on jäljellä vain pari lautaa, myös sisärakenteet puuttuvat. Siinä on kaksi ovea jotka ovat jäljellä. Myös portaat ovat jäljellä, mutta varsin maatuneet. Rakennelman koko on n. 3 m x 2 m.
Edellisestä luoteeseen on kaksi pientä ja matalaa suorakulmaista kuoppaa harjanteen reunalla. Kuoppien ylärinteen reunassa on mahdollisesti tukipuut. Harjanteen alla on peltipurkkeja.

Utsamonvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkitty kämppänä vuoden 1962 peruskartaan, jossa paikalle on merkitty yksi asuinrakennus ja kaksi varastorakennusta. Nykyiseen peruskarttaan paikka on merkitty niittynä.
Sijaitsee Utsamonvaaran länsiosassa, Tolsimajängän koillispuolella. Ruohikkoinen kenttä joka on merkitty peruskarttaan niittynä, niityn vieressä taimikkoa ja pari vanhaa mäntyä.
Paikalla on ainakin kahden, mahdollisesti kolmen, puretut rakennuksen jäännökset.
Kämpän pohja, josta on jäljellä heinän peittämä hiekkapenkki. Rakennelma on pohjois-etelä suuntainen, ja kooltaan 13 m x 8 m. Sisällä on muutama hirsi ja kaksi matalaa lieden pohjaa, eteläpäässä on salvoshirsi, sekä muutama kuoppa josta hiekkaa on otettu penkkeihin. Liedet ovat kooltaan 2 m x 1,5 m ja n. 1 m x 1 m. Kämpän alueella kasvaa matalaa pajua ja muutama männyn taimi. Sen eteläpäässä on n. metrin pituisten lautojen muodostama taso, joko jonkinlaisen varastolaajennuksen seinää tai kattoa. Myös pohjoispäässä on lautataso, n. 2,5 m pitkiä lautoja. Kämpän vieressä on myös kattohuopaa, pääosin aluskasvillisuuden peittämää. Rakennuksen itäpuolella on kaksi suorakaiteenmuotoista kuoppaa, joista pohjoisempi on selkeämpi, mahdollisesti roskakuoppia.
Kämpästä pohjoiseen on pari pitkälle maatunutta hirren pätkää, joista yhdessä on salvos, sekä kamiinan katkelma, pientä peltiromua ja penkin jäännös. Kämpän eteläpuolella maassa on pienikennoisen akun jäännös.
Ruohikkoisen alueen pohjoisosan reunassa on näkyvissä yksittäinen hirsi ja sen kanssa suorassa kulmassa on havaittavissa mahdollinen toinen hirsi ruohikon alla, eli paikalla on mahdollinen tallin pohja. Koko on arviolta 8 m x 8 m.
Mahdollinen saunan jäännös, sijaitsee niityn eteläpäässä lähellä jängän reunaa. Näkyvissä on pari seinähirttä ja seinien linjoja valleina sekä hieman kattopuita joiden päällä on kattohuopaa. Saunan koko on noin 6 m x 4 m. Nurkassa on kiviä ja niiden vieressä öljytynnyri jonka kyljessä on leikattu aukko, sisällä on tiiliä ja kiviä. Saunan sisällä on myös muutama tiili ja suuri pellin pala, joka on ilmeisesti ollut kiukaan takana, sekä pienen kamiinan jäännös ja muuta rautaromua. Rakennelman vieressä on myös suuri kivikasa, koko 3 m x 2 m ja korkeus 50 cm, sen kivet vaikuttavat olevan liian suuria kiuaskiviksi.
Savottakämppäalue.

Vanttionrolli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vanttioselän länsipäässä, aivan lähellä suon reunaa. Kohde sijaitsee talvitien molemmin puolin ja on osin jäänyt sen alle.
Talvitien länsipuolella on pienen kämpän pohja, jonka tien puoleinen reuna on tuhoutunut. Jäljellä on yksittäiset suuret hirret joissa on moottorisahalla tehdyt suorakulmaiset salvokset. Hirret ovat varsin maatuneet. Jäljellä on myös oven kamanapuu jossa on kolme saranaa. Rakennelman koko on arviolta 4 m x 3,8 m.
Talvitien itäpuolella, hieman ylempänä rinteessä on pienen rakennuksen pohja ja katon jäännös. Rakennuksesta on jäljellä vain matala maapenkki kooltaan 2,7 m x 2,7 m. Katon katkelma on valmistettu sahatuista laudoista joissa on kattohuopaa päällä. Paikalla on myös galvanoitua peltiä ja peltihormi. Viereisessä pienessä kuopassa on kahden kamiinan jäänteet, niistä toinen on valurautainen.
Kämppä, joko metsätyökämppä tai metsästyskämppä.

Voutavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luiron itäpuolella, Voutavaaran länsipäässä, hakkuuaukean reunassa. Alue on tuoretta kangasta, koivua ja kuusta. Kämpän sisällä kasvaa sammalia, jäkäliä ja puolukkaa.
Pieni kämpän jäännös, koko 4,5 m x 3,4 m. Hyvin säilynyt, keskimäärin kuusi hirsikertaa jäljellä, seinä on enimmillään 140 cm korkea. Oven viereinen seinä on vinossa. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, joissa on kuori päällä ja sammalta välissä. Sisäseinät ja salvosten kohdat on veistetty tasaisiksi. Yläpuoliset, pokasahalla tehdyt suorakulmaiset salvokset. Rakenne on pohjois-etelä-suuntainen, pohjoispäädyssä on oviaukko ja länsiseinällä ikkuna, joka on veistetty kahteen hirteen, aukon päissä on karmilaudat, oven reunoissa on karapuut. Luoteisnurkassa on piisikiveys, koko 1,5 m x 1,5 m, sen viereinen seinä on hiiltynyt. Eteläpäädyssä on ollut laveri, sen tukipuut ovat kiinni seinässä ikkunan alareunan tasolla. Laveritason päällä n. 20 cm ylempänä on n. 50 cm pitkä riuku ja kaikkiaan kolme reikää samalla tasolla. Kurkihirsi on osin säilynyt, mutta maatunut.
Rakennelma on savottakämpäksi pieni, joten mahdollisesti se on metsästyskämppä, joka rakenteiden perusteella voisi olla rakennettu sotien jälkeen.

Värttiövaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Värttiövaaran koillislaidalla, Ikkarinvuoman reunalla. Pienen ojan varressa on tiheästi puuta kasvava tuore kangas, sekametsää.
Suuren kämpän pohja, josta on jäljellä hirsien reunustamat hiekkapenkit. Ne ovat noin metrin leveät, penkin ulkopuolella on matala oja josta osa maasta on otettu. Myös muutamia pelkkahirsiä on jäljellä. Rakennus on itä-länsi suuntainen, kooltaan 23,2 m x 8,5 m. Siinä on kaksi huonetta, joista molemmissa on uuni. Itäpäässä on kivien päälle valettu betonitaso joka on murtunut. Sen ympärillä on peltiä ja uunin pöntön jäänteet sekä muhaa, eli seinät ovat olleet lautarakenteiset ja purutäytteiset. Länsipään huone on pienempi, lämmitysuuni on vielä paikallaan. Sen alla on ilmeisesti samanlainen taso kuin toisessa päässä, mutta se on aluskasvillisuuden peittämä. Uunissa on valurautainen sisärakenne ja suuria kiviä sisällä. Maapenkkeissä kasvaa koivuja ja pajua.
Edellisestä pohjoiseen on kaivon jäännös, sen lankuista tehtyjä ylärakenteita on jäljellä, nurkissa on sormiliitokset. Kansi osin lahonnut, ja kooltaan hieman yli metrin suuntaansa. Kuopan reunoissa on useita hirsikertoja jäljellä, kuopassa erottuu kirkas vesi. Kannen päällä on kuorma-auton rengas.
Edellisestä pohjoiseen päin, lähellä suon reunaa, on saunan jäännös. Jäljellä on hiekkapenkki jonka reunoissa on hirret, myös lattiarakenteita on jäljellä. Koko on 5 m x 4,8 m. Keskellä on suuri kuoppa. Kiukaan alla on paikalla valettu betonitaso, myös kiuas on ollut osin betonirakenteinen. Päällä kasvaa hieman taimia.
Saunasta kaakkoon päin on kellarin jäännös. Vallin ympäröimä kuoppa, jonka koko vallin ulkopuolelta on 4-5m, ja kuopan n. 2 m x 2 m. Se on vajaan metrin syvyinen. Oviaukon edessä on muutamia kiviä.
Edellisestä kaakkoon on rakennuksen jäännös, kooltaan 7,3 m x 3,4 m. Se on valmistettu suurista pyöröhirsistä, joita on jäljellä pari hirsikertaa. Pohjois-etelä suuntainen. Kattorakenteita on jäljellä, ja seinän ulkopuolella on kivikasa.
Edellisestä rakennuksesta edelleen kaakkoon on rakennuksen pohja, kooltaan 6,7 m x 6,6 m. Se muodostuu maapenkistä, joka on n. 70-80 cm leveä, ja jonka molemmissa reunoissa on hirret. Keskellä on muutamia samansuuntaisia hirsiä, lattiarakenteita. Niiden alla on kuoppia joissa on vettä. Päällä kasvaa tiheästi pajua, vieressä on pieni ruohikkoinen aukea.
Edellisestä etelään on matala kuoppa, kooltaan noin 1,5 m x 1,5 m, jonka reunoilla on puurakenteita jäljellä. Mahdollisesti kyseessä on lähes täyttynyt kaivo. Reunoilla kasvaa koivuja.
Edellisestä noin 5 m ylärinteeseen päin on käymälän jäännös. Siitä on jäljellä lattiataso ja osin romahtanut istuintaso, jossa on kaksi reikää. Koko on 3 m x 2 m. Taso on lautaa ja puut varsin lahonneita.
Savottakämppäalue, rakennusjäänteiden perusteella rakennettu 1950-luvulla.

Värttiövaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Värttiövaaran pohjoisreunalla, noin 800 m itään Sodankylän ja Kittilän rajasta ja noin 60-70 m etelään Värttiövaaran ja Ikkarinlehdon välillä kulkevan talvitien linjasta. Sijaitsee kahden päätehakatun kuvion välisellä alueella, jossa kasvaa suurehkoja mäntyjä, hieman kuusia ja koivuja. Kuivahko kangas, ei selvää vesipaikkaa vieressä.
Pienen kämpän (1) jäännös, pohjois-etelä suuntainen. Koko 4,4 m x 3,4 m. Valmistettu suurista pyöröhirsistä, joita on enimmillään kolme hirsikertaa jäljellä. Hirret ovat sammalien ja muun aluskasvillisuuden peittämiä ja pitkälle maatuneita. Salvokset on tehty kirveellä ja pokasahalla. Koillisnurkassa on suuri piisi, jonka päällä on pari kattolautaa. Oviaukko on itäseinällä piisin vieressä. Kämpän päällä ja vieressä kasvaa mäntyjä.
Noin 10 m itään edellisestä on toinen, rakenteeltaan samanlainen kämpän jäännös. Se on kooltaan 5 m x 4,5 m. Se on hyvin maatunut, jäljellä on vain yksi tai kaksi hirsikertaa, mutta myös kurkihirsi ja kattolautojen jäänteitä. Piisi on lounaisnurkassa, se on kooltaan noin 2 m x 2 m ja 50 cm korkea. Oviaukko on eteläseinällä. Kämpän päällä kasvaa muutama koivu.
Kämppien jäänteet, jotka rakenteiden maatuneisuuden perusteella ajoittuvat 1900-luvun alkupuoliskolle. Sodankylän metsänhoitaja G.W. Forsström kertoo muistelmissaan hakkuista alueella 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa useina vuosina. Mahdollisesti kämpät liittyvät näihin hakkuisiin.

Värttiövaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Värttiövaaran pohjoisreunalla, vajaa kilometri itään Sodankylän ja Kittilän rajasta ja noin 150 m itään kohteesta Värttiövaara 2, sekä noin 70 m etelään Värttiövaaran ja Ikkarinlehdon välillä kulkevan talvitien linjasta. Taimikkoa, kämpän päällä kasvaa koivun ja pajun taimia.
Pienen hirsirakennuksen jäännös, koko 4 m x 3,6 m. Hirret ovat näkyvissä, 2-3 hirsikertaa jäljellä. Seinähirret ovat varsin pieniä, halkaisijat n. 15 cm. Kirvellä veistetyt salvokset ja hirsien sisäpinnat. Suurten halkaistujen kattolankkujen katkelmia jäljellä, yhdessä niistä on näkyvissä kattohuopaa. Kattolankut ovat noin 25 cm leveitä ja 5-7 cm paksuja. Sisällä on tukeva reen jalaksen? raudan katkelma sekä kattorakenteiden rautalankasidoksia. Rakennelman päällä on hakkuujätettä.
Kämppä. Sodankylän metsänhoitaja G.W. Forsström kertoo muistelmissaan hakkuista alueella 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa useina vuosina. Mahdollisesti kämppä liittyy näihin hakkuisiin.

Ylimmäinen Kotakoski (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Luiron itärannalla, hieman Ylimmäisen Kotakosken pohjoispuolella, ensimmäisen terassin päällä. Vieressä kulkee vanha tieura, maaperä on kivinen. Ympärillä kasvaa nuorta kasvatusmetsää, pääasiassa koivua.
Kaksiosainen kämppä on luode-kaakko suuntainen, 7,5 m pitkä ja 3,7 m leveä. Kuitenkin luoteispääty on hieman kapeampi, noin 3,5 m, eli kämppää on ilmeisesti laajennettu. Tähän viittaa myös se että etelänurkassa salvokset on tehty moottorisahalla, ja ne ovat hirsien yläpuolella. Väliseinän ja pohjoisnurkan salvokset on tehty pokasahalla ja kirveellä. Rakennus on tehty suurista pyöröhirsistä joissa on kuori päällä, sammalta tilkkeenä. Osa seinähirsistä on koivua, väliseinän salvoksessa on seitsemän hirttä, joista kaksi on koivua. Etelänurkassa on säilynyt neljä suurta hirttä, mutta ylärinteen puolella on vain pari hirttä. Rakennuksessa on kaksi ovea, luoteisseinällä ja lounaisseinällä. Pohjoisnurkassa on öljytynnyrin puolikkaasta tehdyn kamiinan jäännös, sen vieressä on asbestilevyä ja peltistä hormiputkea. Päällä kasvaa korkeintaan noin 50-vuotiaita koivuja, hirsien päällä on sammalia ja jäkäliä. Kohde on pieni savottakämpäksi, joten mahdollisesti kyseessä on kalastuskämppä, joka voisi olla rakennettu sotien jälkeen.
Ylärinteen puolella n. 3 metrin päässä on suuri koneella tehty sorantarkastuskuoppa.

Kannuslehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kannuslehdon länsilaidalla, Kannushaaran itärannalla, jokeen viettävän törmän päällä. Alue on tuoretta kangasta jossa kasvaa kuusta ja koivua.
Pienen hirsikämpän jäännös, koko 4 m x 4 m. Vain kaksi tai kolme hirsikertaa jäljellä, veistettyjä pelkkahirsiä. Hirren alapuoliset nurkkasalvokset on veistetty kirveellä. Lounaisnurkassa on suuren piisikiveyksen jäänne, lähinnä liuskekiviä. Kurkihirsi ja kattorakenteita on säilynyt, osa niistä on hiiltynyt, kun joku on pitänyt talvella nuotiota kämpän päällä. Seinähirret ovat varsin maatuneita, niiden päällä kasvaa sammalia ja jäkäliä. Rakennelman päällä kasvaa muutama kuusen taimi.
Porokämppä.

Kautoselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rajalan kylän lounaispuolella, Sattasen eteläpuolella ja suunnilleen Sattasen ja Saitajoen puolivälissä. Matalan maan reunassa, länsipuolella on suoalue. Kuivaa kangasta, harvaa mäntymetsää, ohut aluskasvillisuus, jäkäliä ja varpuja.
Vasotuskodan jäännös, puurakenteinen laavu joka on tehty kahden pitkän kannon väliin. Rakennelma on lähes ehjä, katto on osittain hajonnut. Kantojen vieressä on pienemmät tolpat joiden päällä on vaakapuu, johon kattolaudat tukeutuvat. Katto ja seinät ovat lohkaistuja lautoja. Yhden kattolaudan päässä on lohenpyrstöliitos, eli se on ilmeisesti kierrätetty hirsi. Seinälaudat on kiinnitetty toisiinsa ulkopuolella olevilla riu’uilla ja nauloilla. Rakennelma on 2 m leveä ja 1,6 m syvä, tolpat ovat 1,6 m korkeat. Lautojen päällä kasvaa jäkäliä.

Näätärotkonoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1970 topografiseen karttaan on merkitty poroaidan katkelmia.
Kohde sijaitsee Aihikkoselän ja Nuttion Tuorelaen välissä virtaavan Näätärotkonojan molemmin puolin. Ojan rannat ovat soista, mutta aidan kohta on kuivempaa maata. Aluella on vaihtelevaa kasvillisuutta, paikoin tiheähköä sekametsää, paikoin vähäpuista suota ja paikoin aukeaa. Aidan alueet ovat aukeaa jossa kasvaa muutamia koivuja, pajuja ja kuusia.
Osin pystyssä olevaa erotusaitaa, tosin pääosin kaatunut. Tolpat ovat pyöröpuita ja riu’ut ovat pieniä pyöröpuita tai lohkaistua puuta. Itäreunassa aita lähes täysin maatunut, kirnun ympärillä on pari tolppaa pystyssä, mutta suurin osa on maassa, osin aluskasvillisuuden peittämänä. Kirnun alue erottuu selvästi sammaleisena ja tallattuna alueena. Myös kokoamisaitaus on eteläpäästä lähes täysin tuhoutunut, rakenteita on aluskasvillisuuden alla. Paikoin aitaa on maassa kaatuneena, mutta kokonaisena. Siinä on ainakin viisi riukua ja tolpat varsin tiheässä. Myös Näätärotkonojan reunoilla aita on tuhoutunut. Ojan länsipuolella on kaksi pohjoiseen suuntautuvaa johdinaitaa, joista itäisempi kulkee ojan vartta pitkin. Toinen aita suuntautuu aluksi luoteeseen, kaartaa sitten pohjoiseen ja lopulta lähes itään kohti ojaa ja toista aitaa. Aitaa on suolla osin pystyssä.
Vieressä olevan laukon seinissä olevien merkintöjen perusteella aita on rakennettu 1950-luvun lopulla ja mahdollisesti ollut käytössä 1980-luvulle saakka.

Näätärotkonoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aihikkoselän ja Nuttion Tuorelaen välissä virtaavan Näätärotkonojan itäpuolella. Ympäristössä kasvaa koivuja ja kuusia, laukon edessä on ruohikkoinen aukea.
Poromiesten lauko, eli kaksipuoleinen laavu, jossa on keskellä tulisijan paikka. Seinät on tehty pyöröpuista ja haljispuolikkaista joiden välissä on seinäsammalta. Katto on tehty aisatuista riu’uista joiden päällä on kattohuopaa ja muutama riuku. Puita on ainakin osin työstetty moottorisahalla. Rakennelma on 5,3 m leveä ja 3,5 m pitkä, ja noin 2 m korkea. Ovi on levyä joka on päällystetty kattohuovalla, siinä on puinen sarana. Rakennelma on yhä käyttökuntoinen, mutta se ei näytä olleen käytössä pitkään aikaan. Sisällä seinissä on runsaasti kaiverrettuja nimikirjaimia ja korvamerkkejä. Ilmeisesti vanhin päivämäärä on korvamerkin sisällä oleva päivämäärä 8.7.58. Uusimmat merkinnät ovat kaiverrukset A.Z. 83 ja 30.6. 84.
Poromiesten lauko, seinissä olleiden merkintöjen perusteella se on rakennettu 1950-luvun lopulla ja ollut käytössä vielä 1980-luvun alussa.

Paloselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaarestunturin koillispuolella, Tikkalaen pohjoispuolisella Paloselällä. Lauko on noin 15 m etelään tiestä joka kulkee valtion ja yksityisen maan rajalla. Tasainen kuiva kangas jossa kasvaa harvahkoa mäntymetsää.
Pieni lauko, eli kaksipuolinen laavu. Toisen puolen katto on osin sortunut ja myös toisen puolen katto varsin lahonnut. Rakenne on 2 m leveä ja 2,1 m pitkä, korkeus on 1,1 m. Seinät on tehty haljispuolikkaista, nurkissa lohenpyrstöliitokset. Katto on tehty halkaistuista lankuista jotka on kiinnitetty nauloilla, katon alla on kolme riukua tukipuina molemmin puolin. Myös ovi on tehty haljispuolikkaista, saranat on tehty veistämällä yhden puun päihin pyöreä tappi. Sisäpuolella seinissä on kaiverruksia ja lyijykynällä tehtyjä kirjoituksia sekä korvamerkkejä. Lyijykynätekstit erottuvat pääosin varsin huonosti, eikä kaikista saa enää selvää, mutta yhdestä on luettavissa: "tämä kota on rakennettu 9.4.1947".

Pitkäjänkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1970 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Sattasen länsipuolella, Keski- ja Alalopolon välillä, Pitkäjängän länsipuolisella harjanteella, lähellä Kittilän rajaa. Alue on tuoretta kangasta, jossa kasvaa tiheästi koivua ja kuusta.
Vanha poroaita, joka on osin pystyssä. Aita on pohjois-etelä suuntaisesti, johdinaidat ovat etelään päin. Tolpat ovat pieniä pyöröpuita ja riu’ut lohkottuja tai pieniä pyöröpuita. Koottu nauloilla, tolpat ovat noin viiden metrin välein, lisäksi pienemmät välitolpat, riukuja on keskimäärin viisi kappaletta. Aitaa on paikoin korjattu moottorisahalla halkaistuilla puilla ja rautalangalla, lisäksi aidan luoteispuolella olevan puron luoteispuolella se on korvattu lanka-aidalla.

Polvimukankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1970 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Sattasen länsipuolella, Polvimukankankaan eteläosassa. Kangas on päältä varsin tasainen ja laskee jyrkästi jokea reunustavalle suolle. Kangas on osin hakattu ja on nykyisin taimettunut ylispuinen aukea.
Osin pystyssä olevaa poroaitaa, joka kulkee kaakko-luode suuntaisesti, ja luoteispäässä siitä haarautuu länteen päin lähtevä aita. Muutamia tolppia pystyssä tai jo osittain kallistunut. Tolppien välit noin 5 m, riukuja näyttää olevan ainakin neljä. Riu’ut ovat lohkottuja tai pieniä pyöröpuita. Aita on kasattu nauloilla, ei merkkejä moottorisahan käytöstä.

Polvimukankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aita sijaitsee Sattasen länsipuolella, Polvimukankankaalla. Kuivaa tai kuivahkoa kangasta, pääosin uudistuskypsää metsää, luoteisosassa päätehakattua.
Aita alkaa pienen lammen koillispuolelta ja kulkee lähinnä luode-kaakko suuntaisesti. Se on jatkoa kankaan eteläosassa olevalle aidalle, mutta on tuhoutunut kokonaan noin 170 m matkalta lammen itäpuolella. Luoteispäässä siitä erkanee länteen suuntautuva aita. Aita on suurelta osiin romahtanut maahan ja siitä on jäljellä vain puita aidan linjalla. Riu’ut pääosin lohkottuja puita. Noin 100 m aidan eteläpäästä pohjoiseen on portin paikka. Aita näyttää jatkuvan edelleen luoteeseen, ulottuen todennäköisesti Alalompolon kohdalla olevalle erotusaidalle.

Sattasvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1969 topografiseen karttaan on merkitty kohdalle pieni pätkä poroaitaa, lännempänä on useita muita pätkiä.
Kohde sijaitsee Sattasvaaran eteläosassa, jyrkimmän rinteen alapuolella. Maaperä on kivinen, alueella on nuorta kasvatusmetsää.
Itä-länsi suuntainen poroaita, ei näytä jatkuvan merkitystä pisteestä länteen päin, mutta jatkuu itään päin. Vanhan kartan perusteella on kaartanut pohjoiseen päin.
Aita on vain paikoin pystyssä. Tolpat ovat pieniä riukuja, niiden välit ovat noin viisi metriä, sivutuet molemmin puolin, myös pienet välitolpat. Riu’ut ovat joko lohkottuja puita tai pieniä pyöröpuita, niitä on ainakin kolme kappaletta. Puissa ei ole merkkejä moottorisahan käytöstä.
Nykyinen lanka-aita on lähimmillään noin 40 m päässä alarinteessä.

Sokka-Voutavaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aita on merkitty vuoden 1974 topografiseen karttaan.
Poroaidan jäännös, joka sijaitsee Sokka-Voutavaaran ja Morsiusojankumpujen välissä, ja osittain vaarojen välisellä suolla. Siten maasto vaihtelee heinäsuosta kuivahkoon kankaaseen.
Johdinaitaa on Sokka-Voutavaaran puolella, josta se suuntautuu lounas-koillinen suuntaisesti suon yli, ja nykyisen metsäautotien poikki. Aita on täysin tuhoutunut tien kohdalta. Aita on ulottunut tien länsipuolelle myös Morsiuskumpujen eteläreunassa. Tolpat ovat haljispuolikkaita tai pyöröpuita ja riu’ut lohkottuja puita, niitä on keskimäärin neljä kappaletta. Aita on kasattu nauloilla. Aitaa on säilynyt lyhyinä pätkinä ja paikoin se on kokonaan tuhoutunut. Säilyneissä kohdissa lähinnä vain tolpat ovat pystyssä ja riu’ut ovat pääosin lahonneet poikki, ja yleensä toisesta päästä tolpassa kiinni. Aidan itäosassa, lähellä talvitietä joka kiertää aidan, on hyvin säilynyt aidan pätkä. Siinä on 6 riukua, joista 4 on pientä pyöröpuuta ja 2 haljispuolikasta. Kirnun aita on kohtalaisen hyvin säilynyt rakenteen pohjoisosassa. Se on osin kiinnitetty suuriin mäntyihin nauloilla, riu’ut ovat pientä pyöröpuuta.

Vasavaaranaapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaitsee Lauttakuusikon pohjoispäässä, sen ja toisen pienen maan välissä Vasavaaranaavalla. Tien vieressä on taimikkoa ja nuorta metsää, muuten alue on heinä/kortesuota.
Lounas-koillinen suuntainen rakennelma, mahdollisesti vanha aita. Tien lounaispuolella on jäljellä noin 30 m pätkä, ja tien koillispuolella noin 50 m, kokonaispituus on noin 115 m. Rakenne on ilmeisesti aiemmin jatkunut yhtenäisenä, mutta tuhoutunut tien kohdalta ja ojituksen vuoksi kuivuneilta alueilta.
Tien lounaispuolella on noin 30 metrin matkalta pystyssä neljä tolppaa ja muutamia tolpan pätkiä sekä muutamia riukuja. Tolpat ovat n. 1,5-2 metriä pitkiä, ja ainakin yksi niistä on katkaistu puu. Paikoin riukujen jäänteitä tuntuu kasvillisuuden alla. Osa tolpista on hieman kuivemmalla maalla, joka on seurausta ojituksesta. Aita ei näytä jatkuvan lounaan suunnassa. Aidasta n. 40 metriä luoteeseen on yksittäinen kirveellä katkaistu puu, jonka latvaosa on kiinnitetty siihen naulalla ristikkäin. Se on n. 1,5 metriä korkea. Mahdollisesti aita on kääntynyt luoteeseen päin.
Rakenne jatkuu tien koillispuolella, jäljellä on muutamia lyhyitä tolppia, vain 20-50 cm pituisia. Aluskasvillisuuden alla tuntuu riukujen jäänteitä. Yksi tolpista on noin 3 m pitkä karsittu puu, sen vieressä maassa on ainakin 6 m pitkä riuku.

Alalompolo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikkunivanvaaran pohjoispuolella, Sattasen itäpuolella Alalompolon ja Polvimukan välisen kangassaarekkeen itäreunassa.
Suolle viettävän törmän reunassa on tervahaudan tapainen rakenne jossa on kuoppa ja sen alla ojan liittämä toinen kuoppa. Kuopan leveys on 2,3 m ja pituus 2,7 m ja kuoppa on n. 70 cm syvä. Rakennelman koko pituus on 5 m ja pienemmän kuopan leveys on noin metrin. Kuopissa on jyrkät ja selkeät reunat. Ylemmän kuopan sivuilla on vallit ja samoin alemman kuopan alarinteen puolella. Maaperä on kivinen. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta, mutta jonkin verran hiiltä molemmista kuopista.
Maarakenne, mahdollisesti kotitarvekäyttöön tehty tervahauta.

Heinäjängänlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Merkitty vuoden 1965 peruskarttaan Lehdon tilana, jossa on asuinrakennus ja kaksi talous- ja varastorakennusta. Vuoden 1989 peruskartassa alue on merkitty niittynä.
Kohde sijaitsee Jeesiön kylän pohjoispuolella, Heinäjängänlehdon kaakkoisreunassa. Vanha tilan piha, aukeaa heinikkoa jonka reunoilla kasvaa koivuja ja pajuja.
Asuinrakennuksen kivijalka, valmistettu liuskekivistä, koko on 7,8 m x 6,5 m. Päällä kasvaa tiheästi kasvillisuutta. Sen keskellä on uuni joka on osin pystyssä, sekä piippu joka on pääosin sortunut. Uuni on muurattu ja rapattu, rappausta osin säilynyt. Rakennuksen pohjan lähellä on betonitiilistä muuratun piipun pätkä.
Edellisestä etelään vajaan 20 m päässä on kaivo. Sen ympärillä on pyöreä valli, reunoilla on hirsikehikko. Kansi on sortunut, pari lautaa on jäljellä. Koko on noin 1 m x 1 m ja n. 1,5 m syvä kuoppa. Aivan kaivon vieressä on pieni kivikasa, mahdollisesti lieden jäänteet, mutta ei rakennuksen jäännöstä.
Kaivosta noin 20 m itään on mahdollinen saunan paikka. Jäljellä on uunin pohja ja kasa betonitiiliä sekä tiilisen savupiipun pätkiä. Lieden koko on noin 3 m x 1,2 m. Vieressä on peltinen vesipadan katkelma, öljytynnyrin pätkiä ja polkupyörän runko. Vieressä kasvaa tiheää koivikkoa.

Hirviäkurunlaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmiomittaustorni.
Kohde sijaitsee Hirviänkurunlaen korkeimalla kohdalla rakassa, ympäristössä kasvaa muutamia koivuja ja pihlajia sekä kitukasvuisia mäntyjä.
Torni joka on kaadettu, tolpat on sahattu poikki moottorisahalla ja torni on romahtanut sivulle. Tolpat ja lava ovat pääosin jäljellä. Tolpat on pystytetty kivien väliin ja tuettu kiviin pultatuilla lattaraudoilla. Tornin alla keskikohdalla on kivessä rautainen tappi. Puut ovat varsin hyvin säilyneitä.

Huutovuoma 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittylato.
Vuoden 1970 peruskarttaan on merkitty useita latoja Huutovuomalle.
Kohde sijaitsee Huutovuoman länsipäässä, Kaunislehdon ja Jurpulehdon välissä. Heinäsuo jossa kasvaa myös koivuja, vaivaiskoivua ja pajua.
Lato, kooltaan 4,4 m x 4,3 m, valmistettu pienistä pyöröhirsistä. Väli-ilmansuuntien mukainen. Alapuoliset sahalla tehdyt salvokset. Kuusi hirsikertaa jäljellä, samoin lattia- ja kattolautoja. Oviaukon reunassa on karapuiden kolot. Hirsien päällä kasvaa jäkäliä. Erottuu hyvin maan reunalta.

Huutovuoma 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1970 peruskarttaan on merkitty useita latoja Huutovuomalle.
Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella. Ympärillä on heinäsuota, mutta myös varsin tiheää koivikkoa.
Ladon jäännös, koko 5 m x 4,5 m. Luoteisseinällä on enimmillään yhdeksän hirsikertaa jäljellä, kaakkoisseinällä vain pari, koska seinä on romahtanut oviaukon vierestä. Nurkkasalvokset on tehty osin kirveellä ja osin moottorisahalla. Seinähirsissä on ollut kuori päällä ja ne on aisattu vain yhdeltä sivulta. Hirret ovat varsin maatuneita ja niissä kasvaa jäkäliä. Ladossa on ilmeisesti ollut tuohimalkakatto, jäljellä olevien pyöreiden kattopuiden ympärillä on paikoin tuohia.

Huutovuoma 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittylato.
Vuoden 1970 peruskartta on Huutovuomalla merkitty useita latoja.
Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella, heinäsuo, jossa kasvaa koivuja.
Puolittain säilynyt niittylato, lähes pääilmansuuntien mukainen. Eteläseinällä on säilynyt yhdeksän hirsikertaa, mutta pohjoisseinä on maan tasalla. Oviaukko on eteläseinällä, sen vieressä on tapit hirsien välissä. Rakennelman leveys on 4,3 m ja pituus 4,6 m. Nurkkasalvokset on veistetty kirveellä. Sisällä on kattoriukuja jäljellä, niissä on tiheästi pieniä nauloja, eli ladossa on ollut pärekatto. Myös lattiapuita on jäljellä. Rakenteet ovat varsin maatuneita ja niiden päällä kasvaa jäkäliä. Puissa on ollut kuori päällä.

Historiallinen; Niittylato.
Vuoden 1970 peruskarttaan on Huutovuomalle merkitty useita latoja.
Kohde sijaitsee Huutovuoman etelälaidassa, Kaunislehdon koillispuolella, kahden pienen ojan välissä. Alue on heinäsuota jossa kasvaa runsaasti kovua ja hieman pajua.
Ladon jäännös, koko 4,7 m x 4,1 m. Kahdeksan hirttä jäljellä lännen puoleisessa seinässä, mutta toinen oven viereinen nurkka on romahtanut täysin. Hirsissä on ollut kuori päällä, kuorta on hieman jäljellä. Lankkukatto, joka on pääosin säilynyt, lattia on pyöröpuita.

Historiallinen; Heinähaasia.
Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella, kahden pienen ojan välissä. Alue on heinäsuota jossa kasvaa runsaati koivua, myös pajua.
Heinähaasia jossa on viisi tolppaa pystyssä sekä muutama maassa kaatuneena. Tolppien pituudet ovat noin 3 m. Haasian kokonaispituus on 6 m. Koillispuolella noin 20 m päässä on niittylato (Huutovuoma 4, Reiska nro 163407).

Vuoden 1970 peruskarttaan Huutovuomalle on merkitty useita latoja.
Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella. Alue on kortesuota, jossa kasvaa suurehkoja koivuja sekä pajua.
Ladon jäännös, koko 4,4 m x 4,4 m. Osa seinäpuista on koivua ja osa mäntyä, niissä on ollut kuori päällä, varsinkin tuohta on säilynyt. Keskimäärin kuusi hirsikertaa jäljellä, samoin kattoriukuja, joista osa näyttää olleen myös koivua. Mahdollisesti rakennuksessa on ollut tuohimalkakatto. Myös hieman lattian pyöröpuita on jäljellä. Nurkkasalvokset on veistetty kirveellä. Oviaukon vieressä hirsien välissä on puutapit tukena sekä pitkät riu’ut seinän ulkopuolella.

Vuoden 1970 peruskarttaan Huutovuomalle on merkitty useita latoja.
Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella. Heinää- ja kortesuo, jossa kasvaa varsin tiheästi koivua ja kuusta.
Koivusta valmistettu ladon jäännös, joka on varsin pitkälle maatunut materiaalista johtuen. Oven viereinen seinä on täysin romahtanut, toisessa päässä on puolen tusinaa hirsikertaa jäljellä. Myös katto on koivua, muutamia riukuja jäljellä. Myös hieman lattiapuita on jäljellä. Rakennelman koko on 4,5 m x 4,3 m.

Huutovuoma 8 (Puurakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huutovuoman eteläosassa, Kaunislehdon koillispuolella. Alue on heinää ja sammalia kasvavaa suota.
Aidan jäännös, lähes pohjois-etelä suuntainen. Se sijaitsee noin 90 m länteen läntisimmästä niittyladosta. Aitaa havaittiin noin 70 m matkalla, se jatkuu metsän reunaan saakka. Siinä on metrin pituisia tolppia noin 4 m välein. Riu"ut ovat lohkottuja tai pieniä pyöröpuita, niitä on osin tolpissa kiinni, mutta pääosin ne ovat tipahtaneet maahan ja maatuneet. Aita on tehty kirveellä ja koottu nauloilla.
Aita joka on todennäköisesti tehty niittylatojen suojaksi.

Kevitsa 2 (Taide)
Historiallinen; Pilkkapuu.
Timo Jussila ja Timo Sepänmaa ovat löytäneet kohteen vuoden 2010 Kevitsan kaivospiirin inventoinnissa.
Kohde sijaitsee lähellä Kevitsan lakea, korkeimman kohdan kaakkoispuolella. Maaperä on kivinen, ympäristössä kasvaa harvaa sekametsää, mäntyjä ja koivuja.
Vanha, sisältä laho kelo, jonka halkaisija on n. 35 cm ja pituus noin seitsemän metriä. Siihen on noin 1,6 m korkeudelle kaiverrettu nimikirjaimet P J M. Kirjaimet on veistetty puuhun sen jo kelouduttua, koska kohdalla ei ole jälkiä pilkasta. Lisäksi tekstin "fontti" on varsin modernin näköinen, joten kaiverrus ei vaikuta olevan kovin vanha. Kirjaimien vieressä on pieni pilkka johon on isketty kruunuleima, ja puun vastakkaisella puolella on toinen samanlainen. Puussa on useita eläinten koloja.

Kevitsa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kevitsan korkeimmalla kohdalla. Maaperä on kivikoinen, ympärillä kasvaa harvaa metsää, koivuja ja mäntyä.
Paikalla on kivikasa jossa on ollut pystyssä kolmiomittauspiste. Kivikasan halkaisija on noin 2,5-3 m. Mittauspisteen pylväs on kaatunut kasan viereen, sen päässä on kolmisivuinen merkki, joka vaikuttaa varsin uudelta, laudat ovat hyvässä kunnossa. Pylväs on noin 5 m pitkä. Kasan vieressä on ilmakuvausristin kehikko, jonka keskellä on kiveen upotettu terästappi, kivissä on paikoin valkoista maalia.

Kevitsa 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; T. Jussila ja T. Sepänmaa ovat havainneet paikalla merkkipuun, johon on kaiverrettu kirjaimet P ja V.
Kohde sijaitsee Kevitsan korkeimmalla kohdalla. Maaperä on kivikkoista.
Kolmiomittauspiste ja merkkipuu. Kaksihaarainen kelo jossa on noin 1,7 m korkeudella kaiverrettu kirjain V. Mainittua P kirjainta ei enää erotu, koska puun pinta on maatunut pois. Kirjain on veistetty puuhun sen jo kelouduttua koska ympärillä ei ole pilkkaa. Kelo on noin 10 m pitkä. Sen toisessa latvassa on kiinni naulattu riuku, joka on jo pitkälle lahonnut. Toinen latvahaara ja oksia näyttää sahatun poikki. Eli kyseessä on kolmiomittauspiste, vieressä olevaa pisteettä vanhempi. Oksien varassa on kaksi ohutta riukua, joista ainakin toinen on ehkä osa kolmiomittauspisteen riukua.

kevitsa 5 (Taide)
Historiallinen; Merkki- ja leimapuita.
T. Jussila ja T. Sepänmaa ovat 2010 havainneet merkkipuun, jossa on nimikirjaimet MP ja P:n pallukan sisällä pieni tikku-ukko kuvio.
Kohde sijaitsee Kevitsan korkeimman kohdan pohjoispuolella.
Suuri kelo, joka on noin 9 m pitkä, rinnankorkeus läpimitta on 55 cm. Puussa on 1,5 m korkeudella kaiverrettu kirjaimet MP yhteen kirjoitettuna, kirjainten alla on poikittainen viiva. Mainittu tikku-ukko on toukan syömäjälki, ei kaiverrus. Kirjainten ympärillä ei ole pilkkaa eli kaiverrus on tehty keloon. Vastakkaisella puolella on pieni pilkka jossa kruunuleima.
Kelosta noin 8 m itään on hieman pienempi kelo, jossa on kaksi pientä pilkkaa, joissa on kruunuleimat.

Kutunivanpalo (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kutunivanpalon kaakkoispuolella, Sattasen Könkäänniskansuvannon kohdalla, joen suuntaisen ajouran lounaispuolella, noin 2 m ajouran reunasta. Maasto on tasaista kuivaa kangasta, ohut aluskasvillisuus jäkäliä ja varpukasveja. Maaperä on kivinen.
Pieni muistokivi maassa, huonosti havaittavissa. Tumma laattakivi joka on kiinnitetty toisen kiven päälle, koko on 40 cm x 40 cm. Kivessä kasvaa jäkäliä, ja kaiverrettu teksti erottuu huonosti.
Muistokivi on omistettu talvisodan veteraanille.

Rannimmainen Sotatunturi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kolmiomittaustornin jäännökset. Nyt paikalla olevaa metallista ra-kennelmaa edelsi puusta tehty kolmiomittaustorni, joka sittemmin on purettu pois. Kolmiomittaustorni sijaitsee tunturin korkeimmalla kohdalla. Sen vieres-sä tasaisella kivilaa’alla on hakkaus T. H. - 1915 sekä numero 9 tai 2 ja kirjain V ilmaisemassa päivämäärää ja M. K. Eli: T.H. – 19 9/2 15 M.H
Saadun tiedon mukaan päivämäärä 1915 viittaa ajankohtaan, jolloin ensimmäinen kolmiomittaustorni pystytettiin paikalle.
Rannimmaisen Sotatunturin laella on myös paljon erilaisia kivilatomuksia.

Vouhtunaapa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tulppion tien ja Sotataipaleen välisellä maakaistalla, aivan suon laidassa. Kohteesta tielle on 60 metriä. Paikalla kasvaa nuorta mäntyä.
Paikalla sijaitsee kooltaan 7.5x15.5m oleva kämpän jäännös, jossa ovet ovat sijainneet kaakkoisseinällä. Kämppä on kaksiosainen, joka on rakennetty pyöröhirsistä "ryssänkaulasalvosta" käyttäen. Salvokset on ainakin osin sa-hattu, mutta hirsien käsittelyssä näkyy myös kirveen jälkiä. Hirsien välit on tilkitty kuntalla. Kämpässä ei havaittu lämmityslaitetta, mahdollisesti käytössä on ollut kamina. Kämpän luoteisseinän alalaidassa havaittiin sahattu matala aukko, joka liittynee osan käyttöön tallina.
Kämppä on huonokuntoinen ja siitä on säilyneenä vain muutamia alimpia hir-sikertoja.
Kyseessä on todennäköisesti savottakämpän jäännnös. Yleensä tällaisissa rakenteissa toinen osa on toiminut asuinosana ja toinen tallina.

Piippuselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on savottakämpän jäännös.
Kohde sijaitsee Piippuselkien koillisreunalla. Kohteen itäpuolella kulkee met-säautotie, joka kulkee Tulppiontien ja Reutuvaarantien välillä. Alue on kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä, kuusta ja koivua.
Paikalla sijaitsee kooltaan 7,5x31 metrin kokoinen kämppä, jossa on neljä huonetta. Koillisesta päin toisen huoneen kohdalle on rakennettu erillinen porstua, jonka koko on 5x7,5 metriä. Porstuan koillisseinällä on ovi. Kämpässä on kaksi piisiä, joista yksi kaakkoisnurkassa ja toinen lounaiskulmassa. Kämppä on tehty pyöröhirsistä ja siinä on käytetty koirankaulasalvosta.

Piippuselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Piippuselkien koillisosassa, Kirvesauvakonselän lounaispuolella. Kohteen länsipuolella virtaa puro, joka laskee Siurujokeen. Alue on rehevää, erirakenteista metsää, jossa kasvaa erilaisia lehti- ja havupuita.
Paikalla sijaitsevan kahden rakennuksen jäännökset.
Rakennus 1 on pohjois-eteläsuuntainen rakennus, jonka pohjoispäähän on tehty lisäosa, jota ei ole salvottu kiinni rakennukseen. Kämpän koko on 7,5x14 metriä ja lisäosan koko 4x7,5 metriä. Kämpän lounaisnurkassa on piisikiveys. Kämpän hirret ovat pahoin maatuneet jonka lisäksi kämpän päälle on kaatunut isoja kuusia.
Rakennus 2: pohjois-eteläsuuntainen rakennus, jonka koko on 7,5x19,5 metriä. Rakennuksen pohjoisosa on muuta osaa kapeampi, sen koko on 4x 7,5 metriä. Rakennus on tehty pyöröhirsistä, jotka ovat huonosti säilyneet, mahdollisesti tässä on ollut tasasalvos.
Kyseessä ovat ilmeisesti savottakämppien jäännökset.

Siuruaapa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Piippuselkien itäpuolella olevan Siuruaavan reunalla. Koh-teen itäpuolella virtaa Siurujoki. Alue on tuoretta kangasmetsää.
Paikalla on kahden kämpän jäännökset.
Kämppä 1 on kaksiosaisen kämppä, jonka koko on 7x13,7 metriä. Kämpän pohjoishuoneen koillisnurkassa on piisikiveys. Kämppä on huonosti säilynyt ja erottuu maastossa vain sammaloituneena matalana vallina.
Kämppä 2 sijaitsee kämpän 1 itäpuolella ja sen koko on 6,5x5,8 metriä. Piisi on rakennuksen koilliskulmassa. Myös tämä on huonosti säilynyt ja erottuu maastossa matala vallimaisena rakenteena.
Kyseessä ovat todennäköisesti savottakämppien jäännökset. Kämppä 1 koostuu todennäköisesti tallista ja asuinosasta. Maastossa saadun vaikutelman perusteella kämppä 2 voi olla vanhempi kuin kämppä 1.

Kolkuttamavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Reutuvaaran tien itäpuolella, Kolkuttamavaaran kaakkoispuolella. Kohteen itäpuolitse virtaa Puukkohaara -niminen joki. Kohteen ympäristö on melko aukea ja se on heinittynyt, minkä lisäksi alueella kasvaa nuorta kuusta ja koivua. Alue on hyvin kostea.
Paikalla sijaitsee nelihuoneisen kämpän jäännös, jonka koko on 7x29 metriä. Kämpässä on ollut kaksi piisiä, jotka ovat sijainneet päätyhuoneissa. Kämpän koillispäädyn piisi on sijainnut huoneen koillisnurkassa; tämä piisi erottuu edelleen selkeästi. Lounaispäädyn piisin tulkittiin sijaitsevan huoneen keskellä. Kämppä on huonokuntoinen ja siitä on näkyvillä vain perustus, joka osin on jo kauttaaltaan maatunut ja heiniköitynyt varsinkin kämpän keskiosien osalta. Kämppä on rakennettu hyvin kosteaan ympäristöön.
Kyseessä on savottakämpän jäännös.

Kutuvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ikkarinlehdon itäpuolella, aivan kelkkareitin vieressä, sen länsipuolella. Alue on heinäsuota jossa kasvaa koivuja ja muutamia mäntyjä.
Lähes ehjä niittylato, seinät lähes täysin ehjät, ainoastaan oviaukon toinen puoli on osin romahtanut. Kattopuita on osin säilynyt paikallaan, osa on tipahtanut sisälle ja osa on nojallaan seinää vasten. Myös sammaloituneita lattiapuita on jäljellä. Seinät on tehty pääosin haljispuolikkaista ja osin pyöröpuista, katto on tehty halkaistuista laudoista. Ladon koko on 4,2 m x 3,8 m. Seinässä on kaiverretut nimikirjaimet AKSH? Päätyseinässä on kolot hirsien välissä kuivauspuille, puiden päät veistetty sopivaksi. Salvokset on veistetty kirveellä.

Pitkäjänkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sattasen länsipuolella, Keskilompolon lounaispuolella, lähellä Kittilän rajaa. Paikalla on pieni niitty jonka reunassa lato jäännös on, sen vieressä kasvaa koivuja.
Ladon jäännös, seinät tehty pääosin lohkotuista haljispuolikkaista, osa on pyöröpuita. Puut ovat kuorimattomia, paitsi aisattu yhdestä kohdasta. Koko 4, 3 m x 4 m, yhdeksän hirsikertaa jäljellä. Pokasahalla tehdyt salvokset. Katto on tehty riu’uista jotka katettu tuohella ja jäkälillä. Myös lattia on tehty haljispuolikkaista.

Rautio (1000038915) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1965 peruskarttaan paikalle on merkitty Raution tila, jossa on asuinrakennus ja kolme talous- tai varastorakennusta.
Kohde sijaitsee Jeesiön kylän pohjoispuolella, Isovaaran koillisreunalla. Vanha talon pihapiiri jossa kasvaa heiniä ja sammalia sekä koivua reunoilla.
Talon paikka josta on jäljellä vain liuskekivistä muurattu uuni, joka on osin sortunut. Sen nykyinen korkeus on noin 3 m, ja alaosan koko noin 2 m x 2 m. Alareunassa on galvanoitua peltiä.
Edellisestä noin 20 m itään on pieni uunin jäännös, joka on osin sortunut. Sen on kooltaan noin 1,5 m x 1,5 m ja 1 m korkea. Mahdollinen navetan tai saunan paikka. Pihalla on pari pientä kasaa lautoja, eli kaikki rakennukset on purettu.
Edellisestä noin 15 m koilliseen, pienehkön kuusen alla ja osin pajupuskan peittämänä on kaivo. Se kuoppa on hirsillä reunustettu, koko n. 1,5 m x 1,5 m. Ympärillä on pyöreä matala valli.

Riesiövaarankoivikko (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lomajoen itärannalla, Riesiövaarankoivikon länsireunassa, noin 3 m jokea ympäröivän suon reunasta ja n. 20 m Lomajoesta. Alue on kuivahkoa kangasta jossa kasvaa vanhoja mäntyjä ja kuusen taimia.
Pilkka on veistetty vanhaan mäntyyn joka on halkaisijaltaan noin 40 cm ja 7 m korkea, se on arviolta ainakin 200 vuotta vanha. Sen pohjoiskyljessä on kooltaan 30 cm x 8 cm kokoinen pilkka joka on kylettynyt. Alareuna on hieman alle metrin korkeudella. Osa puukolla kaiverretusta tekstistä on jäänyt kuoren alle, jäljellä on selvästi erottuva iis, i:n vasemmalla puolella on osa kirjaimesta joka näyttää lähinnä L-kirjaimelta väärin päin. Niiden alla on luvut 92 ja kolmannen numeron osa, mahdollisesti 7 tai 3, eli mahdollisesti 1923 tai 1927. Puun vieressä on nuotiopaikka ja joen rantaa seuraava polun tapainen.

Räpsylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1974 topografiseen karttaan paikalle on merkitty neljä talous- ja varastorakennusta. On peruskartassa yhä merkitty niittynä.
Sijaitsee Luiron länsirannalla Räpsyputaan kohdalla ja Räpsyojan itäpuolella. Ruohikkoinen aukea jossa kasvaa paikoin koivupöheikköjä ja satunnaisesti kuusia.
Vanha tilan paikka, jossa on päärakennuksen pohja, toinen pienempi rakennuksen pohja ja kolme hirsikehikkoa sekä kaivon jäännös.
Talonpohja jossa on suuri pystyssä oleva uuni. Kivien päälle rakennettu talo, josta on jäljellä alimmat hirret ja lattia, koko 12,5 m x 7 m. Talo on ilmeisesti purettu. Kaksi erillistä piisiä, joiden välissä on seinän levyinen rako. Suurempi piisi on lähes ehjä, piippu ulottuu n. 5 metrin korkeuteen, alaosan koko n. 2,4 m x 2,2 m. Piisit on tehty ohuista liuskekivistä. Pienempi piisi on osin sortunut yläreunasta, sen vieressä on seinän vieressä tai lattialla ollutta peltiä. Väliseinä piisien välissä, eli talossa on ollut ainakin kaksi huonetta. Hirret ovat ilmeisesti sahattuja pelkkahirsiä. Talon alta löytyi puuesine, kooltaan 35 cm x 25 cm, jossa huolellisesti tehty liitos.
Talonpohjasta noin 25 m itään on kaivon kuoppa jossa on hirret reunoissa. Koivupuskan piilottama ja vaarallinen, tulisi peittää.
Kaivon vieressä, sen itäpuolella on rakennusjäännös jossa on pieni piisi. Päällä kasvaa tiheästi koivua, nokkosia ja heinää, tiheän kasvillisuuden alue on kooltaan noin 12 m x 7 m. Ei muita rakenteita näkyvissä, kasvillisuus estää tekemästä tarkempia havaintoja. Suuri saunaksi, eli mahdollisesti navetta.
Noin 70 m itään edellisestä, peltoalueen reunassa, osittain metsän puolella on ladon jäännös. Se on osittain säilynyt, kaakkoisnurkassa on vielä kahdeksan hirsikertaa jäljellä, koillisnurkassa ei yhtään. Rakennelma on itä-länsi suuntainen, koko 5,4 m x 5,1 m. Se on valmistettu pienistä hirsistä, jotka on aisattu molemmista sivuista. Puut on kaadettu ja katkaistu sahalla. Salvokset on tehty kirveellä, hirren alapuoliset kolot. Hieman kattorakenteita on jäljellä.
Edellisestä noin 50 m lounaaseen on rakennuksen jäännös, joka on valmistettu kirveellä veistetyistä pelkkahirsistä. Hirret on varattu, tilkkeenä sammalia. Lattia on osin säilynyt. Rakennus on siirretty tai aiottu siirtää, koska hirsissä on kerrosmerkinnät, ylin 8 ja alin 3. Rakennus on osittain siirtynyt pois paikaltaan, kolme alinta hirsikertaa on n. 30 cm sivussa muusta seinästä. Koko 4,9 m x 4,9 m, suuntaus väli-ilmansuuntien mukainen. Länsinurkassa on liuskekivistä tehty piisi, n. 50 cm korkea, koko 1,2 m x 1 m. Päällä kasvaa tiheästi pientä koivua. Koon perusteella rakennelma on mahdollisesti sauna.
Edellisestä noin 30 m lounaaseen on mahdollisen ladon jäännös, sijaitsee metsän ja niityn reunassa. Jäljellä on vain kolme maatunutta ja aluskasvillisuuden osin peittämää hirttä. Rakennelman koko on noin 5 m x 7 m. Päällä kasvaa koivuja. Vieressä oleva metsä on uudistuskypsää, niitty on vanhaa peltoa jossa kasvaa koivikkoa.

Satinkiojanmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Merkitty niittylatona vuoden 1962 peruskarttaan.
Kohde sijaitsee Jeesiöjoen länsirannalla, Satinkiojanmaan ja joen välisellä ojitetulla suolla. 1962 kartan mukaan lato on ennen ollut pienen ojan vieressä. Alueella kasvaa tiheästi koivua ja jonkin verran kuusta, aluskasvillisuus lähinnä sammalia.
Hirsistä tehty lato jossa hirsien välillä selvät raot, hirsien halkaisija 15-20 cm, 6-7 hirsikertaa jäljellä, sekä 4 päätykolmiosta. Hirsissä on ollut kuori päällä, vain paikoin jäljellä, sisäpuolelta aisattu. Kattopuita ja kattolautoja on jäljellä. Leveä oviaukko jonka reunoissa on karapuut. Oven vieressä on yhdessä hirressä jotain merkkejä, mahdollisesti VIII IX, eli lato on ehkä sirretty tai aiottu siirtää. Koko 4,4 m x 4,2 m, seinät ovat noin 1,2 m korkeat. Tarkasti pääilmansuuntien suuntainen. Kirvellä tehdyt alapuoliset salvokset.

Sattasvaara 1 (Puurakenteet)
Historiallinen; Vuoden 1969 topografiseen karttaan on merkitty havaitun kohdalle jonkinlainen linja. Uudempi puhelinlinja on suuntautunut länteen.
Kohde sijaitsee Sattasvaaran etelärinteellä. Vaaran rinteet ovat kivirakkaa, yläosassa kasvaa muutamia koivuja, kuusia ja mäntyjä sekä katajaa. Alempana rinteessä puusto on tiheämpää.
Palovartijan majalle johtavan vanhan puhelinlinjan jäännös, kulkee vaaran laelta lähes suoraan etelään noin 600 m. Linjasta havaittiin 18 tolpan paikkaa, joista useimmissa on luonnonkivistä tehty tukikiveys ja moottorisahalla katkaistujen tolppien jäänteet. Viidestä tolpasta on jäljellä vain kivikasa ja muutama tolppa oli yhä pystyssä. Pohjoisimpana on haruksin tuettu lankusta tehty tolppa. Se on mahdollinen linjan päätepiste. Siinä on neljä moninkertaista rautalankaa haruksina. Tolpassa on kaksi lautaa sivulle vaakatasossa, jonkinlainen kyltin paikka. Tolppien tukikiveykset ovat keskimäärin halkaisijaltaan 1,5 m ja 50-80 cm korkeita. Pienin kiveys on halkaisijaltaan noin metrin ja suurin kaksi metriä.

Sokka-Voutavaara 2 (Puurakenteet)
Historiallinen; Sokka-Voutavaara on pieni vaara Luiron itäpuolella. Kolmiomittauspiste sijaitsee vaaran korkeimman kohdalla. Maaperä on kivikkoinen. Ympäristössä kasvaa vanhoja mäntyjä ja koivuja.
Kolmiomittauspiste on vanha mänty jonka latvaan on kiinnitetty riuku. Puun pituus n. 15 metriä ja läpimitta n. 35 cm. Latva on sahattu poikki ja riuku ulottuu noin neljä metriä latvan yläpuolelle, riuku on harmaantunut. Männyn yhdellä sivulla on n. 20 cm pitkiä oksan tynkiä, joita on ehkä käytetty tikapuina tai kohta on vain raivattu jotta rakenne on saatu nostettua latvaan.

Suksivaara 1 (Puurakenteet)
Historiallinen; Suksivaara sijaitsee Kelujärveltä koilliseen, kohde sijaitsee vaaran korkeimmalla kohdalla. Maaperä on kivinen, kuivahko kangas jossa kasvaa vaihtelevan kokoisia puita, mäntyjä, koivua ja kuusta.
Kolmiomittauspiste aihkimännyn latvassa, vaaran korkeimmalla kohdalla. Mänty on noin 8 metriä korkea, rinnankorkeus läpimitta 35 cm. Aihkin keloutuneeseen latvaan on kiinnitetty puun pätkä, jossa on neljä kirveellä tehtyä koloa, joista se on kiinnitetty rautalangalla ja nauloilla mäntyyn. Maassa on 5,2 m pitkä puun loppuosa, jonka päässä on ollut laudoista tehty levy, joka on jo varsin maatunut. Levy on kooltaan metrin leveä ja 1,1 metriä korkea, ja ilmeisesti alun perin kolmesivuinen. Puun tyvessä on useita kierroksia rautalankaa.

Torvisenjänkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 1965 peruskarttaan on merkitty lato.
Kohde sijaitsee Jeesiöjoen pohjoispuolella, Kaareselän ja Kaareojanmaan välisellä Torvisenjängällä, jossa kasvaa kortetta ja heinää sekä harvakseltaan koivuja, pajuja ja mäntyjä.
Pelkästään ladon pohja jäljellä, pyöröpuita ja hirsiä, myös muutamia kattolautoja. Koko on noin 5 m x 4 m, puut ovat osin aluskasvillisuuden peittämiä. Rakenne on ilmeisesti purettu ja siirretty.

Lehtovaara 1 (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vuojärven Lehtovaarassa, Vesalan talon kohdalla, 4-tien itäpuolella. Muistomerkin kohdalla tiessä on levike, josta johtaa polku muistomerkille. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on Lehtovaaran neuvostosotavankien hautamuistomerkki. Muistomerkki tunnetaan myös Liikamaan muistomerkkinä. Jatkosodan aikana muistomerkin lähialueella on tiettävästi sijainnut saksalaisten neuvostosotavankileiri. Vangit ovat työskennelleet lähialueella metsätöissä. Paikalle on haudattu 28 vankia. Hautapaikka oli merkitty sotien jälkeen kolmella puisella ortodoksisella ristillä ja punaisella lauta-aidalla. Uusi kivinen muistomerkki pystytettiin paikalle v. 1976. Sen pystyttämisestä vastasi sisäasiainministeriö ja silloinen Suomi-Neuvostoliitto -seuran Sodankylän osasto.
Muistomerkin on suunnitellut Matti Kuivila ja valmistanut Satakunnan Graniitti Oy:n kiviveistämö Porista. Muistomerkin paljastustilaisuus pidettiin 4.9.1977.
Muistomerkki on suorakaiteenmuotoinen 1,5 m korkea graniittipaasi, jonka ympärillä on valkoinen lauta-aita. Paateen on hakattu Neuvostoliittoa kuvaava tähti, jonka sisällä on sirppi ja vasara, ja vangin kädet, jotka kurottavat tähteä. Alla on suomeksi ja venäjäksi teksti:
Tähän on / haudattu / 25 / neuvosto- / sotilasta / SNS:n Sodankylän osasto 1976.
Vankileiriin liittyä rakenteita ei lähistöltä valtion maalta havaittu.

Myllyvaara 2 (Hautapaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Seipäjärvelle johtavan tien länsipuolella, Myllyvaaran eteläpäässä, Myllyvaaran vankileirin kohdalla. Kohde sijaitsee 70 m etäisyydellä tiestä länsilounaaseen. Tien itäpuolella on Ojalan talo. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on neuvostosotavankien hautamuistomerkki. Paikalla on ollut jatkosodan aikana
saksalaisten pitämä Myllyvaaran vankileiri. Vangit tekivät leirin lähialueilla metsätöitä. Paikalle on haudattu 154 sotavankia. Muistomerkin on pystyttänyt Suomi-Neuvostoliitto -seuran Sodankylän osasto v. 1977 ja sen on suunnitellut Matti Kuivila. Paljastustilaisuus pidettiin 9.9.1978.
Muistomerkki on sementistä valettu 1,5 m korkea obeliski, johon on kiinnitetty graniittilaatta.
Muistomerkin ympärillä on valkoinen 14 x 5 m kokoinen lauta-aitaus. Laattaan on hakattu
Neuvostoliittoa kuvaava tähti, jonka sisällä on sirppi ja vasara, ja vangin kädet, jotka kurkottavat tähteä. Alla on suomeksi ja venäjäksi teksti:
Tähän on / haudattu / 134 / neuvosto- / sotilasta / Tämän pystytti SNS Sodankylän osasto 1977
Nykyisen muistomerkin kaakkoispuolella 40 m etäisyydellä on lisäksi vanha samanlainen obeliski, joka on jätetty paikalle muistomerkin kunnostustyön yhteydessä.

Huotarinvaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huotarinvaaran lounaisrinteen juurella, Meltauksentien länsipuolella. Kohde sijoittuu rämeen reunalle, jossa on suohon laskeva jyrkähkö hiekkatörmä. Kohteen koillispuolella on Meltauksentieltä luoteeseen päin erkaneva hiekkatie, joka kulkee kohteen itäpuolella olevan poroerotuspaikan läpi. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on hiekkatörmään kaivetun kämpän jäännös. Se on mitoiltaan 5 x 5 m ja etelälounaispohjoiskoillissuuntainen. Kämppä erottuu 1 m syvänä painaumana, ja sen valleissa näkyy vähän pyöröhirttä. Kämpän päälle on kasattu risuja. Kämpän pohjoisluoteisnurkassa on luonnonkivinen piisin- tai kiukaanjäännös, joka on mitoiltaan 1,8 x 1,7 x 0,8 m.
Kyseessä on 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun ajoittuvan kämpän jäännös. Lähistöllä on myös kaksi muuta vastaavanlaista kämpän jäännöstä.

Huotarinvaara 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huotarinvaaran lounaisrinteen juurella, Meltauksentien länsipuolella. Kohde sijoittuu rämeen reunalle, jossa on suohon laskeva jyrkähkö hiekkatörmä. Kohteen koillispuolella on Meltauksentieltä luoteeseen päin erkaneva hiekkatie, joka kulkee kohteen itäpuolella olevan poroerotuspaikan läpi. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on hiekkatörmään kaivetun kämpän jäännös. Kämpän päälle on rakennettu poroaitaa, joka ajoittuu arviolta 60-luvulle. Kämppä on mitoiltaan 4 x 4,3 m ja etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen. Kämppä erottuu 1 m syvänä painaumana. Hirsiä ei ole selvästi näkyvissä. Länsilounaisnurkassa on luonnonkivinen piisin- tai kiukaanjäännös, joka on mitoiltaan 2 x 2 x 0,9 m. Ylärinteen puolella pohjoiskoillisessa 1,5 m etäisyydellä kämpästä on pyöreähkö 1,3 x 1,2 x 0,6 m kokoinen kuoppa.
Kyseessä on 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun ajoittuvan kämpän jäännös. Lähistöllä on myös kaksi muuta vastaavanlaista kämpän jäännöstä (Huotarinvaara 2 ja 3).

Kukasvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1969 topografiseen karttaan ulkorakennukseksi.
Kohde sijaitsee Kukasvaaran koillisrinteen juurella, Kukasvaaranjängän länsilaidalla. Kohteen
pohjoispuolella suon laidassa on hete. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista nuorta
kasvatusmetsää, ja rakenteiden päällä kasvaa runsaasti nuorta koivua. Kohteen pohjoispuolella
Kuusisokanlehdossa on käytössä oleva erotusaita, jolle tulee metsätie.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on mahdollisesti kaksi erillistä rakennusta tai yksi suurempi rakennus, josta väliosa on tuhoutunut.
Länsiluoteenpuoleinen rakennuksen jäännös 1 on mitoiltaan 5,9 x 5,8 m. Pitempi seinälinja on länsilounas-itäkoillissuuntainen. Pohjasta on jäljellä kaksi oksaista pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahalla tehdyt alapuolelle salvotut koirankaulasalvokset, ja hirsien päistä osa on katkaistu sahalla, osa kirveellä, ja päät on jätetty eripituisiksi. Hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa. Rakennuksen länsilounais- ja pohjoisluoteissivujen keskellä on oven tai ikkunan paikat. Länsilounaispään ovi- tai ikkuna-aukko 85 cm leveä. Aukko on sahattu hirsiin ja sen sivuille on laitettu tueksi hirsien läpi porattuja puutappeja.
Rakennus 2 sijaitsee 4 metrin etäisyydellä rakennus 1:n itäkaakkoispuolella. Rakennuksen jäännös on kolmionmuotoinen, ilmeisesti sen länsiluoteisnurkka on tuhoutunut. Rakennus on mitoiltaan 5,8 x 5,4 m ja länsilounais-itäkoillissuuntainen. Se on rakenteiltaan samanlainen kuin rakennus 1. Rakennuksesta on jäljellä kaksi hirsikertaa ja pohjan päällä olevia itäkoillis-etelälounaissuuntaisia hirsiä, jotka ovat mahdollisesti peräisin katosta. Paikalla ei näy mitään lämmityslaitteen jäännöksiä.
Takenteiden perusteella 1930-1950-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Uusijänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1959 Sodankylän hoitoalueen karttaan.
Kohde sijaitsee Uusijängän kaakkoisosan itäreunalla. Suo on ojitettua rämettä. Kasvillisuus on kohteen itäpuolella mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on siirretyn parakkikämpän jäännökset. Paikalla on kämpän ja toisen rakennuksen,
luultavasti tallin, jäännökset. Kämppä sijaitsee heinikkoisena aukiona erottuvan piha-alueen
pohjoispuolella puita kasvavalla alueella ja talli aukion etelälaidassa, 40 m etäisyydellä toisistaan. Piha-alueella on myös muita epäselviä mahdollisten rakennelmien paikkoja.
Länsiluode-itäkaakkosuuntainen kämpän pohja on mitoiltaan n. 25 x 7,5 m. Pohjasta on jäljellä yksi pyöröhirsikerta, ja sen itäkaakkoispään paikka on epäselvä. Lattian keskellä on kuoppia ja poikkihirsiä sekä lattialankkuja. Nurkissa on pitkänurkkaiset sahatut salvokset. Kämpän molempien päiden lähellä 3-4 m etäisyydellä seinälinjasta on uuninpohjien jäännökset, jotka koostuvat luonnonkivistä ja sementistä. Länsiluoteispään uuninpohja on mitoiltaan 2,7 x 1,6 x 0,3 m ja itäkaakkoispään 2,1 x 1,3 x 0,3 m. Kämpän ympärillä on vähän purettua lautaa ja säilyketölkkejä. Kämpän päällä kasvaa nuorta puustoa.
Talli on mitoiltaan 15 x 11 m, ja se on etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen. Siitä on jäljellä yksi osittainen pyöröhirsikerta. Nurkissa on sahatut pitkänurkkaiset salvokset. Piha-alueella on myös muita epäselviä mahdollisten rakennelmien paikkoja.
1950-luvulle ajoittuvan siirrettävän metsätyökämpän jäännös.

Routuslampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Routuslammen pohjoisrannalla lammen itäpäässä, Pikku Oramaan kaakkoislaidalla. Kohde sijaitsee jyrkän rinteen rajaamalla tasaisella ranta-alueella. Kasvillisuus on kuivahkoa kangasta, rannassa sekapuustoista mäntymetsää ja pohjoispuolella mäntyvaltaisempaa. Ranta-alue on nuorta kasvatusmetsää ja sen pohjoispuolinen alue varttunutta kasvatusmetsää. Pihan kaakkoispuolella lammen rannassa on suota.
Kohteessa on siirrettävän parakkikämpän jäännökset. Paikalla on kämpän ja tallin jäännökset, vene ja kaksi kuoppajäännöstä.
Kämppä sijaitsee alueen luoteispäässä. Se on länsiluode-itäkaakkosuuntainen, mitoiltaan 21,8 x 8,5 m. Kämpästä on jäljellä laakakivistä tehty kivijalka ja yksi pelkkahirsikerta. Lattiassa on kuoppia ja lattiarakenteen pohjahirsiä. Nurkissa on lyhytnurkkaiset salvokset, jotka on kiinnitetty nauloilla. Kämpän päissä 3 m etäisyydellä seinälinjoista on uuninpohjat, itäkaakkoispäässä myös sen päällä oleva lämmityskattila. Uuninpohjat ovat neliömäisiä, ja ne on tehty laakakivistä. Länsiluoteispään uuninpohja on mitoiltaan 1,2 x 1,3 x 0,6 m ja itäkaakkoispään 1,3 x 1,3 x 0,2 m. Etelälounaissivulla on kaksi paalurakenteista kuistin tai portaiden pohjaa. Toinen näistä sijaitsee länsiluoteispäässä, toinen länsiluoteenpuolella rakennuksen keskilinjasta. Rakennelmat ovat 3 m leveitä ja 2 m pitkiä. Kämpän päällä kasvaa nuorta koivikkoa ja lähistöllä on kamiina.
Kämpän luoteispuolella kulkee tienpohja, jonka pohjoispuolella nousevassa rinteessä on kaksi 7 m etäisyydellä toisistaan olevaa kuoppaa vajaan 10 m etäisyydellä kämpästä. Kuoppa 1 on kellarimainen, pyöreä, halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 1,3 m. Kämpänpuoleinen osa siitä on maantasainen. Kuopassa on lauta, johon on kiinnitetty peltiä. Kuoppa 2 on muodoltaan soikea ja mitoiltaan 2 x 1,7 x 0,9 m.
Talli sijaitsee alueen kaakkoisreunalla. Rakennus on mitoiltaan 7 x 8,8 m ja se on itäkaakkolänsiluodesuuntainen. Jäljellä on yksi sammaloitunut hirsikerta, ja rakennuksen päällä kasvaa koivikkoa. Rannan tuntumassa alueen kaakkoispäässä on lisäksi puuveneen jäännös.
1950-60-luvulle ajoittuvan siirrettävän metsätyökämpän jäännös.

Huotarinvaara 1 (Puurakenteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Huotarinvaaran laella, lähellä käytössä olevaa poroaitaa. Vaaran laelle tulee metsätie kaakosta Meltauksentieltä. Maasto on kivistä, ja kasvillisuus siellä on mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Vaaran laki on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös. Paikalla on halkaisijaltaan 40 cm paksu mänty, jonka latvaan on kiinnitetty riuku mastoksi. Riuku on katkennut päästään ja on nykyään arviolta 4 m pitkä. Mänty on elävä, mutta sen latva on kelottunut.
1900-luvun puoliväliin ajoittuvan kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös.

Huotarinvaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huotarinvaaran lounaisrinteen juurella, Meltauksentien länsipuolella. Kohde sijoittuu rämeen reunalle, jossa on suohon laskeva jyrkähkö hiekkatörmä. Kohteen koillispuolella on Meltauksentieltä luoteeseen päin erkaneva hiekkatie, joka kulkee kohteen itäpuolella olevan
poroerotuspaikan läpi. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kaksi hiekkatörmään kaivetun kämpän jäännöstä.
Kämppä 1 on etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen ja mitoiltaan 5 x 5 m. Seinälinjat erottuvat
sammaleen peittämänä vallina, ja lattian kohdalla on takaseinästä mitattuna 1 m syvä painanne. Vallin reunassa on yksi osittain näkyvä pyöröhirsikerta. Hirsien päät on katkaistu sahalla, ja hirsien yläpuolelle on sahalla salvottu koirankaulasalvos. Kämpän länsilounaisnurkassa on luonnonkivinen piisin- tai kiukaanjäännös. Se on mitoiltaan 2,3 x 2 x 0,3 m. Alarinteen puoleisen etelälounaispäädyn keskellä on oviaukko. Katosta on jäljellä yksi rakennuksen keskilinjalla oleva etelälounaispohjoiskoillissuuntainen pyöröhirsi. Kämpän pohjoiskoillispuolella ylärinteessä 1,5 m etäisyydellä on soikea 1,2 x 1,3 x 0,3 m kokoinen kuoppa. Kämpän päällä on hieman poroaitaan liittyvää puutavaraa.
Kämppä 1:n kaakkoispuolella 5 m etäisyydellä hiekkatörmässä on iso kasa poroaidasta tms. purettua lautatavaraa. Lautojen alla näyttää olevan samankokoinen suorakaiteenmuotoinen kuoppa, joka on mahdollisesti myös rakennuksen jäännös, kämppä 2. Se on kuitenkin täysin peitetty.
Kyseessä on 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkuun ajoittuvan kämpän jäännös. Lähistöllä on myös kaksi muuta vastaavanlaista kämpän jäännöstä.

Orajokisuunkangas 2 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Orajoen Kitiseen laskevan pään länsipuolella, Orajokisuunkankaan itäosassa. Kohde sijoittuu hiekkaiselle tasanteelle 10 m etäisyydelle rantatörmästä. Lännessä kulkee Kitisen rantaan tuleva puomilla suljettu mökkitie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on merkkipuu. Puu on halkaisijaltaan 50 cm paksu kelo, jonka kyljessä 1,5 m korkeudella pilkassa on kaiverrus ILIAA ja sen alla K-kirjainta muistuttava kuvio. Pilkka on kasvanut osittain umpeen ja peittänyt osan kaiverruksesta. Tämän vieressä toisessa pilkassa on kirveellä veistetty salmiakinmuotoinen 10 x 10 cm kokoinen kolo.
Puu on 1900-luvulle ajoittuva merkkipuu. Kyseessä voi olla uuttupuun tekele - puuhun on alettu tehdä koloa, mutta puu ei olekaan ollut tarpeeksi laho keskeltä, jolloin uuttu on jäänyt kesken. Usein uuttupuissa on ollut myös tekijän nimikirjaimet. Salmiakkikuvio voi olla myös jotain muuta tarkoitusta varten tehty merkki.

Kalatonjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalattomanjärven eteläpäässä länsirannalla, järven länsipuolitse kulkevan harjun juurella rantatasanteella. Kasvillisuus lammen rannassa on mäntyvaltaista rämettä, kauempana rannasta mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta. Ranta-alue on luokiteltu kitumaaksi, ympäröivä alue on varttunutta kasvatusmetsää. Kämpän ja harjun välistä kulkee metsäkoneen ajoura.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on luode-kaakkosuuntainen ja mitoiltaan 5 x 5 m. Kämpästä on jäljellä 3 pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahalla hirren yläpuolelle tehdyt koirankaulasalvokset. Hirsien päät on katkaistu sahalla ja jätetty eripituisiksi. Hirsien välissä on käytetty tiivisteenä kunttaa. Kämpän pohjoisnurkassa on romahtaneiden kattorakenteiden peittämä luonnonkivinen piisinjäännös. Kämpän päällä on luode-kaakkosuuntaisia katon ruoteita ja kurkihirsi, ja näiden päällä tuohta. Luoteispään keskellä on 80 cm leveä ja vähintään 1,2 m korkea oviaukko ja kaakkoispään keskellä 1 m leveä ja 80 cm korkea ikkuna-aukko. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla, ja tukena on käytetty hirsien läpi porattuja puutappeja. Lisäksi ovenpielissä on lautarakenteet, jotka on naulattu teollisilla nauloilla. Ikkuna on myös sahattu hirsiin ja tuettu puutapeilla. Rakennuksen luoteispää on romahtanut rakennuksen sisään ja kaakkoispää rakennuksen ulkopuolelle.
Kyseessä on arviolta 1930-1940-luvulle ajoittuva kämppä. Kokonsa perusteella kämppä ei
todennäköisesti ole ollut savottakämppä, vaan se on ollut mahdollisesti yksityiskäytössä.

Hanhipuljut 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalattomanjärven länsipuolella kulkevan harjun laella, 100 m etäisyydelle järven pohjoispäästä luoteeseen. Harjun päällä kulkee metsäkoneen ajoura, ja kohde sijoittuu tämän länsipuolelle laen reunalle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on pilkkapuu. Puu on kelottunut mänty, joka on katkennut latvastaan ja halkaisijaltaan 35 cm. Sen rungossa vastakkaisilla puolilla 1,5 m korkeudella on kirveellä tehdyt pilkat. Pilkat ovat kooltaan 15 x 10 cm. Luoteispuoleisen pilkan yläpuolella on kolmas pienempi pilkka, jossa ei näy kirveenjälkiä.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva pilkkapuu, jonka tarkemmasta merkityksestä ei ole tietoa.

Saarenpokamo 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Riipi-Vuojärvi tien itäpuolella, Saukko-Pietarin ojan ja Saukkolammesta laskevan ojan risteyskohdan alapuolella, 300 m risteyksestä kaakkoon. Kohde sijoittuu suurimmaksi osaksi yksityismaan puolelle. Ojan varsi on tasaista, kauempana rannasta on jyrkät törmät. Kohteen ylävirranpuolella kasvillisuus on kosteampaa rämettä, alapuolella kuusivaltaista sekapuustoista tuoretta kangasta, aivan rannassa korpea.
Kohteessa on uittotammen jäännös. Tammi on rakenteeltaan pukkitammi. Tammesta on jäljellä rannalla oleva valli ja jonkin verran tukirakenteita. Valli on koillis-lounaissuuntainen, pituudeltaan 100 m. Valli on tehty kivistä ja muusta maa-aineksesta. Se on leveimmillään 4 m ja kapenee päihin, loppuen kiviseen törmään. Alavirran puolella vallin reunassa on pitkittäinen pyöröhirsi sekä jonkin verran pystyyn asetettuja halkaistuja hirsiä. Vallia tukevat poikittaiset pukkihirret, jotka kiinnittyvät salvoksilla vallin reunassa pystyssä oleviin pyöröhirsiin. Salvokset on tehty sahalla. Pukit on tuettu ulommista päistään kiviröykkiöillä. Tukirakenteiden leveys on yhteensä 5,5 m. Kiviröykkiöt ovat kooltaan n. 2 x 2 x 0,4 m. Koko rakennelman leveys on joen suuntaisesti 10 m. Tammen alapuolella rannassa on lisäksi tammesta purettuja hirsiä.
1900-luvun alkupuolelle tai puoliväliin ajoittuvan uittotammen jäännös. Ojan koillispuolella on yksityisomistuksessa oleva entinen tammikämppä.

Saukkolampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Riipi-Vuojärvi -tien koillispuolella olevan Saukkolammen kaakkoispäässä, ojan
koillispuolella. Kohde sijoittuu tasanteella, josta törmä laskee jyrkästi rantaan. Kasvillisuus on
mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on mitoiltaan 12,5 x 6,6 m. Kämppä on kaksipäinen ja etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen. Etelälounaispää on 6,5 m ja pohjoiskoillispää 6 m pitkä. Pyöröhirsikertoja on jäljellä kaksi ja etelälounaisosan päällä on lisäksi katon hirsiä. Nurkissa on sahalla hirren yläpuolelle tehdyt koirankaulasalvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Kämpän molemmissa päissä on luonnonkiviset piisinjäännökset. Pohjoiskoillispään piisi on kämpän pohjoisluoteisnurkassa, mitoiltaan 2,5 x 2,2 m ja etelälounaispään piisi länsilounaisnurkassa, mitoiltaan 3 x 3,5 m. Etelälounaisosan länsiluoteissivun keskellä on oven tai ikkunan paikka. Kämpän ulkopuolella eteläkaakkoisnurkalla ja väliseinän kohdalla molemmilla sivuilla on kuopat.
1900-1940-luvulle ajoittuva metsätyökämpän jäännös.

Kortimännikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Seipäjärven pohjoispään länsipuolella Kotimännikössä, kumpuilevalla
hiekkakankaalla. Kohteen pohjoispuolella 110 m etäisyydellä on pieni lampi. Kasvillisuus on
mäntyvaltaista sekapuustoista kuivaa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on harjakotamallisen vasotuskodan jäännös. Kota on mitoiltaan 3,7 x 3,1 m ja harja on ollut lyhyen sivun suuntainen eli lounais-koillissuuntainen. Kodasta on jäljellä 4 kapeaa pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahalla hirsien alapuolelle salvetut koirankaulasalvokset. Hirsien päistä osa on katkaistu kirveellä, osa sahalla. Hirsissä on vähän kuorta jäljellä. Lounaispäädyn keskellä on hirsiin sahattu 90 cm leveä oviaukko. Kodan päälle on kaatunut kelo ja kaksi kodan sisällä kasvanutta nuorta mäntyä on kaatunut juurineen tuulessa ja vahingoittanut kodan etuseinää.
Kyseessä on hihnavasotuksessa käytetyn vasotuskodan jäännös. Hihnavasotus on alueella loppunut yleisesti 1960-luvulla, joten kota lienee sitä vanhempi.

Valkkisjärvi 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Seipäjärven luoteispuolella oleva Valkkijärven lounaisrannalla, rantaan laskevassa
rinteessä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa
uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on merkkipuu. Puu on latvastaan katkennut halkaisijaltaan 50 cm paksuinen kelo, jossa on epäselvää kirjoitusta tai merkkejä 1,5 m korkeudella rungossa. Kaiverruksesta ei saatu sen tarkemmin selvää. Liitteenä on piirros kaiverruksesta, valokuvassa kaiverrus erottuu huonosti. Kaiverruksen alla on lisäksi kolme pystyviivaa, jotka voivat tosin olla jonkinlaisen männynnävertäjän tai -nakertajan kaivertamia.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva merkkipuu, jonka tarkempi merkitys ei ole tiedossa.

Orajokisuunkangas 4 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Orajokisuun pohjoispuolella Kitisen itärannalla jokitörmässä, Orajokisuunkankaalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on merkkipuu joen törmässä. Merkkejä pystyssä olevassa kelossa, jonka halkaisija on noin 0,5 m. Toisella puolella runkoa on kaksi puumerkkiä päällekkäin 1,5 metrin korkeudella. Ylempi puumerkki muistuttaa N- ja K- kirjainten tai N- ja R-kirjainten yhdistelmää. Alempi on yhdistetty J- ja P-kirjain. Kelon toisella puolella on kolme kirveellä tehtyä pilkkaa pystysuunnassa noin 1,5 metrin korkeudelta 2 m korkeudelle. Alimpien pilkkojen oikealla puolella on puumerkki, joka näyttää O- ja Pkirjainten yhdistelmältä. Puussa on noin 0,3 m korkeudella jälkiä mahdollisesta sytykkeenotosta. Pilkkojen alle on hiilellä kirjoitettu päivämäärät ja nimikirjaimet 4.4.1976; AP.; KP; 4 4.76) ja pilkkojen ylle teksti OLOF. Kelo sijaitsee ohjepuomin jäännöksen alueella.
Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva merkkipuu. Kaiverrusten tarkempi merkitys ei ole tiedossa.

Orajokisuunkangas 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Orajokisuun pohjoispuolella Kitisen itärannalla jokitörmässä, Orajokisuunkankaalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Jokitörmä on 1,5 m korkea joen pinnasta.
Alueella noin 240 metrin matkalla jäännöksiä uiton ohjepuomista. Paikalla olevat kiinteät rakenteet (ankkurikivi, töveli, paaluryhmä) ovat puomin kiinnitysrakenteita.
Etelässä vielä elävässä puussa näkyy vaijerin hankausjälkiä sekä puomien kiinnikkeenä käytetty rautaesine. Pohjoisempana alueen keskellä on jokitörmään kaivettu 3 x 4 x 1,1 m kokoinen soikea kuoppa, jonka pohjalla olevaan kiveen on kiinnitetty rautasilmukka ja kettinki. Kivi ei näy maanpinnalle. Ankkurikiven ympärillä on osittain maan peittämää kettinkiä ja toinen irtonainen puomien kiinnike. Kuopan koillispuolella törmän päällä on pyöreä metalliseinäinen sylinterin muotoinen töveli. Töveli on halkaisijaltaan 1,1 m ja sen kattona on betoninen halkaisijalta 1,2 m oleva kupolimainen kansi. Töveli on noin 60 cm korkea. Töveli on toiminut vaijerin kiinnitysrakenteena. Pohjoisempana rannassa on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen kolmen paalun jono. Eteläisin paalu on lahonnut ja sen viereiseen jokitörmään on kaivettu 4 x 2 x 1,3 m kuoppa. Paalut ovat halkaisijaltaan
30 cm kokoisia, 60 cm korkeita pyöröhirsiä. Eteläisimmän paalun etäisyys keskimmäiseen paaluun on 1,8 m ja siitä pohjoisimpaan paaluun 2,4 m. Eteläisimmän paalun sivuille on kiinnitetty kaksi metallilevyä ja keskimmäiseen kolme. Pohjoisimmassa paalussa ei ole metallilevyjä. Paaluista pohjoiseen on puomiin liittyvää rautavaijeria edelleen kiinni elävissä puissa.
1900-luvulle ajoittuva uitossa käytetyn ohjepuomin jäännös.

Tulinenjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tulisenjärven länsipäässä pohjoisrannalla, 10 m etäisyydellä rannasta. Kohde sijoittuu tasanteelle, josta maasto laskeutuu loivasti kaakkoon järven rantaan. Kohteen vieressä on käytössä oleva nuotiopaikka. Kohteen luoteispuolella 10 m etäisyydellä on metsätie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on sammaloitunut kämpän jäännös. Kämppä on kooltaan 7,2 x 7 m, luodekaakkosuuntainen. Jäljellä yksi pyöröhirsikerta. Nurkkasalvokset ovat hirren yläpuolelle sahattuja koirankaulasalvoksia. Hirsiä on katkottu sekä kirveellä että sahalla, ja ne on jätetty eripituisiksi. Kämpänpohjan päällä on luoteis-kaakkosuuntaisia kattohirsiä ja poikittaisia ruoteita. Etelänurkassa on laakakivistä tehty piisi, joka on kooltaan 2,6 x 2,3 x 0,5 m. Kämpän ulkopuolella luoteisseinustasta metrin etäisyydellä on kaksi kuoppaa, kooltaan 1,8 x 1,1 m ja 2 x 1,8 m, molemmat syvyydeltään noin 0,5 m. Toisen kuopan päällä on korjuujätettä.
1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva metsätyökämpän jäännös.

Tulisenjärvenkangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tulisenjärvenkankaan itäosassa, Ala-Korpijoen luoteisrannalla, tasaisella terassilla, joka laskee joenrantaan. Tulinenjärvi sijaitsee kohteesta 750 m etäisyydellä länsiluoteessa. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennusta.
Kämppä 1 on kaksiosainen L-kirjaimenmuotoinen rakennus. Rakennuksen kaakkoispäässä on tupa- tai muu lämmin osa, jossa on kamiina, ja luoteispäässä talli. Tuvan pitkä sivu on luode-kaakkosuuntainen ja tallin koillis-lounaissuuntainen. Tuvan mitat ovat 3,9 x 3,2 m ja tallin 2,5 x 4,2 m. Yhteensä rakennus on mitoiltaan 6,4 x 4,2 m. Kämpästä on jäljellä enimmillään viisi pyöröhirsikertaa, ja hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa. Tallin sisäseinän hirsien väleihin on lisäksi naulattu lautoja peittämään rakoja. Nurkkasalvokset ovat alapuolelle sahattuja koirankaulasalvoksia. Hirret on katkaistu sahalla ja jätetty eripituisiksi. Tuvan kaakkoispään keskelle on sahattu 1 m levyinen oviaukko. Vasemman ovenpielen hirsiä on veistetty suoraksi molemmilta puolilta ja oikeanpuoleisesta pielestä vain sisäpuolelta. Oikean pielen sisäpuolelle on lisäksi naulattu pystyriuku. Tallin 1,2 m leveä ovi sijaitsee kaakkoisseinän koillissivulla, rakennuksen sisänurkan kohdalla. Oikean ovenpielen ulkosivulle on naulattu pystyriuku ja hirsissä on rautalankaa. Tuvan päällä on kattohirsiä ja -riukuja. Kurkihirsi on pitkän sivun suuntainen. Tuvan etelänurkassa on tynnyrinmallinen kamiina. Kämpän pohja on ympäröivää maata matalammalla.
Kämppä 2 sijaitsee kämpästä 1 kuusi metriä lounaaseen. Kämppä erottuu sammaleen peittämän neliskulmaisen vallin ympäröimänä kuoppana. Kämppä on mitoiltaan 4,9 x 4,6 m ja sen keskellä oleva kuoppa on 1,3 m syvä. Kämppä on koillis-lounaissuuntainen. Oviaukko on kaakkoisseinän keskellä ja luonnonkivinen piisi itänurkassa. Piisi on mitoiltaan 2,2 x 2 x 1,3 m. Koillisseinän vieressä on jyrkkäreunainen, mitoiltaan noin 30 x 30 x 20 cm kokoinen, neliskulmainen kuoppa.
Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. Kämppä 1 ajoittunee 1930-1950-luvulle. Kuntonsa perusteella kämppä 2 voi olla tätä vanhempi, tai se on palanut.

Vikevi metsänvartijantila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1913-1914, 1936 ja 1959 Sodankylän hoitoalueen karttoihin.
Kohde sijaitsee Kitisen kaakkoisrannalla Vikevinnivan kohdalla, Vikevinkankaan luoteispäässä.
Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta
kasvatusmetsää.
Kohteessa on Vikevin metsänvartijantilan jäännös. Paikalla on päärakennuksen ja kahden muun rakennuksen jäännökset, kellarin jäännös, kaivon jäännös, kuoppajäännös sekä viisi pellon- tai niitynraivausröykkiötä, jotka sijoittuvat heinikkoisena aukiona erottuvan pihan tai niityn reunoille.
Rakennus 1 sijaitsee alueen pohjoislaudalla metsän reunassa. Kyseessä on luultavasti päärakennuksen jäännös. Se on koillis-lounaissuuntainen, mitoiltaan 15,5 x 6,5 m. Rakennus erottuu kumpareena, puurakenteita ei ole jäljellä. Lounaispäässä on laakeista kivistä koostuva röykkiö, luultavasti uuninjäännös, mitoiltaan 3,5 x 4,2 x 1 m. Lisäksi paikalla on mahdollisia nurkkakiviä. Rakennuksen päällä kasvaa eri-ikäistä puustoa.
Kaivo sijaitsee rakennus 1:stä itään. Kaivo on mitoiltaan 2,5 x 2,5 x 3 m ja muodoltaan neliömäinen kuoppa. Kaivon seinämässä on lautarakenteita.
Rakennus 2 sijaitsee kaivo 1:stä itään, alueen koillisnurkalla. Rakennuksen kohdalla on kaksi
luonnonkivisen piisin jäännöstä kahden metrin päässä toisistaan lounais-koillissuuntaisesti.
Ensimmäinen on mitoiltaan 2,4 x 1,8 x 0,3 m ja toinen 2,6 x 2,5 x 0,6 m. Rakennuksen itäpäässä on kulmikas kohouma, mahdollisesti rakennuksen nurkka. Ympärillä on hirsien jäännöksiä. Kyseessä voi olla saunan jäännös. Rakennuksen seinät eivät ole säilyneet, joten siitä ei otettu tarkempia mittoja.
Kuoppajäännös sijaitsee alueen keskellä olevalla niityllä. Se on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 5 m ja yli 2 m syvä. Kuopan ympärillä on leveä maavalli. Kyseessä voi olla jonkinlainen kaivo, tai kuoppa on syntynyt kun paikalta on purettu jokin rakennelma pois.
Rakennus 3 sijaitsee alueen eteläosassa. Se on itä-länsisuuntainen, 8,5 x 5 m kokoinen
suorakaiteenmuotoinen painauma, joka on noin 40 cm syvä. Rakennuksesta ei ole jäljellä
puurakenteita. Kyseessä voi olla talli tai muu talousrakennus.
Kellari sijaitsee rakennus 3:n kaakkoispuolella. Kellari on kaivettu hiekkatörmään. Se on
suorakaiteenmuotoinen ja kooltaan 5,3 x 2 m, päädystä mitattuna n. 2 m syvä. Ympäröivä maavalli on noin 3 m leveä. Oviaukko sijaitsee luoteispäässä. Seinämissä on näkyvissä seinälautoja.
Kohteessa on Vikevin metsänvartijantila. Paikalla on ollut metsänvartijantila viimeistään v. 1913 ja se on ollut toiminnassa ainakin 1950-luvun loppuun asti.

Vikevinniva 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kitisen kaakkoisrannalla Vikevinnivan kohdalla, Vikevinkankaan luoteispäässä,
tasaisella terassilla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on pyöröhirsirakenteisen kämpän jäännös. Rakennus voi liittyä Vikevin
metsänvartijantilaan, mutta se ei ole suoraan yhteydessä sen piha-alueeseen, joten se merkittiin eri kohteeksi. Kyseessä voi olla myös erillinen uittokämppä tms.
Rakennus on pohjois-koillissuuntainen ja mitoiltaan 8,1 x 7 m. Nurkkasalvokset on yläpuolelle
sahattuja koirankaulasalvoksia ja hirret on katkaistu sahalla lähes yhtä pitkiksi. Jäljellä on enimmillään kolme hirsikertaa, jotka on tilkitty kuntalla. Oviaukko on luoteisseinän keskellä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja veistetty ulkopuolelta tasaisiksi. Ovenpielien hirsiin on porattu tueksi puutappeja. Oviaukon leveys on 120 cm. Rakennuksen päällä on kattolautoja, joissa on kiinni teollisia nauloja.
Kyseessä lienee 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva kämppä. Kohde voi liittyä lounaispuolella 50 m etäisyydellä olevaan Vikevin metsänvartijantilaan.

Taka-Uhriselkä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjoen varressa, Taka-Uhriselän koillispuolella.
Tammen kohdalta kulkee tienura. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta. Joen
eteläpuolella kasvaa nuorta kasvatusmetsää, pohjoispuolella uudistuskypsää metsää. Tammen kohdalla kasvaa koivikkoa. Yläjuoksun puolella jokea ympäröi leveä suoalue.
Kohteessa on uittotammen jäännös. Tammesta on jäljellä maavalli, joka on leveimmillään rannassa 5 m ja kapenee päihin. Tammi on etelärannalla etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen ja 30 m pitkä. Joen pohjoisrantaa ei tarkastettu inventoinnissa. Vedessä näyttää olevan vielä alkuperäisiä poikittaisia pyöröhirsiä, joiden päälle on kasattu tuoreita puita ylityspaikaksi. Alajuoksun puolella on kolme vallia tukevaa pukkihirttä, joiden päissä on niitä tukevat kiviröykkiöt n. 7,5 m etäisyydellä vallista. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 1-1,5 m ja koostuvat yhdestä kivikerrasta. Röykkiöitä on etelärannalla 5 kpl. Alajuoksun puolella tammen vieressä kulkeva tieura on osittain tuhonnut vallin.
Kyseessä on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuvan uittotammen jäännös.

Pirttikenttä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjärven itärannalla olevan niemen, Pirttikentän,
lounaisrannalla. Kohde sijoittuu rantaan laskevan rinteen reunalle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista
kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä erottuu sammaleen peittämänä nelikulmaisena vallina, joka on itä-länsisuuntainen ja mitoiltaan 5,7 x 4,6 m. Kämpän luoteisnurkassa on sammaleen peittämän luonnonkivisen piisin tai kiukaan jäännös, joka on kooltaan 2 x 2,8 x 0,4 m. Kämpän lattia on maanpintaa alempana.
Kyseessä on 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan kämpän jäännös.

Naattuanlammit 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Isovittikon pohjoisosassa, keskimmäisen Naattuanlammen lounaispuolella olevalla hiekkaisella harjanteella. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on siirretyn kämpän jäännös. Paikalla on kämppä- ja tallirakennukset, neljä kuoppajäännöstä ja puurakennelma, joka on mahdollisesti käymälän jäännös. Kämpän lähellä kulkee tienpohja. Kämppä, talli ja kuoppa 4 sijoittuvat tämän tienpohjan eteläpuolelle, kuopat 1-3 tien pohjoispuolelle.
Kämppä sijaitsee alueen keskellä. Kämppä on länsiluode-itäkaakkosuuntainen ja mitoiltaan 18,5 x 14,5 m. Kämpästä on jäljellä yksi pyöröhirsikerta sekä poikittaisia lattian tai katon hirsiä. Lattian alle maahan on kaivettu useita kuoppia. Eteläkaakkoisnurkassa on luonnonkivinen piisinjäännös. Lisäksi ympärillä on kamiinan osia. Kämpän nurkissa on sahatut salvokset. Kämpän päällä kasvaa nuorta koivua.
Talli sijaitsee kämpän kaakkoispuolella notkelmassa. Talli on mitoiltaan 13,5 x 6,6 m ja se on
itäkoillis-länsilounaissuuntainen. Tallista on jäljellä yksi pyöröhirsikerta ja lattian tai katon
poikkihirsiä. Nurkkasalvokset on tehty sahalla. Tallin päällä kasvaa puuntaimia.
Kämpän pohjois- ja koillispuolella on neljä korsumaista kuoppajäännöstä. Näistä läntisin kuoppa 1 on mitoiltaan 3,5 x 2,9 x 0,8 m ja muodoltaan soikea. Kuopassa on lautarakenteita. Kuoppa sijoittuu törmän päälle. Kuoppa 2 sijaitsee törmän alla soisella alueella. Se on pyöreä ja jyrkkäreunainen, mitoiltaan 1,9 x 1,8 x 1 m. Kuoppa 3 sijaitsee alueen itäreunassa, törmän päällä. Se on mitoiltaan 2,8 x 2,5 x 2 m ja muodoltaan pyöreä. Kuopassa on lautarakenteita. Kuoppa 4 sijaitsee kämpän itäkaakkoispäädyn lähellä 4 m etäisyydellä kämpästä. Kuoppa on soikea, mitoiltaan 3 x 2,3 x 1 m, ja siitä johtaa 2,3 m pitkä, 2,1 m leveä ja 40 cm syvä käytävä kämpän suuntaan.
Kämppäalueen ulkopuolella lännessä harjanteen reunalla on pieni puurakennelma, joka voi olla kämpän käymälä. Rakennelman pohjana on kaksi samansuuntaista pyöröhirttä, joiden päälle on naulattu lankkulattia. Nurkissa on pystyriu’ut, joita yhdistää 55 cm korkeudella vaakariu’ut. Rakennelman alla on kuoppa. Kuopan puoleisella pitkällä sivulla on matala lankkuseinämä. Rakennelman pohjan mitat ovat 2,35 x 0,93 x 2 m.

Teräväisenkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kitisen koillisrannalla, Teräväisenkankaan eteläosassa, kapealla jokiterassilla.
Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on itä-länsisuuntainen, ja se on mitoiltaan 7,5 x 4,3 m. Kämpän länsipäädyssä on tupaosa ja itäpäädyssä väliseinän erottama heikosti erottuva talliosa. Tupa on 4,5 m pitkä ja talli 3 m. Kämpästä on jäljellä yksi pyöröhirsikerta. Nurkissa on pitkänurkkaiset salvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla, osa kirveellä. Kämpän päällä on pitkän sivun suuntaisia kattorakenteita ja kurkihirsi. Tuvan lounaisnurkassa on sammaleen peittämän luonnonkivisen piisin jäännös. Piisi on mitoiltaan 1,8 x 1,9 x 0,5 m.
1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan kämpän jäännös.

Oratunturi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1959 hoitoalueen karttaan, v. 1970 topografiseen karttaan ja nykyiseen
maastokarttaan.
Kohde sijaitsee Oratunturin keskimmäisen laen päällä. Ympäristö on puutonta rakkaa. Alue on
luokiteltu joutomaaksi. Vierestä kulkee moottorikelkkareitti.
Kohteessa on kaatuneen kolmiomittaustornin jäännös. Torni on pyöröhirsi- ja lautarakenteinen. Alkuperäisen pohjan halkaisija on 3,5 m, tosin tornin rakenteita on levinnyt laajemmalle alueelle. Jalat, joita on näkyvissä neljä, on tuettu kivillä. Rakennelman keskellä kivessä on kiintopistettä merkitsevä pultti. Kaatuneen rakennelman päälle on kiinnitetty uudempi kiintopisteen merkki (valkoinen rasti). Tornin puurakenteissa on kaiverruksia, mm. TR 17390.
1950-60-luvulle ajoittuvan kolmiomittaustornin jäännös.

Oratunturi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oratunturin keskimmäisen laen päällä. Ympäristö on puutonta rakkaa. Alue on luokiteltu joutomaaksi. Vierestä kulkee moottorikelkkareitti.
Kohteessa on kivilatomus, jota on käytetty kolmiomittauksen tähystysmerkkinä.
Kivilatomus on rakennettu v. 1922 Kemijärvi-Jäämeri -kolmioketjun mittausta varten
maanmittaushallituksen toimesta. Pisteen rekognoinnista ja merkin rakentamisesta vastasi H. Junno, ja seuraavana vuonna 1923 O. Lehtinen suoritti pisteellä kulmamittaukset. Kuvauksen mukaan merkki sijaitsi tunturin korkeimmalla laella, ja oli 2 m korkea, alhaalta 2 m ja ylhäältä 1,7 m leveä, katkaistun kartion muotoinen kivilatomus. Kivilatomuksen keskellä tähtäyskohteena on ollut tanko, jonka päässä on ristikko. Kolmiopiste on merkitty keskisellä porareiällä, ja ympärillä on ollut neljä varamerkkiä, joista tähystysmerkin lounaispuoleinen reikä on ollut havaintopisteenä. Rakennelmasta on myös olemassa käytönaikainen valokuva. (Maanmittaushallitus 1928: 46-47, 52.)
Vuonna 2013 kivilatomus paikannettiin. Se sijaitsee kolmiomittaustornin jäännöksen lounaispuolella. Kivilatomus on osittain romahtanut ja sen päälle on kasattu uusia kiviä. Nykyiset mitat ovat 3,8 x 4,5 x 1,5 m. Alkuperäinen rakenne on kuitenkin vielä havaittavissa, ja se vastaa edellä mainittua kuvausta. Latomuksen keskellä on lahonneen puuriu’un tynkä. Latomuksen kylkeen on tehty nuotiopaikka hyödyntäen latomuksen kiviä. Ympäristössä on useita retkeilijöiden tekemiä pienempiä kivilatomuksia ja pystytettyjä kiviä.
Kivilatomus on maanmittaushallituksen julkaisun (1928) mukaan rakennettu v. 1922 kolmiomittauksen tähystysmerkiksi, ja paikalla on suoritettu kulmamittauksia v. 1923. Informantin mukaan merkki olisi rakennettu vanhan Sodankylän ja Sompion lapinkylien välisen rajakiven päälle. Georg Wahlenbergin Kemin Lappia esittävässä kartassa vuodelta 1802 Sodankylän ja Sompion rajan on merkitty kulkevan Oratunturin yli, joten tätä voi pitää mahdollisena. Kuva kartasta löytyy mm. Suur-Sodankylän historia 1:stä s. 104.

Routusvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Informantin mukaan paikalla on 1800-luvulle ajoittuvan perkka-aidan osa. Kohteella käytäessä tavattiin myös paikallinen poromies, joka tiesi kertoa kohteesta.
Kohde sijaitsee Routusvaaran länsipuolella olevalla Routusvaaran poroerotusaidalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on hirsirakenteisen poroerotusaidan jäännös. Paikalla on myös käytössä oleva erotusaita ja uudempaa käytöstä poistunutta riukuaitaa.
Nykyisen aidan vieressä on kaarevanmuotoinen vanhan kirnun pätkä. Aita on salvottu pyöröhirsistä. Aidaksina on 6 pyöröhirttä, aidan korkeus on 1,2 m ja pituus 20-30 m. Aidakset on tuettu toisiinsa kirveellä hirren yläpuolelle tehdyillä koirankaulasalvoksilla. Lisäksi länsipäässä tukirakenteina on sisäja ulkopuolelle naulattuja pystyhirsiä, joita tukee vinopuu. Aidassa on kolme luukkua. Luukkujen ovet ovat 135 cm korkeita ja 95 cm leveitä, aukot taas pienempiä, 60 cm leveitä. Luukunpielien hirret on katkaistu sahalla. Ovet on tehty pystylaudasta, sisäpuolella oven ylä- ja alareunassa on vaakariu’ut. Ulko- ja sisäpuolelle luukkujen sivuille ja yläreunaan on naulattu riu’ut. Aidan itäpäässä on puretun riukuaidan jäännöksiä, jotka risteävät kahteen suuntaan.
Käytössä olevan porokämpän kuistilla on vanhaan aitaan kuuluneita kirveellä tehtyjä portinpieliä.

Nulkki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Sodankylä-Pelkosenniemi -maantien eteläpuolella 200 m etäisyydellä, Nulkin
eteläpuolella, Peräjoen pohjoisrannalla. Paikalle tulee metsätie maantieltä. Metsätie kulkee alueen läpi puron rantaan. Kasvillisuus kohteen ympärillä on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on siirretyn parakkikämpän paikka. Piha-alue erottuu heinikkoisena pajua ja puuntaimia harvakseltaan kasvavana aukiona. Pihan länsisivulla on kahden rakennuksen hirsipohjan jäännökset. Pohjat ovat vain osittain säilyneet, eikä niitä siten voitu mitata. Pihalla on kämppään kuuluvaa irtaimistoa, mm. heteka ja kamiina.
Kyseessä on siirretyn metsätyökämpän jäännös. Kämppä ajoittuu 1950-60-luvulle.

Oratunturi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty alueen suunnistuskarttaan.
Kohde sijaitsee Oratunturin läntisimmän laen lounaisrinteen juurella. Läntisen tunturinlaen ja sen länsipuolella olevan matalamman vaaran välisen ojan itäpuolella 170 m etäisyydellä. Kohteen eteläpuolella on tunturin etelälaidalla kulkeva metsätie 20 m etäisyydellä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on pyöröhirsinen, mitoiltaan 17,5 x 12 m ja eteläpohjoissuuntainen. Kämpästä on jäljellä yksi sammaloitunut hirsikerta. Itäosassa on tupa- ja länsiosassa väliseinän erottama lämmityslaitteeton talli- tai varasto-osa. Tupaosa näyttää hirsien perusteella jakautuvan kolmeen erilliseen huoneeseen, talliosa kahteen. Asuinhuoneissa on luonnonkiviset piisit, tallissa ei. Talliosan leveys itä-länsisuuntaisesti on 5,5 m, tupaosan 6,5 m.
Talliosasta pohjoisempi on 8 m ja eteläisempi 9,5 m pitkä. Tupaosan huoneista pohjoisin on mitoiltaan 6 m pitkä, keskimmäinen 5,5 m ja eteläisin 6 m. Kämpässä on kaksi piisiä, joista toinen sijaitsee eteläisen asuinhuoneen kaakkoisnurkassa ja on kooltaan 1,8 x 1,6 x 1 m. Toinen piisi sijaitsee pohjoisen ja keskimmäisen asuinhuoneen välissä itäseinustalla. Kooltaan se on 3,5 x 2 x 1,7 m. Nurkkahirsistä osa on katkaistu kirveellä, osa sahalla. Salvokset eivät erotu selvästi.
Kämpän ulkopuolella on neljä kuoppaa; Kämpän etelä- ja pohjoissivulla väliseinän kohdalla,
koillisnurkassa ja keskimmäisen ja etelänpuoleisen asuinhuoneen väliseinän kohdalla kämpän itäsivulla. Kämpän päällä kasvaa puustoa.
1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Oratunturi 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty alueen suunnistuskarttaan.
Kohde sijaitsee Oratunturin läntisimmän korkean länsilounaispuolella, tunturin länsipuolella olevan matalan vaaran kaakkoisrinteellä. Kohde sijoittuu tunturin ja vaaran välisen ojan länsipuolelle. Kohteen eteläpuolella on Oratunturin etelälaidalla kulkeva metsätie 290 m etäisyydellä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on pyöröhirsinen, koillis-lounaissuuntainen, mitoiltaan 19,3 x 10,5 m. Kämpästä on jäljellä yksi sammaloitunut hirsikerta. Nurkkasalvokset eivät erotu, mutta nurkkahirsien päät on katkaistu enimmäkseen sahalla, osa myös kirveellä.
Kämpän keskellä kulkee pituussuuntaisesti väliseinä, joka erottaa luoteis- ja kaakkoisosan toisistaan jakaen kämpän kahteen lähes yhtä suureen osaan; kaakkoispuolisko on 5 m ja luoteispuolisko 5,5 m leveä. Luode-kaakkosuuntaisesti kulkee lisäksi kaksi väliseinää, jotka erottavat puoliskot kolmeksi osaksi; lounaisosa on 6,5 m pitkä, keskiosa 6 m ja koillisosa 6,8 m pitkä. Keskimmäisissä kahdessa huoneessa ja lounaispäädyn kaakkoisosassa on luonnonkiviset piisit, muissa osissa ei ole lämmityslaitteen jäännöksiä. Kylmien huoneiden ulkoseinät näyttävät ohuemmalta tai ovat muuten huonommin säilyneet. Jos rakennuksessa on talliosa, se sijaitsee mahdollisesti koillispäässä.
Keskimmäisten huoneiden piisit sijaitsevat rakennuksen ulkoseinustoilla, koillispuoleisen sisäseinän vieressä. Luoteishuoneen piisin mitat ovat 2,2 x 2,9 x 0,6 m ja kaakkoishuoneen 2,5 x 2,5 x 0,5m. Lounaispäädyn kaakkoispuolen huoneen piisi taas sijaitsee kämpän eteläisessä ulkonurkassa. Piisi on mitoiltaan 2,5 x 2,3 x 0,6 m.
Kämpässä on erotettavissa neljä 1 m leveää hirsiin sahattua oven tai ikkunan paikkaa. Yksi niistä sijaitsee lounaispäädyssä luoteishuoneen puolella väliseinän vieressä, yksi kaakkoisseinustalla koillishuoneen kohdalla keskimmäisen huoneen väliseinän vieressä, ja kaksi sijaitsee luoteisseinällä, toinen keskimmäisen huoneen keskilinjalla ja toinen koillishuoneen kohdalla, keskimmäisen huoneen väliseinän vieressä.
1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Miiluharjut 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja v. 1958 Sodankylän hoitoalueen karttaan (kyseessä voi olla myös porokämppä).
Kohde sijaitsee Miiluharjujen eteläpuolella, Nuoliojan koillispuolella, Sodankylän ja Pelkosenniemen kunnanrajan vieressä Pelkosenniemen puolella. Kohteen pohjoispuolella metsätien pohjoispuolella on Nuolivaaran poroerotusaita. Kasvillisuus ympäristössä on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on purettu tai siirretty. Paikalla on heinikkoinen aukio, jonka keskellä on rakennuksen jäännös. Rakennus koostuu matalasta vallista, joka on enimmäkseen kasvillisuuden peitossa. Lisäksi maanpinnalle on näkyvissä yksi pyöröhirsi, jossa on sahattu pitkänurkkainen salvos. Aukion kaakkoislaidalla on lautakasa. Aukiolla on voi olla muita rakennuksen jäännöksiä, mutta tarkastushetkellä aluskasvillisuus vaikeutti rakenteiden havaitsemista.
1950-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Sadinmaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja v. 1958 Sodankylän hoitoalueen karttaan.
Kohde sijaitsee Hangasselän pohjoispuolella olevan Sadimaan eteläreunalla, lähellä suon laitaa. Kohteen eteläpuolitse kulkee metsätie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista tuoretta kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalta löytyi pienen lautarakennelma jäännös ja tallin jäännös. Lautarakennelma sijoittuu metsän puolelle alueen länsiluoteispäätyyn, talli kosteammalla heinikkoiselle aukiolle 80 m etäisyydelle lautarakennelmasta, alueen itäkaakkoispäätyyn. Kämpän paikkaa ei havaittu, se on siirretty pois.
Lautarakennelma on huonokuntoinen, alla on 3 x 1,5 x 0,8 m kokoinen kuoppa, jonka päällä on lautoja. Kyseessä voi olla käymälän tai vajan jäännös. Paikalla olleita rakennuksia on purettu ja siirretty, joten mahdollisesti laudat voivat olla peräisin myös puretusta rakennuksesta.
Talli on pyöröhirsinen, luode-kaakkoissuuntainen ja mitoiltaan 8,4 x 8,2 m. Tallista on jäljellä 3 hirsikertaa, ja pohjan päällä on lisäksi irrallisia hirsiä. Nurkissa on molemmille puolille sahatut pitkänurkkaiset salvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Luoteisseinän keskellä on 85 cm leveä oviaukko. Ovenpielien hirsiin on sahattu pystylovet ovirakenteita varten. Oviaukon lähellä on irtonainen ovenpieli ja ovi. Ovi on pystylaudoitettu ja rautasaranallinen. Tallin sisällä on pilttuiden väliseiniä koillis- ja lounaissivuilla, 4 kpl molemmilla sivuilla. Pilttuita on siis ollut enimmillään 5 molemmilla sivuilla. Väliseinät koostuvat päällekkäisistä vaakariu’usta, jotka on kiinnitetty yhteen seinämän päihin sisä- ja ulkopuolelle asetetuilla pystyriukupareilla, jotka on kiinnitetty toisiinsa rautalangalla seinämän läpi.

Kannuslehto 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Kannuslehdon eteläosassa suon laidalla. Etelässä suolla reilun 500 m etäisyydellä on Rovajoki. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, joka on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on siirretyn parakkikämpän jäännös. Paikalla on kämpän ja tallin pohjat. Talli sijaitsee suon reunalla, kämppä ylempänä tallin koillispuolella. Rakennusten päällä kasvaa nuorta koivikkoa.
Kämppä on itä-länsisuuntainen, mitoiltaan 12,3 x 7,5 m. Kämpästä on jäljellä maapenkka, joka on 80 cm leveä ja 40 cm korkea. 2-3 m etäisyydellä kämpän länsipäädystä on laakakivistä tehty neliönmuotoinen uuninpohja, mitoiltaan 1,1 x 1,2 x 0,3 m. Uuninpohjan vieressä on kumollaan suuri pyöreä lämmityskattila. Kämpän sisällä on myös kamiina. Kämpän pohjassa on useita kuoppia. Pohjoisseinämällä kasvillisuuden peitossa on pyöröhirsiä ja riukuja, jotka ovat mahdollisesti osa eteistä tai portaita. Kämpän länsipuolella on 1,5 x 1,5 x 0,5 m kokoinen kuoppa.
Talli on kooltaan 8,5 x 7,8 m ja pitkältä sivultaan itä-länsisuuntainen. Tallista on jäljellä kaksi pyöröhirsikertaa, joissa on sahalla hirsien ylä- ja alapuolelle tehdyt pitkänurkkaiset salvokset. Hirsien päät on katkaistu sahalla. Katto on romahtanut tallin päälle. Kurkihirsi on pohjois-eteläsuuntainen ja kattoruoteet sitä vastakkain olevia riukuja, minkä perusteella tallin katto on lyhyen sivun suuntainen. Riukujen päällä on lisäksi kattohuopaa. Eteläpäädyssä on epäselvä oven paikka. Tallin vieressä on kaksi tukkikasaa, joista toinen on siististi kasattu.
1950-60-luvulle ajoittuvan siirrettävän parakkikämpän jäännökset.

Ahvenlampi 1 (1000038969) (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Luosto-tunturin itäpuolella, Luoston taajama-alueen pohjoispäässä olevan
Ahvenlammen itärannalla, 70 m Metsä-Luostosta kaakkoon. Lampea kiertävä luontopolku kulkee kohteen länsipuolelta. Kohteen eteläpuolella 70 m etäisyydellä polun varressa on laavu. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennusta ja riukuaitaa. Toinen rakennuksista on asuinrakennus ja toinen talli, mutta on epäselvää kumpi on kumpi.
Etelänpuoleinen rakennus 1 on luode-kaakkosuuntainen, kooltaan 8,6 x 7,6 m. Rakennuksesta on jäljellä kolme pyöröhirsikertaa ja kaksi pitkän sivun suuntaista kattohirttä. Nurkissa on hirren yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa. Rakennuksen kaakkoisseinän keskellä on 90 cm leveä oviaukko. Ovenpielin hirret on katkaistu sahalla ja pieliin on tehty pystylovi. Samanlainen 80 cm leveä aukko on rakennuksen koillisseinällä. Luoteispäässä länsinurkan vieressä on lisäksi 60 cm leveä luukku tai ikkuna. Rakennuksen etelänurkan vieressä on geokätkö.
Rakennus 2 sijaitsee noin 15 m rakennus 1:stä luoteeseen. Rakennus on kaksihuoneinen, luodekaakkosuuntainen, mitoiltaan 14,7 x 7 m. Luoteisosa on 7,6 m pitkä ja kaakkoisosa 7,1 m. Pyöröhirsikertoja on enimmillään yhdeksään. Rakennuksen luoteispäässä on vielä osittain pystyssä oleva päätykolmio. Lisäksi rakennuksen päällä on kattohirsiä. Nurkissa on hirren yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset. Osa hirsistä on katkaistu sahalla ja osa kirveellä. Hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa ja ne on jätetty ainakin osittain kuorimatta. Molemmissa huoneissa ovet ovat lounaisseinän keskellä. Ovet ovat noin metrin levyisiä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja pieliin on tehty pystylovet. Molemmissa huoneissa on lisäksi ikkuna-aukot tai luukut koillisseinien keskellä ovia vastapäätä. Luoteishuoneessa ikkuna-aukosta näkyy vain puolet. Kaakkoishuoneen ikkuna on paremmin säilynyt. Se on tukittu naulaamalla ulkoseinään lauta. Ikkuna-aukko on 45 cm leveä ja 25 korkea.
Kämppien välissä niiden koillispuolella on 2,2 m korkea riukuaidan pätkä. Aita alkaa rakennus 2:n itänurkalta ja on luultavasti jatkunut koilliseen kaartaen rakennus 1:n pohjoisnurkalle. Kämppien väliselle alueelle polun varteen on tehty luontopolkuun liittyviä parkkuupukkeja ja ristikko.

Vyötämöselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty alueen suunnistuskarttaan.
Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan pohjoisrannalla, Vyötämöselän eteläosassa. Kohteen pohjoispuolella kulkee metsätie, joka risteää lännestä Vyötämöseläntieltä 300 m etäisyydeltä ja kulkee ojan pohjoisvartta mukaillen. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämpän ja tallin jäännökset, jotka sijaitsevat ojan varteen muodostuneella jyrkkärinteisellä terassilla. Rakennukset sijaitsevat 10 m etäisyydellä toisistaan, kämppä länsipuolella ja talli itäpuolella.
Kämppä on kooltaan 8 x 8 metriä ja se tehty pyöröhirsistä. Jäljellä on enimmillään kuusi hirsikertaa. Nurkissa on yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset. Hirsien päät on katkaistu enimmäkseen sahalla, ja tiivisteenä on käytetty kunttaa. Kämpän päällä on itä-länsisuuntainen kattohirsi ja muutamia riukuja. Eteläseinän keskellä on 90 cm leveä oviaukko. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja niihin on tehty pystylovet. Vasemmassa ovenpielessä on vielä jäljellä loveen upotettu riuku (kara). Länsiseinän keskellä on ikkuna-aukko. Kämpän eteläsivulla nurkkien viereen on kiinnitetty puutapeilla pystyhirret. Kämpän päällä kasvaa nuorta puustoa. Pohjoisseinän ulkopuolella on noin 3 x 1,5 x 0,3 m kokoinen
suorakulmainen kuoppa.
Talli on kooltaan yhteensä 9,9 x 9 metriä ja se on itä-länsisuuntainen. Siinä on kaksi erillistä osaa. Läntisempi osa on kooltaan 6,4 x 9 m, ja sen itäpuolella kaakkoisnurkan vieressä on pienempi 3,5 x 5,4 m kokoinen osa. Suurempi osa on ilmeisesti talli ja pienempi varasto. Hirret ovat pyöröhirsiä, joita on länsiosassa jäljellä kolme ja itäosassa kuusi. Nurkissa on hirren yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset. Talliosan päällä on lisäksi etelä-pohjoissuuntaisia katon tukihirsiä. Sen eteläseinän keskellä on 1,3 m leveä oviaukko, jonka pieliin on tehty pystylovet. Pohjoisseinän keskellä on 1,1 m leveä ikkuna-aukko. Talliosassa hirsien välit on tiivistetty kuntalla. Itäisempi varasto-osa on paremmin säilynyt. Hirsien välejä ei ole tiivistetty kuntalla. Varastoa ei ole kiinnitetty talliosaan salvoksilla. 1,6 m leveä oviaukko sijaitsee eteläseinällä talliosan nurkan vieressä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla, ja ulkoreunaa on veistetty. Tallin päällä kasvaa nuorta puustoa.
Kohteessa on arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös. Kohteet Vyötämöselkä 2-7 ja Rykimäkero 1-3 ovat rakenteidensa samankaltaisuuden perusteella ilmeisesti samanaikaisia.

Vyötämöselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan pohjoisrannalla, Vyötämöselän kaakkoisosassa. Kohteen
pohjoispuolella kulkee metsätie, joka risteää lännestä Vyötämöseläntieltä 800 m etäisyydeltä ja kulkee ojan pohjoisvartta mukaillen. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennuksen jäännöstä, joista toinen on kämppä ja toinen talli/varastorakennus. Rakennukset sijaitsevat 10 m etäisyydellä toisistaan, kämppä länsipuolella ja talli itäpuolella.
Kämppä on mitoiltaan 9,4 x 8 m ja itä-länsisuuntainen. Kämpästä on jäljellä enimmillään seitsemän pyöröhirsikertaa. Kämpän itäpäässä on pienempi eteisosa ja länsiosassa tupa. Eteinen on 2,2 m pitkä ja tupaa hieman kapeampi. Tupa on 7,2 m pitkä. Eteistä ei ole kiinnitetty tupaosaan salvoksilla, vaan sen sivuseinien hirret on asetettu tuvan nurkkasalvosten sisäpuolelle. Kämpän päällä on pohjois-eteläsuuntaisia kattohirsiä ja kattohuopaa. Kämpän itäpäässä eteisen ulkoseinän keskellä on ulko-ovi ja samalla kohdalla eteisen ja tuvan väliseinässä väliovi. Molemmat ovat 90 cm leveitä. Ulko-oven pielien hirret on katkaistu sahalla ja ulko- ja sisäsivuja on veistetty. Molempiin pieliin ulko- ja sisäpuolelle on kiinnitetty nauloilla pystyriu’ut. Kämpän pohjoisseinän keskellä on ikkuna, jossa on sahalautaiset ikkunankarmit. Ikkunan koko on 80 x 80 cm. Kämpän itä- ja länsipäätyjen lähellä on kuopat. Itäpään kuoppa on kooltaan 1,7 x 1,3 x 0,6 m ja länsipään 1,5 x 0,6 x 0,5 m.
Talli on mitoiltaan 11,6 x 9 m ja etelälounais-pohjoiskoillissuuntainen. Se on salvosrakenteelta samankaltainen kuin kämppä. Tallissa on enimmillään kahdeksan hirsikertaa. Rakennuksessa on kaksi osaa. Etelälounaispäässä on suurempi 8,5 x 9 m kokoinen osa, joka on toiminut tallina, ja pohjoiskoillispäässä talliosan itäkaakkoislaidalla pienempi 3,1 x 5,3 m kokoinen osa, joka on toiminut luultavasti varastona. Talliosan hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa, varasto-osan hirsiä ei ole tiivistetty. Varasto-osa on myös säilynyt paremmin. Varasto-osaa ei ole kiinnitetty talliosaan salvoksilla, vaan sen seinähirret on asetettu suoraan tallinseinää vasten. Talliosassa on n. 1 m leveä oviaukko länsiluoteisseinän keskellä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja veistetty ulkosivulta. Niihin on tehty pystylovet, joissa on karat. Länsiluoteisseinällä on myös kolme pientä hirsiin tehtyä aukkoa, yksi pohjoiskoillis- ja kaksi etelälounaisreunassa. Etelälounaisreunan aukoissa on riu’ut, jotka ovat luultavasti kattorakenteita. Talliosan päällä on lisäksi paksuja länsiluode-itäkaakkosuuntaisia kattohirsiä. Varasto-osassa oviaukko on myös länsiluoteispäässä, talliosan ulkoseinän kyljessä. Aukko on 1 m leveä, eikä siinä näy mitään erityisiä rakenteita. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla. Varastossa on itäkaakko-länsiluodesuuntainen harjariuku, jonka päällä on halkaistuja riukuja kattoruoteina.
Kohteessa on arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Vyötämöselkä 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan itärannalla, Vyötämöselän kaakkoisosassa. Kohteen pohjoispuolella kulkee metsätie, joka risteää länsiluoteesta Vyötämöseläntieltä 1 km etäisyydeltä ja kulkee ojan pohjoisvartta mukaillen. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennuksen jäännöstä, joista toinen on kämppä ja toinen talli/varastorakennus. Rakennukset sijaitsevat 10 m etäisyydellä toisistaan, kämppä luoteispuolella ja talli kaakkoispuolella.
Kohteessa on arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.
Kämppä on mitoiltaan 9,8 x 7 m ja kaakko-luodesuuntainen. Kämpästä on jäljellä enimmillään viisi pyöröhirsikertaa. Kämpän kaakkoispäässä on pienempi eteisosa ja luoteispäässä tupa. Eteinen on 2 m pitkä ja tupaa hieman kapeampi. Tupa on 7,8 m pitkä. Eteistä ei ole kiinnitetty tupaosaan salvoksilla, vaan sen sivuseinien hirret on asetettu tuvan nurkkasalvosten sisäpuolelle. Eteisosan hirsien välissä ei ole tiivisteenä kunttaa kuten tupaosassa, joten se on myös paremmin säilynyt. Kämpän nurkissa on yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Kämpän päällä on koillislounaissuuntaisia kattohirsiä. Kämpän kaakkoispäässä eteisen ulkoseinän keskellä on ulko-ovi ja samalla kohdalla eteisen ja tuvan väliseinässä väliovi. Ulko-ovi on paremmin säilynyt. Se on 85 cm leveä. Ulko-oven pielien hirret on katkaistu sahalla ja ulko- ja sisäsivuja on veistetty. Molempiin pieliin ulko- ja sisäpuolelle on kiinnitetty nauloilla pystyriu’ut. Tuvan koillisseinän keskellä on ikkunanpaikka. Kämpän kaakkois- ja luoteispäätyjen lähellä on kuopat. Kaakkoispään kuoppa on kooltaan 1,7 x 1,3 x 0,6 m ja luoteispään 1,5 x 0,6 x 0,5 m.
Talli on mitoiltaan 11,1 x 8,6 m ja lounais-koillissuuntainen. Se on salvosrakenteelta samankaltainen kuin kämppä. Tallissa on enimmillään kahdeksan pyöröhirsikertaa. Rakennuksessa on kaksi osaa. Lounaispäässä on suurempi 8,5 x 8,6 m kokoinen osa, joka on toiminut tallina, ja koillispäässä talliosan kaakkoislaidalla pienempi 2,6 x 5,3 m kokoinen osa, joka on toiminut luultavasti varastona. Talliosan hirsien välissä on tiivisteenä kunttaa, varasto-osan hirsiä ei ole tiivistetty. Siten varasto-osa on myös säilynyt paremmin. Varasto-osaa ei ole kiinnitetty talliosaan salvoksilla, vaan sen seinähirret on asetettu suoraan tallinseinää vasten. Talliosassa on 1,1 m leveä oviaukko luoteisseinän keskellä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja veistetty ulkosivulta. Niihin on tehty pystylovet, joista vasemmassa on jäljellä kara. Kaakkoisseinällä on 40 cm leveä ikkunan tai luukun paikka. Talliosan päällä on lisäksi koillis-lounaissuuntaisia halkaistuja hirsiä kattoruoteina. Varasto-osassa oviaukko on myös luoteispäässä, talliosa ulkoseinän kyljessä. Aukko on 80 cm leveä, eikä siinä näy mitään erityisiä rakenteita. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla.

Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan etelärannalla, Vyötämöselän eteläpuolella. Luoteessa 230 m
etäisyydellä kulkee pohjoiseen Vyötämöselälle menevä tie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on savotan pääpirtin paikka. Paikalla on viisi rakennusta; kämppä pihan länsilaidalla, kylmä varastorakennus pihan etelälaidalla, kaksi tallia tai muutama vastaavaa rakennus vierekkäin pihan itälaidalla sekä sauna alemmalla tasanteella pihan koillispuolella.
Kämppä on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, 18,8 x 10,4 m kokoinen viisihuoneinen
pyöröhirsirakennus. Hirsikertoja on jäljellä enimmillään kuusi ja niiden välit on tiivistetty kuntalla. Nurkissa on hirren yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Kämpän pohjoiskoillispäässä on yhtenäiseltä vaikuttava 8,6 m pitkä huone. Muu kämppä jakautuu neljään osaan. Rakennuksen keskellä on kaksi harjan kohdalla olevan väliseinän erottamaa 4,1 m pituista ja 5,2 m leveää pientä huonetta. Näistä pihan puoleinen itäkaakkoishuone on eteinen. Etelälounaispääty jakautuu samalla tavalla kahteen osaan. Huoneet ovat pituudeltaan 6,1 m. Itäkaakonpuoleisessa huoneessa on sisänurkalla luonnonkivinen piisinjäännös. Se on mitoiltaan 2 x 2 x 1,4 m. Länsiluoteishuoneen länsiluoteisseinällä on oven tai ikkunan paikka. Rakennuksen itäkaakkoisseinällä olevat kaksi ulkoovea ovat leveydeltä noin 1,2 metriä ja kaikki sisäovet ovat noin 80 cm leveitä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja on niihin on tehty pystylovet ovenkaroja varten. Keskimmäisten huoneiden sekä eteisen ja telälounaishuoneen väliovessa on vielä säilynyt toisen ovenpielen kara ja ovenpielilauta. Keskimmäisten huoneiden väliseinän vieressä on myös oven jäännös, jossa on rautasarana. Ikkunanpaikat ovat huonosti säilyneitä ja voivat olla myös pienempiä oviaukkoja.
Varastorakennus on kaksiosainen, itä-länsisuuntainen ja mitoiltaan 17 x 8,5 m. Itä- ja länsiosat on samankokoisia, mitoiltaan 8,5 m x 8,5 m. Rakennuksesta on jäljellä enimmillään yhdeksän pyöröhirsikertaa.
Talli 1 ja 2 sijaitsevat 6 m etäisyydellä toisistaan. Talli 1 on näistä etelälounaanpuoleinen, talli 2 pohjoiskoillispuoleinen. Talli 1 on pitkältä sivultaan itäkoillis-länsilounaissuuntainen ja mitoiltaan 5,5 x 5,4 m. Siitä on jäljellä enimmillään seitsemän pyöröhirsikertaa.
Talli 2 on pitkältä sivultaan itäkaakkois-länsiluoteissuuntainen ja mitoiltaan 9 x 8,7 m. Nurkissa on koirankaulasalvokset, joissa lovet on tehty hirren molemmille puolille. Jäljellä on enimmillään viisi pyöröhirsikertaa.
Sauna on kooltaan 7,4 x 7,4 m. Siitä on jäljellä enimmillään neljä hirsikertaa, joiden päällä on
länsiluode-itäkaakkosuuntaisia kattohirsiä. Pohjoisluoteisnurkassa on luonnonkivisen kiukaan jäännös.
Arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös, todennäköisesti savotan
pääpirtti.

Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan lounaisrannalla, Vyötämöselästä kaakkoon. Ojan varressa kohteen koillispuolella kulkee metsätie, joka risteää luoteesta ojan pohjoispuolelta toiselta metsätieltä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös suon laidalla olevalla tasanteella. Paikalla on kaksi pyöröhirsirakennusta, toinen kämppä ja toinen talli. Rakennukset sijaitsevat 15 m etäisyydellä toisistaan, kämppä luoteis- ja talli kaakkoispuolella.
Kämppä on koillis-lounaissuuntainen, kooltaan 9,8 x 7,7 m. Kämpästä on jäljellä enimmillään neljä pyöröhirsikertaa. Nurkissa on yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset ja hirret on katkaistu sahalla. Kämpässä on kaksi osaa, joista koillispuoleinen on eteinen ja lounaispuoleinen tupa. Muutamassa hirressä on vielä jäljellä kaarnaa, hirsiä ei ole siis kokonaan kuorittu. Eteisosaa ei ole kiinnitetty tupaan salvoksilla, vaan sivuseinien hirret on asetettu tuvan nurkkien sisäpuolelle. Eteisosa on 1,8 m pitkä, tupa 8 m. Kämpän päällä on luode-kaakkosuuntaisia kattohirsiä ja niitä päällä kattoruoteita. Kämpän ulko-ovi on eteisen koillispäädyn keskellä. Eteisen ja tuvan väliovi sijaitsee samassa linjassa ulko-oven kanssa. Ovet ovat 1 m leveitä. Ulko-oven ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja niitä on veistetty
sivuilta suoraksi. Välioveen on tehty lisäksi pystylovet karoille. Tuvan kaakkoisseinän keskellä on 90 cm leveä ikkuna-aukko. Kämpän päällä kasvaa koivuntaimia.
Talli on itäkoillis-länsilounaissuuntainen, kooltaan 9,6 x 13,5 m. Siitä on jäljellä enimmillään viisi pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahalla hirren yläpuolelle tehdyt koirankaulasalvokset, ja päät on katkaistu sahalla. Kattohirret ovat pohjoisluoteis-eteläkaakkoissuuntaisia vastakkaisia ruoteita. Tallissa on kaksi osaa, joista isompi on länsilounaassa ja pienempi itäkoillispään pohjoisluoteissivulla. Länsilounaisosa on kooltaan 8,6 x 9,6 m ja itäkoillisosa 4,9 x 4,8 m. Suuremmassa osassa on käytetty kunttaa hirsien välissä tiivisteenä, pienemmässä ei. Suurempi osa on siis ollut talli ja pienempi varasto. Talliosan ovi on pohjoisluoteisseinän keskellä ja se on 1 m leveä. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla ja niihin on tehty pystylovet karoja varten. Eteläkaakkoisseinän keskellä on kaksi päällekkäistä
aukkoa, ylempi 1 m leveä ja 20 cm korkea, alempi 40 cm leveä ja 20 cm korkea. Ylempi aukko on tehty sahalla yhdestä hirrestä pätkä pois, alempi aukko sahaamalla kahdesta hirrestä puolikas pois. Varasto-osa on tallia paremmin säilynyt. Varastoa ei ole liitetty talliin salvoksin, vaan hirret on asetettu tallin nurkan sisäpuolelle. Varaston pohjoisluoteisseinällä talliosan nurkan vieressä on 1,2 m leveä oviaukko. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla, muita ovirakenteita ei ole näkyvissä.
Arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Kohde sijaitsee Yli-Lompsinojan etelärannalla, Vyötämöselästä kaakkoon. Kohteen luoteispuolelle tulee ojan vartta pitkin metsätie, joka risteää luoteesta ojan pohjoispuolelta toiselta metsätieltä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämppä ja talli 13 m etäisyydellä toisistaan, talli
kaakkoispuolella terassin reunalla ja kämppä luoteispuolella kauempana terassilla.
Kämppä on itäkoillis-länsilounaissuuntainen, mitoiltaan 9,7 x 7,8 m. Rakennuksesta on jäljellä 8 pyöröhirsikertaa. Nurkissa on hirren yläpuolelle sahatut koirankaulasalvokset, ja hirsien päät on katkaistu sahalla. Eteisosa on 2,3 m pitkä ja tupaa kapeampi, 7 m leveä. Eteistä ei ole kiinnitetty tupaan salvoksilla, vaan sen sivuhirret on asetettu tuvan nurkkien sisäpuolelle. Tupaosa on pituudeltaan 7,4 m. Kämpän ulko-ovi on eteisen itäkoillispään keskellä ja eteisen ja tuvan väliovi samassa linjassa. Ulko-oven ovenpielistä hirret on katkaistu sahalla ja hirsien sivuja veistetty. Oikeaan ovenpieleen on naulattu halkaistu pystyriuku. Oven oikealla puolella puolen metrin etäisyydellä on lisäksi pystyriukupari, toinen sisä- ja toinen ulkopuolella, jotka on kiinnitetty toisiinsa seinän hirsien välistä rautalangalla ja naulattu kiinni seinään. Eteisen ja tuvan välioven pielien hirret on katkaistu sahalla, veistetty sivuilta ja niihin on tehty pystylovet karoille. Tuvan pohjoisluoteissivun keskellä on ikkuna-aukko. Aukko on 1 m leveä, sen pielien hirret on katkaistu sahalla ja niihin on tehty pystylovet, joissa on ikkunankarat, ja vasemmalla puolella on vielä karmilaudat sisäpuolella ja ikkunanpielessä. Ikkuna-aukon vieressä on irtonaisia karmilautoja. Ikkunan sivuille hirsien läpi on porattu puutapit tukirakenteeksi. Myös tuvan eteläkaakkoissivun keskellä on 90 cm leveä ikkuna-aukko, jossa on samanlaiset rakenteet kuin pohjoisluoteisseinän ikkunassa sekä vieressä irtonainen karmilauta. Tuvan sisäseiniä on piiluttu. Kämpän päällä on pohjoisluoteiseteläkaakkoissuuntaisia kattohirsiä. Kämpän eteläkaakkoispuolella 5 m etäisyydellä on kaksi pyöreää kuoppaa, mitoiltaan 2 x 2 x 0,5 m ja 2,3 x 2 x 0,4 m. Suurempi kuoppa sijaitsee kämpän länsilounaispään kohdalla, pienempi eteisen ja tuvan väliseinän kohdalla.
Talli on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, mitoiltaan 12,3 x 9,1 m. Jäljellä on enimmillään kuusi pyöröhirsikertaa. Tallin etelälounaispään länsiluoteisreunassa on pieni 3,7 x 6,5 m kokoinen varasto ja pohjoiskoillispuoleinen 8,6 x 9,1 m kokoinen osa on talli. Ovenpielien hirret on katkaistu sahalla, muita ovirakenteita ei ole näkyvissä. Tallin päällä on länsiluode-itäkaakkosuuntaisia kattohirsiä.
arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös

Kohde sijaitsee Vyötämöselän lounaispuolella, Vyötämöselän poroerotusaidan sisäpuolella, kirnun länsipuolella suon koillislaidalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennusta, kämppä ja talli, jotka sijoittuvat suolle loivasti laskevaan rinteeseen 30 m etäisyydelle toisistaan. Kämppä sijaitsee luoteessa ja talli kaakossa.
Kämppä on koillis-lounaissuuntainen ja mitoiltaan 9,9 x 7,9 m. Kämpästä on jäljellä enimmillään kuusi pyöröhirsikertaa. Eteisestä on sahattu hirsiä nuotiopuuksi, mahdollisesti myös poroaitaa varten. Eteisosa on 1,9 m pitkä ja tupaa kapeampi, 7,2 m leveä. Tupa on 8 m pitkä ja 7,9 m leveä. Eteistä ei ole salvottu kiinni tupaan, sen sivuhirret on asetettu tuvan nurkkien sisäpuolelle. Eteisosan hirsien välissä ei ole tiivistettä, tuvassa tiivisteenä on käytetty kunttaa. Kämpän ulko-ovi on eteisen lounaispään keskellä. Eteisen ja tuvan väliovi on samassa linjassa. Ulko-oven pielien hirret on katkaistu sahalla ja sivuja on veistetty suoraksi. Oven vasemmalla puolella on riukupari, joista toinen on naulattu seinän sisä- ja
toinen ulkopuolelle. Oven oikean puolen hirret on otettu polttopuuksi, joten oven leveyttä ei voi mitata. Eteisen ja tuvan välioven pielien hirret on katkaistu sahalla, veistetty sivuilta ja niihin on tehty pystylovet. Vasemmassa ovenpielessä on karmilaudat vielä paikoillaan. Ovi on 1 m leveä. Tuvan luoteis- ja kaakkoissivujen keskellä on 90 cm leveät ikkuna-aukot. Ikkunat ovat huonosti säilyneitä. Molempien vieressä on irtonaisia karmeja. Tuvan sisäseinää on piiluttu. Kämpän päällä on koillislounaissuuntaisia kattohirsiä. Kämpän kaakkoispuolella 3 m etäisyydellä lähellä itänurkkaa on pyöreä kuoppa, jonka mitat ovat 2,5 x 2,5 x 0,6 m.
Talli on koillis-lounaissuuntainen ja mitoiltaan 11 x 8,6 m. Tallista on jäljellä enimmillään viisi pyöröhirsikertaa. Osa hirsien päistä on katkaistu sahalla, osa kirveellä. Tallin lounaispään luoteislaidalla on pieni varasto-osa, mitoiltaan 2,9 x 5,2 m. Koillispuoleinen varsinainen talliosa on mitoiltaan 8,1 x 8,6 m. Varastoa ei ole salvottu kiinni. Talliosan luoteisseinälle oven ja pohjoisnurkan väliin hirressä olevaan pilkkaan on kaiverrettu EK (E-kirjaimessa sakarat osoittavat yläviistoon).
Arviolta 1930-40-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös.

Järvenpää 3 (Taide)
Historiallinen; Aikaisempi kohde Järvenpää 3 (löytöpaikka) on liitetty kiinteään muinaisjäännökseen Järvenpää.
Kohteessa on aivan hiekkatien vieressä oleva kelopuu, jossa on pilkka ja rautakirveellä kaiverrettu ihmismäinen hahmo.

Suksivaara 4 (Asuinpaikat)
Moderni; Kansalaisen lähettämä tieto kahdesta rakennuksen jäännöksestä. Kuvien perusteella kyseessä voisi olla metsätyökämpän jäännökset. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Suksivaaran ympäristössä on vastaavia ennestään tunnettuja kohteita.

Märkäjärvi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Märkäjärven pohjoisrannalla, suosta kohoavalla hiekkaisella kumpareella, n. 1km Sallan kirkosta luoteeseen. Kohteen itäpuolella on puretun huvilan rauniot ja puuvaja.
Kohde ilmoitettiin alun perin mahdollisena kesähautapaikkana. Tarkastuksessa paikalta todettiin ilmei-nen sotahistoriallinen kohde, joka sisälsi runsaasti tuliasema- ja korsukuoppia. Ne voivat kuulua Salpa-linjaan. Niiden rintamasuunta on etelään järveä kohti. Linnoitteiden jäännöksistä tuli maastotarkastuk-sen aikana se vaikutelma, että ne ovat aikaan jääneet kesken – ainoastaan linnoitekuopat ovat jäljellä, mitään merkkejä puurakenteista tms. ei havaittu. Esimerkiksi Sodankylän Tankavaarasta tunnetaan vastaavanlaisia keskeneräisiä linnoitteita.
Kohteen koordinaatit osoittavat alueen korkeimmalla kohdalla olevaan suureen korsun tai bunkkerin perustuskaivantoon. Se on muodoltaan neliömäinen ja kooltaan 10 x 10 x 1,5 m. Muut havaitut kaivannot on listattu alakohteiksi.

Rykimäkero 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Rykimäkeron koillispuolella, Torvinen-Vuostimo -maantieltä 700 m koilliseen.
Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Kohde sijoittuu loivaan rinteeseen suon laidalle. Kohteen lounaispuolella on jyrkkä rinne, joka nousee kohteen lounaispuoleiselle harjanteelle.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kolme rakennusta; kämppä, talli ja sauna. Kämppä sijaitsee kohteen lounaispuolella olevan harjanteelle nousevan jyrkänteen juurella, sauna ja talli tasanteella suon laidalla kauempana jyrkänteestä. Kämppä sijaitsee alueen eteläosassa, sauna kämpästä 25 m luoteeseen ja talli kämpästä 10 m koilliseen.

Rykimäkero 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Rykimäkeron pohjoispuolella, Torvinen-Vuostimo -maantieltä 530 m koilliseen.
Kohteen eteläpuolella kulkee Rykimäkero-Luostonloma -latu. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää. Kohde sijoittuu tasanteelle suon laidalle. Kohteen etelälounaispuolella on jyrkkä rinne, joka nousee kohteen eteläpuoliselle harjanteelle.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi rakennusta, kämppä ja talli. Rakennukset sijaitsevat 25 m etäisyydellä toisistaan, kämppä länsipuolella ja talli itäpuolella.

Rykimäkero 3 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Rykimäkeron itäkoillisrinteen juurella, Torvinen-Vuostimo -maantieltä 270 m
koilliseen. Kohteen itäpuolella kulkee Rykimäkero-Luostonloma -latu. Kasvillisuus on sekapuustoista kuivahkoa kangasta. Alue on luokiteltu kitumaaksi Kohde sijoittuu tasanteelle suon laidalle.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämpän ja tallin jäännökset 10 m etäisyydellä toisistaan. Talli sijaitsee kaakossa ja kämppä luoteessa.

Bierfejohka 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Bierfejohkan eteläpuolella, joen rantatörmän päällä. Alue on moreenipohjaista, avointa tunturipaljakkaa. Kohde muodostuu kolmesta pyöreästä tulisijasta, jotka ovat kehämäisiä, vain reunoiltaan kivettyjä, umpeenkasvaneita, mutta kuitenkin selvästi maastossa erottuvia. Tulisijojen kivien yläpinnat ovat jonkin verran koholla ympäristöstään, mutta kuitenkin hyvin jäkälöityneet.
Tulisija 1 sijaitsee noin kymmenen metrin etäisyydellä Bierfejohkan rannasta, tasaisella rantaterassilla, noin kaksi metriä joen pintaa korkeammalla. Tulisijan halkaisija on noin 1,0 m. Liesikivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 35 cm, ja niiden yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin 5 cm – 10 cm. Kivikehän sisällä kasvillisuus on heinäkasvivaltaista. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin yhden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alla noin kolmen senttimetrin paksuinen hiilikerros. Huuhtoutumiskerrosta ei tulisijan kohdalla havaittu, mutta maaperä kyseisellä paikalla todettiin hiekkaiseksi ja melko vähäkiviseksi.
Kohteesta dokumentoidut kolme kehämäistä kivettyä tulisijaa ovat todennäköisesti jäännöksiä melko väliaikaisista leiriytymisistä. Tulisijojen iän määrittäminen on varsin vaikeaa ilman radiohiiliajoituksia, ja ne voivat olla myös keskenään hyvinkin eri-ikäisiä. Kohteen tarkastamisen yhteydessä ei havaittu kuitenkaan mitään sellaista, minkä perusteella kyseisiä tulisijoja tulisi pitää kiinteinä muinaisjäännöksinä.

Kantapääaapa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja se näkyy ilmakuvassa.
Kohde sijaitsee Luoston keskusta-alueen itäpuolella, Kantapääaavan pohjoisosassa. Kohteen
itäpuolelta 60 m etäisyydellä virtaa Kantapääoja. Kohteen koillispuolella kulkee moottorikelkkareitti. Kasvillisuus on nevaa. Alue on luokiteltu kitumaaksi
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on siirretty pois, ja jäljellä on yhdestä pyöröhirsikerrasta koostuva heikosti heinikon seasta erottuva pohja. Lato on mitoiltaan 4,9 x 4 m ja se on itäkoillislänsilounaissuuntainen. Nurkissa on hirren alapuolelle tehdyt salvokset ja hirsien päät on katkaistu kirveellä. Salvokset eivät näy, mutta ne ovat todennäköisesti koirankauloja. Pohjan keskellä on yksi pitkän sivun suuntainen lattian tukihirsi, ja päällä lyhyen sivun suuntaisia lattian riukuja.

Kantapääaapa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja se näkyy ilmakuvassa.
Kohde sijaitsee Luoston keskusta-alueen itäpuolella, Kantapääaavan keskiosassa, suon koillislaidalla. Kohteen lounaispuolelta 100 m etäisyydellä virtaa Kantapääoja. Kohteen koillispuolella kulkee moottorikelkkareitti ja luoteessa 90 m etäisyydellä on suon ylittävät pitkospuut. Kasvillisuus on nevaa. Alue on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on siirretty pois, ja jäljellä on yhdestä pyöröhirsikerrasta koostuva pohja. Lato on mitoiltaan 4,3 x 4,2 m ja se on luode- kaakkosuuntainen. Nurkissa on hirren alapuolelle tehdyt salvokset ja hirsien päistä osa on katkaistu kirveellä, osa sahalla. Salvokset eivät näy, mutta ne ovat todennäköisesti koirankauloja. Pohjan keskellä on yksi pitkän sivun suuntainen lattian tukihirsi, ja päällä lyhyen sivun suuntaisia lattian riukuja.

Räkki-Luoston aapa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Räkki-Luoston aavan lounaisosassa ojitetun alueen reunalla, suon keskellä olevassa metsäsaarekkeessa. Koillisessa 200 m etäisyydellä kulkee Räkki-Luoston oja. 750 m etäisyydellä länsilounaassa on Orresokan kämppä, entinen Metsähallituksen vuokrakämppä. Kasvillisuus on mäntyvaltaista sekapuustoista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämppä ja talli 10 m etäisyydellä toisistaan, kämppä lounaispuolella ja talli koillispuolella.

Vuovaara 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Vuovaaran luoteisrinteen juurella, suon ympäröimällä lounaaseen työntyvällä harjanteella. 150 m etäisyydellä koillisessa on Vuovaaran länsilaitaa kulkeva metsätie. kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on parakkikämpän jäännös. Paikalla on kahden puretun rakennuksen paikat ja paikalleen jätetyt vaja ja käymälä. Vaja sijaitsee alueen länsireunalla harjanteen laella. Rakennus 1 sijaitsee siitä 20 m itään, ja käymälä rakennus 1:n kaakkoispuolella 5 m etäisyydellä. Rakennus 2 sijaitsee vajasta 20 m etäisyydellä etelässä.

Tunkakangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjärven pohjoispuolella, Tunkakankaan itäreunalla. Kohde sijoittuu nuorta taimikkoa kasvavan hakkualueen ja suon väliselle kivikkoiselle alueelle. Kohteen itäpuolella on Kyläjärveen laskeva oja. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Ojanvarsi on luokiteltu kitumaaksi. Alue on pohjavesialuetta.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämppä ja kaksi rakkakuoppaa. Kämppä sijaitsee alueen luoteispäässä, rakkakuoppa 1 kämpästä 15 m itään ja rakkakuoppa 2 kämpästä 10 m kaakkoon.

Tunkakangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjärven pohjoispuolella, Tunkakankaan itäreunalla suon reunassa. Kohteen itäpuolella on Kyläjärveen laskeva oja. Kohde sijoittuu lännestä kallioisesta mäntymetsästä laskevan jyrkän rinteen juurelle, rämeen laitaan. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Alue on luokiteltu kitumaaksi ja se on pohjavesialuetta.
Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on pohjoisluode-eteläkaakkoissuuntainen ja kooltaan 13 x 7,3 m. Kämpästä on jäljellä yksi pyöröhirsikerta.

Tunkakangas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty poroaita v. 1959 Sodankylän hoitoalueen karttaan ja v. 1969 topografiseen karttaan, tosin perkka-aita lienee näitä vanhempi.
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella Tunkakankaalla, nykyisen erotusaidan pohjoisosassa, uudistusvaiheessa olevan hakkuuaukion eteläreunalla. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta.
Kohteessa on vanhan poroerotusaidan perkka-aitaa. kohteen vierestä kulkee myös käytössä olevaa poroaitaa ja perkka-aitaa uudempaa riuku-aitaa, joka on rakennettu perkka-aidan päälle. Perkka-aitaa on säilynyt kaksi pätkää, joista toinen on 10 m ja toinen 6 m pitkä. Aidaksina on eripaksuisia pyöröhirsiä. Perkoissa on koirankaulasalvokset.

Ranta-Uhriselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Kyläjoen itärannalla, Ranta-Uhriselän luoteisrinteen juurella. Kohteen itäpuolella 20 m etäisyydellä kulkee metsätie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kaksi kämppärakennusta ja yksi huonokuntoinen rakennuksen pohja, joka voi olla kämppään liittyvä ulkorakennus tai niittyladon pohja. Rakennukset sijoittuvat rantaterassille, rakennuksen jäännös alueen pohjoisosaan pienelle aukiolle, kämppä 1 tästä 15 m etelälounaaseen ja kämppä 2 15 m kämppä 1:stä etelälounaaseen.

Männikkölaki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Männikkölaen koillisrinteen juurella lähellä suon laitaa, Pissihaukkaselän eteläpuolella. Kasvillisuus on kuusivaltaista tuoretta kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää. Puusto on muuten harvaa, mutta aitauksen sisäpuolella tiheää ja pusikkoista.
Kohteessa on poroaidan jäännös. Aita on hyvin huonokuntoista riukuaitaa, joka muodostaa umpinaisen soikeahkon aitauksen. Aita erottuu vain paikoitellen, se on suurimmaksi osaksi lahonnut. Aitaus on kooltaan 85 x 30 m ja itä-länsisuuntainen.

Männikkölaki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1959 Sodankylän hoitoalueen karttaan ja v. 1969 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Männikkölaen koillisrinteen juurella lähellä suon laitaa, Pissihaukkaselän eteläpuolella. Kohde sijoittuu hakkuuaukean ja harvaankasvavan nuoren kasvatusmetsän rajalle. Kasvillisuus on kuusivaltaista tuoretta kangasta.
Kohde on purettu porokämppä. Kämpästä on näkyvissä vain itä-länsisuuntainen pohja, joka on kooltaan 3,8 x 3,2 m.

Purnumaa 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Juppuroiden pohjoispuolella, Purnumaan kaakkoisrinteellä. Länsilounaassa 260 m etäisyydellä kulkee Härkälaen metsätie, josta risteää tienpohja kämpän suuntaan. Kasvillisuus on ympäristössä kuusivaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa varttunutta ja nuorta kasvatusmetsää. Kohteen ympärillä on nuorta koivikkoa.
Kohteessa on pienellä aukiolla oleva kämpän jäännös. Kämppä on rankorakenteinen koillislounaissuuntainen rakennus, mitoiltaan 4 x 4 m.

Pullivuoma 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Järvi-Järvisestä 1 km kaakkoon, Palsselkä-Huotarinkuusikko -metsätieltä kaakkoon poroerotusaidalle risteävän metsätien koillispuolella suon laidalla. Kasvillisuus on koivuvaltaista tuoretta kangasta, jossa kasvaa uudistuskypsää metsää.
Kohteessa on puretun parakkikämpän jäännös. Metsätien varressa aukiolla on varastorakennus, jonka länsipuolelta lähtee tienpohja suon reunaan, jossa on aukiolla kämpän jäännös. Kohteen itäpuolella varastosta 90 m länteen, risteyksen eteläpuolella, on lisäksi ilmeisesti kämppään liittyvä rakennuksen jäännös, joka jäi epähuomiossa tarkastamatta.

Löytömännikkö 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Löytömännikön etelärinteen juurella suon laidassa, Huotarinkuusikon pohjoispuolella. Kasvillisuus kohteen ympäristössä on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa on varttunutta kasvatusmetsää.
Kohteessa on puretun parakkikämpän paikka. Paikalla on heinikkoinen 50 x 50 m kokoinen aukio. Aukion kaakkoisnurkassa on pyöreä kiviröykkiö, ilmeisesti raivausröykkiö, joka koostuu erikokoisista kivistä ja on kooltaan noin 2,5 x 2,5 x 0,8 m.

Huotarinkuusikko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huotarinkuusikon eteläosassa Kallaanojan koillisrannalla. Kohde sijoittuu kitumaaksi luokitellun rämeen reunalle, kasvillisuus koillispuolella metsässä on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa on varttunutta kasvatusmetsää. Kallaanojan eteläpuolella on Vitsavaaranaavan suojelualue. Kohteen pohjoispuolelle 280 m etäisyydelle tulee metsätie pohjoisesta.
Kohteessa on puretun kämpän paikka. Kohteessa on heinikkoinen 45 x 40 m kokoinen aukio, jonka koillisreunalla on kämpän jäännös. Kämpän pohja on kaakko-luodesuuntainen ja mitoiltaan 13 x 7,5 m. Kämpästä on jäljellä matala maavalli ja sammaloitunut yhdestä hirsikerrasta koostuva kehikko. Kämpän luoteispäädyssä lattian kohdalla on suuri kuoppa ja länsinurkan päällä kivikasa, kooltaan 3 x 3 x 0,5 m.

Katajaniitty 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde näkyy ilmakuvassa ja se on merkitty v. 1969 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Suonivaarankuusikon eteläpuolella olevalla Katajanniityllä, Katajanhaaran koillispuolella. Kasvillisuus on avointa nevaa, joka on luokiteltu joutomaaksi. Kohteen itäpuolella 230 m etäisyydellä kulkee metsätie.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pitkältä sivultaan luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan 4,8 x 4 m. Seinistä on jäljellä enimmillään seitsemän hirsikertaa. Seinähirret ovat kirveellä ja sahalla katkottuja pyöröhirsiä, joissa on alapuolelle sahatut koirankaulasalvokset. Muutamassa hirressä on jäljellä kaarnaa. Ladon päällä on koillis-lounaissuuntainen harjakatto.

Katajaniitty 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde näkyy ilmakuvassa ja se on merkitty v. 1969 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Suonivaarankuusikon eteläpuolella olevalla Katajanniityllä, Katajanhaaran itäpuolella. Kasvillisuus on avointa nevaa, joka on luokiteltu joutomaaksi. Kohteen itäpuolella 290 m etäisyydellä kulkee metsätie.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pitkältä sivultaan luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan 4 x 3,5 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kolme hirsikertaa. Seinähirret ovat kirveellä ja sahalla katkottuja pyöröhirsiä, joissa on alapuolelle sahatut koirankaulasalvokset. Muutamassa hirressä on jäljellä kaarnaa. Ladon päällä on koillis-lounaissuuntainen harjakatto.

Katajaniitty 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde näkyy ilmakuvassa ja se on merkitty v. 1969 topografiseen karttaan.
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Suonivaarankuusikon eteläpuolella olevalla Katajanniityllä, Katajanhaaran itäpuolella. Kasvillisuus on avointa nevaa, joka on luokiteltu joutomaaksi. Kohteen itäpuolella 330 m etäisyydellä kulkee metsätie.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pitkältä sivultaan koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan 5,4 x 5 m. Seinistä on jäljellä enimmillään neljä hirsikertaa. Seinähirret ovat kirveellä ja sahalla katkottuja pyöröhirsiä, joissa on sahatut koirankaulasalvokset - osa on tehty hirren alapuolelle ja osa yläpuolelle. Muutamassa hirressä on jäljellä kaarnaa. Ladon päällä on koillis-lounaissuuntainen harjakatto.

Bierfejohka 7 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuolit Bierfejávrin pohjoispuolella, noin 150 m etäisyydellä rannasta, noin kaksi metriä järven pintaa korkeammalla, Bierfejohkan suuntaa seurailevan mönkijäuran varrella, uran eteläpuolella, alle viiden metrin päässä uralta. Alue on avointa, moreenipohjaista, kohtalaisen tasaista tunturipaljakkaa.
Kohde muodostuu kahdesta kehämäisestä kivetystä tulisijasta, jotka sijaitsevat noin viidentoista metrin etäisyydellä toisistaan. Tulisijat ovat vain reunoiltaan kivettyjä ja umpeenkasvaneita. Kasvillisuus tulisijojen kohdilla ei poikkea ympäristöstään.
Tulisija 1 on muodoltaan vinoneliö, jonka pituus koillis-lounaissuuntaisesti on noin 1,8 m ja leveys noin 1,2 m. Tulisijan kivien halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 40 cm, ja kivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin 5 cm – 10 cm. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin hieman nokea noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alaosassa, moreenimaan pinnalla. Huuhtoutumiskerrosta tulisijan kohdalla ei ole.
Tulisija 2 on muodoltaan pyöreä, ja sen halkaisija on noin 0,7 m. Tulisija on kasattu kivistä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 20 cm – 35 cm. Kivien yläpinnat ovat koholla ympäristöstään noin viisi senttimetriä. Reilun puolen metrin päässä tulisijan koillispuolella on lisäksi yksittäinen, halkaisijaltaan noin 35 cm laajuinen kivi. Tulisijan keskelle tehdystä lapionpistosta todettiin noin kahden senttimetrin paksuisen pintaturpeen alta noin kahden senttimetrin paksuinen noensekainen maakerros, jonka alla on puhdas moreenimaa. Huuhtoutumiskerrosta tulisijan kohdalla ei ole.

Raateaapa kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämppä sijaitsee suon laidalla, kahden ojan välisellä kuivalla alueella. Puusto on pääasiallisesti havumetsää ja aluskasvillisuus puolukkaa, mustikkaa ja suopursua.
Kohde sijiatsee Kemijärven ja Pelkosenniemen rajalla sijaitsevan Raateaavan lounaispuolella. Kämppään liittyy lisäksi riuku, joka sijaitsee kämpästä noin 21 metriä luoteeseen.
Kämppä on mitoiltaan 3,2 x 2,7 metriä ja siitä on romahtanut katto ja kaksi seinää. Oviaukko sijaitsee eteläpäädyssä ja toinen ikkunoista länsiseinällä, joista kumpikin on vielä pystyssä. Pohjoisseinällä on mahdollisesti ollut toinen ikkuna, josta oli jäljellä pudonnut ikkunan karmi. Tämä seinä on osittain romahtanut. Idänpuoleinen seinä on romahtanut kokonaan.

Lismajärvet kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän pohja sijaitsee Lismajärvien välisellä kuivalla alueella, suon keskellä. Paikalla kasvaa koivua ja kuusia, sekä mustikkaa ja puolukkaa. Kämpän alue poikkeisi muusta maastosta avaruudellaan, lisäksi maa oli tallatumpaa kuin muualla.
Paikalla on vanha kämpän pohja, josta oli enää jäljellä yksi hirsikerros ja sekin melkein kokonaan maatunut. Kämpän pohja erottuu maastossa nelikulmaisena kohoamana, jossa on keskellä kuoppamainen painanne ja siitä kasvoi pieniä kuusen taimia. Lisäksi kämpän pohjan vierestä löytyi kaksi hyvin ruostunutta kamiinaa ja ympäristössä oli jonkin verran modernia roskaa. Lähellä oli moderni pressuista tehty laavu ja tulisija.
Kämppä löytyy vuoden 1968 peruskartalta.

Jänkäläisenaapa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on vanha poroaita, jossa määritellyn alueen sisällä on useampi aidan jäänne. Osa jäänteistä on pitkä pätkä aitaa, osa taas pystyssä olevia yksittäisiä tolppia, joissa on romahtaneita poikkipuita. Aita on osittain maatunut, mutta sen osia on maastossa selkeästi havaittavissa.

Köngäslampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä erottuu erittäin heikosti, eikä se juuri näy tieltä. Kämppä on luode-kaakkosuuntainen, mitoiltaan 14 x 9,5 m. Seinistä on jäljellä sammaleen peittämä valli, hirret eivät ole näkyvissä. Kämpässä on kaksi luonnonkivistä piisinjäännöstä. Toinen niistä sijaitsee kämpän luoteispään keskellä, toinen 3 m etäisyydellä kaakkoispäädystä, kämpän keskilinjalla. Luoteispäädyn piisi on mitoiltaan 2,5 x 3 x 0,7 m, ja kaakkoispäädyn piisi 4,8 x 4 x 0,7 m.

Köngäslampi 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen tai muun padon jäännös. Ojan suussa olevan saaren eteläpuolella on ojan yli ulottuva 5-6 m pitkä ja 1-2 m leveä matala kivipato. Kivirakenteen lähellä joessa on pari irtonaista riukua, jotka voivat liittyä patoon. Etelärannalla kivirakenteen lähellä ei ole mitään näkyviä rakenteita, eikä niitä havaittu myöskään saaren pohjoispuolelta ojasta tai rannalta. Etelärannalla nousevan harjanteen reunalla 50 m etäisyydellä ojasta on kolme kuoppaa, jotka ovat luultavasti tammen rakentamiseen liittyviä maanottokuoppia.

Sokerilampi 2 (Asuinpaikat)
Kohteessa on puretun parakkikämpän paikka. Paikalla on harvaa nuorta puustoa kasvava aukio, jonka länsireunalla on epäselvä rakennuksenpohja. Pohja on pyöröhirsinen, mitoiltaan 6,3 x 4 m ja luodekaakkosuuntainen. Pohjan keskellä on poikittainen hirsi, ja luoteispään ulkopuolella sementistä ja kivistä valettuja nurkkakiviä. Lähistöllä on myös mustaa kattohuopaa ja tiiltä. Rakennuksen itäpuolella n. 30-40 m etäisyydellä on hyväkuntoinen vesipasa ja siihen liittyvän vesipumpun osa. Vesipasan pohjoispuolella harjanteen reunalla on 2 x 1,5 x 1 m kokoinen suorakaiteenmuotoinen kuoppa, jonka vieressä on lautarakennelma. Kuoppa voi myös mahdollisesti liittyä vankileiriin.
Kohteessa on 1950-60-luvulle ajoittuvan siirretyn metsätyökämpän jäännös. Kämppä liittyy
Metsähallituksen vuosien 1951-1971 Seipäjoen metsätyömaahan. Se siirrettiin paikalle 60-luvun alussa.

Kuusikko-Siikaselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puretun parakkikämpän paikka. Paikalla on kellarin jäännös ja kaksi
kuoppajäännöstä. Alueen pohjoispäässä on lisäksi 20 x 20 m kokoinen heinikkoinen aukio, jonka reunalla on muutama lauta ja rautalankaa. Kuoppa 1 sijaitsee kääntöpaikan kohdalla ja kuoppa 2 alueen itäreunalla suon laidalla. Kellari sijaitsee alueen länsipäässä metsätien eteläpuolella. Pihan reunoille on raivattu kiviä.
Kohteessa on siirretyn metsätyökämpän jäännös. 50-luvulla rakennettu kämppä liittyy Metsähallituksen vuosien 1951-1971 Seipäjoen metsätyömaahan.

Iso Maljavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on siirretyn parakkikämpän jäännös. Alueen pohjoisosassa pienellä erillisellä heinikkoisella aukiolla on peltisen lämmitysuunin jäännös. Paikalla olleen rakennuksen, mahdollisesti kämpän, pohja näkyy kuluneena alueena, mutta siitä ei voitu ottaa tarkempia mittoja. Uuninpohja on muurattu kivistä, ja se on kooltaan 1,5 x 1,3 x 0,3 m. Itse uuni on 1,35 m korkea ja halkaisijaltaan 1 m. Uunin eteläpuolella on suurempi luode-kaakkosuuntainen aukio, jonka kaakkoispäässä on rakennuksen pohja. Rakennus on luode-kaakkosuuntainen ja 9,4 x 8 m kokoinen.
Kyseessä on mahdollisesti v. 1945 alkaneita Vetsiluoto Oy:n hakkuita varten rakennettu kämppä, jota on käytetty myös Seipäjoen työmaan aikaan 50-luvulla.

Pieni Perälampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan. Kohteessa on 1950-60-luvulle ajoittuvan siirretyn metsätyökämpän jäännös.
Kohteessa on siirretyn kämpän jäännös. Paikalla on kämpän, tallin ja saunan jäännökset. Kämppä sijaitsee alueen eteläreunalla, talli kämpän koillispuolella ja sauna kämpän pohjoispuolella suon reunalla.
Kämpästä on jäljellä 3 uuninpohjaa. Ne ovat suorakaiteenmuotoisia, pohjalla on luonnonkiviä ja päällä sementistä valettu laatta. Uuninpohjat ovat mitoiltaan 1,7 x 1 x 0,3 m, 1,3 x 0,95 x 0,3 m ja 1,8 x 1,2 x 0,4 m. Kaksi näistä sijoittuu 1 m etäisyydellä toisistaan länsipuolelle, yksi itäpuolelle 4 m etäisyydelle. Muita kämppään liittyviä rakenteita ei näy.

Kielinen 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on siirretyn metsätyökämpän jäännös. Kämppä on tiettävästi rakennettu v. 1945 alkaneita Vetsiluoto Oy:n hakkuita varten. Kämppää on käytetty myös Seipäjoen työmaan aikaan 50-luvulla.
Kohteessa on siirretyn kämpän jäännös. Laavupaikalla olevalla aukiolla risteävien tienurien välissä on kämpän jäännös ja aukion eteläreunalla kaksi rakennuksen jäännöstä (rakennus 1 ja 2). Metsässä aukion pohjoispuolella on saunan jäännös.
Kämpän jäännös on luode-kaakkosuuntainen, 11 x 7,9 m kokoinen, yhdestä hirsikerrasta koostuva pohja. Hirsien päät on katkaistu sahalla.

Seipäjoki 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografisessa kartassa ja v. 1959 Sodankylän hoitoalueen kartassa. Kohteesta on taustatietoja Haapaportaan julkaisussa (Haapaporras 2006).
Kohde sijaitsee Seipäjoen Tammikämpän kohdalla, Auvosuvannon alapuolella. Tammi on rakennettu kohtaan, jossa maasto nousee suhteellisen lähellä jokea.
Nykyisen Tammikämpän rakennutti Veitsiluoto Oy 1940-luvun puolivälissä olleita hakkuita varten. UIttotammi rakennettiin myöhemmin, 1950-luvun puolivälissä Seipäjoen työmaan uittoja varten. Ensimmäisen kerran sitä käytettiin keväällä 1958. Tammi toimi joen alatammena, ylätammi rakennettiin 60-luvun alussa Isopalon kohdalle. Tammen yli on rakennettu sittemmin moottorikelkkasilta.

Vasikkavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on koillis-lounaissuuntainen ja kooltaan 3,3 x 3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kuusi pyöröhirsikertaa

Vasikkavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan niittyladon jäännös. Lato on itäkaakko-länsiluodesuuntainen ja kooltaan 4,4 x 3,3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään yhdeksän pyöröhirsikertaa.

Vasikkavaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan niittyladon jäännös. Lato on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen ja kooltaan 4,4 x 3,3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kymmenen hirsikertaa.

Välilaki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on siirretyn porokämpän jäännös. Paikalla on neljä rakennuksenjäännöstä. Lounaispäässä on paikoilleen jätetyn käymälän jäännös, ja sen lähellä itäpuolella pienen siirretyn rakennuksen jäännös (rakennus 2). Näistä vähän matkaa koilliseen on siirretyn porokämpän paikka. Sen pohjoispuolella on hirsirakennuksen jäännös (rakennus 1), joka on mahdollisesti vanhempi kämppä tai tallin jäännös. Kämpän vieressä on nuotiopaikka.

Peuraselka 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohteessa on nk. Kenraalimänty. 1. Divisioonan komentaja kenraaliluutnantti Tauno Kopra vieraili alueen suurilla hakkuilla v. 1962. Hän ilmaisi huolensa, jäisikö puustoa riittävästi pystyyn, jotta sotajoukot voitaisiin tarvittaessa helposti maastouttaa. Kopra osoitti sittemmin Kenraalimännyksi nimettyä oksaista mäntyä ja ilmaisi että sekin täytyisi säästää. Aluemetsänhoitaja Aimo Lifländer lupasikin jättää puun kaatamatta, ja myöhemmin siihen kiinnitettiin muistolaatta tapahtuman muistoksi.

Länsijänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on itäkoillis-länsilounaissuuntainen ja kaksiosainen, mitoiltaan 16 x 6,4 m. Itäkoillisosa on ollut lämmitettävä tupa ja siitä on jäljellä vain sammaleen peittämä valli sekä piisi itäkaakkoisnurkassa. Tupa on 6,7 m pitkä ja piisi kooltaan 2,5 x 2,5 x 0,8 m. Kylmästä osasta, joka on luultavasti talli, on jäljellä enimmillään kolme pyöröhirsikertaa. Tallin pituus on 9,3 m.

Vasavuoma 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on koillis-lounaissuuntainen, kooltaan 3,7 x 3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään viisi pyöröhirsikertaa. Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan.

Vasavuoma 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pohjois-eteläsuuntainen, kooltaan 4,3 x 3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kahdeksan pyöröhirsikertaa. Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan.

Vasavuoma 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on siirretyn parakkikämpän paikka. Paikalla on neljä puretun rakennuksen jäännöstä, kuoppajäännös ja kämppään liittyvää tavaraa, mm. kumisaappaita, tahkokivi ja halkopino. Ylempänä rinteessä on kaksi kämpän jäännöstä, kämppä 1 luoteessa ja kämppä 2 30 m etäisyydellä kaakossa. Kämppä 1:n länsipuolella 25 m etäisyydellä, suon reunalla, on aukiolla oleva tallin jäännös. Kämppä 2:n lounaispuolella suon laidalla, 20 m etäisyydellä kämpästä, on saunan jäännös, jonka eteläpuolella 5 m etäisyydellä on kuoppajäännös.

Halosenlaki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan. Kohteessa on puretun parakkikämpän paikka. Paikalla on viisi puretun rakennuksen jäännöstä. Kämppä sijaitsee alueen kaakkoisnurkalla, rakennus 1 siitä 20 m länteen, rakennus 2 kämpästä 10 m pohjoiseen, talli rakennus 2:sta 50 m pohjoiseen heinikkoisen aukion pohjoisreunalla, ja mahdollinen saunan jäännös rakennus 2:sta 15 m luoteeseen.
Kämppä on pohjois-eteläsuuntainen, kooltaan 25 x 9 m. Seinistä on jäljellä maavallin päällä oleva pohjahirsikerta. Hirret ovat pelkkahirsiä, eikä niissä ole salvoksia. Lisäksi jäljellä on lattiaparruja ja -lautoja sekä kaksi uuninpohjaa. Uuninpohjat ovat neliönmuotoisia, 1 x 1,1 x 0,2 m kokoisia ja sijaitsevat 4 metriä sisäänpäin päätyseinistä, yksi kummassakin päädyssä. Pohjalla on luonnonkiviä ja päällä sementistä valettu laatta. Kämpän länsipuolella on irtonaiset lautaportaat.

Vasavuoma 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja nykyiseen peruskarttaan.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on itä-länsisuuntainen, kooltaan 4,5 x 4,1 m. Seinistä on jäljellä enimmillään seitsemän pyöröhirsikertaa.

Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan. Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, kooltaan 4,4 x 3 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kymmenen pyöröhirsikertaa.

Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on koillis-lounaissuuntainen, kooltaan 4,6 x 3,3 m. Seinistä on jäljellä yksi pyöröhirsikerta, joiden päällä on kattorakenteita.

Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ja nykyiseen peruskarttaan.
Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on koillis-lounaissuuntainen, kooltaan 4 x 3,3 m. Päädystä katsottuna lato on hieman ylöspäin levenevä. Seinistä on jäljellä 13 pyöröhirsikertaa, mukaan lukien lounaispään päätykolmio.

Kohteessa on niittyladon jäännös. Lato on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, kooltaan 4,6 x 3,4 m. Seinistä on jäljellä kahdeksan pyöröhirsikertaa.

Rova-Joukahaislampi 1 (Asuinpaikat)
Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalla on kämpän jäännös ja sen luoteispuolella 20 m etäisyydellä tallin jäännös. Lisäksi kämpän itäpuolella 7 m etäisyydellä on kuoppajäännös.
Kämppä on pyöröhirsinen, itäkoillis-länsilounaissuuntainen ja kooltaan 8,7 x 7,8 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kaksi hirsikertaa.

Rova-Joukahaislampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1930-40-luvulle ajoittuvan kämpän jäännös. Paikalla on kämpän ja tallin jäännökset sekä parkkuupukki. Kämppä sijaitsee alueen keskellä, talli kämpästä 10 m koilliseen kosteammalla paikalla ja parkkuupukki 10 m kämpästä länteen.
Kämppä on itä-länsisuuntainen, kaksiosainen ja kooltaan 14,6 x 6,7 m. Seinistä on jäljellä enimmillään kuusi hirsikertaa.

Urakkavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vanhan poroerotusaidan jäännös. Aita näkyy v. 1970 topografisessa kartassa. Paikalla on eri-ikäisiä aidanjäännöksiä ja lisäksi käytössä oleva aita. Inventoinnissa kartoitettiin vain vanhimmat hirsirakenteiset perkka-aitaosat sekä kirnun nuorempi itäpuolikas, joka on riukuaitaa. Aitaa dokumentoitiin n. 550 m pituudelta. Paikalla on myös käytöstä pois jäänyttä riukuaitaa, jolla on aikoinaan korvattu perkka-aidan osia. Jäännökset sijoittuvat käytössä olevan aidan sisälle, sen länsiosaan. Nykyinen kirnun paikka on aidan itäpäässä.

Kukasvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puretun 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan kolmiomittaustornin jäännös. Kohde on merkitty v. 1969 topografiseen karttaan ja nykyiseen maastokarttaan. Tornin jalat on sahattu poikki ja se on romahtanut luoteeseen päin. Torni on pyöröhirsi- ja lautarakenteinen.

Suikeloselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-60-luvulle ajoittuvan puretun parakkikämpän paikka. Paikalla on seitsemän jäännöstä. Alueen pohjoispäässä on mahdollinen puretun kämpän paikka tien länsireunalla olevan kääntöpaikan kohdalla, ja samalla kohtaa tien itäpuolella heinikkoisella aukiolla kaksi puretun rakennuksen jäännöstä (rakennus 1 ja 2), sekä järjestyksessä pohjoisimmasta eteläisimpään, käymälän, puretun saunan, aidan ja kaivon jäännökset alueen länsireunassa suon laidalla.
Kämpän paikka on epäselvä, säilyneitä kiinteitä rakenteita ei näy. Kääntöpaikan pohjoisreunalla on sementistä valettujen uuninpohjien jäännöksiä ja kamiinan osia.
Kämppä liittyy Metsähallituksen vuosien 1951-1971 Seipäjoen metsätyömaahan. Se siirrettiin paikalle v. 1956.

Pitkälahti (1000039598) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on Pitkälahden talon jäännökset. Talo useine tilarakennuksineen on merkitty vuoden 1962 topografikartalle ja ilmeisesti se oli tuolloin vielä asuttuna. Paikalla on jäljellä asuinrakennuksen perustus, kellarin ja kaivon jäänteet, navetan hirsikehikko sekä vielä pystyssä oleva saunarakennus. Asuinrakennuksen ja saunan välissä on ollut pieni pelto. Asuinrakennuksen päällä on runsaasti lautatavaraa ja muuta purkujätettä. Pitkälahden talo on uudistusarkiston tietojen mukaan ollut olemassa viimeistään 1930-luvulla.
Piste osoittaa rakennuksen perustukseen, muut kohteet merkitty alakohteiksi.

Pitkälahti 2 (1000039599) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen perustus, kaksi kellarin jäännöstä ja kolme kuoppaa. Rakennuksen perustus sijaitsee metsätien pohjoispuolella, se on kooltaan n. 10 x 5 m, itäpäässä hormin jäännös oli kasvillisuuden peitossa, muutamia tiilen kappaleita oli näkyvissä. Noin 50 m pohjoiseen on n. 1,5 ja 3 x 1 m halkaisijaltaan olevat matalat kuopat, joista tuli kairatessa hiiltä. Rakennuksen perustuksen ja metsätien eteläpuolella on kaksi kellarin pohjaa, joista pohjoisempi on n. reunoista mitattuna 5 x 3 m ja yli 1 m syvä. Eteläisempi muodoltaan pyöreä kellarikuoppa on n. 5 m halkaisijaltaan ja n. 80 cm syvä. Kellareiden välissä on syvä n. 1 m halkaisijaltaan oleva kuoppa, jonka tarkoitus jäi epäselväksi. Paikalle ei ole merkitty taloa tai rakennuksia vanhoille kartoille, kohta on merkitty hakatuksi metsäksi vuoden 1962 topografikartalle. Rakenteet ovat pintakasvillisuuden peittämiä, kasvillisuus rakennuksen perustuksen ja pohjoisemman kellarin päällä viittaa nuoreen ikään, todennäköisimmin kohde ajoittuu 1900-luvulle.
Pist osoittaa rakennuksen perustukseen, muut rakenteet liitetty alakohteina.

Hirvas-Nulkki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös, Kämppä on L- irjaimen muotoinen, kolmihuoneinen ja pohjoisluodeeteläkaakkosuuntainen. Se on
okonaismitoiltaan 8,9 x 6,5 m. Seinistä on jäljellä enintään kaksi hirsikertaa, jotka ovat sammaleen peittämiä. Hirret ovat kirveellä ja sahalla katkottuja pyöröhirsiä, ja niissä on alapuolelle sahatut koirankaulasalvokset.

Lampivaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on luultavasti 1900-luvulle ajoittuva latomus. Latomus on länsiluode- täkaakkosuuntainen, muodoltaan suorakaiteenmuotoinen Se on mitoiltaan 3 x 1,4 m. Latomus on toisesta päästään korkeampi ja toisesta matalampi, korkeimmillaan se on 90 cm. Latomus on kasattu suunnilleen samankokoisista laakakivistä, jotka on kerätty viereisestä kivirakasta. Toisessa päädyssä on 15-20 kivikerrosta ja toisessa päädyssä n. 8. Latomuksen päällä on hyvin vähän sammalta.
Luultavasti kiviä on kerätty rakennusmateriaaliksi ja kasattu päällekkäin siirtoa varten. Koska kiviä on epätasainen määrä päädyissä, on osa kivistä joko viety pois tai latomuksen teko on keskeytynyt.

Lampivaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös. Kämppä on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, kaksiosainen, L-kirjaimen muotoinen. Kämpän kokonaismitat ovat 14,4 x 10,4 m. Seinistä on jäljellä enintään kaksi sammalpeitteistä pyöröhirsikertaa.

Tuore Vuonneloselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva karhunloukku. Vastaavanlaisia loukkuja on löydetty Värriön luonnonpuistosta.
Loukku on tehty riu’uista ja pyöröhirsistä. Puissa on vielä osittain jäljellä kaarnaa, ja ne on katkaistu sahalla. Rakennelmasta on vielä pystyssä päätyseinämä ja osa toisesta sivuseinämästä. Seinämä on tehty riu’uista, ja se on 1,8 m korkea.

Tuore Vuonneloselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuvan lihasaihon jäännös. Saiho suorakaiteenmuotoinen ja mitoiltaan 2,4 x 2,2 m. Pitkä sivu on koillis-lounaissuuntainen. Se on tehty kuorimattomasta tai osittain kuorituista kapeista pyöröhirsistä.

Aapa-Suikelolampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on savottakämppä, joka on todennäköisesti rakennettu 1900-luvun alkupuoliskolla. Kohde on lähes pohjois-etelä suunnassa oleva suuri kolmehuoneinen savottakämpän pohja, kooltaan 29 m x 7,5 m. Päädyssä olevien huoneiden pituudet on n. 6,5 m. Kämpästä on jäljellä lähinnä koillis- ja kaakkoisnurkissa olevat, suurista laattakivistä tehdyt piisikiveykset.

Aapa-Suikelolampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on savottakämppä, joka on mahdollisesti rakennettu ennen sotia. Savottakämpän jäännös on kooltaan 14,7 m x 6,2 m ja lähes pohjois-etelä suuntainen. Kaksi huonetta, joista pohjoisemman pituus on 5,8 m. Luoteisnurkassa on piisikiveys, kooltaan 2,5 m x 2,5 m ja 0,8 m korkea.

Piiloselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolella rakennetun kämpän jäännös. Kohde on luode-kaakko suuntainen kolme- tai mahdollisesti neljähuoneinen savottakämppä, kooltaan 27,5 m x 8,3 m. Kämpästä voi erottaa selkeästi päätyhuoneet, joiden molemmissa nurkissa sijaitsee suurista liuskekivistä tehdyt piisit.

Piiloselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ilmeisesti yksi suuri kämpän jäännös, sen keskiosan seinät ovat kuitenkin kokonaan tuhoutuneet. Rakennelma on luode-kaakko suuntainen, kokonaispituus on 28 m ja leveys noin 7 m. Kämpässä on ilmeisesti ollut kaikkiaan neljä huonetta, joista päätyhuoneissa on piisikiveykset.

Auveevaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on pohjois-etelä suuntainen pieni kämpän jäännös, kooltaan 7, 8 m x 3,3 m. Kohteesta on jäljellä lähinnä yksittäiset seinähirret, jotka on katkaistu kirveellä. Lounaisnurkassa on piisikiveys, kooltaan n. 1,5 m x 1,5 m. Kohde on merkitty vuoden 1974 topografiseen karttaan autiotupana.

Pulkkasalmenmännikkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on savottakämppä, joka on ilmeisesti rakennettu 1900-luvun alkupuoliskolla. Kohde on kaksisosainen savottakämpän jäännös, koillis-lounas suuntainen. Koko on n. 13 m x 6 m, josta lounaispäädyn pituus on 5,5 m. Koillisseinällä on mahdollisesti valoaukon paikka. Länsinurkassa on piisikiveys jonka koko n. 2,5 m x 2 m.

Taljanleikkausselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolla rakennetun kämpän jäännös. Kohde on pohjois-etelä suuntainen savottakämpän jäännös, kooltaan 20,5 m x 6,7 m. Kämppä on rakennettu suurista pyöröhirsistä, joita on jäljellä kahdesta neljään hirsikertaa.

Schutzwall Liikavaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustuslinjaa. Valtatien 4 länsipuolella puolustusrakennelma on yli kuusi kilometriä pitkä. Liikavaarassa se ulottuu vaaran eteläosasta pohjois-etelä suuntaisena Purnumukan kylän eteläpuolelle Tankajoen rantaan ja jatkuu vielä joen länsipuolella vielä noin 400 m matkan.
Liikavaarassa puolustusrakennelma jatkuu samantyyppisenä kuin Purnuvaaran alueella. Siinä on sekä täysin katettuja sekä osittain katettuja konekivääripesäkkeitä ja niiden välillä kahden miehen poteroita. Tulipesäkkeiden takapuolella on asuinkorsuja sekä vaneriteltanpohjia. Korsuja on ainakin 18 kappaletta. Osittain katettuja konekivääripesäkkeitä on 20 ja kokonaan katettuja tusinan verran. Kahden miehen poteroita on ainakin 40 kappaletta.

Schutzwall Kotivaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa saksan armeijan rakentamaa Schutzwall-puolustuslinjaa. Purnumukantien molemmin puolin on runsaasti erillaisia kaivantoja.
Purnumukantien pohjoispuolella on lähes 30 pyöreää kaivantoa, jotka mahdollisesti ovat vaneriteltanpohjia. Kuopat ovat lähinnä C-kirjaimen muotoisena rivistönä, kaksi kuoppaa vierekkäin. Suurin osa kuopista on pohjalta halkaisijaltaan noin 4 m ja 1-1,5 m syviä. Reunoilla on valli, jonka ulkoreunasta halkaisija on noin 7 m. Vallin korkeus maanpinnasta on noin 50 cm. Osa kuopista on matalampia, noin 80 cm syviä. Alueella on myös muutama maanpinnalla oleva vaneriteltanpohja sekä muita rakenteita. Alueen luoteis- ja itäosassa on ainakin 8 kappaletta kahden miehen poteroita, loivan v-muotoisia, noin 4 m pitkiä tuliasemia.
Purnumukantien eteläpuolella on noin 30 asuinkorsua, joista osassa katto on yhä ehjä, osassa romahtanut. Korsujen koko reunustavien vallien ulkopuolelta mitattuna on 15-18 m x 15-18 m. Korsujen ympäristössä on kahden miehen poteroita ainakin 10 kappaletta sekä muita tuliasemia. Alueella on myös ainakin 10 vaneriteltanpohjaa.

Siikaniemi (1000039727) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kemijärven keskustasta n. 12,5 km pohjoiseen Kemijoen pohjoisrannalla ja Siikaniemen etelärannalla. Paikalla on autioitunut Siikaniemen talon paikka, ympäröivät alueet ovat lähinnä nuoria tiheitä talousmetsiä ja metsittyneitä peltoja sekä niittyjä. Nykyiselle kartalle on merkitty pystyssä oleva lautapintainen rakennus ja rantaan kaksi hirsirakennusta, joista läntisempi on romahtanut. Pystyssä olevan lautarakennuksen pohjoispuolella on kaivo, romahtanut lato ja luoteispuolella navetan luonnonkivistä rakennetun kivijalan jäännös, joka on kooltaan n. 6,5 x 5 m ja n. 50-80 cm korkea. Korkean aluskasvillisuuden ja epätasaisen maapinnan vuoksi havaintojen teko oli hankalaa. Siikaniemen talo on merkitty vuoden 1900 ja 1930-40-luvuilla uudistetulle isonjaon kartalle.

Murhalahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ajoksen Murhaniemen luonnonsuojelualueella on korkeita ja paksurunkoisia vanhoja kuusia, joista yksi tunnetaan ns. pirtukuusena. Kieltolain aikana (1919-1932) pirtun salakuljettaminen oli yleistä ja Kemin tullikamaripiirissä suosittuja saaria alkoholien piilottamiseen olivat Lehtikrunni, Inakari ja Ajos. Pirtu kuljetettiin saariin ja mantereelle pirtulaivasta moottoriveneen kannella ja piilotettiin siimoihin kiinnitettyinä mereen, sekä kuoppiin peiteltynä saarten rannoille ja vesirajaan. Ajoksen Murhaniemessä sijainneeseen kuuseen liittyy tarina sen toimimisesta tähystyskuusena, josta tarkkailtiin salakuljetuksen ja lastien siirron turvallisuutta tulliveneiden ja kiinnijäämisen varalta. Vahvarunkoisen pirtukuusen rungossa on askelmat kiipeämiseen ja ylhäällä lava tähystämistä varten. Kemijokisuun alue oli Pohjois-Suomen tärkeä salakuljetusreitti, jonka kautta pirtu kulkeutui Lappiin.

Ajos 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Jatkosodan aikainen neuvostoliittolaisten sotavankien vankileirin nro 9 hautausmaa ja muistomerkki. Sotavankileiri nro 9 oli yksi suomalaisten suurimmista sotavankileireistä, jolla oli enimmillään 4300 vankia. Sotavankileiri nro 9 perustettiin 10.7.1941 Ajoksen saareen, missä sen pääleiri sijaitsi syksyyn 1944 saakka.
Betonista valettu muistomerkki kertoo alueelle haudatun 1634 neuvostoliittolaista sotavankia. Menehtyneiden vankien nimet on kirjattu alueella olevaan muistotauluun. Hautausmaan alueella on kymmenen pienin mukulakivin reunustettua pitkää, hieman kohotettua hautariviä, joilla on valkoisia ristejä.

Aukiarova 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee suoalueella, missä kasvaa tiheä koivumetsää ja aluskasvillisuus koostuu suurilta osin sammaleesta. Alue on vanhaa suopeltoa.
Ladon jäännös on kooltaan 4,2 x 4,7 metriä ja ainoastaan lattia on säilynyt. Lattia, joka on osittain turpeen peitossa ja paikoitellen lahonnut, koostuu kolmesta pyöreästä ja 0,3 metriä paksusta pohjahirrestä, joiden päällä makaa poikkisuuntaisesti 0,1 - 0,2 metriä paksuja ja pyöreitä lattiahirsiä. Pohjahirret, joiden päät makaavat täysin suoturpeeseen uponneiden kivien päällä, kulkevat itä-länsi-suuntaisesti ja sijaitsevat rakennuksen eteläseinän ja pohjoisseinän kohdalla sekä rakennuksen keskellä. Seinä- ja kattorakenteesta ei ole mitään jälkiä.

Aukiarova 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee suoalueella, missä kasvaa tiheää koivumetsää ja aluskasvillisuus koostuu suurilta osin sammaleesta. Alue on vanhaa suopeltoa.
Latorakennuksesta on ainoastaan lattiarakenne säilynyt ja sekin on pahasti vaurioitunut. Jäännös on kooltaan 4,5 x 3,8 metriä ja koostuu sahatuista lankuista sekä parista pyöreästä hirrestä. Lankut vaikuttavat olevan lattialankkuja, jotka ovat alun perin maanneet poikkisuuntaisesti pyöreiden hirsien päällä. Rakenteessa on käytetty rautanauloja. Lähiympäristössä on havaittavissa yksittäisiä lankkupätkiä, jotka todennäköisesti ovat peräisin latorakennuksesta.

Alimmainen Illisvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteeseen on sisällytetty inventointiraportin kohteet Alimmainen Illisvaara 2 ja 3, jotka ovat viljelysröykkiökohteita.
Kohde koostuu kolmesta rakennus- ja rakennejäännöksestä sekä kahdesta viljelysröykkiökohteesta. Maatilan tai torpan jäännös, joka ajoittuu todennäköisesti 1800-luvulle tai 1900-luvun alkupuolelle. Kohde ei ole näkyvissä vuoden 1971 maastokartalla, joka pohjautuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitukseen. Jäännös 1 on päärakennus, jäännös 2 todennäköisesti kaivo ja jäännös 3 todennäköisesti sauna.
Jäännös 1on lounais-koillissuuntainen, 15 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen seinälinja erottuu maastossa turpeen peittämänä vallina, joka on 1,5 metriä leveä ja 0,3 metriä korkea. Rakennuksen koillisosassa sijaitsee laakeista luonnonkivistä koottu ja suurilta osin säilynyt tulisija. Se on 3 x 1,5 metrin kokoinen ja noin 3 metriä korkea. Rakennuksen keskiosassa kaakkoisseinän tuntumassa sijaitsee toinen mahdollinen tulisijan jäännös. Jäännös koostuu röykkiömäisestä ja turpeen peittämästä luonnonkivikeskittymästä, joka on kooltaan 3,3 x 4 metriä ja korkeudeltaan noin 1 metriä.
Jäännös 2 on suppilonmuotoinen maakuoppa, jonka koko on 1,5 x 2 metriä ja jonka ympärillä on noin 2 metriä leveä ja 0,5 metriä korkea turpeen peittämä vallimuodostelma.
Jäännös 3 on tulisijan röykkiömäinen jäännös, joka on kooltaan 2 x 2 metriä ja noin 0,5 metriä korkea. Röykkiö kostuu 0,2 metrin kokoisista luonnonkivistä ja on suurilta osin turpeen peittämä.
Maatilan tai torpan jäännös, joka ajoittuu todennäköisesti 1800-luvulle tai 1900-luvun alkupuolelle. Kohde ei ole näkyvissä vuoden 1971 maastokartalla, joka pohjautuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitukseen. Jäännös 1 on päärakennus, jäännös 2 todennäköisesti kaivo ja jäännös 3 todennäköisesti sauna.
Viljelyröykkiöt 1(raportin kohde Alimmainen Illisvaara 2) koostuu kolmesta röykkiöstä, jotka sijaitsevat noin 10 m etäisyydellä toisistaan. Kooltaan ne ovat 4-5 x 1,5-4 m.
Viljelyröykkiöt 2 (raportin kohde Alimmainen Illisvaara 3), koostuu kolmesta röykkiöstä, jotka ovat noin 15 m päässä toisistaan. Halkaisijaltaan 3-5 m.

Saattoaapa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Nuorimmillaan kohde on 1960-luvulta, mutta sen tarkemmin kohdetta ei pystytty ajoittamaan. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Lato on neliönmuotoinen ja kooltaan 4,2 x 4,5 metriä. Rakennuksen seinät koostuvat halkaisijaltaan 0,1 - 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovi on veistetty hirren alapuolelle. Seinät ovat suurilta osin säilyneet ja rakennus on korkeudeltaan 1,9 metriä.

Saattoaapa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Nuorimmillaan kohde on 1960-luvulta, mutta sen tarkemmin kohdetta ei pystytty ajoittamaan. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, jonka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Lato on 4 x 4 metrin kokoinen ja rakennettu halkaisijaltaan 0,1 - 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia. Rakennuksen seinät ovat koillisseinää lukuun ottamatta hyvin säilyneitä.

Saattoaapa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Nuorimmillaan kohde on 1960-luvulta, mutta sen tarkemmin kohdetta ei pystytty ajoittamaan. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Rakennus on 4 x 4 metrin kokoinen ja rakennettu halkaisijaltaan 0,1 - 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovet on tehty hirren yläpuolelle. Rakennuksen seinät ovat hyvin säilyneitä ja rakennuksen korkeus on 2,1 metriä.

Historiallinen; Niittyladon raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Latorakennus on kooltaan 3,8 x 4 metriä ja se on rakennettu noin 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovi on tehty hirren alapuolelle.

Sompiovuotso (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Paikalla sijaitsee 4,4 x 4,3 metrin kokoinen ladon raunio. Lato on rakennettu 0,1 - 0,15 metriä paksuista sekä kirveellä että sahalla katkaistuista pyöröhirsistä.

Luiro 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteesta on kaksi rakennusjäännöstä. Kyseessä on torpan jäännös.
Jäännös 1 on itä-länsisuuntainen, 5,3 metriä pitkä ja 3,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen perusta on betonista valettu ja se on 0,1 metriä korkea ja 0,1 metriä leveä. Rakennuksen pohjoisseinän vieressä on tulisija, jonka noin 4 metriä korkea tiilistä muurattu savupiippu on vielä pystyssä. Tulisijan uuni on teräsrunkoinen ja sen luukussa lukee "Porin Matti".
Jäännös 2 on 2,4 x 1,4 metrin kokoinen lautarakenteinen käymälärakennus. Sen runko on vielä pystyssä, mutta suurin osa sen seinistä on hävinnyt.
Porin Matti-merkkisiä uuneja alettiin valmistaa 1930-luvun lopulla ja ne yleistyivät toisen maailmansodan jälkeen 1940-luvulla. Rakennus on vielä ollut pystyssä vuonna 1970 ja se on merkitty vuonna 1973 painettuun maastokarttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.

Luiro 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1900-luvulle ajoittuva maatilan jäännös. Paikalla on seitsemän rakennus- ja rakennejäännöstä. Rakennusjäännös 1 on todennäköisesti talli ja/tai navetta, jäännös 3 tilan päärakennus ja jäännös 7 sauna. Rakennusjäännös 6:n funktio ei inventoinnin aikana selvinnyt. Tilan rakennukset ovat merkitty vuonna 1973 painettuun maastokarttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on itä-länsisuuntainen, 12 metriä pitkä ja 5,7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksessa on betonijalkaperusta, jonka päällä on jäljellä kaksi lahoa hirsikertaa.
Jäännös 2 on neliönmuotoinen kuoppa, jonka koko on 1,2 x 1,2 metriä ja ainakin 1 metriä syvä. Kuoppa on täytetty isoilla kivillä. Kuopan päällä on havaittavissa kansirakenteesta peräisin olevia lahoja lankunpätkiä.
Jäännös 3 on lähinnä koillis-lounaissuuntainen, 8,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennusjäännös erottuu maastossa noin 0,3 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana. Rakennuksen keskiosassa sijaitsee noin 1,8 x 2 metrin kokoinen luonnonkivistä ja tiiliskivistä muurattu tulisijan jäännös, jonka säilynyt korkeus on noin 2 metriä.
Jäännös 4 on rinteeseen kaivettu noin 3,5 metriä pitkä ja 2 metriä leveä kellarikuoppa, jonka lattiapinta on takaseinän kohdalla 1,1 metrin syvyydellä maapinnasta mitattuna.
Jäännös 5 on soikeanmuotoinen kuoppa, jonka koko on 2,3 x 1,8 metriä. Kuoppaa ympäröi noin 1 metriä leveä ja 0,5 metriä korkea maavalli.
Jäännös 6 on hieman epämääräinen rakennusjäännös, joka erottuu lähinnä kasvillisuuden ja hyvin fragmentaaristen rakennusjätteiden levinnän perusteella.
Jäännös 7 on noin 2,5 x 2,5 metrin kokoinen rakennusjäännös, jonka seinälinja on osittain hyvin vaikeasti seurattavissa. Seinälinja erottuu 0,2 metriä leveänä ja 0,1 metriä korkeana turpeen peittämänä vallina. Rakennuksessa on Porin Mainio -merkkinen muuripata.
Kohteeseen on liitetty myös inventointiraportin kohde Luiro 3 (viljelyröykkiö) alakohteeksi Jäännös 8. Röykkiö on pyöreä ja halkaisijaltaan n. 2 metriä.

Vankansuvanto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee 4 x 3,2 metrin kokoinen ladon jäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään viisi hirsikertaa ja raunion korkeus on enimmillään 1,4 metriä.

Kettuaapa (Kulkuväylät)
Historiallinen; Osittain romahtanut silta on kooltaan noin 3,3 metriä leveä ja 3,5 metriä pitkä ja kulkee lähinnä länsi-itä suuntaisesti ojan yli. Siltarakenteen molemmat päädyt ovat turpeen peitossa. Siltarakenne koostuu neljästä ojan yli kulkevasta hirrestä, joiden paksuus on 0,15 - 0,25 metriä.

Kurtinpirtti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio. Informantin antamien tietojen mukaan kämppä rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennusjäännös 1 on ollut kämpän päärakennus.
Rakennusjäännös 1 on noin 26 metriä pitkä ja noin 6 metriä leveä. Se on lähinnä koillis-lounais-suuntainen ja rakennuksen läntinen seinä sijaitsee noin 10 metriä kaakkoon Iso Akanjoesta.
Rakennusjäännös 2 koostuu noin 10 x 9 metrin kokoisesta ja noin 0,3 metriä korkeasta kohoumasta.

Karvosenlahti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Kohde kostuu 7 metriä pitkästä ja 6 metriä leveästä suorakulmaisesta ja koillis-lounais-suuntaisesta rakennusjäännöksestä. Jäännös erottuu maastossa noin 0,4 metriä korkeista ja noin 2,5 metriä leveistä valleista, jotka ovat täysin turpeen peittäminä. Jäännöksen keskellä sijaitsee soikeahko painanne, joka on kooltaan 1,5 x 2 metriä ja vallien päältä mitattua 0,7 metriä syvä. Tulisijanjäännöstä ei havaittu.

Karvosenlahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäännös 1 on 6 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä, suorakulmainen ja luoteis-kaakkois-suuntainen. Jäännös kostuu noin 1,5 - 2 metriä leveistä ja korkeintaan 0,2 metriä korkeista valleista, jotka ovat turpeen peittämiä ja osittain vaikeasti havaittavissa. Vallien sisäpuolella on soikeahko ja 4 x 1,5 metrin kokoinen painanne, jonka syvyys on vallin päältä mitattuna 0,6 metriä. Rakennusjäännöksessä ei ole havaittavissa tulisijanjäännöstä.
Rakennusjäännös 2 on 6,5 metriä pitkä ja 5 metriä leveä, suorakulmainen ja luoteis-kaakkois-suuntainen. Jäännös koostuu noin 2 metriä leveistä ja 0,3 metriä korkeista valleista, jotka ovat turpeen peittämiä. Vallien sisäpuolella on lähinnä suorakulmainen ja 3,5 x 1,5 metrin kokoinen painanne, jonka syvyys on vallin päältä mitattuna noin 0,5 metriä. Rakennusjäännöksen koilliskulmassa sijaitsee osittain turpeen peittämä ja luonnonkivistä koostuva tulisijan jäännös.

Kurtinpirtti 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakellari, joka liittyy läheiseen Kurtinpirttiin.
Maakellarin jäännös koostuu suorakulmaisesta kuopasta, jonka ympäri kulkee maa- ja kivisekainen valli. Koko rakenne on 7,6 metriä pitkä ja 5,2 metriä leveä. Vallin leveys on 1 - 2 metriä ja korkeus 0,1 - 0,7 metriä. Kellarihuone on 2,9 metriä pitkä, 2,6 metriä leveä ja 1,1 metriä syvä. Maakellarin sisäänkäynti on sijannut rakennelman koillispäädyssä, missä on toinen kuoppa joka katkaisee maakellaria ympäröivää maavallia. Kuoppa, joka on suorakulmainen ja 1,6 metriä pitkä, 1,3 metriä leveä ja 0,4 metriä syvä, on todennäköisesti jäännös käytävästä, joka on johtanut varsinaiseen kellarihuoneeseen. Maakellarin sisällä on osittain turpeen peittämiä katto-, ovi- ja seinärakenteita. Kellarirakenteessa on käytetty rautanauloja ja siinä on ollut huopakatto. Maakellarin jäännöksen päällä kasvaa tiheää koivuvesakkoa.

Ritaselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio. Informantin antamien tietojen mukaan kämppä rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennusjäännös 1 on ollut kämpän päärakennus.
Rakennusjäännös 1 on on erittäin vaikeasti havaittavissa ja rakennus on todennäköisesti purettu. Pohjois-eteläsuuntainen rakennus on ollut noin 22 metriä pitkä ja noin 9 metriä leveä. Jäännöksen koilliskulmassa on havaittavissa noin 0,1 metriä korkea ja arvioltaan noin 1 metriä leveä maavalli ja sen sisäpuolella sijaitsee halkaisijaltaan noin 1,5 metrin kokoinen kiviröykkiö, jonka korkeus on 0,4 metriä.
Rakennusjäännös 2 on soikeahkon muotoinen ja pyöreäpohjainen maakuoppa. Kuoppa on halkaisijaltaan 4 metriä ja 0,4 metriä syvä.
Rakennusjäännös 3 on on soikeahkon muotoinen ja pyöreäpohjainen maakuoppa. Kuoppa on halkaisijaltaan 4,5 metriä ja 0,8 metriä syvä.
Rakennusjäännös 4 on on romahtanut rakennus, jonka rakennusmateriaalina on käytetty sahattuja, noin 0,15 metriä leveitä lankkuja. Jäännös on kooltaan noin 9 x 7 metriä.
Rakennusjäännös 5 on on sahatuista lankuista tehty laituri, joka on noin 8,5 meriä pitkä ja 0,8 metriä leveä.
Rakennusjäännös 6 on neliskulmainen ja noin 1 metrin syvyinen maakuoppa, jonka koko on 1,4 x 1,4 metriä.
Rakennusjäännös 7 on on suorakulmainen maakuoppa, jonka koko on 3 x 1,5 metriä.
Rakennusjäännös 8 on pohjois-eteläsuuntainen, 9,4 metriä pitkä ja 6,6 metriä leveä maakellarin jäännös, joka on kaivettu rinteen sisälle.
Rakennusjäännös 9 on pohjois-eteläsuuntainen, 8,3 metriä pitkä ja 7,0 metriä leveä maakellarin jäännös, joka on kaivettu rinteen sisälle.

Ritaselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uittokämpän raunio. Rakennusjäännös 1 on ollut kämpän päärakennus, jäännös 3 kämpän talli ja jäännös 4 kämpän sauna. Informantin antamien tietojen mukaan kämppä on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen ja purettu 1970-luvulla. Kämpän nimi on ollut Tammi-kämppä nro 2.
Rakennusjäännös 1 on luoteis-kaakkois-suuntainen, 24 metriä pitkä, 7,7 metriä leveä ja 0,2 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma, jossa on havaittavissa yksittäisiä puu- ja metallijäännöksiä.
Rakennusjäännös 2 on epäsäännöllinen, lähinnä suorakulmaisen, muotoinen maakuoppa, jonka koko on 7,5 x 6,5 metriä.
Rakennusjäännös 3 on koillis-lounais-suuntainen, 18 metriä pitkä, 8 metriä leveä ja 0,2 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma, jossa on havaittavissa yksittäisiä puujäännöksiä.
Rakennusjäännös 4 on koillis-lounais-suuntainen, 7 metriä pitkä, 4 metriä leveä ja 0,2 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma, joissa on havaittavissa yksittäisiä puu- ja metallijäännöksiä.
Rakennusjäännös 5 on suorakulmainen maakuoppa, jonka koko on 7 x 6 metriä. Kuopan syvyys on noin 0,4 metriä ja se on osittain täyttynyt vedellä.

Rahkavaaranvuotso 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uittokämpän raunio. Rakennusjäännös 1 on ollut kämpän talli, jäännös 2 kämpän päärakennus ja jäännös 3 kämpän sauna. Informantin antamien tietojen mukaan kämppä on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen ja purettu 1970-luvulla. Kämpän nimi on ollut Tammi-kämppä nro 4
Rakennusjäännös 1 on luoteis-kaakkois-suuntainen, 8,5 metriä pitkä, 7,5 metriä leveä ja 0,3 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma.
Rakennusjäännös 2 on koillis-lounais-suuntainen, 13,5 metriä pitkä, 8 metriä leveä ja 0,2 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma.
Rakennusjäännös 3 on neliskulmainen, 3,8 metriä leveä, 4 metriä pitkä ja 0,2 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma.

Rahkavaaranvuotso 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi hieman eri-ikäistä metsätyökämppää, joista nuorempaan kuuluu rakennusjäännös 1 ja 2, mahdollisesti myös 3. Rakennusjäännös 1 on todennäköisesti ollut kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän talli ja jäännös 3 kämpän sauna. Molemmat kämpät ajoittuvat todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäännös 1 on länsi-itä -suuntainen, 8,5 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusraunio. Rakennuksen pyöröhirret on katkaistu sekä kirveellä että sahalla ja ne ovat halkaisijaltaan 0,2 metriä paksuisia.
Rakennusjäännös 2 on 7,8 metriä pitkä ja 7,8 metriä leveä neliönmuotoinen hirsirakennusraunio. Rakennuksen pyöröhirret on katkaistu sekä kirveellä että sahalla ja ne ovat halkaisijaltaan 0,2 metriä paksuja.
Rakennusjäännös 3 on 6 metriä pitkä ja 6 metriä leveä neliönmuotoinen hirsirakennusraunio. Hirret, jotka ovat halkaisijaltaan noin 0,2 metriä paksuja ja sahalla katkaistuja, ovat hyvin lahonneita ja seinäjäännökset ovat suurilta osin turpeen peitossa.
Rakennusjäännös 4 on pohjois-etelä-suuntainen, 12 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä hirsirakennuksen raunio. Rakennus on jaettu väliseinällä kahteen huoneeseen, joista eteläinen huone on 5 metriä pitkä ja pohjoinen huone on 7 metriä pitkä.

Pikku Akanjärvi 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Rannan ja saaren välissä kulkee luoteis-kaakkois-suuntaisesti noin 5 metriä pitkät pitkospuut, jotka koostuvat kuudesta vierekkäin makaavasta pyöröhirrestä. Hirret ovat halkaisijaltaan 0,10 - 0,15 metriä ja rakenteen yhtenäinen leveys on 0,6 metriä. Hirret sijaitsevat juuri vesipinnan alapuolella ja niiden päädyt ovat turpeen peitossa.

Keskimmäinen Akanjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Kohteessa on luoteis-kaakkois-suuntainen, 13,8 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennus on väliseinällä jaettu kahteen huoneeseen, joista kaakkoishuone on 7,1 metriä pitkä ja luoteishuone 6,7 metriä pitkä. Luoteishuoneen koillisnurkassa sijaitsee suurilta osin turpeen peittämä ja luonnonkivistä rakennettu tulisijan jäännös. Se on kooltaan 2 x 2,3 metriä ja 0,4 metriä korkea.

Immosen kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Yhden miehen metsätyökämppä. Informantin antamien tietojen mukaan kämpän oli rakentanut Immonen-niminen ojankaivaja joskus 1945 - 1950-luvun välisenä aikana. Kämppä oli käytössä muutaman vuoden ojankaivuun aikana.
Kohde koostuu pyöröhirsistä rakennetusta kämpästä, joka on etelä-pohjois-suuntainen, 2 metriä pitkä ja 2,1 metriä leveä. Rakennuksen korkeus on 1,7 metriä ja sen seinät ovat suurilta osin hyvin säilyneitä. Säilyneitä hirsikertoja on kymmenen ja sahalla katkaistut hirret ovat halkaisijaltaan 0,15 - 0,20 paksuja.

Sulamisharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi metsätyökämppää, jotka todennäköisesti ajoittuvat 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäännös 1 on lähinnä itä-länsisuuntainen ja 7 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennusjäännös, jonka seinälinjat erottuvat maastossa matalina turpeen peittäminä valleina. Vallit ovat 1,5 metriä leveitä ja 0,2 - 0,3 metriä korkeita.
Rakennusjäännös 2 lähinnä itä-länsisuuntainen ja 8 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennusjäännös, jonka seinälinjat erottuvat maastossa matalina turpeen peittäminä valleina. Vallit ovat 1,0 - 1,5 metriä leveitä ja 0,5 metriä korkeita.

Tuorelehto 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös. Kämpän ajoitus on hieman epäselvä. Rakennustyyppi viittaa 1900-luvun alkupuolelle, mutta asutusjätteiden koostumuksen perusteelta vaikuttaa siltä, että kämppä on ollut myös myöhemmin käytössä.
Rakennusjäännös 1 on 23 metriä pitkä ja 6 metriä leveä ja lähinnä länsi-itä -suuntainen hirsirakennuksen jäännös. Rakennuksen eteläisen pitkä sivun länsiosassa sijaitsee 2 x 2 metrin kokoinen lisäsiipi
Rakennusjäännös 2 on suorakulmainen maakuoppa, jonka koko on 1,8 x 1,6 metriä. Kuopan syvyys on noin 0,6 metriä ja se on osittain täyttynyt pohjavedellä

Tuorelehto 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Kohde koostuu yhdestä lounais-koillissuuntaisesta hirsirakennusjäännöksestä, joka on 22 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä. Rakennuksessa on käytetty halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla.

Tuorelehto 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi metsätyökämppää, jotka todennäköisesti ajoittuvat 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäännös 1 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 20 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla.
Rakennusjäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 14,5 metriä pitkä ja 6 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla.

Korteaapa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyöhön liittyvä rakennus tai rakennuksia. On mahdollista ettei jäännös 1 ole rakenteen tai rakennuksen jäännös, vaan purkukasa vieressä olevasta rakennuksesta. Kohde ajoittuu todennäköisesti 1950 - 1960 -luvulle.
Rakennusjäännös 1 on noin 4,5 x 4,5 laaja alue, jossa on havaittavissa kasamainen keskittymä lahonneita hirsijäänteitä ja yksittäinen savuhormin peltiosa.
Rakennusjäännös 2 on noin 5 x 4,5 metrin kokoinen rakennuksen jäännös, jonka päällä makaa hyvin lahonneita ja halkaisijaltaan noin 0,2 metriä paksuja hirren jäännöksiä.

Korteaapa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, jonka jäännökset ovat pahasti vahingoittuneet aurauksen seurauksena. Jäännös 2 on todennäköisesti kämpän päärakennus, jäännös 1 mahdollisesti talli ja jäännös 3 mahdollisesti laavu tai käymälä. Kämppä ajoittuu todennäköisesti 1950 - 1960 -luvulle.
Rakennusjäännös 1 koostuu epämääräisen muotoisesta hirsijäännöskeskittymästä, jonka läpi kulkee aurausuria. Mahdollisia seinälinjoja ei ole enää havaittavissa ja rakenteen tai rakennuksen luonnetta ei pysytty tarkemmin määrittelemään.
Rakennusjäännös 2 koostuu epämääräisen muotoisesta hirsikeskittymästä, jonka läpi kulkee aurausuria. Rakennuksen seinälinjat ovat täysin tuhoutuneita.
Rakennusjäännös 3 on hirsirakenteen jäännös, joka koostuu maassa vierekkäin, samansuuntaisesti makaavista noin 0,2 metriä paksuista, lahonneista hirsistä. Rakenne on ollut alun perin kiinnitettynä nyt kaatuneeseen mäntyyn rautavaijerilla.

Liittoharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös. Rakennusjäännös 1 on todennäköisesti kämpän päärakennus ja jäännös 2 kämpän talli. Kämppä ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäänös 1 on 8,5 x 8,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös, joka on rakennettu halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuista pyöröhirsistä. Hirret ovat sahalla katkaistuja ja rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joissa lovi on sahattu.
Rakennusjäännös 2 9,2 x 8,4 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös, joka on rakennettu halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuista pyöröhirsistä. Hirret ovat sahalla katkaistuja ja rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joissa lovi on sahattu.

Utsjoenjänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio. Yksi rakennus on ollut kämpän päärakennus ja toinen kämpän talli, mutta raunioiden huonon säilytysasteen takia ei pystytty varmuudella määrittämään kumpi on kumpi. Kämppä ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjännös 1 on hyvin pitkälti tuhoutunut hirsirakennuksen jäännös. Rakennuksen seinälinjoja ei pystytty tarkalleen määrittelemään, mutta lahonneiden ja osittain metsäkoneen hajottamien hirsijäännöksien levinnän perusteella rakennus on ollut lähinnä länsi-itä -suuntainen ja noin 20 metriä pitkä ja 7 metriä leveä.
Rakennusjäännös 2 on pitkälti tuhoutunut hirsirakennuksen jäännös. Hirret ovat hyvin lahonneita ja osittain turpeen peitossa. Rakennuksen seinälinjat ovat vaikeasti seurattavia ja vaikuttavat siltä, että rakennus on purettu. Rakennusjäännöksien levinnän perusteella rakennus on ollut itä-länsisuuntainen ja noin 20 metriä pitkä ja 8 metriä leveä.

Utsjoenjänkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös. Rakennusjäännös 1 on mahdollisesti kämpän talli ja rakennusjäännös 3 on mahdollisesti kämpän päärakennus. Laavu vaikuttaa olevan hieman nuorempi kuin muut jäännökset. Kämppä ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennusjäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen 9 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennukseen on käytetty sahalla katkaistuja ja halkaisijaltaan noin 0,2 metriä paksuja pyöröhirsiä.
Rakennusjäännös 2 on 2,4 metriä leveä ja 1,6 metriä pitkä laavun jäännös. Laavun kattorakenne on romahtanut, mutta se on alun perin ollut kiinnitetty nauloilla eläviin puihin.
Rakennusjäännös 3 on hyvin pitkälti tuhoutunut hirsirakennus, jonka seinälinjat eivät ole enää havaittavissa. Rakennus vaikuttaa puretulta ja hirret ovat hyvin lahonneita ja hajonneita.

Tenniön pirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän pihapiiriin kuuluvia maakuopparakenteita sekä pois käytöstä jäänyt saunalaituri.
Jäännös 1 on 1,3 x 1,6 metrin kokoinen kuoppa, jonka seinät on vuorattu hirsillä. Kuopan syvyys on vaikeasti määriteltävä, koska se on osittain täyttynyt modernista jätteestä, mutta sen on arvioitu olevan ainakin 1 metriä.
Jäännös 2 on 1,5 x 1,8 metrin kokoinen laiturirakenne, joka sijaitsee heteen rannassa.
Jäännös 3 on 2,0 x 1,8 metrinen kuoppa, jonka päällä on ollut lankuista tehty katos. Katos on romahtanut ja kuoppa on myös osittain täyttynyt maa-aineesta sekä modernista jätteestä.
Jäännös 4 koostuu kolmesta lähekkäin olevasta neliönmuotoisesta maakuopasta, jotka ovat 3 x 3 metrin kokoisia ja 0,5 - 1,0 metriä syviä.

Istumakari 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Todennäköisesti uittotoimintaan liittyvä kämppä, joka ajoittuu 1900-luvun keskivaiheelle. Rakennukset ovat purettuja. Purkamisen on täytynyt tapahtua viimeistään 1960-luvun loppupuolella. Rakennusjäännös 2:n ja 3:n funktioita ei pystytty määrittämään, mutta ne voisivat olla kämpän päärakennukset. Jäännös 4 on kämpän talli ja jäännös 1 kämpän maakellari.
Rakennusjäännös 1 on 8,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä maakellarin jäännös, joka on kaivettu luoteisrinteen sisälle. Maakellarin oviaukko sijaitsee rakenteen pohjoispäädyssä ja oven karmien lankkuosia on vielä havaittavissa.
Rakennusjäännös 2 on länsi-itä -suuntainen 12 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennuksen jäännös. Rakennuksen seinälinjat erottuvat noin 0,7 metriä leveinä ja noin 0,2 metriä korkeina turpeen peittäminä maavalleina. Rakennuksen länsi- ja eteläosassa vallit ovat pahasti metsäkoneen vahingoittamina.
Rakennusjäännös 3 on länsi-itä -suuntainen 12 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennuksen jäännös. Rakennuksen seinälinjat erottuvat noin 1,5 metriä leveinä ja noin 0,5 metriä korkeina turpeen peittäminä maavalleina.
Rakennusjäännös 4 on itä-länsisuuntainen 9 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Jäännös erottuu maastossa noin 0,3 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana, jossa on osittain havaittavissa yksi hirsikerta.

Ritaselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on inventointiraportissa nimetty "Ritaselkä 5". Inventointiraportin kohteet Ritaselkä 3 ja 4 ovat rakennusperintökohteita. Jotta muinaisjäännösrekisteirn kohdenumerointi on looginen, on kohteelle annettu järjestysnumero 3.
Uittokämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 60 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 2 kämpän talli.
Rakennusjäännös 1 noin 25 metriä pitkä, noin 9 metriä leveä ja noin 0,3 metriä korkea turpeen ja heinikon peittämä kohouma, missä on havaittavissa yksittäisiä hirren kappaleita. Rakennus on selvästi purettu.
Rakennusjäännös 2 16,5 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös, jonka seinälinjat erottuvat maastossa 0,7 metriä paksuina ja 0,2 - 0,5 metriä korkeina turpeen peittäminä valleina. Rakennus on selvästi purettu.

Purkkivaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu 1950–1960-luvuille ja joka informantin antamien tietojen mukaan purettiin 1970-luvulla. Rakennusjäännös 5 on kämpän päärakennus, jäännös 1 on kämpän talli ja jäännös 2 on kämpän sauna.
Rakennusjäännös 1 on kaakkois-luoteissuuntainen 15,5 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty noin 0,2 - 0,3 metriä paksuja pelkkahirsiä sekä sahattuja lankkuja.
Rakennusjäännös 2 erottuu maastossa erittäin vaikeasti havaittavina maavalleina. Rakennuksen tarkkaa kokoa ei pystytty määrittämään, mutta arvion mukaan se on noin 6 x 6 metrin kokoinen.
Rakennusjäännös 3 on lähinnä suorakulmainen 9,6 metriä pitkä ja 3,4 metriä leveä maakuoppa, joka on kaivettu pohjoisrinteeseen ja jonka syvyys on noin 0,6 metriä.
Rakennusjäännös 4 n pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 1,5 metrin kokoinen maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,5 metriä.
Rakennusjäännös 5 on kaakkois-luoteissuuntainen, 28 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennuksen jäännös, jonka seinälinjat erottuvat maastossa osittain vaikeasti havaittavina, turpeen peittäminä valleina.
Rakennusjäännös 6 on 3 x 3 metrin kokoinen maakuoppa, joka on kaivettu jyrkän pohjoisrinteen yläosaan. Kuopan syvyys on noin 1 metri.
Rakennusjäännös 7 n lankuista tehty neliömuotoinen kehikko, jonka koko on 1,7 x 1,9 metriä ja korkeus 0,5 metriä.

Akanvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, joka ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Informantin antamien tietojen mukaan kämppä purettiin 1970-luvulla. Todennäköisesti purku tapahtui samoihin aikoihin kun lähiympäristöä aurattiin, eli 1970-luvun alkupuolella. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän käymälä ja jäännös 3 kämpän kellari- tai jätekuoppa. Havaittu mahdollinen seinälinja kuoppien itäpuolella liittyy todennäköisesti kämpän talliin, jonka informantti muisteli sijainneen lähistöllä.
Kohde koostuu ainakin kolmesta rakennus- ja rakennejäännöksestä. Kämpän rakennukset on purettu ja lähimaastossa on runsaasti levitettyä purkujätettä, mikä tekee arvion rakennuksien alkuperäisestä sijainnista vaikeaksi.
Rakennusjäännös 1 koostuu noin 25 x 25 metriä laajasta alueesta, missä on havaittavissa runsaasti purkujätettä.
Rakennusjäännös 2 on 0,1 metriä leveistä lankuista rakennettu noin 3,3 metriä leveä ja 1,5 metriä pitkä rakennus. Rakennuksessa on lankuista tehty pulpettikatto. Rakennus on kaatunut eteenpäin niin että oviaukko on maata vasten. Raunion nykyinen korkeus on noin 1,5 metriä.
Rakennusjäännös 3 koostuu kahdesta maakuopasta sekä mahdollisesta seinälinjasta 8 x 12 metriä laajalla alueella

Sankavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Rakennusjäännös 1 on luultavasti kämpän talli, rakennusjäännös 2 on luultavasti kämpän päärakennus, rakennusjäännös 4 on kämpän sauna ja rakennusjäännös 5 on kämpän käymälä.
Rakennusjäännös 1 on 9 x 9 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös, jonka hirret on katkaistu sekä kirveellä että sahalla. Pyöröhirret ovat halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuja ja rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovi on sahattu hirren yläpuolelle.
Rakennusjäännös 2 on lähinnä itä-länsisuuntainen 8,5 metriä pitkä ja 7,0 metriä leveä hirsirakennusjäännös, jonka hirret on katkaistu sahalla. Hirret, joista osa on yhdeltä puolelta veistetty suoriksi, ovat halkaisijaltaan 0,2 - 0,3 metriä paksuja ja rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovi on sahattu hirren yläpuolelle.
Rakennusjäännös 3 on pyöreähkön muotoinen ja pyöreäpohjainen kuoppa, joka on halkaisijaltaan 2,3 metrin kokoinen ja jonka syvyys on 0,6 metriä. Sen ympärillä ei havaittu vallia. Kuopan yli kulkee metsäkoneen ajoura, jonka seurauksena kuoppa on vahingoittunut.
Rakennusjäännös 4 on 6 x 6 metrinen hirsirakennusjäännös, jonka hirret on katkaistu sahalla. Seinähirret koostuvat pyöröhirsistä sekä kahdelta puolelta suoristetuista hirsistä, joiden paksuudet ovat 0,2 - 0,3 metriä. Rakennuksessa on käytetty koirankaulasalvoksia, joiden lovi on sahattu hirren alapuolelle.
Rakennusjäännös 5 on lankuista ja riuuista tehty rakennuksen jäännös. Rakennus on romahtanut ja raunion koko on 3,4 x 2,2 metriä ja korkeus 0,9 metriä. Rakennuksen katto on 2,5 metriä leveä ja on rakennettu riuuista, joiden päälle on kiinnitetty kattohuopaa.

Johanneksenkuolpuna (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puretun rakennuksen jäännös. Vuoden 1971 painetussa topografisessa kartassa kohde on merkitty talousrakennuksiksi, mutta on mahdollista, että kyseessä on vanha ja silloin jo hylätty metsätyökämppä. Rakennusta ei pystytty ajoittamaan tarkemmin kuin 1900-luvun alkupuolelle tai keskivaiheille. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
10 x 16 metriä laajalla alueella on hajallaan erittäin lahonneita hirsiä ja lautoja. Rakennusjäännös on niin huonossa kunnossa, että on mahdotonta arvioida rakennuksen alkuperäistä kokoa tai muotoa ja vaikuttaa siltä, että rakennus on tahallaan purettu. Rakennusjäännös on osittain turpeen peitossa.

Piasma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka informantin antamien tietojen mukaan on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen. Kämppä purettiin 1960-luvun lopussa tai 1970-luvun alussa. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 4 kämpän talli ja jäännös 6 kämpän käymälä. Jäännös 5, joka luultavasti on rakennuksen irtonainen kattorakenne, saattaa kuulua kämpän saunaan, jonka tarkkaa sijaintia ei pysytty inventoinnin aikana löytämään.
Kohde kostuu kuudesta rakennus- ja rakennejäännöksestä. Lähiympäristössä on levitetty runsaasti purkujätettä sekä kämpän aikaista jätettä.
Rakennusjäännös 1 on luoteis-kaakkoissuuntainen 25 metriä pitkä ja 8 metriä leveä hirsirakennusjäännös, jonka seinälinjat erottuvat maastossa noin 1 metriä leveinä ja korkeimmillaan 0,7 metriä korkeina valleina.
Rakennusjäännös 2 on 2,5 x 2,2 metrinen maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,8 metriä. Kuoppaa ympäröivä maavalli on noin 2,5 metriä leveä ja noin 0,7 metriä korkea.
Rakennusjäännös 3 n 3,0 x 2,8 metrinen maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,5 metriä. Kuopan reunaa ympäröi kaksi hirsikertaa korkea hirsikehikko, jossa on käytetty koirankaulasalvoksia.
Rakennusjäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen noin 16 metriä pitkä ja 6,3 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Rakennusjäännös 5 on luoteis-kaakkoissuuntainen 6,3 metriä pitkä ja 3,3 metriä leveä hirsirakenne.
Rakennusjäännös 6 on pystysuorassa olevista lankuista rakennettu, 2,5 metriä leveä ja 1,6 metriä pitkä rakennus. Rakennus ei ole romahtanut ja sen korkeus on 2,4 metriä.

Viitavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee itä-länsisuuntainen, 21,5 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on jäljellä korkeintaan kaksi osittain säilynyttä hirsikertaa. Hirret ovat noin 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.

Iso Letsausselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 tulkittiin kämpän talliksi, jäännös 3 kämpän saunaksi ja jäännös 4 kämpän päärakennukseksi. Kohde on merkitty vuonna 1958 tehtyyn Ylikemin hoitoalueen metsätalouskartan seitsemänteen karttalehteen, joka perustuu vuonna 1957 suoritettuun kartoitukseen.
Kohde koostuu neljästä rakennusjäännöksestä.
Rakennusjäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 15,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Rakennusjäännös 2 on 11 x 11 metrin kokoinen alue, missä on rakennusjätettä sekä romahtanut käymälärakennus. Alueen keskellä on 4 x 4 metrin kokoinen kumpare, jonka korkeus on noin 1,5 metriä.
Rakennusjäännös 3 on 2 x 3 metrin kokoinen tulisijan röykkiömäinen jäännös. Se koostuu 0,15 - 0,4 metrin kokoisista luonnonkivistä ja on 0,2 metriä korkea. Lähiympäristöstä ei havaittu muita kiinteitä rakennusjäännöksiä.
Rakennusjäännös 4 on lähes täysin tuhoutunut rakennuksen jäännös, joka erottuu lähinnä kasvillisuuden ja ympäröivän rakennusjätteen perusteella.

Silmäharjut 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on mahdollisesti asuinrakennus ja jäännös 2 tallirakennus. Jäännös 3 tulkittiin koon perusteella saunarakennukseksi.
Rakennusjäännös 1 on 8 x 8 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt kaksi hirsikertaa ja raunion maksimaalinen korkeus on 0,8 metriä.
Rakennusjäännös 2 on lounais-koillissuuntainen, 8 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään neljä hirsikertaa ja raunion maksimaalinen korkeus on 0,9 metriä.
Rakennusjäännös 3 on 5,3 x 5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään kuusi hirsikertaa ja raunion maksimaalinen korkeus on 1,4 metriä.

Silmäharjut 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla on lähinnä itä-länsisuuntainen 8 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään kolme hirsikertaa ja raunion maksimaalinen korkeus on 0,6 metriä.

Akanjänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 2 kämpän talli.
Rakennusjäännös 1 on 8,5 x 8,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt viisi hirsikertaa.
Rakennusjäännös 2 on 8,0 x 7,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään kuusi hirsikertaa.

Nuutamoharjut 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 2 kämpän talli.
Rakennuksenjäännös 1 on 8 x 8 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään viisi hirsikertaa.
Rakennuksenjäännös 2 on 8,0 x 7,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt enimmillään viisi hirsikertaa.

Nuutamoharjut 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poromiesten kämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Kohde on merkitty vuonna 1973 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla sijaitsee kaksi rakennusjäännöstä.
Rakennusjäännös 1 on 4 x 3,5 metrin kokoinen rakennusjäännös. Rakennus on purettu tai siirretty ja jäljellä on ainoastaan yksi hirsikerta.
Rakennusjäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 5,0 metriä pitkä ja 4,1 metriä leveä rakennusraunio. Rakennus on vielä pystyssä, mutta sen kattohuovalla katettu harjakatto on osittain romahtanut.

Nuutamoharjut 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poromiesten kämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Kohde on merkitty vuonna 1973 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla on kaakkois-luoteissuuntainen, 4,4 metriä pitkä ja 3,6 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksen seinät ovat säilyneet lähes ehjänä, mutta katto on romahtanut sisään. Seinissä on kahdeksan hirsikertaa ja niiden korkeus on noin 1,9 metriä.

Leukkuhamaranvaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poromiesten kämppien rauniot, jotka ajoittuvat todennäköisesti 1900-luvun loppupuolelle. Käymälärakennus vaikuttasi olevan huomattavasti uudempi kuin muut rakennukset ja se lienee olevan 1900-luvun lopulta. Kohde on merkitty vuonna 1973 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.
Kohde koostuu kolmesta rakennusjäännöksestä.
Rakennusjäännös 1 on 1,0 x 1,3 metrin kokoinen lankkurakenteinen käymälärakennus. Rakennuksella on kattohuovalla katettu pulpettikatto.
Rakennusjäännös 2 on noin 5 x 4,8 metrin kokoinen rakennusjäännös. Rakennus on selvästi purettu ja purkujätettä on kasattu talonperustan päälle.
Rakennusjäännös 3 on 4,5 x 4,2 metrin kokoinen ja vielä pystyssä oleva hirsirakennus, jonka katto on osittain romahtanut.

Sattovaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 6 on kämpän päärakennus ja jäännös 1 kämpän talli. Jäännös 2 ja 4 funktioita ei pystytty määrittelemään, mutta todennäköistä on, että ainakin yksi niistä on kämpän sauna.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 23 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Se erottuu maastossa turpeen ja heinikon peittämänä kohoumana, joka on 0,3 - 0,4 metriä korkea.
Jäännös 2 on 6,5 x 6 metrin kokoinen rakennusjäännös. Se erottuu maastossa turpeen peittämänä kohoumana, joka on 0,2 - 0,5 metriä korkea.
Jäännös 3 on pohjoisrinteeseen kaivettu ja vielä pystyssä oleva maakellari. Kellarirakennus on 5,7 metriä pitkä ja 3,5 metriä leveä ja sillä on lankuista rakennettu harjakatto, joka on katettu kattohuovalla.
Jäännös 4 on 5 x 5 metrin kokoinen rakennusjäännös. Se erottuu maastossa turpeen peittämänä kohoumana, joka on 0,2 - 0,4 metriä korkea.
Jäännös 5 on jätekaivon jäännös, joka erottuu noin metrin syvänä kuoppana, jonka päällä on romahtanut lankkukehikkorakenne.
Jäännös 6 lähinnä etelä-pohjoissuuntainen, 19 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Sen seinälinjat erottuvat maastossa turpeen peittämänä vallina, jonka leveys on keskimäärin noin 1,5 metriä ja korkeus 0,4 - 0,5 metriä.

Sattotuore 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 1900-luvun loppupuolelle ajoittuva ja todennäköisesti kaakossa sijaitsevaan Sattovaaran kämppään kuuluva ulkorakennus. Informantin mukaan kyseessä saattaisi olla kämpän kaasupullojen säilytysrakennus.
Paikalla sijaitsee 1,1 x 1,1 metrin kokoinen ja 1,6 metriä korkea lankkurakenteinen rakennus, jonka ympärillä on 2 x 2 metrin kokoinen kanaverkosta ja lankuista tehty aita.

Lampienväliselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 3 kämpän talli ja jäännös 4 kämpän sauna.
Jäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 26 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen seinälinjat erottuvat heikosti matalana turpeen peittämänä vallina, jonka korkeus on enimmillään 0,1 metriä.
Jäännös 2 on kaksiosainen lankuista rakennettu käymälärakennuksen jäännös. Sen koko on 3 x 1,5 metriä ja sen molemmat ovet sijaitsevat rakennuksen länsiseinässä.
Jäännös 3 on pohjois-eteläsuuntainen, 24 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennus on kaksiosainen, jonka välissä on noin 7 metriä pitkä väliosa.
Jäännös 4 on 4,5 x 5,0 metrin kokoinen rakennusjäännös, jonka pohjoispuolella sijaitsee 2,5 metriä pitkä terassin jäännös.

Lampienväliselkä 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee itä-länsisuuntainen hirsistä rakennettu 1900-luvulle ajoittuva silta. Sen pituus on 19 metriä ja leveys 4 metriä. Silta on korkeimmillaan 0,7 metriä maanpinnasta mitattuna.

Sattotuore 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1900-luvulle ajoittuva silta on 6 metriä pitkä ja 4 metriä leveä. Silta koostuu puroa ylittävistä hirsistä, joiden päälle on poikkisuuntaisesti sijoitettu 0,1 - 0,2 metriä paksuja pyöröhirsiä. Silta on ehjä, mutta lähes täysin turpeen peitossa ja sen päällä kasvaa kuusi ja koivuja.

Leukkuhamaranvaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Poromiesten kämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Paikalla sijaitsee romahtaneen rakennuksen jäännös. Raunion koko on 7,0 x 5,8 metriä, ja rakennuksen alkuperäinen koko lienee ollut hieman pienempi.

Akanjänkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on koon perusteella tulkittu olevan kämpän talli ja jäännös 2 kämpän päärakennus.
Jäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 9 metriä pitkä ja 8 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt keskimäärin kaksi osittain turpeen peittämää hirsikertaa.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, arvioltaan noin 13 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen jäännökset ovat lähes täysin turpeen peitossa ja seinälinjat ovat vaikeasti havaittavissa.

Akanlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntainen, 14 metriä pitkä ja 11 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennus on kahdella ristiin menevällä sisäseinällä jaettu neljään osaan, joista kaakkoispäädyn kaksi huonetta ovat 6 x 5,5 metrin kokoiset ja luoteispäädyn osat 8 x 5,5 metrin kokoiset. Lisäksi rakennuksen luoteispäätyyn on rakennettu noin 4 x 4,5 metrin kokoinen lisäsiipi, jonka noin 1 metriä leveä oviaukko sijaitsee sen lounaisseinässä.

Näpnähtämäselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Purettu metsätyökämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Paikalla sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntainen, arvioltaan 11 metriä pitkä ja 5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen seinälinjat ovat hyvin heikosti havaittavissa ja rakennuksen sijainti erottuu lähinnä kasvillisuuden ja fragmentaaristen rakennusmateriaalien levinnän perusteella.

Akanjänkä 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; 1900-luvulle ajoittuva sillan jäännös. Paikalla sijaitsee Akanojan ylittävä 3 x 3 metrin kokoinen siltajäännös. Siltarakenne on osittain hajonnut ja on pitkälti turpeen peitossa. Rakenne koostuu puroa ylittävistä 0,15 metriä paksuista pyöröhirsistä, joiden päälle on asetettu poikkiriukuja, joista ainoastaan kaksi on enää havaittavissa.

Suuköngäs 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jumiskojoen Suukönkäällä joen rannassa. Kyseessä on hiljattain kaatunut kelo, jonka kylkeen on lyöty pilkkoja, joissa on kaiverruksia. Osa kaiverruksista on kasvanut puun sisään. Yhdessä pilkassa erottuu Antton ärkön 914, osittain umpeen kasvaneena. Kyseessä lienee Antton Härkönen 1914. Toisessa kaiverruksessa erottuvat osittain umpeen kasvaneet nimikirjaimet ja vuosiluku 1939. Lisäksi puussa on kolme muutakin pilkkaa, joissa on osittain umpeenkasvaneita nimikirjaimia ja muita merkkejä. Osa merkeistä on niin kuluneita, että niistä ei saa selvää. Jumiskojoen suukönkäällä on 1900 -luvun alkupuolella ollut tietojen mukaan toistakymmentä kalapatsasta, joissa on ollut mm. venäläisiä ja suomalaisia kaiverruksia 1700- ja 1800 -luvuilta (Julius Krohn, Suomen suvun pakanallinen jumalanpalvelus, s. 77) . Näitä ei tarkastuksessa havaittu, mutta niitä saattaa olla joen itärannalla, jonne ei päästy.

Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Eri rakennusten funktioita ei pystytty määrittämään.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 9 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,3 - 0,4 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.
Jäännös 2 on 7,0 x 7,5 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu maastossa 0,1 - 0,2 metrin korkeana turpeen peittämänä kohoumana, jonka keskellä on matala painanne.
Jäännös 3 on pohjois-eteläsuuntainen, 9 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,3 - 0,4 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.

Korkianvaarantuore (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee pohjois-eteläsuuntainen, 18 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,3 - 0,4 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä. Rakennuksesta on säilynyt pari lähes täysin turpeen peittämää hirsikertaa.

Kaitalamminmännikkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän käymälä, jäännös 2 kämpän päärakennus, jäännös 4 kämpän talli ja jäännös 5 kämpän sauna.
Jäännös 1 lankkurakenteisen rakennuksen jäännös, jonka hajanaiset osat ovat havaittavissa noin 5 x 5 metriä laajalla alueella.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 26 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennus on lähes täysin tuhoutunut metsä-aurauksen seurauksena ja sen seinälinjat ovat hajanaiset ja osittain vaikeasti havaittavissa.
Jäännös 3 koostuu kahdesta vierekkäisestä maakuopasta, jotka ovat noin 2 x 2 metrin kokoisia ja 0,7 - 1,2 metriä syviä.
Jäännös 4 on itä-länsisuuntainen, arvioltaan 18 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennusjäännös sijaitsee pienellä aukiolla ja on lähes täysin tuhoutunut metsä-aurauksen seurauksena.
Jäännös 5 sijaitsee kosteassa korvessa ja koostuu 0,1 - 0,3 metrin kokoisista luonnonkivistä kootusta tulisijan röykkiömäisestä jäännöksestä.

Kaitalamminharju (Kulkuväylät)
Historiallinen; Paikalla on puron ylitse kulkeva sillan jäännös. Silta on noin 4 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä. Se koostuu kolmesta puroa ylittävistä pyöröhirrestä, jotka ovat 0,15 - 0,20 metriä paksuja. Niiden päällä on poikkisuuntaisesti sijoitettuja noin 0,1 metriä paksuja riukuja. Sillan puurakenne on hyvin laho ja on osittain romahtanut. Rakenteessa ei havaittu rautanauloja.

Varvikko-Kaitavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Paikalla on lähes täysin tuhoutunut kämpän sijainti, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Kämpän rakennuksista havaittiin ainoastaan yksi, vaikka niitä kartan mukaan on alun perin ollut ainakin kaksi lisää. Kaivinkoneella kaivettu oja ja metsä-auraus vaikuttaisivat olevan täysin tuhonneet kartassa näkyvät rakennukset, jotka ovat todennäköisesti sijainneet ojan länsipuolella olevalla noin 20 x 50 metrin kokoisella heinittyneellä aukiolla. Säilynyt rakennusjäännös on kämpän sauna.
Paikalla havaittiin yksi säilynyt rakennusjäännös, joka sijaitsee suoreunan tuntumassa. Se on kooltaan 4,5 x 4,5 metriä ja siitä on säilynyt 1 - 2 suurilta osin turpeen peittämää hirsikertaa.

Rova-Kattomaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän talli, jäännös 2 kämpän päärakennus ja jäännös 3 kämpän sauna.
Jäännös 1 on koillis-lounaissuuntainen, 16,5 metriä pitkä ja 5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,2 metriä paksuja ja sahalla katkaistuja pyöröhirsiä, joiden päädyt ovat kahdelta puolelta veistettyjä.
Jäännös 2 on lähinnä luoteis-kaakkoissuuntainen, 16,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 n luoteis-kaakkoissuuntainen, 6 metriä pitkä ja 5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksesta on ainoastaan yksi suurilta osin turpeen peittämä pyöröhirsikerta jäljellä.
Jäännös 4 on neliönmuotoinen maakuoppa, jonka koko on 1,8 x 1,8 metriä ja syvyys noin 1 metriä.

Rova-Kattomaa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän sauna ja jäännös 3 kämpän talli.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 12,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on rämealueen tuntumassa sijaitseva 4,5 x 4 metrin kokoinen rakennusjäännös, jonka pohjoispuolella on 2,5 metriä pitkä ja 4 metriä leveä terassi.
Jäännös 3 on itä-länsisuuntainen, 8 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä rakennusjäännös.

Rova-Kattomaa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyö- ja uittokämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän sauna, jäännös 5 kämpän talli, jäännös 6 kämpän päärakennus ja jäännös 7 kämpän käymälä.
Jäännös 1 on 4,5 x 5,0 metrin kokoinen rakennusjäännös.
Jäännös 2 koostuu kolmesta läheisestä neliönmuotoisesta kuopasta, joiden koot ovat 1,5 - 2,5 x 1,5 - 2,5 metriä.
Jäännös 3 on neliönmuotoinen, 1,3 x 1,5 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 0,7 metriä.
Jäännös 4 on neliönmuotoinen 2,0 x 2,2 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 1,0 metriä.
Jäännös 5 on rakennusjäännös, jonka seinälinjat ovat hyvin hajanaisia ja vaikeasti seurattavissa.
Jäännös 6 on lounais-koillissuuntainen, 13 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 7 on 2,5 metriä pitkä ja 1 metriä leveä kuoppa, jonka syvyys on 0,5 metriä.

Uuravaaranselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1973 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän sauna, jäännös 2 kämpän talli ja jäännös 4 kämpän päärakennus.
Jäännös 1 on 0,1 - 0,4 metrin kokoisista luonnonkivistä koostuva tulisijan röykkiömäinen jäännös, jonka koko on 2,4 x 2,0 metriä ja korkeus 0,8 metriä.
Jäännös 2 luoteis-kaakkoissuuntainen, 16,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Jäännös 3 on pyöreähkön muotoinen ja 2,5 x 2,5 metrin kokoinen kuoppa, jonka seinämät ovat osittain sortuneet ja peittyneet turpeella.
Jäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 25 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 5 on lähinnä neliönmuotoinen ja 2,5 x 2,5 metrin kokoinen kuoppa, jonka syvyys on noin 1 metriä.

Parilaseljäntuore (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntainen, 5,5 metriä pitkä ja 3,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,2 - 0,3 metriä paksuja ja sahalla katkaistuja pyöröhirsiä. Rakennus on koirankaulasalvoksilla salvottu ja seinätiivisteenä on käytetty turvetta.

Koukkusuvannonselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee itä-länsisuuntainen, 12,5 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä kirveellä että sahalla.

Koukkusuvannonselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän sauna, jäännös 2 kämpän talli ja jäännös 3 kämpän päärakennus.
Jäännös 1 on 5 x 5 metrin kokoinen rakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt kaksi pyöröhirsikertaa.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 18,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksesta on osittain säilynyt kaksi pyöröhirsikertaa.
Jäännös 3 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 24,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen seinälinjat erottuvat turpeen peittämänä vallina, joka on 0,5 - 1,0 metriä leveä ja 0,2 - 0,4 metriä korkea.

Liitoselkä (Asuinpaikat)
Paikalla sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntainen, 15 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksesta on säilynyt kaksi pyöröhirsikertaa. Hirret ovat 0,2 - 0,3 metriä paksuja ja sekä sahalla että kirveellä katkaistuja.

Illisjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän tallirakennus, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Kohde on ollut lännessä sijaitsevan Illisjärvi 2 kämpän talli.
Rakennuksen jäännös erottuu maastossa 15,5 metriä pitkänä, 13,5 metriä leveänä ja 0,3 - 0,4 metriä korkeana heinikon ja turpeen peittämänä kohoumana.

Illisjärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 3 on kämpän päärakennus ja jäännös 1 ja 2 ovat pienempiä tulisijalla varustettuja rakennuksia, joista ainakin yksi on todennäköisesti kämpän saunarakennus.
Jäännös 1 on lähinnä pohjois-eteläsuuntainen 7 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennuksessa on käytetty halkaisijaltaan noin 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.
Jäännös 2 on lähinnä pohjois-eteläsuuntainen 5,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on itä-länsisuuntainen 22 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksen seinäjäännökset ovat täysin turpeen peitossa ja niiden muodostama valli on noin 1,5 metriä leveä ja 0,4 metriä korkea.
Jäännös 4 on on 2,4 x 2,4 metrinen maakuoppa, jonka syvyys on 0,6 metriä.
Jäännös 5 on osittain etelärinteeseen kaivettu 5,7 x 2,5 metrinen maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,5 metriä.

Illisjärvi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jäännöksen on tulkittu olevan saunan jäännös, joka liittyy koillisessa sijaitsevaan Illisjärvi 2 kämppä-kohteeseen. Rakennus ajoittuu todennäköisesti 1950 - 1960 -luvulle.
Rakennusjäännös on neliömuotoinen ja kooltaan 4,7 x 4,6 metriä. Se erottuu maastossa turpeen peittämänä seinävallina, joka on noin 0,8 metriä leveä ja 0,4 metriä korkea. Rakennuksessa on noin 1 x 1 metrin kokoinen ja 0,4 metriä korkea tulisijan jäännös, joka sijaitsee koillisnurkassa.

Rakennusjäännös on 24 metriä pitkä ja 8 metriä leveä ja on sijoitettu lounais-koillissuuntaisesti. Rakennus on väliseinillä jaettu neljään huoneeseen, joista jokainen on 6 metriä pitkä ja 8 metriä leveä. Rakennus on rakennettu pyöröhirsistä, jotka ovat erittäin lahoja ja suurilta osin turpeen peitossa.

Pikku Marjavaaran alanokka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, joka informantin antamien tietojen mukaan on ollut välipirtti. Kämppä ajoittuu todennäköisesti 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän talli, jäännös 2 kämpän päärakennus ja jäännös 5 kämpän sauna. Rakennusjäännös 3:n ja 4:n funktiota ei pystytty määrittämään.
Jäännös 1 on 7,7 x 7,7 metrinen rakennusjäännös, joka erottuu maastossa noin 0,2 metriä korkeana kohoumana.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen 19 metriä pitkä ja 9 metriä leveä rakennusjäännös. Rakennuksesta ei ole säilynyt puurakennetta.
Jäännös 3 on 0,3 - 0,6 metriä suurista luonnonkivistä koottu tulisijan röykkiömäinen jäännös.
Jäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen ja arvioltaan noin 10 metriä pitkä ja noin 6 metriä leveä rakennusjäännös, joka sijaitsee terassimaisella tasanteella jyrkän koillisrinteen alaosassa.
Jäännös 5 on lähinnä itä-länsisuuntainen 8 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennus.

Ulmojanaapa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 3 kämpän sauna ja jäännös 4 kämpän talli.
Jäännös 1 on luoteis-kaakkoissuuntainen 25 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on 1,8 x 1,8 metrinen maakuoppa, jonka ympärillä on 1,5 - 2 metriä leveä ja 0,1 metriä korkea maavalli.
Jäännös 3 on luoteis-kaakkoissuuntainen ja arvioiltaan noin 10 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 4 n lähinnä pohjois-eteläsuuntainen 16,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.

Kotaselän kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsä- ja uittotyökämppä ja sen pihapiiriin kuuluvia rakenteiden raunioita. Paikalla olevan opastaulun mukaan paikalle oli 1930-luvun alussa rakennettu kämppä, joka poltettiin talvisodan aikana. Uusi kämppäkartano rakennettiin samalle paikalle vuonna 1946 ja oli 1960-luvulle asti metsä- ja uittotyömiesten käytössä. 1970-luvun alkuun kämppä toimi vielä metsäistuttajien ja hakkuutähteiden kerääjien majoituspaikkana, jonka jälkeen kämppä jäi tyhjilleen. Vuosina 1989–1991 Museovirasto restauroi kämpän päärakennuksen ja saunan yhteistyössä Savukosken kunnan ja Savukosken työvoimatoimiston kanssa. Kämpän päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 2001, jonka jälkeen sauna siirrettiin Tarkkalaan Kuisjoen rannalle vuonna 2004.
Jäännös 1 on koillis-lounaissuuntainen ja arvioltaan noin 25 metriä pitkä ja 10 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on 2,8 x 3,5 metrin kokoinen ja 0,3 metriä korkea puinen kehikko, jonka päällä on kansirakenne. Koko rakenne on tehty lankuista ja kannen keskellä on noin 0,6 metriä leveä luukunaukko. Aukon alla on maakuoppa, joka on täytetty modernilla jätteellä. Kansirakenteen lankut ovat lahoja.
Jäännös 3 on rantatörmään kaivettu 3,3 x 2,5 metrin kokoinen maakellarikuoppa, jonka noin 1,6 metriä leveä oviaukko on luoteeseen päin.
Jäännös 4 koillis-lounaissuuntainen ja arvioltaan noin 8 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 5 on luoteisrinteeseen kaivettu maakellarin jäännös.

Kuusikko-Kaitavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, jonka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän sauna, jäännös 2 kämpän päärakennus ja jäännös 4 kämpän talli.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen 8 metriä pitkä ja 5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on lounais-koillissuuntainen 13 metriä pitkä ja 11 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on 2 x 2 metrin kokoinen maakuoppa, joka on kaivettu rantatörmään sisään.
Jäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen 8,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennuksenjäännös.

Tarasijanokka 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän talli, jäännös 2 kämpän päärakennus ja jäännös 4 kämpän sauna.
Jäännös 1 on luoteis-kaakkoissuuntainen 8 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen 25 metriä pitkä ja 9 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on pohjois-eteläsuuntainen 4 metriä pitkä ja 3 metriä leveä romahtanut kehikkomainen rakennus- tai rakennejäännös.
Jäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen 5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 5 koostuu kolmesta vierekkäisestä maakuopasta, jotka ovat neliönmuotoisia ja 2 x 2 metrin kokoisia.

Patonenäkkeenselkä (Asuinpaikat)
Paikalla on luoteis-kaakkoissuuntainen 15 metriä pitkä ja 6 metriä leveä hirsirakennusjäännös. Rakennus on väliseinällä jaettu kahteen osaan, joista luoteisosa on 7 metriä pitkä ja kaakkoisosa 8 metriä pitkä.

Punahongan kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle.
Jäännös 1 on koillis-lounaissuuntainen, noin 7,5 metriä pitkä ja noin 6 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on lankkurakenteinen 2,8 x 2,5 metrinen käymälärakennus, jonka korkeus on 2,3 metriä. Lankut ovat sahattuja ja 0,1 metriä leveitä.
Jäännös 3 on koillis-lounaissuuntainen, noin 10 metriä pitkä ja noin 6 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 4 n loivaan kaakkoisrinteeseen kaivettu maakellarin jäännös, jonka kellarihuone on 8,5 metriä pitkä ja 6 metriä leveä.

Kapiovaaranaapa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on kämpän talli, jäännös 2 kämpän käymälä ja jäännös 3 kämpän päärakennus.
Jäännös 1 on 7,5 x 7 metrinen hirsirakennusjäännös.
Jäännös 2 on romahtanut rakennus, jonka kasamainen jäännös on noin 3,5 x 4,5 metrin kokoinen ja noin 0,5 metriä korkea.
Jäännös 3 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 14 metriä pitkä ja 8 metriä leveä hirsirakennus.
Jäännös 4 on suorakulmainen maakuoppa, jonka koko on 1 x 1,8 metriä ja syvyys 0,7 metriä.
Jäännös 5 on soikeahko maakuoppa, jonka koko on 3 x 1,3 metriä ja syvyys 0,8 metriä.

Pyhäkurunharjut 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Inventoinnin aikana ei pystytty varmuudella päättelemään, mikä rakennus on kämpän asuinrakennus ja mikä kämpän talli.
Jäännös 1 on 8 x 8,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Siihen on käytetty noin 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.
Jäännös 2 on 8 x 8 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Siihen on käytetty noin 0,2 - 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.

Ulmojanlatvalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän sauna, jäännös 3 kämpän käymälä ja jäännös 5 kämpän talli.
Jäännös 1 on lähinnä itä-länsisuuntainen, 12,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 5,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on vielä pystyssä oleva 2,6 metriä leveä, 1,8 metriä pitkä ja 2,4 metriä korkea käymälärakennus.
Jäännös 4 on neliönmuotoinen ja 4,5 x 5 metrin kokoinen maakuoppa, jonka syvyys on noin 0,6 metriä.
Jäännös 5 on koillis-lounais -suuntainen, 8,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennusjäännös.

Rautakurunselän autiotupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1, joka on ollut kämpän sauna, on viime aikoihin saakka ollut käytössä autiotupana. Jäännös 2 on kämpän talli ja jäännös 3 kämpän päärakennus.
Jäännös 1 on koillis-lounaissuuntainen, 7,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennus. Katto on osittain romahtanut ja kämpän sisätilat ovat kosteat ja osittain homehtuneita.
Jäännös 2 on koillis-lounaissuuntainen, 16,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on koillis-lounaissuuntainen, 25 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös
Jäännös 4 on romahtanut lankkurakenteinen käymälärakennus, jonka kasamainen jäännös on 3,7 x 2 metrin kokoinen.
Jäännös 5 on romahtanut lankkurakenteinen rakennus tai rakenne, jonka kasamainen jäännös on noin 4 x 4 metrin kokoinen.
Jäännös 6 koostuu kahdesta vierekkäisestä ja neliönmuotoisesta maakuopasta, jotka ovat noin 2 x 2 metrin kokoisia ja 0,6 - 0,7 metriä syviä.
Jäännös 7 on osittain pystyssä oleva käymälärakennus, joka on 5,2 metriä leveä, 2,8 metriä pitkä ja 2,5 metriä korkea.

Matrokanharju 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyö- ja uittokämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Rakennusjäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 4 kämpän sauna ja jäännös 5 kämpän talli.
Jäännös 1 on itä-länsisuuntainen, 25 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on osittain vielä pystyssä oleva käymälärakennus, joka on rakennettu 0,15 metriä leveistä sahatuista lankuista.
Jäännös 3 on neliönmuotoinen maakuoppa, jonka koko on 2 x 2 metriä.
Jäännös 4 on 6 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennusjäännös, jonka itäpuolella on todennäköisesti ollut noin 2 metriä leveä terassi.
Jäännös 5 on itä-länsisuuntainen, 9 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 6 on 2 x 1,6 metrin kokoinen ja 1,1 metriä syvä maakuoppa.
Jäännös 7 on etelärinteeseen kaivettu maakuoppa, jonka koko on 3,5 x 3,5 metriä.

Haarainharjut 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön. Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 60 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän sauna ja jäännös 3 kämpän talli.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 17 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös. Se erottuu maastossa heinikon peittämänä kohoumana, joka on noin 0,3 metriä korkea.
Jäännös 2 on pohjois-eteläsuuntainen, 5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on 8 x 8 metrin kokoinen rakennusjäännös, jonka seinät on sijoitettu pääilmasuuntien mukaisesti.

Haarainharjut 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hirsirakenteen on tulkittu olevan sillan jäännös. Se ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun loppupuolelle ja olisi silloin saman ikäinen kuin läheinen Haarainharjut 1 kämppä.
Rakenne on parhaiten havaittavissa joen länsirannalla, missä on vesirajan tuntumassa kaksi vaakasuorasti ja päällekkäin olevaa pyöröhirttä. Hirret ovat noin 3 metriä pitkät ja ne on sijoitettu joen suuntaisesti.

Haarainharjut 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle, Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 25,5 metriä pitkä ja 9 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on koillis-lounaissuuntainen, 15 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.

Kotaselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 3 kämpän sauna. Kämpän tallia ei inventoinnin aikana pystytty paikallistamaan. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 15 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 koostuu kahdesta vierekkäisestä maakuopasta, jotka ovat neliönmuotoisia ja 2,5 x 2,5 metrin kokoisia.
Jäännös 3 on itä-länsisuuntainen, 4,5 metriä pitkä ja 4 metriä leveä rakennusjäännös.

Korkiavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän talli, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Vuoden 1971 painetussa maastokartassa on merkitty, että kämpän päärakennus sijaitsee tallin pohjoispuolella. Kyseinen alue on hyvin voimakkaasti muokattu ja inventoinnin aikana sieltä ei pystytty paikallistamaan varmaa rakennusjäännöstä. On todennäköistä että päärakennuksen jäännökset ovat täysin tuhoutuneet maanmuokkauksen seurauksena.
Paikalla on yksi rakennusraunio havaittavissa. Rakennusjäännös on koillis-lounaissuuntainen, 9 metriä pitkä ja 8 metriä leveä.

Niemijoen pirtti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on koon perusteella tulkittu olevan kämpän päärakennus. Jäännös 3 on kämpän käymälä. Kohde on myös merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosien 1966 ja 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 24 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on mahdollinen rakennusjäännös. Noin 14 x 11 metriä laajalla aukealla alueella on poikkeava alakasvillisuus, joka koostuu ensisijaisesti heinästä.
Jäännös 3 on soikeahko maakuoppa, jonka koko on 1 x 3,5 metriä ja syvyys 0,3 metriä.
Jäännös 4 on neliönmuotoinen maakuoppa, jonka koko on 1,3 x 1,3 metriä ja syvyys noin 1 metriä.

Siukkeriselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 ja 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, noin 25 metriä pitkä ja noin 7 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on 1,2 x 1,2 metrin mittainen maakuoppa, jonka syvyys on noin 1 metriä.
Jäännös 3 on mahdollinen rakennusjäännös, joka erottuu lähinnä kasvillisuuden ja epämääräisen seinälinjan perusteella.
Jäännös 4 on lankuista rakennettu käymälän romahtanut raunio. Rakennuksen kasamainen raunio on kooltaan 1,6 x 2,8 metriä ja sen korkeus on noin 1 metriä.
Jäännös 5 on 6 metriä pitkä, 2,7 metriä leveä ja 0,6 metriä syvä maakuoppa.
Jäännös 6 on mahdollinen rakennusjäännös. Rakennuksesta ei havaittu säilyneitä seinälinjoja, mutta noin 5 x 7 metrin laajalla alueella on jonkin verran peltipaloja ja irtonaisia lankku- ja hirsikappaleita.
Jäännös 7 on osittain vielä pytyssä oleva käymälä-rakennus. Rakennuksen koko on 1,8 x 1,7 metriä ja sen korkeus on 1,8 metriä.

Lakimaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 2 ja 4 ovat asuinrakennuksia, jäännös 5 kämpän talli ja jäännös 6 kämpän sauna.
Jäännös 1 on osittain vielä pystyssä oleva käymälä-rakennus, joka on rakennettu 0,15 metriä leveistä lankuista.
Jäännös 2 on pohjois-eteläsuuntainen, 14 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on romahtanut lautarakenteinen käymälä-rakennus, jolla on ollut kattohuovalla katettu pulpettikatto.
Jäännös 4 on lähinnä pohjois-eteläsuuntainen, 26 metriä pitkä ja 9 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 5 on pohjois-eteläsuuntainen, 15,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 6 on itä-länsisuuntainen, 6,5 metriä pitkä ja 4 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 7 koostuu neljästä maakuopasta, jotka sijaitsevat noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan.
Jäännös 8 on maakellarin jäännös, jonka koko maavalleinenn on 8,8 x 9,5 metriä.

Kyläselkä (1000040403) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 5 kämpän talli. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 - 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on koillis-lounaissuuntainen, 13,5 metriä pitkä ja 10 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 koostuu neljästä maakuopasta, jotka sijaitsevat noin 10 metrin etäisyydellä toisistaan.
Jäännös 3 on osittain vielä pystyssä oleva käymälä-rakennus. Sen koko on 2,2 x 1,5 metriä ja korkeus noin 2 metriä.
Jäännös 4 koostuu kahdesta neliönmuotoisesta maakuopasta, jotka sijaitsevat noin 2 metrin etäisyydellä toisistaan.
Jäännös 5 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 9 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.

Reutulehto 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Koon perusteella on todennäköistä, että jäännös 2 on kämpän päärakennus ja jäännös 1 kämpän talli. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 - 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Jäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 15 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Jäännös 2 on lounais-koillissuuntainen, 17,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Kontiopylläs 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kontiopylläs-nimisellä korkeammalla kohdalla, jota ympäröi Suuripään laaja suoalue. Kohteesta reilu 200 metriä koilliseen sijaitsee Kuralammit ja reilu 200 metriä länteen Saaranjoki. Maasto on sekametsää, jossa kasvaa aluskasvillisuutena mustikkaa ja puolukkaa.
Kohde on neliskanttinen kuoppa. Se voi olla maahan tehdyn rakennuksen, kuten esimerkiksi maasaunan tai maakuopallisen hirsikodan, jäännös.
Kuoppajäännös sijaitsee Suuripään suoalueella olevalla kuivemmalla maa-alueella. Kohde on suorakaiteen muotoinen, melko syvä ja se erottuu vinovalovarjosteessa. Tämän lähellä, noin sadan metrin päässä lounaaseen sijaitsee toinen samanlainen kuoppa, Kontiopylläs 2. Kuoppa on kaakkois-luoteis-suuntainen ja mitoiltaan 4 x 3,5 metriä.

Kontiopylläs 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitse Suuripään suoalueella, Kontiopylläksellä. Kolmensadan metrin päässä koilliseen sijaitsevat Kuralammet, sekä noin 230 metrin päässä lännessä sijaitsee Saaranjoki. Etelässä, 175 metrin päässä, sijaitsee vanha ajoura. Kohdetta ympäröivä maasto on sekametsää, jossa aluskasvillisuutena kasvaa puolukkaa ja mustikkaa.
Kohde on neliskanttinen kuoppa. Se voi olla maahan tehdyn rakennuksen, kuten esimerkiksi maasaunan tai maakuopallisen hirsikodan, jäännös.
Kohde on selkeästi maastosta erottuva kuoppajäännös, joka näkyy myös vinovalovarjosteessa. Kuoppa on koillis-lounaissuuntainen ja mitoiltaan 4,2 x 2,7 metriä. Kontiopylläs 1 kuoppa sijaitsee noin sadan metrin päässä pohjoiseen.

Elijärvenviia 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen jäännös sijaitsee lähellä valtion maan ja yksityismaan rajaa, jääden yksityismaan puolelle. Katto- ja seinärakenteita ei voinut erottaa toisistaan, sillä ne ovat romahtaneet, osittain maatuneet ja sammaleen peitossa. Valmistusmateriaalina on käytetty lautaa. Jäännöksen eteläpäässä on ruosteinen kamiina. Rakennuksen jäännös on pohjois-etelä-suuntainen ja mitat ovat 5 x 2,5 metriä.
Rakennus liittyy mahdollisesti alueella tehtyihin metsätöihin. Se on melko pienikokoinen mittojen ollessa vain 2,5 metriä leveä ja 5 metriä pitkä ja sisällä on ollut kamiina.
Rakennuksen jäännöstä ympäröivä maasto on sekametsää. Aluskasvillisuus puolukkaa ja mustikkaa. Alueella on tehty metsänhoitoon liittyvää maanmuokkausta umpeen kasvaneiden äestysurien perusteella.

Lompolo-oja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde erottuu maastossa selkeänä neliönmuotoisena kuoppana. Siinä on selkeät, suorat seinämät. Kuoppa on kaakkois-luoteis-suuntainen ja mitat ovat 3 x 2,8 metriä. Se sijaitsee Koutuksentiestä 13,5 metriä etelään ja Lompolo-ojasta 77 metriä länteen. Kohdetta ympäröivä maasto on sekametsää, jossa aluskasvillisuutena kasvaa mustikkaa ja puolukkaa.

Salamajärvi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaksi uunia, jotka on ladottu luonnonkivistä, sekä punaisista tiilistä. Uuni 1 mitat ovat 1,5 x 1,3 metriä ja uuni 2 mitat ovat 1,2 x 1,2 metriä. Kumpikin uuneista on suorakaiteen muotoisia ja niissä kasvaa puita.
Uunit sijaitsevat lehtipuuvaltaisessa sekametsässä, jossa kasvaa mustikkaa ja puolukkaa. Uunien pohjoispuolella sijaitsee laaja suoalue. Salamajärven rantaan on reilu 60 metriä.
Uunit ovat osa samaa kokonaisuutta lähistöllä sijaitsevan kellarikuopan Salamajärvi 2:n kanssa. Ne kuuluvat historiallisen ajan talonpaikkaan, jonka seinälinjoja ei ollut enää havaittavissa. Uunien ja kellarin perusteella voi kuitenkin arvioida talon olleen melko kookas. Välimatkaa uunien ja kellarikuopan välillä on noin 10 metriä.

Pisavaaran puistonvartijan tila 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heinälato, joka liittyy läheiseen puistonvartijan tilaan ja sen toimintaan.
Kohde on Pisavaaran luonnonpuiston puistonvartijan tilaan liittyvän vanhan pellon laidalla sijaitseva heinälato. Ladon katto on romahtanut kokonaan. Katto on rakennettu hirsistä ja laudoista.
Lähistöllä sijaitsee myös tilan toimintaan liittyviä heinäseipäitä, piikkilanka-aidan jäännöksiä sekä muita puurakenteita.

Pisavaaran puistonvartijan tila 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Osittain romahtanut siltarakenne, joka ylittää syvän ojan. Valmistettu laudoista. Siltaa on käytetty todennäköisimmin pellolle kulkemiseen.

Pakasaivo etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patorakennelma Pakasaivon eteläpäästä lähtevässä joessa. Pato on suurelta osin romahtanut ja osaa rakenteista on käytetty "siltana" joen ylitystä helpottamaan.
Pato on mahdollisesti kalapato, jolla on pyritty estämään etelämmässä sijaitsevan kalankasvatuslaitoksen kaloja nousemasta Pakasaivoon. Patorakennelma on liian pieni ollakseen uittoon liittyvä, eikä alueella ole tiettävästi harjoitettu uittoa.

Reutulehto 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus ja jäännös 2 kämpän talli.
Jäännös 1 on itä-länsisuuntainen, 18 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Jäännös 2 on itä-länsisuuntainen, 14 metriä pitkä ja 7 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Maskaisenmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lähes täysin tuhoutunut uittokämppä, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Ainoa havaittu mahdollinen rakennusjäännös sijaitsee joen länsirannalla pienellä tasanteella. Siellä sijaitsee pohjois-eteläsuuntainen ja arvioltaan noin 25 metriä pitkä ja 13 metriä leveä alue, joka erottuu lähinnä kasvillisuuden ja fragmentaaristen rakennusjätteiden levinnän perusteella.

Potkamoselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Paikalla on 5 x 5,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Rakennus on rakennettu 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä, jotka on katkaistu sekä sahalla että kirveellä.

Potkamoselkä 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Paikalla on 5 x 5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös. Seinähirret ovat 0,2 - 0,25 metriä paksuja pyöröhirsiä, jotka ovat sekä sahalla että kirveellä katkaistuja.

Palo-Kouterolammit (Kulkuväylät)
Historiallinen; Silta, joka ajoittuu 1900-luvulle.
Puron ylitse on itä-länsisuuntainen siltarakenne, jonka on noin 3 metriä pitkä ja noin 3 metriä leveä. Se koostuu seitsemästä puroa ylittävästä 0,2 metriä paksusta pyöröhirrestä, joiden päällä on poikkisuuntaisesti sijoitettuja, hyvin lahoja 0,1 - 0,15 metriä paksuja riukuja ja pyöröhirsiä.

Ristilampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän melkein täysin tuhoutunut raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Vuonna 1971 painetussa maastokartassa, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitukseen, kämpän päärakennus on merkitty kohteeseen missä nykyään sijaitsee tukkien varastoalue. Inventoinnin aikana ei sieltä havaittu rakennusjäännöstä ja todennäköistä on, että päärakennus on täysin tuhoutunut myöhemmän toiminnan seurauksena.
Kohteesta löydettiin kolme rakennus- ja rakennejäännöstä.
Jäännös 1 oostuu kolmesta neliönmuotoisesta maakuopasta, joiden koot ovat noin 1 x 1 metriä ja syvyydet 0,3 - 1,0 metriä.
Jäännös 2 on pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 3,5 metrin kokoinen maakuoppa.
Jäännös 3 on betoninen tulisijan perusta, joka on kooltaan 2,3 x 1,6 metriä ja korkeudeltaan 0,2 metriä.

Pöytösvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyö- ja uittokämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 3 on paikalla sijainnut ruukinpirtin raunio ja jäännös 4 siihen kuuluva talli. Jäännös 1 ja 2 on todennäköisesti pienempiä kämppiä tai saunarakennuksia.
Jäännös 1 on 6,5 x 6 metrin kokoinen rakennusjäännös.
Jäännös 2 on 5,5 x 5,5 metrin kokoinen rakennusjäännös.
Jäännös 4 on pohjois-eteläsuuntainen, 13,5 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennusjäännös.

Kontioseljät 1 (Asuinpaikat)
Paikalla sijaitsee lounais-koillissuuntainen hirsirakennusraunio, joka on 26,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä.

Silmälammit (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvulle. Rakennus on todennäköisesti palanut.
Paikalla havaittiin yksi lähinnä luoteis-kaakkoissuuntainen, 15,5 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös.

Musta Vaadinmukka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uitto- tai metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee 3,8 x 3,8 metrin kokoinen rakennusjäännös.

Akanpaskanivat (Asuinpaikat)
Paikalla sijaitsee koillis-lounaissuuntainen, 28 metriä pitkä ja 6,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Lainaselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi metsätyökämppää, jotka ajoittuvat todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Jäännös 1 on 7 x 6,5 metrin kokoinen hirsirakennusjäännös, jonka seinät ovat suurilta osin turpeen ja sammaleen peittämiä.
Jäännös 2 on itä-länsisuuntainen, 19,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Lainaselkä 4 (Asuinpaikat)
Paikalla sijaitsee luoteis-kaakkoissuuntainen, 27,5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Laanivuotso 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyö- tai uittokämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Heinittyneen aukion koilliskulmassa sijaitsee 7 x 7,5 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu 0,3 - 0,4 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana.

Laanivuotso 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 2 on koon perusteella kämpän päärakennus ja jäännös 1 on mahdollisesti kämpän talli.
Jäännös 1 on 5 x 5 metrin kokoinen hirsirakennuksen jäännös
Jäännös 2 n lähinnä koillis-lounaissuuntainen, 15,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä hirsirakennusjäännös.

Ilmavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Heinittyneen aukion pohjoisreunalla on 7,5 x 7 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu maastossa 0,1 - 0,3 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana.

Otesmahauta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uitto- tai metsätyökämpän raunio, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun keskivaiheelle. Jäännös 2 on kämpän päärakennus ja jäännös 1 mahdollisesti kämpän talli.
Jäännös 1 sijaitsee rantajyrkänteen juurella ja on koillis-lounaissuuntainen, 5,3 metriä pitkä ja 4,0 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Jäännös 2 sijaitsee rantajyrkänteen päällä ja on luoteis-kaakkoissuuntainen, 9,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.

Sirnisokka 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi uitto- tai metsätyökämpän rauniota, jotka ajoittuvat todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Jäännös 1 on 5,8 x 5,7 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu maastossa 0,2 - 0,3 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana.
Jäännös 2 on 4,5 x 3,8 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu 0,2 - 0,3 metrin korkeana turpeen peittämänä kohoumana.

Sirnisokka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyö- ja uittokämpän raunio, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Jäännös 1 on koon perusteella todennäköisesti ruukinpirtin raunio ja jäännös 2 pienempi kämppä tai saunarakennus.
Jäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 17,5 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on on 2,5 x 3,5 metrin kokoinen tulisijan röykkiömäinen jäännös.

Sirnisokka 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uitto- tai metsätyökämpän raunio, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, joka vaikuttaisi tuhoutuneen tulipalossa. Jäännös 2 on tulkittu olevan kämpän talli ja jäännös 3 kämpän sauna.
Jäännös 1 on itä-länsisuuntainen, 7,7 metriä pitkä ja 7,0 metriä leveä hirsirakennusjäännös.
Jäännös 2 on itä-länsisuuntainen, 5,5 metriä pitkä ja 4 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 on noin 5 x 5 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu hieman epämääräisenä ja hyvin matalana kohoumana.

Kuhmitsaselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi metsätyökämpän raunioita, jotka todennäköisesti ajoittuvat 1900-luvun alkupuolelle.
Jäännös 1 on lounais-koillissuuntainen, 13,5 metriä pitkä ja 7 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on noin 5 x 5 metrin kokoinen rakennusjäännös, joka erottuu 0,1 - 0,3 metriä korkeana turpeen peittämänä kohoumana.

Koivuharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde koostuu hyvin pitkälti lahonneesta aidanjäännöksestä, josta on jäljellä ainoastaan yksi seisova paalu. Pyöreästä ja noin 0,10 m paksusta hirrestä tehty paalu on 1,2 metriä korkea ja siihen on kiinnitetty rautanauloilla neljä noin 0,05 m paksuja ja pyöreitä riukuja. Paalun itäpuolella maassa makaa noin kahden metrin matkalla lahonneita aidanjäänteitä, jotka ovat suurilta osin turpeen peittämiä.

Aukiarova 1 (Puurakenteet)
Historiallinen; Suopeltoon liittyvä aita. Suoniityn ja rämeen rajalla kulkee noin 20 metrin pituinen ja suurilta osin lahonnut aita. Aidasta on jäljellä kolme seisovaa paalua, jotka on tehty pyöreistä ja noin 0,15 metriä paksuista hirsistä, joiden korkeus on noin 1,5 metriä. Pohjoisimmassa paalussa on yksi säilynyt ja noin 0,10 metriä paksu, pyöreä ja osittain lahonnut riuku, joka on kiinnitetty rautanauloilla. Riuùn pää on naulauskohdalla sahattu ohuemmaksi kiinnityksen helpottamiseksi.

Pellemäselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroerotusaita, joka ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Aita on merkitty vuoden 1971 painettuun maastokarttaan, jonka kartoitustyö tehtiin vuonna 1966.
Aita on tyypiltään lauta-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4,5 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2 metriä korkeita ja noin 0,2 metriä paksuja pyöröhirsiä tai halkaistuja pyöröhirsiä ja ne ovat istutettuna maahan noin 2 metrin välein. Osa pylväistä on yhdeltä tai kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu 4 -5 halkaistuista riuuista, joiden paksuus on 0,1 - 0,2 metriä. Seinämän korkeus on noin 1,5 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan pituus on noin 1570 metriä ja se on hyvin laho ja osittain kaatunut. Aita avautuu pohjoiseen päin ja sen kirnu sijaitsee aidan eteläpäädyssä, missä on myös yksi osittain säilynyt portti.

Kotaselän erotusaita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroerotusaidan jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Aita on merkitty vuoden 1971 painettuun maastokarttaan, jonka kartoitustyö tehtiin vuonna 1966.
Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 5 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2 - 3 metriä korkeita ja noin 0,15 metriä paksuja pyöröhirsiä tai halkaistuja pyöröhirsiä ja ne ovat istutettuna maahan noin 2 metrin välein. Suurin osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu 6 - 8 halkaistuista riuuista, joiden paksuus on noin 0,1 metriä. Seinämän korkeus on noin 2 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja ja sitä on paikoitellen korjattu sahatuilla laudoilla. Suuri osa aidasta on kaatunut ja sen pohjois- ja länsiosa nykyisen erotusaidan alueella on laajalti purettu. Vanhaa aitaa on jäljellä noin 710 metriä. Siinä on ainakin kaksi porttia, joista yksi sijaitsee aidan eteläosassa ja toinen aidan itäisen linjauksen pohjoisosassa. Osa vanhaa aitaa noudattaa samaa linjausta kuin nykyinen käytössä oleva poroaita.

Kaarto (1000040701) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroerotusaita, joka ajoittuu 1900-luvulle. ELY-keskuksen Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -inventoinnin tietojen mukaan aitaa on käytetty vaatimien kiinniottoon hihnavasoitusta varten.
Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4 metriä. Aidan pylväät ovat noin 1,5 - 2 metriä korkeita ja noin 0,15 metriä paksuja pyöröriukuja tai halkaistuja riukuja. Osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Osa aidasta on tuettu eläviin puihin. Aidan seinämä koostuu 6 - 8 halkaistusta ja pyöreästä riuusta, joiden paksuus on noin 0,15 metriä. Seinämän korkeus on noin 1 - 1,5 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan pituus on noin 630 metriä ja se avautuu länteen päin. Osa aidasta on kaatunut ja aidan pohjoissiipi on pahasti metsäkoneiden vaurioittama.

Potkamoselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroerotusaita, joka ELY-keskuksen Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -inventoinnin tietojen mukaan ajoittuu toista maailmansotaa edeltävään aikaan.
Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 6 - 7 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2 - 2,5 metriä korkeita ja noin 0,15 - 0,2 metriä paksuja pyöröriukuja tai halkaistuja riukuja. Osa pylväistä on yhdeltä tai kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Osa aidasta on tuettu eläviin puihin. Aidan seinämä koostuu 7 halkaistusta ja pyöreästä riu’usta, joiden paksuus on noin 0,1 - 0,2 metriä. Seinämän korkeus on noin 1,5 metriä. Aidassa on käytetty teollisia rautanauloja. Aidan pituus on noin 420 metriä ja se on osittain kaatunut. Aita avautuu luoteeseen päin ja aidan kirnu sijaitsee sen eteläpäädyssä. Aidan itäosassa on yksi osittain säilynyt portti.

Potkamoselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laavumainen rakenne, joka todennäköisesti liittyy noin 150 metriä pohjoiseen olevaan poroerotusaitaan ja sen toimintaan. Rakenne ajoittuu 1900-luvulle.
Paikalla sijaitsee pyöröhirsistä rakennettu laavu-tyyppisen rakenteen romahtanut raunio. Se on kooltaan 1,6 x 3 metriä. Rakenteessa on kolmesta pyöröhirrestä tehdyt pohjois-, itä- ja eteläseinät, joiden korkeus on noin 0,4 metriä. Laavu-rakenteen aukko on ollut länteen päin. Rakenteen kulmat on salvottu koirankaulasalvoksilla. Eteläseinän länsipäädyssä on vielä pystyssä oleva 1,7 metriä korkea pystypaalu, johon on rautanauloilla kiinnitetty laavun kattorakenteeseen kuuluva tukiriuku. Kiinnityskohdalla on pystypaaluun veistetty lovi. Laavu-rakenteen katto on ollut itään päin laskeva pulpetti-tyyppinen kattorakenne, josta on jäljellä lahoja ja noin 0,2 metriä leveitä, halkaistuja hirsiä.

Lainaselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroerotusaidan jäännös, joka ajoittuu 1900-luvulle.
Aita on suurilta osin riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4 metriä. Aidan pylväät on istutettu maahaan noin 2 metrin välin. Pylväät ovat noin 2 metriä korkeita ja noin 0,2 metriä paksuja halkaistuja hirsiä. Osa pylväistä on yhdeltä tai kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riu`uista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu keskimäärin kahdeksasta noin 0,1 - 0,15 metriä leveistä lankuista ja riuuista. Riuut ovat halkaistu tai jätetty pyöreäksi. Seinämän korkeus on noin 1,5 metriä ja aidassa on käytetty teollisia rautanauloja. Osa riuku-aidasta on kaatunut. Aidan läntisin, osittain suossa oleva osa on tyypiltään verkkoaita, josta ovat jäljellä ainoastaan pylväät. Aidan säilynyt pituus on noin 620 metriä. Aidan itäosassa on osittain säilynyt portti ja sen eteläosa on aidalla erotettu mahdollinen konttori, jonka portti on vielä havaittavissa.

Kierroskuusikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tielinjausta seuraava poroaidan jäännös. Aidasta on enää jäljellä muutamia maahan istutettuja ja noin 1,5 - 2,0 metriä korkeita pylväitä, jotka on tehty 0,1 metrin paksuista riuuista. Aidan seinämä on koostunut ainakin viidestä halkaistusta 0,10 - 0,15 metriä paksusta riuusta. Näistä on säilynyt hyvin vähän. Aidassa on käytetty teollisesti valmistettuja rautanauloja. Aita on suurilta osin täysin tuhoutunut, mutta sen yksittäisiä jäännöksiä pystyy seuramaan ainakin 210 metrin matkalla.

Ketsepuhnus 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 5 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2,0 - 2,5 metriä korkeita ja noin 0,2 metriä paksuja pyöröhirsiä tai halkaistuja hirsiä. Osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu kahdeksasta halkaistusta tai pyöreästä riu’usta, joiden paksuus on noin 0,15 metriä. Seinämän korkeus on noin 1,5 - 2,0 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan pituus on noin 510 metriä ja se avautuu pohjoiseen päin. Kirnu sijaitsee aidan eteläpäädyssä ja sen yhteydessä on myös osittain säilynyt portti. Suurin osa aidasta on kaatunut ja sen puurakenne on hyvin laho.
ELY-keskuksen Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -inventoinnin tietojen mukaan aitaa on käytetty vaatimien kiinniottoon hihnavasoitusta varten.

Ketsepuhnus 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2 metriä korkeita ja noin 0,10 - 0,15 metriä paksuja riukuja tai halkaistuja riukuja. Osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu 5 - 6 halkaistusta tai pyöreästä riu’usta, joiden paksuus on noin 0,1 - 0,2 metriä. Seinämän korkeus on noin 1 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan pituus on noin 510 metriä ja se avautuu luoteeseen päin. Kirnu sijaitsee aidan kaakkoispäädyssä. Suurin osa aidasta on kaatunut ja sen puurakenne on hyvin laho.
Aita ajoittuu 1900-luvulle. Aita on samantyyppinen kuin pohjoispuolella sijaitseva poroaitakohde Ketsepuhnus 1 ja niiden funktio lienee olevan samankaltainen. Aitaa olisi tämän perusteella käytetty vaatimien kiinniottoon hihnavasoitusta varten.

Leukkuhamaranvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4,5 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2,0 - 2,5 metriä korkeita ja noin 0,1 metriä paksuja riukuja tai halkaistuja riukuja. Osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu 3 - 7 halkaistusta tai pyöreästä riu’usta, joiden paksuus on noin 0,10 - 0,15 metriä. Seinämän korkeus on noin 1,5 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan säilynyt pituus on yhteensä noin 6,2 km. Aidan siulat sijaitsevat sen itä-kaakkois -osassa sekä kirnu ja suurilta osin puretut konttorit aidan pohjois-luoteisosassa. Osa vanhaa aitaa noudattaa nykyistä poroerotusaidan linjausta.

Leukkuhamaranvaara 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tielinjausta seuraava poroaidan jäännös. Aidasta on jäljellä muutamia maahan istutettuja ja noin 2,0 metriä korkeita pylväitä, jotka on tehty 0,1 metriä paksuista riuuista. Aidan huonosti säilynyt seinämä on koostunut ainakin viidestä halkaistusta 0,1 - 0,2 metriä paksusta riu’usta. Aidassa on käytetty teollisesti valmistettuja rautanauloja. Aita on suurilta osin täysin tuhoutunut, mutta sen yksittäisiä jäännöksiä pystyy seuramaan ainakin 230 metrin matkalla.

Paskarova 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee kaatunut ja pitkälti maatunut riuku-aidan jäännös. Varsinkin aidan eteläosa on lähes täysin tuhoutunut. Aidan pylväät ja seinämät on tehty 0,10 - 0,15 metriä paksuista pyöröriuuista ja halkaistuista riuuista. Säilyneet puuosat ovat hyvin lahoja. Aidan itäpuolella on suoalueelle päin aukeava portin jäännös. Aidan pituus on noin 200 metriä.

Maasselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 - 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Aita on tyypiltään riuku-aita, jossa aidan rehto on pituudeltaan keskimäärin noin 4 metriä. Aidan pylväät ovat noin 2,0 - 2,5 metriä korkeita ja noin 0,15 - 0,20 metriä paksuja pyöröhirsiä ja halkaistuja hirsiä. Osa pylväistä on kahdelta sivulta tuettu halkaistuista riuuista tehdyillä viistotuilla. Aidan seinämä koostuu 4 - 8 halkaistusta ja pyöreästä riu’usta, joiden paksuus on noin 0,10 - 0,15 metriä. Seinämän korkeus on noin 1,5 metriä. Aidassa on käytetty tehdasnauloja. Aidan pituus on noin 1 km ja se avautuu luoteeseen päin. Aidan kirnu sijaitsee sen eteläpäädyssä. Osa aidasta on kaatunut ja sen puurakenne on laho.

Pekkala 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pekkalan tilan koillispuolella pellon takaisessa metsässä Miekojärveen
laskevassa rinteessä kiinteistöjen rajalinjalla. Maasto kohteen ympärillä on alarinteen
osalta tiheää sekametsää, jossa on paksu aluskasvillisuus. Ylärinteen päässä maaperä
on kuvaa kivikkoista kangasmetsää. Kohteen alarinteenpuoleisesta päästä jatkuu oja
järveen saakka.
Kohde on umpeen kasvanut noin 100 metriä pitkä kiviaitarakenne, joka muodostuu
kahdesta linjaltaan hieman toisistaan poikkeavasta osasta. lounainen, alarinteenpuoleinen
osa jatkuu ylärinteeseen pelon kulmalle saakka. Kivirakenne jatkuu lähistöltä himan
lähempää taloa samassa suunnassa ylärinteeseen. Kiviaita on matala (n. 40-50cm) ja noin
metrin levyinen. Rakenne on täysin turpeen ja varvikon peittämä. Kiviaidan rinteen
puoleisen pään kohdalla sen eteläpuolella sijaitsee romahtaneen maakellarin jäännökset
ja pohjoispuolella nelikulmainen, n. 3x3 metrin kokoinen, hiekkavallillinen kuoppajäännös.
Kuoppajäännökseen tehdystä koepistosta tuli modernin ajan jätettä, hiiltä ja palaneita
kiviä.

Tarasijanokka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee neliönmuotoinen 2,7 x 2,7 metrin kokoinen rakennusjäännös. Rakennusmateriaalina on käytetty halkaistuja 0,2 metriä paksuja hirsiä, jotka on salvottu lohenpyrstösalvoksilla. Informantin antamien tietojen mukaan rakennus on 1900-luvun loppupuolelle ajoittuva vasotuskota.

Rahkavaaranvuotso 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammi kostuu keskimäärin noin 6 metriä leveästä ja noin 1 metriä korkeasta maavallista, joka on joen itäpuolella 140 metriä pitkä ja joen länsipuolella 65 metriä pitkä. Vallien rantapäädyt ovat pari metriä leveämpiä kuin muut valliosat. Tammen joessa ollut puurakenne on purettu ja siinä käytössä olleet hirret on kasattu joen itärannalle vallin viereen. Purkujätteiden perusteella puurakenne on koostunut noin 0,2 - 0,3 metriä paksuista pyörö- ja pelkkahirsistä. Maavallin itäpäädyn tuntumassa on laajoja maakuoppia mistä on otettu maa-ainetta vallirakenteeseen.
Tammi on todennäköisesti rakennettu toisen maailmansodan jälkeen ja on samanikäinen kuin läheisyydessä oleva kämppä Rahkavaaranvuotso 1. Informantin antamien tietojen mukaan tammen puurakenne purettiin kun Iso Akanjokea entisöitiin 2000-luvulla.

Sulamisharju 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Purettu tammi, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle. Tammirakenteen eteläpuolella sijaitseva laho puurakenne on mahdollisesti jäännös vanhemmasta tammesta tai siltarakenteesta.
Kohde koostuu tammesta, jonka joen ylittävä noin 5 metriä pitkä puurakenne on purettu. Tammen puurakenteessa on käytetty halkaisijaltaan noin 0,3 metriä paksuja pyöröhirsiä sekä 0,15 metriä leveitä lankkuja, jotka nyt makaavat purkukasoina vallin päällä joen molemmilla puolilla.

Istumakari 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paalut, jotka todennäköisesti kuuluvat puomitusrakenteeseen joka on ollut osa 1900-luvulla tapahtunutta uittotoimintaa Kemijoella.
Kohde koostuu kahdesta vierekkäin seisovasta lahosta paalusta, joiden päät ovat sahalla katkaistuja. Paalut ovat noin 1,2 metriä korkeita ja 0,25 metriä paksuja. Yhden paalun ympärillä on hyvin ruosteinen rautalangasta tehty silmukka.

Vuonorovat 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raanujärventien eteläpuolella noin sata metriä Kaaranneksenkoskentien
risteyksestä länteen. Kohteessa sijaitsee tien suuntaisesti kolme kylmämuurattua
kiviaitarakennelmaa. Kivirakennelmat sijaitsevat noin 20 metrin päässä tiestä uuden
ilmajohtolinjan alla. Maasto alueella on nuorta kuivaa tasaista kangasmetsää, jossa
kasvaa jonkin verran koivua. Puusto on ilmajohtolinjan rakentamisen takia hakattu
kivirakenteiden alueelta.
Rakenteet eivät muodosta yhdensuuntaista kokonaisuutta, joten ne eivät siten muodosta
rakennuksen kivijalkaa. Kivirakenteet ovat osin rinnakkaisia. rakenteiden pituudet ovat 16,
14 ja 7 metriä ja leveyttä niillä on noin 70cm. Kivien koko on noin 20-30 cm ja rakenteiden
päissä on myös isompia kiviä. Rakenteiden korkeus vaihtelee 30 senttimetristä reiluun
puoleen metriin. Yksi rakenne päättyy länsipäästään suureen kulmikkaaseen pystykiveen.
Rakenteiden päällä on paksu sammalpeite. Kivirakenteiden päällä on useita vanhoja
jykeviä kantoja, joten rakenteilla on jo jonkin verran ikää.

Auvakkoselkä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Rakenteen on tulkittu olevan tammen jäännös, vaikka onkin mahdollista, että paikalla on myöhemmin ollut myös jonkinlainen siltarakenne. Rakenne ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun loppupuolelle.
Joen itäpuolella on maa-aineesta koostuva ja tien suunainen valli, joka on joen kohdalla noin 8 metriä leveä ja noin 1 metriä korkea. Sen päällä kulkee heinittynyt tieura. Samantyyppinen maavalli vaikuttaa olevan myös joen länsipuolella. Noin 50 metrin matkalla joen virtaussuuntaisesti pohjoiseen on veden ja jään puskemia hirsirakennejäännöksiä. Pyöröhirret ovat noin 6,5 metriä pitkiä ja halkaisijaltaan 0,3 metriä paksuja. Rakenteeseen on kuulunut hirsiosa, joka kostuu kahdesta vierekkäin olevasta hirrestä, joiden päälle on naulattu vierekkäin ja poikkisuuntaisesti sijoitettuja hirsiä.

Luoppulainen (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammi, joka ajoittuu 1900-luvulle.
Paikalla sijaitsee tammi, jonka puinen joessa oleva rakenne on purettu. Joen molemmilla rannoilla on vielä jäljellä noin 4 x 4 metrin kokoisia kiviarkkuja, joiden puukehikko on rakennettu 0,1 - 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä. Kiviarkkujen kivet ovat alle metrin kokoisia luonnonkiviä. Rannan tuntumassa on vedenpinnan alapuolella vielä jonkin verran puurakennetta, mutta suurin osa rakenteesta on purettu ja kasattu joen länsipuolelle. Kiviarkuista alkaa luoteis-kaakkoissuuntaiset, loivareunaiset maavallit, jotka ovat 5 - 10 metriä leveitä ja enimmillään noin 0,5 metriä korkeita. Joen länsipuolella sijaitseva valli on noin 35 metriä pitkä ja sen päällä kasvaa tiheä koivumetsikkö. Joen itäpuolinen maavalli on noin 230 metriä pitkä ja kulkee neva-alueen halki kuivaan maahan asti. Se on suurilta osin uponnut suohon ja erottuu pitkälti kasvillisuuden perusteella. Vallin itäpäädyn tuntumassa on isokokoinen maakuoppa, josta on otettu maa-ainetta vallirakenteeseen.

Vuonorovat 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raanujärventien eteläpuolella reilut sata metriä Kaaranneksenkoskentien
risteyksestä länteen. Kohde sijaitsee noin 20 metrin päässä tiestä uuden ilmajohtolinjan
alla. Maasto alueella on nuorta kuivaa tasaista kangasmetsää, jossa kasvaa jonkin verran
koivua. Alueella on muutamia suurehkoja kiviä. Kohde sijaitsee kohteen Vuonorovat 1
välittömässä läheisyydessä ja ne kuuluvat todennäköisesti samaan kokonaisuuteen.
Kohteen Vuonorovat 1 kivirakenteen läntisimmästä päästä on matkaa kuopalle vain 8
metriä. Puusto on ilmajohtolinjan rakentamisen takia hakattu kivirakenteiden alueelta.
Kohde on erittäin jyrkkäreunainen ja syvä kuoppajäännös. Kuoppa muistuttaa
ulkomuodoltaan suurta pyyntikuoppaa, mutta sen pohja on keskeltä auki ja huomattavan
syvä. Syvyyttä kuopalla on ainakin 3 metriä. Kuopan valli on matala ja noin reilun metrin
levyinen. Vallin ja ympäristön maannos on sekoittunutta hiekkaa. Kuopan päältä on ajettu
vastikään telaketjuvetoisella ajoneuvolla, mikä on vaurioittanut vallia melko pahoin.

Matrokanharju 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammi, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle.
Paikalla sijaitsee tammi, jonka puinen patorakenne on purettu ja kasattu joen kaakkoispuolelle. Joen molemmilla puolilla on jäljellä massiiviset maavallit, jotka ovat noin 9 metriä leveitä ja noin 2,5 metriä korkeita. Joen rannan tuntumassa vallit levenevät huomattavasti ja ne ovat siellä noin 15 - 20 metriä leveitä. Joen kaakkoispuoleinen valli on noin 20 metriä pitkä ja joen luoteispuolinen valli on noin 40 metriä pitkä. Vallin päällä kasvaa ruohoa ja yksittäisiä koivuja. Joen kaakkoispuolella olevasta harjun rinteestä on otettu maa-ainetta valleihin.

Pöytösvaara 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammen jäännös, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee vanhassa jokiuomassa oleva pukkitammi-tyyppinen patorakenne, jonka keskellä on pieni saareke. Saarekkeen kaakkoispuolella oleva patorakenne on noin 8 metriä pitkä ja siinä on pystysuorassa olevista hirsistä rakennettu seinämä, joka on koillispuolelta, eli valumasuuntaa vastaan, tuettu hirsipukilla. Hirsiseinämän korkeus on noin 8 metriä ja hirret ovat enimmillään 0,4 metriä paksuja pyöröhirsiä, joista osa on halkaistuja. Hirsiseinämän lounaispuolella on noin 1 metriä leveä kivistä ja maa-aineesta koottu patovalli, jonka lounaissivu on tuettu yksittäisillä, hyvin lahoilla ja pystysuorassa olevilla hirsillä. Saarekkeen luoteispuolella on patorakenteen sulku. Sulkurakenne on noin 10 metriä pitkä ja 3,5 metriä leveä ja sen seinämät ja pohja on rakennettu 0,3 - 0,4 metriä paksuista pyöröhirsistä. Seinämissä on enimmillään 6 hirsikertaa jäljellä ja ne ovat ulkopuolelta tuettuja pystysuorilla paaluilla. Rakenteessa ei ole käytetty rautanauloja, vaan puutappeja. Uittopadon puurakenteet ovat lahoja ja osittain romahtaneet.

Viitavaara 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuonna 1958 tehtyyn Ylikemin hoitoalueen metsätalouskartan seitsemänteen karttalehteen, joka perustuu vuonna 1957 suoritettuun kartoitukseen.
Tammen jäännös, joka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla on pukki-tyyppisen tammen jäännös. Puron pohjoispuolinen osuus on noin 190 metriä pitkä ja eteläpuolinen noin 130 metriä pitkä. Rakenne on yhteensä noin 320 metriä pitkä. Tammen vallirakenne on 1 - 3 metriä leveä ja 0,5 - 1,0 metriä korkea. Valli koostuu luonnonkivistä ja maa-aineksesta, joka on tuettu 0,15 - 0,20 metriä paksuilla hirsillä. Puroa lähestyttäessä on vallin keskiosan itäreuna tuettu 0,3 - 0,4 metriä paksuilla ja 0,5 - 1,4 metriä korkeilla paaluilla. Niiden päätyihin on puutapeilla kiinnitetty saman paksuinen tukihirsi, joista osa on vielä paikallaan. Paalujen etäisyys toisistaan on 2 - 3 metriä. Tulihirsien itäpuolella on rivi maahan upotettuja 0,1 - 0,15 metriä paksuja pyöröhirsiä ja riukuja. Rivi on samansuuntainen kuin tammen maa- ja kivivalli. Tämän pukki-typpisen tukirakenteen leveys on yhteensä noin 8 - 9 metriä. Tammen sulkurakenne on purettu ja sen hirsijäännökset kasattu puron etelärannalle. Sulkurakenteessa on käytetty rautanauloja. Tammen valli on suurilta osin turpeen peittämä ja sen päällä kasvaa puita. Säilyneet puuosat ovat lahoja ja osittain romahtaneet.
Joen eteläpuolella noin 20 metriä vallista länteen on 7 x 3 metrinen maakuoppa, jonka syvyys on 0,9 metriä.

Äänikoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla on havaittavissa rantatörmän joenpuoleiseen sivuun ankkuroitu 2 cm paksusta raudasta tehty 1,3 metriä pitkä ja 0,1 metriä leveä rautakettinki. Kettingin lenkit ovat 0,17 metrin kokoisia. Kemijoen 1900-luvun uitossa käytetty uittolaitteen jäännös. Kettinki on todennäköisesti osa ohjepuomi- tai vastuupuomirakenteesta.

Äänikoski 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Paikalla on 1,0 x 0,8 kokoiseen maakiveen kiinnitetty, halkaisijaltaan 0,1 metrin kokoinen rautarengas. Renkaassa on käytetty 3 cm paksua rautaa. Kemijoen 1900-luvun uitossa käytetty uittolaiteen jäännös. Rautarengas on todennäköisesti osa ohjepuomi- tai vastuupuomirakenteesta

Paskarova 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uitto- ja metsätyökämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1950 - 1960 -luvulle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 4 kämpän talli ja jäännös 5 kämpän sauna.
Jäännös 1 on pohjois-eteläsuuntainen, 25,5 metriä pitkä ja 8 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 koostuu kolmesta rivissä sijaitsevista maakuopista. Ne ovat neliönmuotoisia ja niiden koot ovat 1,4 - 2,0 x 1,8 - 2,5 metriä.
Jäännös 3 on 3 x 2 metrin kokoinen soikeahko maakuoppa, jonka syvyys on 1,2 metriä.
Jäännös 4 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 16 metriä pitkä ja 8,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 5 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 3,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä rakennusjäännös, jonka kaakkoispuolella on 3,5 metriä pitkä terassin jäännös

Eilinenaapa (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammen jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.
Paikalla sijaitsee pukki-tyyppinen tammi. Joen molemmilla puolilla on itä-länsisuuntainen maavalli, joka on 2,5 metriä leveä ja 0,4 - 0,5 metriä korkea. Tammen yhtenäinen pituus on noin 120 metriä ja ulottuu lännessä suosaarekkeeseen asti. Vallin eteläreuna on tuettu 0,3 - 0,4 metriä paksuilla ja enimmillään 1,8 metriä korkeilla paaluilla. Niiden päätyihin on puutapeilla kiinnitetty saman paksuisia tukihirsiä, joista osa on vielä paikallaan. Paalujen etäisyys toisistaan on noin 2 metriä. Tulihirsien itäpuolella on rivi maahan upotettuja 0,1 metriä paksuja pyöröhirsiä ja riukuja. Rivi on samansuuntainen kuin tammen maavalli ja sen korkeus on noin 1 metriä. Tämän pukki-tyyppisen tukirakenteen leveys on yhteensä noin 11 metriä. Tammen sulkurakenne on purettu, mutta joen itä- ja länsirannassa on vallien päädyissä havaittavissa noin 2 x 2 metrin kokoisia kiviarkkuja. Tammen säilyneet puurakenteet ovat hyvin lahoja ja vallin päällä kasvaa koivuja ja kuusia.

Vesakkoselkä (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Tammen jäännös, joka ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle. Kohde on merkitty vuonna 1937 tehtyyn Ylikemin hoitoalueen yhdeksänlehtisen metsätalouskartan neljänteen karttalehteen.
Paikalla sijaitsee pukki-tyyppinen tammi. Joen molemmilla puolilla on lounais-koillissuuntainen maavalli, joka on 2 - 3 metriä leveä ja 0,3 - 0,7 metriä korkea. Tammen yhtenäinen pituus on noin 80 metriä.

Äänikoski 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kemijoen 1900-luvun uitossa käytetty uittolaitteen jäännös. Rautarengas on todennäköisesti osa ohjepuomi- tai vastuupuomirakenteesta. Paikalla on 1,0 x 0,7 kokoiseen maakiveen kiinnitetty rautarengas. 3 cm paksusta raudasta tehty rengas on halkaisijaltaan 0,2 metrin kokoinen.

Koukkusuvannonselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Metsätyö- ja uittokämpän jäännös, joka todennäköisesti ajoittuu 1900-luvun keskivaiheelle. Jäännös 1 on kämpän päärakennus, jäännös 2 kämpän talli ja jäännös 3 on mahdollisesti kämpän sauna. Husqvarnan tehdasmuseon antamien tietojen mukaan piha-alueella olevaa kaminaa kutsuttiin nimellä Kenttäkamina 65A, ja se oli valmistuksessa vuosien 1940 ja 1946 välillä. Jokavuotinen valmistusmäärä oli noin 150 kpl, eli yhteensä valmistettiin noin 1000 kpl.
Kohde koostuu neljästä rakennus- ja rakennejäännöksestä.
Jäännös 1 on luoteis-kaakkoissuuntainen, 15, 5 metriä pitkä ja 7,5 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 2 on lounais-koillissuuntainen, arvioltaan 9 metriä pitkä ja 6 metriä leveä rakennusjäännös.
Jäännös 3 2,0 x 2,5 metrin kokoinen ja 0,5 metriä korkea luonnonkivistä koottu tulisijan röykkiömäinen jäännös.
Jäännös 4 on 2,5 x 1,5 metrin kokoinen ja 0,6 metriä syvä kuoppa, joka on muodoltaan lähinnä suorakulmainen.
Kämpän piha-alueella on irtonainen valurautakamina, jonka luukussa lukee Husqvarna 65 A.

Tammakkosuvanto (Asuinpaikat)
Moderni; Toisen maailmansodan aikainen vartioaseman raunio. ELY-keskuksen Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi -inventoinnin tietojen mukaan rakennusta rakennettiin vuonna 1940. Rakennus liitettiin syyskuussa 1941 tapahtuneen Kuoskun partisaanihyökkäyksen jälkeen perustettuun kenttävartiojärjestelmään, jossa se palveli jatkosodan loppuun saakka. Rakennus purettiin vuonna 1945, jonka jälkeen hirret uitettiin Martin kylään, missä niistä rakennettiin Martin vartioasema.
Paikalla sijaitsee 8,7 x 8,5 metrin kokoinen rakennusjäännös, josta on jäljellä kivijalan perustus sekä tulisijan jäännös.

Kurtinpirtti 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppa, joka todennäköisesti liittyy lähellä olevaan Kurtinpirttiin. Kuoppa on mahdollisesti kellari- tai varastokuoppa.
Maakuoppa on muodoltaan neliskulmainen ja kooltaan 3,3 x 3,2 metriä. Syvyys on 1,7 metriä.

Sulamisharju 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Vallirakenne vaikuttaa ihmisten tekemältä, mutta sen funktiota ja ajoitusta ei pystytty tarkemmin selvittämään.
Kohde kostuu 1,5 metriä pitkästä ja 1,5 metriä leveästä L-muotoisesta vallimuodostelmasta, jonka keskellä sijaitsee maakuoppa.

Kurtinpirtti 4 (Maarakenteet)
Historiallinen; Maakuoppa, jonka funktiosta ei ole varmuutta. Kuoppa liittyy todennäköisesti joen toisella puolella sijaitsevan Kurtinpirtin toimintaan.
Kohde koostuu pyöreähkön muotoisesta ja halkaisijaltaan noin 3 metrin kokoisesta pyöreäpohjaisesta maakuopasta, jonka syvyys on 0,6 metriä.

Akanvaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmiomittaustorni ja muita kolmiomittaukseen liittyviä rakenteita. Kohde ajoittuu 1900-luvulle.
Kohde kostuu kolmesta rakennejäännöksestä, jotka ovat kaikki suorassa linjassa tosiinsa nähden.
Jäännös 1 on romahtanut puutornin jäännös.
Jäännös 2 on 1,5 metrin korkeudella oleva sahalla katkaistu kelo puu, jonka paksuus on 0,15 metriä.
Jäännös 3 oostuu kahdesta kiviröykkiöstä, jotka sijaitsevat noin 4 metrin päässä toisistaan itä-länsisuuntaisesti.
Paikalla on myös puinen ilmakuvaukseen liittyvä risti.

Kotaselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkki. Rakenne ajoittuu 1900-luvulle.
Kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkki. Rakenne ajoittuu 1900-luvulle. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla sijaitsee arvioltaan noin 20 metriä korkea mänty, jonka oksat ovat keskiosasta latvaan asti sahatut. Latvaa on myös pidennetty arvioltaan noin 5 metriä pitkällä riuulla, joka on kiinnitetty puuhun. Männyn itäpuolella on noin 1,5 metrin korkeudella pilkka, missä on yksi kirvesisku.

Tarasijanvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puu, jossa on ollut kolmiomittauksissa käytetty puunlatvamerkki. Kohde ajoittuu 1900-luvulle. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, jonka perustuu vuonna 1966 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla sijaitsee arvioltaan noin 12 metriä korkea kelo mänty, jonka oksat ovat keskiosasta latvaan asti sahatut. Puun eteläpuolella on noin 1,5 metrin korkeudella pilkka, jossa on neljä vaakasuoraa kirvesiskua.

Routsukainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Purettu kolmiomittaustorni, joka ajoittuu 1900-luvulle. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 - 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla ollut kolmiomittaustorni on purettu. Jäljellä on 12 kpl rautakiinnikkeitä, jotka on kiinnitetty pulteilla kallioon.

Värriövaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkki. Merkki on alun perin ollut kiinnitettynä puuhun. Kohde on merkitty vuonna 1971 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuosina 1966 - 1967 suoritettuun kartoitustyöhön.
Maassa on noin 4 metriä pitkä ja hyvin laho riuku, jonka yhdessä päässä on poikkisuuntaisesti rautanauloilla kiinnitettynä 7 lahoa lankunpätkää. Lankut on sijoitettu niin, että ne muodostavat noin 1 x 1 metrin kokoisen laatan.

Sompiovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkin jäännös, joka ajoittuu 1900-luvulle. Kohde on merkitty vuonna 1974 painettuun topografiseen karttaan, joka perustuu vuonna 1970 suoritettuun kartoitustyöhön.
Paikalla on arvioltaan noin 13 metriä korkea mänty, jonka latva on katkaistu. Männyn kärkeen on kiinnitetty arvioltaan noin 7 metriä pitkä rima, jonka päädyssä on kaksi poikittain kiinnitettyä lankkua. Kiinnitettyjä lankkuja on alun perin ollut enemmän, mutta ne ovat irronneet ja niiden lahot jäännökset löytyvät puun lähiympäristöstä. Maassa olevat lankut ovat noin 0,1 metriä leveitä ja 1,0 metriä pitkiä. Puun juuressa on noin 0,1 x 0,15 metrin kokoinen kirveellä isketty pilkka, johon on naulattu kiinni rautanaula.
Männyn lähiympäristössä on muutamia muita mäntyjä, joiden latvat ovat myös katkaistuja.

Sompiovaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Karhunloukun jäännös, joka ajoittuu 1900-luvulle.
Paikalla sijaitsee hirsistä rakennettu loukku. Rakenteen kaksi noin 2,8 metriä pitkät ja 0,1 - 0,2 metriä paksuista pyöröhirsistä koostuvat seinämät ovat ansan noin 1,5 metriä leveän suuaukon kohdalta tuettu eläviin puihin. Seinämät ovat suuaukon kohdalla noin 1,2 metriä korkeat ja osittain romahtaneet. Hirret ovat sahalla katkaistuja. Suuaukon yllä on kaksi vaakasuorasti sijoitettua hirttä, joiden päädyt on kiinnitetty rautanauloilla eläviin puihin. Ylin näistä sijaitsee noin 1,8 metrin korkeudella. Maassa seinämien välissä on vierekkäin olevia lahoja pyöröhirsiä, jotka ovat mahdollisesti peräisin loukun kattorakenteesta. Loukun päällä on säilynyt muutamia kuvia risuja, joita on käytetty loukun naamioimisessa.

Nuutamoharjut 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pilkkapuu, jonka funktiosta ei inventoinnin aikana saanut varmuutta. Mahdollisesti kyseessä on kulkureitin merkki.
Paikalla on yksi huomattavasti vanhempi ja isompi mänty kuin lähiympäristön muut männyt. Mänty on osittain kuollut. Sen molemmille puolille on tehty kirveellä pilkkoja noin 1,5 metrin korkeuteen. Puun eteläpuolella on kolme noin 0,1 x 0,2 metrin kokoista pilkkaa, joissa jokaisessa on yksi soikeanmuotoinen ja kuoppamainen kirveellä tehty merkki. Puun pohjoispuolella on kaksi pilkkaa, joista ylimmäinen on 0,4 x 0,15 metrin kokoinen ja alimmainen 0,1 x 0,15 metrin kokoinen. Ylimmäiseen pilkkaan on samaan kohtaan tehty useita kirveeniskuja. Iskut ovat tehty viistosti sekä ylös- että alaspäin.

Nuutamoharjut 5 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pilkkapuu, jonka funktiosta ei inventoinnin aikana saatu varmuutta. Mahdollisesti kyseessä on kulkureitin merkki.
Paikalla on yksi vanha ja iso mänty, jonka lounaispuolelle on tehty kirveellä kaksi pilkkaa noin 1,5 metrin korkeuteen. Pilkat ovat 0,1 x 0,3 metrin kokoisia ja jokaisessa on yksi soikeanmuotoinen ja kuoppamainen kirveellä tehty merkki. Puun koillispuoli on osittain laho, ja vaikkei varsinaista pilkkaa pystytty havaitsemaan, niin silläkin puolella on ainakin yksi samantyyppinen kuoppamainen kirveellä tehty merkki.

Nuutamoharjut 6 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Pilkkapuu, jonka funktiosta ei inventoinnin aikana saatu varmuutta. Mahdollisesti kyseessä on kulkureitin merkki.
Paikalla on yksi vanha ja iso mänty, johon on lounais- ja koillispuolelle tehty kirveellä yksi pilkka noin 1,5 metrin korkeuteen. Pilkat ovat 0,1 x 0,4 - 0,7 metrin kokoisia ja jokaisessa on yksi soikeanmuotoinen ja kuoppamainen kirveellä tehty merkki.

Povivaara 1 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kyseessä on vuonna 1972 käytössä ollut metsälentokenttä, jota on käytetty talousmetsien lannoittamisessa. Informantin mukaan kenttä on rakennettu 70-luvun alussa, mutta se on ollut käytössä ainoastaan tuon kesän. Kohde on 655 m pitkä ja 25 m leveä Povivaaran lannoituslentokenttä, jonka kautta kulkee käytössä oleva sorapäällysteinen metsätie. Kenttä erottuu tiestä leveämpänä kohtana. Kentän kaakkoispäässä tiessä on levennys ja luoteispäässä kääntöpaikka. Kentän reunat ovat vähitellen metsittymässä. Informantin mukaan kentän apulantavarasto on sijainnut kentän kaakkoispäädyssä itäreunalla. Koneet ovat voineet lähteä liikkeelle tuulen suunnasta riippuen kumpaan suuntaan tahansa.

Yli-Palamakangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on kaksitupainen metsätyökämppä, jonka kyljessä on ollut kaksiosainen talli. Vuoden 1915 Ylikemin hoitoalueen karttaan jälkeenpäin tehtyjen merkintöjen mukaan kämpän lähialueella Yli-Palamakankaalla, Kuisvaaralla ja Nivatunturin pohjoispuolella on leimattu metsää v. 1920. Kämppä voi liittyä näihin hakkuisiin.
Kohde on 13 m x 15 m kokoinen lahoava pyöröhirsinen kämppä. Rakennus on luodekaakkosuuntainen, ja siinä on erotettavissa kaksi tupaa ja kaksi tallia, jotka sijoittuvat sisänurkat vastakkain.

Yli-Palamakangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on mahdollisesti metsätyökämppä ja talli. Rakennus 1 on luultavasti kämppä, koska sen sisäseinät on veistetty ja rakennus 2 on talli. Rakennukset ajoittunevat 30-40-luvulle.
Kohteessa on kaksi rakennusta 20 m etäisyydellä toisistaan.
Kaakonpuoleinen rakennus, mahdollisesti metsätyökämppä, on 10 m pitkä ja 8 m leveä ja pohjoiskoillis-etelälounassuuntainen.
Toinen, luoteenpuoleinen rakennus, mahdollisesti talli, on samantyyppinen, uuniton, 10 m pitkä ja 7 m leveä ja etelä-pohjoissuuntainen.

Ajoskrunni 2 (Taide)
Historiallinen; Puinen kiviröykkiöön pystytetty hautaristi muistomerkkinä Ajoskrunnilta löytyneelle vainajalle. Ristissä kaiverrus: "Jaakko Piekkola, hukkunut Hailuodossa, löytyi Vasaran lohijuonesta 1876". Muistomerkissä metallinen laatta: "Kemin kotiseutu- ja museoyhdistys 1969".

Homejärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rinteeseen on rakennettu 5 x 4 metriä lautamaja, jonka katolla on pelti sekä turve. Pystyssä olevan majan sisällä on kamina. Kämpän sisällä ja ympäristössä on kaikenlaista roinaa. Kämpän sisältä löytyneessä muovipullossa on merkattuna päiväykseksi vuosi 1996.

Homevuotso 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on loukku, jonka koko on 3 x 1x 1,2 metriä. Loukku on rakennettu 10 cm halkaisijaltaan ja sitä pienemmistä pyöröpuista. Liitokset on naulattu ja kyljessä on rautalangoilla toimiva syöttövipu-systeemi.

Homevuotso 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa kelohonka, jonka halkaisija on rinnankorkeudelta noin metrin. Honka on kirveellä kaulattu 1,5 metrin korkeudelta. Puuta kiertää iso kirjoitus, joka kulkee koko puun ympäri. Kirjoituksessa lukee VP.XX / III - XXXXXVI. Puussa on myös pienempiä merkintöjä: XCJ.L, IPR, PL ja JK. Kahden metrin korkeudella puun ympäri kulkee punaisten leimojen rivi. Pohjoiskyljessä rinnankorkeudella on Metsähallituksen kruunuleima.

Välikuusikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 2,5 x 3 metriä rakennus, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Koilliskulmassa on 2 x 1 x 0,5 metrin kokoinen luonnonkiviliesi. Seinien paikat erottuvat metrin levyisinä turvevalleina. Lattia on puoli metriä maastoa alempana, joten kämppä on puoliksi maahan kaivettu. Päällä kasvaa rauduskoivuja.

Hanhimännikkö (Tapahtumapaikat)
Moderni; Kohteessa on 10 x 5 m alueella lentokoneen romua, joka on ilmeisesti kerätty paikalle ympäröivästä maastosta. Koneen alumiiniosissa on vihreää ja punaista väriä. Koneen vaneriosia on myös säilynyt. Romun vieressä on muistokivi, jossa lukee SUOMEN ILMASODAN VIIMEISET UHRIT 23.10.1944.
Kone on ollut tiedustelulennolla Muonion suunnalla. Koneen jäännökset löytyivät vasta syksyllä 1945.

Paavonkari (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätietoon perustuen, vankeudesta paenneiden venäläisten vankien surmaamispaikka/hautapaikka. Ortodoksihauta. SVS:n Kemin eteläinen osasto rakensi haudalle hirsikehikon 1990-luvulla ja uusi valkoisen puisen ortodoksiristin 2010-luvun lopulla. Hautaa ylläpitää SVS:n Kemin osasto.

Ukkola (1000041898) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde tuli tietoon metsäsuunnittelijan ilmoituksesta ja se tarkastettiin kesäkuussa 2021. Tuolloin suovesi oli vielä varsin korkealla, mikä hankaloitti osittain vedentäyttämien asemien havainnointia. Alueella on kuitenkin laajasti erilaisia poteroita, tuliasemia ja yhdyshautoja. Kohde kartoitettiin kursorisesti aluerajauksen selvittämiseksi, mutta se tulisi kuitenkin kartoittaa tarkemmin parempien olosuhteiden vallitessa. Tiettävästi asemat ovat 2. ms:n aikaisia saksalaisvarustuksia.

Kotivaara 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Posio-Rovaniemitien itäpuolella Kotivaaran länsipäässä, Kotilahden ja Kotilammen yhdistävän pienen puron itärannalla. Maaperä on hiekkaa, puusto mänty-kuusimetsää. Kellarin pohja on n. 4,5 m halkaisijaltaan reunavallin reunoista mitattuna, kellarikuopan syvyys on n. 80 cm. Päällä kasvaa enimmillään n. 30 cm halkaisijoiltaan olevia mäntyjä. Noin 10-30 m etelään on kaksi halkaisijaltaan n. 1,5 m ja 50- 70 cm syvää kuoppaa (alakohteina), joista havaittiin kairauksessa huuhtoutumiskerrokseen sekoittunut ohut hiilikerros. Kysymyksessä lienee nuori kohde, jonka ikä saattaa olla alle 100 vuottakin.

Kotivaara 2 (Taide)
Historiallinen; Kotivaaran korkeimman kohdan luoteispuolella pohjoiseen melko nopeasti laskevalla rinteellä on n. 1,4 metrin mittainen laho kelo, jonka alaosassa on kirveellä tehty leima. Vaaralta ei löytynyt muita leimapuita, havaittu kohde on voinut olla osa leimikkoa.

Yli-Palamakangas 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde näkyy vuosien 1955 ja 1956 Luiron hoitoalueen kartoissa merkintänä ”uittotarkoitukseen varattu alue”.
Kohteessa on uitossa käytetyn puomituksen jäännös. Ohjepuomi on ollut joen suuntainen hirsistä tehty puomiketju, jonka avulla on estetty tukkien ajautuminen rantaan. Joen eteläpuolella rantatörmällä on ankkurikivi, viisi paaluryhmää ja kuoppa sekä sinkkivaijeria. Joen pohjoisrannalla on 40 m pituisella matkalla samaan kohteeseen liittyviä rakenteita. Alueen itäosassa tien pohjoispuolella on puu- ja metallirakenteinen metrin pituinen vaijerikiristin. Muut rakenteet sijoittuvat tien eteläpuolelle kapealle rantatörmälle.

Kaksoiskämpänaapa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän ja tallin jäännökset 26 m etäisyydellä toisistaan länsiluode-itäkaakkosuuntaisesti.
Kämppä on 8,6 m x 6,8 m kokoinen etelä-pohjoissuuntainen pitkälle lahonnut hirsirakennus. Toinen rakennus on mahdollisesti talli. Se on paremmin säilynyt kuin kämppä, mitoiltaan 9,6 m x 8 m kokoinen ja itä-länsisuuntainen. Rakennuksessa on seitsemän hirsikertaa sekä katon vuoliaisia.

Niva 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty kämpäksi v. 1970 peruskarttaan. Kartoitustyö karttaa varten on tehty v. 1964-1966. Kohteessa on 9,3 m x 6,4 m kokoinen lounais-koillissuuntainen kämpänpohja.
Kämppä on luultavasti uiton kämppä, ja se liittyy 200 m etäisyydellä joen yläjuoksulla päin olevaan uiton puomitukseen. Se ajoittunee 50-60-luvulle.

Laanivuotsonselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan kahdeksi rakennukseksi, joista toinen on asuinrakennus ja toinen ulkorakennus. Kartoitustyö karttaa varten on tehty v. 1964-1966.
Kohteessa on 7,5 m x 8,5 m kokoinen palanut rakennuksen jäännös, mahdollisesti talli. Rakennus ajoittuu kartan perusteella viimeistään 60-luvulle.

Koppelolampi 1-2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan kahdeksi ulkorakennukseksi. Kartoitustyö karttaa varten on tehty v. 1964-66.
Kohteessa on neljän rakennuksen jäännökset. Todennäköisesti kaksi kämppää, talli ja sauna.
Idänpuoleinen rakennus 1 on 8,4 m x 8,5 m kokoinen pyöröhirsinen rakennus. Rakennuksesta on jäljellä kaksi hirsikertaa ja vuoliaisia. Lännenpuoleinen rakennus 2 on toista rakennusta lahompi. Se on 7,4 m x 9 m kokoinen.
Rakennus 3 mitoiltaan 6,5 m x 6,5 m kokoinen. Seinät ovat pääilmansuuntien mukaiset. Rakennuksen luoteisnurkassa on 2 m x 2 m kokoinen
laakamaisista luonnonkivistä koostuva uuninkiviröykkiö.
Rakennus 4 on mitoiltaan 4,2 m x 3,7 m kokoinen pyöröhirsirakennus. Pyöröhirsien sisäpinta on veistetty suoraksi, ja päät on sahattu ja jätetty eripituisiksi. Hirsikertoja on jäljellä kaksi, mutta salvostyyppiä ei kasvillisuuden alta erotu. Rakennuksen koillisnurkassa on 1 m x 1 m kokoinen laakamaisista luonnonkivistä koostuva uuninkiviröykkiö.

Iso Venejärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 9 m x 10 m kokoinen tiheästi nuorta koivua kasvava suorakaiteenmuotoinen alue, jonka pohjoispuolella on samankokoinen aukio. Nuorta koivua kasvavalla alueella on yksi veistetty hirsi, muutamia lautoja ja mustaa kattohuopaa. Kohteessa on 40-50-luvulla rakennetun metsätyökämpän jäännös.

Tiukuharjut 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty vuosien 1956 ja 1964 Luiron ja Ylikemin hoitoalueiden karttoihin sekä vuoden 1970 topografiseen karttaan kämpäksi. Topografiseen karttaan kartoitustyö on tehty v. 1964-66.
Kohteesta löytyi parakkikämpän ja sen pihapiirissä kaivon ja jätekaivon jäännökset.

Kuusikko-Lusikkavaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on 3 m x 1,2 m kokoinen ja 0,8 m korkea itä-länsisuuntainen soikeanmuotoinen kivilatomus. Latomuksen kivet ovat jonkinlaista liuskekiveä, ja ne on ilmeisesti kerätty itäpuolella olevasta louhikosta. Latomuksen alta havaittiin kapea kuorimaton männynrunko, jonka päälle kivet on asetettu.
Latomus ei vaikuta olevan uunin jäännös, vaan se on mahdollisesti rakennuskiviröykkiö, ja kivet on ollut tarkoitus siirtää muualle.

Kuusikko-Lusikkavaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 4 m x 4,2 m kokoinen pyöröhirsinen kämpän jäännös. Seinälinjat ovat pääilmansuuntien suuntaiset. Kämpän jäännös, joka ajoittunee 1900-luvun alkupuoliskolle. Kämppä on voinut toimia esimerkiksi metsätyökämppänä tai niittymökkinä. Alueella on ollut hakkuita tiettävästi ainakin 30-40-luvulla, ja kämppä voi liittyä näihin hakkuisiin.

Iso Lusikkavaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; V. 1970 topografiseen karttaan paikalle on merkitty ulkorakennus. Kartoitustyö karttaa varten on tehty vuosina 1964-66.
Kohteessa on heinää kasvavalla aukiolla kahden rakennuksen jäännökset ja aukion pohjoispuolella puurakenteen, mahdollisesti laavun, jäännös. Mahdollinen kämpän jäännös on 8 m x 8 m kokoinen pyöröhirsirakennus, josta on jäljellä yksi hirsikerta ja halkaistuja kattolautoja. Kämpän luoteispuolella 8 m etäisyydellä on 4,5 m x 4,4 m kokoisen rakennuksen, mahdollisesti tallin, jäännös. Rakennusten pohjoispuolella 10 m etäisyydellä aukion ulkopuolella on puurakenne, joka voi olla laavun tai aidan jäännös.
Suurempi rakennus on mahdollisesti metsätyökämppä, ja pienempi tallin jäännös. Puurakenne voi olla aidan tai laavumaisen rakenteen jäännös. Rakennukset ajoittunevat 30-50-luvulle. Alueella on ollut hakkuita tiettävästi ainakin 30-40-luvulla, ja kämppä voi liittyä näihin hakkuisiin. Topografisen kartan merkinnän perusteella voi olla, että rakennukset eivät ole enää olleet alkuperäisessä käytössä 60-luvulla, jolloin karttaan on merkitty kylmä rakennus.

Rykimälehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 14,7 x 7 metriä. Väliseinä kulkee eteläpäästä mitattuna 8,7 metrin kohdalla. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Hirret ovat katkottu sahalla ja kirveellä ja niissä on molemmin puolin salvos. Oven ulkopinnassa on harmaata kattohuopaa. Kämppä on särkynyt tien teossa ja on huonokuntoinen.

Soretiankuru (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 11 x 6,2 metriä. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Kämpän keskellä kulkee väliseinä. Kaakkoiskulmassa on kiviraunio, jonka koko on 2 x 2 x 1 metriä. Kiviraunio on ladottu isoista puolen metrin kokoisista kivistä. Seinien paikat erottuvat turvevalleina. Hirret ovat sahalla katkaistuja.

Pokanlaiva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 24 x 5,7 metriä. Lyhyen sivun suuntaisesti kulkee kaksi väliseinää, jotka kulkevat 6,9 ja 9 metrin kohdalla. Pitkät sivut kulkevat lännestä itään. Kämppä erottuu lahona hirsikehikkona, jossa on kirveellä ja sahalla katkotut hirret. Luodekulmassa on 1 x 1 x 0,5 metriä kiviuuni. Länsipää on ollut lämmitettävä ihmisasumus ja itäpäässä on ollut luultavasti talli. Kurkihirsi on kulkenut pituussuunnassa.
Itäpäässä on samansuuntainen rakennus metrin päässä, jonka koko on 6,6 x 5,7 metriä.

Kukasvaara (Taide)
Ajoittamaton; Turtolan Kukasvaaran Porttilaella on pilkkapuu, jossa kaiverruksia.

Ahmakuusikko (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ahmakuusikko -nimisen vaaran koillisrinteellä 160 metriä hiekkatiestä lounaaseen. Alueen maaperä on kivirakkaa, jossa kasvaa myös mäntymetsää. Elävän petäjän itäkylkeen on kuorittu 40 x 30 cm pilkka, jossa teksti ERKKI VAKKURI 1930–86. Kyseessä on paikalle kuolleen henkilön muistoksi petäjään tehty muistokirjoitus.

Susirova (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on porokämppä, jonka koko on 5 x 6 metriä ja korkeus 3 metriä. Pitkät sivut kulkevat kaakko - luode suuntaisesti. Kämpän pyöröhirret ovat osittain salvettu neliön muotoon. Nurkat ovat salvettu molemmin puolin. Pitkien sivujen keskellä on ikkunat. Kaakkoiskulmassa on takka. Katto on pyöröriu’uista, joiden päällä on lauta ja päre. Ovi on itäpäädyn keskellä. Välikatto lepää neljän niskahirren varassa. Katto lepää kolmen niskahirren varassa. Kämppä on uudelleen pystytetty. Oviaukkoa on pienennetty. Vanhan oviaukon pielessä on karapuut. Kämpän ympärillä on uusi poroaita tuotantorakennuksineen.

Poikimakumpu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon koko on 4 x 3 m. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Pyöröhirret on kirveellä katkottu ja nurkista alapuolelta salvettu. Katossa on ollut kirveellä veistettyä lautaa. Rakennelman puut ovat suurimmaksi osaksi lahonneet.

Kalliojängänkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittyladon koko on 4 x 2 m. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Rakennelmasta on 11 hirsikertaa jäljellä. Hirret on kirveellä katkottu ja alapuolelta salvettu. Hirret ovat ohuita, n.10cm. halkaisijaltaan ja ne on kaadettu suon hongista. Lattiapuut kulkevat pitkien sivujen suuntaisesti. Katto on tehty kirveellä halkaistuista laudoista. Yhdessä hirressä on kaiverrettu teksti: LAV 19 /.37.

Tiskijoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämppä, jonka koko on 17 x 7 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Etelässä on kaksi oviaukkoa. Lyhyiden sivujen suuntaisesti on 2 väliseinää. Hirret ovat salvettu molemmin puolin ja ainakin väliseinissä veistetty neliön muotoon. Hirret on katkottu sahalla. Oviaukoissa on karapuut, joissa on naula. Päällä kasvaa suuria koivuja. Kämpän eteläpuolitse, 30 m etäisyydellä virtaa Tiskioja. Kämpän rakenteet ovat pääasiallisesti lahonneet.

Rautujoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on niittylato, jonka koko on 3,5 x 3 m. Pitkät sivut kulkevat kaakko-lounas suunnassa. Ovi on eteläseinän keskellä. Oven karapuut on lyöty nauloilla kiinni. Pyöröhirret on sahalla katkottu ja nurkissa salvettu alapuolelta. Hirsikertoja on nähtävissä 17. Kurkihirsi on kulkenut pitkän sivun suuntaisesti. Katto on ollut pyöreistä riu’uista. Kaikki hirret on sahalla katkottu.

Koivikkoselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 5 x 6 metrin kokoinen kämppä, jonka seinät kulkevat pääilmansuuntien mukaan.
Kaakkoiskulmassa on 2 x 2 x 1 metrin kokoinen uuninraunio, joka on tehty luonnonkivistä.
Luoteiskulmassa on 10 hirsikertaa jäljellä. Pyöröhirret on katkottu sahalla, ja nurkista molemmin puolin salvettu. Katto on kirveellä halkaistuista laudoista. Päällä kasvaa isoja koivuja ja kuusia. Kiukaan päällä on kulmarautaa ja raunioissa on rautakanki. Rakennelman hirret ovat suurimmaksi osaksi maatuneet.

Lakkarikumpu 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Metsähallituksen metsurin ilmoittama pieni kämpänjäännös Kooltaan n. 3x 3 m Jäljellä on yksi tai kaksi hirsikertaa. Salvokset on veistetty kirveellä, myös halkaistuja kattopuiden jäännöksiä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Lakkarikumpu 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Metsähallituksen metsurin havaitsema pienen kämpän jäännös. Rakenne on kooltaan n. 3 x 3 m ja näkyvissä on yksi tai kaksi hirsikertaa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Varsanhäntä (1000042176) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on hirsituvan pohja loivasti etelään viettävällä rinteellä Tunturiojan pohjoispuolella. Tupa on kooltaan 3,6 x 2,6 m (salvosten sisäpuolelta) ja sen pidempi sivu on luode-kaakkosuuntainen. Rakennuksen ovi aukeaa luoteeseen 1,2 m levyisenä. Parhaiten on säilynyt rakennuksen kaakkoisseinä, jossa on näkyvissä viisi hirsikertaa.
Noin 50 m kohteesta luoteeseen yksityismailla sijaitsee toinen melko samalla tekniikalla rakennettu suurempi kämppä, joka on merkitty vuoden 1984 topografikarttaan. Tämä isompi kämppä on ilmeisesti myös uudempi, sillä se on säilynyt ehjänä yhtä romahtanutta nurkkausta lukuun ottamatta.

Iso Haukijärvi (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on uittopadon jäännös. Patorakenne on lounais-koillissuuntainen maansekainen kivivalli, jolla on leveyttä noin 1,5 m ja pituutta puron pohjoisrannalla noin 40 m ja etelärannalla vähintään 10 m. Padosta ei ole säilynyt rakenteita itse purouomassa. Uomassa on padon molemmin puolin noin 20 m päässä itse patorakenteesta kasautuneena tukkeja.
Kohde on todennäköisesti 1900-luvun alkuun ajoittuva uittotammi, jonka ympäristössä on osittain epäonnistuneen uiton jäljiltä jäänyt tukkeja.

Nuorttijoen eteläpuolen leimikot (Taide)
Historiallinen; Kohde on osa Nuorttijoen eteläpuolen suuria leimikoita, jotka leimattiin hakkuita varten 1900-luvun alussa vuosien 1906 ja 1911 välillä. Metsähallituksen kruunuleimalla leimattuja puita on joen eteläpuoleisilla kankailla todennäköisesti edelleen tuhansia.
Toistasataa vuotta sitten hakkuita varten leimatut leimikot Nuorttijoen eteläpuolella ovat edelleen hyvin havaittavissa, ja leimojakin lienee säilynyt nykypäivään saakka tuhansittain. Yli puolet vielä elävissä männyissä olevista pilkoista on kuitenkin kylestynyt umpeen, ja useimmat vielä näkyvissä olevat leimat jäävät kylestymisen alle tämän vuosisadan aikana.
Mikäli alueen leimikoiden sijainti haluttaisiin saada kartoitettua täsmällisesti, tulisi kartoitus tehdä lähivuosikymmeninä. Yksittäisiä leimoja alueelta on todennäköisesti löydettävissä vielä satoja vuosia.

Piilolanlaki Takalaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Piilolanlaen ja Takalaen välisellä alueella, paikoin soistuvalla tuoreella kankaalla. Erotusaidasta on säilynyt vain jäänteitä - aidanseipäitä, poikkipuiden katkelmia maassa, rautalangan katkelmia ja niiden jälkiä männyissä. Näitä havaittiin katkonaisesti lähinnä erotusaidan konttorin reunoilta sekä tämän eteläpuolelta, lakien välistä. Myös aidan itäisimmän osan pohjoispäädyssä oli säilynyt jäänteitä. Itse aidan jäänteiden lisäksi alueelta havaittiin kolme alakohdetta: 2–1 rakennuksen betoniperustuksen jäänteet n. 50 m konttorista lounaaseen – perustukset on vähintään osaksi purettu, sillä ne sijaitsevat pienessä suolammikossa suurina kappaleina, osin kasassa; 2–2 poroerotusaidan konttori n. 250 m Piilolanlaesta koilliseen ja n. 250 m Takalaesta länsilounaaseen – se erottuu ympäristöstään suorakaiteenmuotoisena n. 50 m x 45 m laajuisena tasaisena ja avoimena paikkana, jossa kasvaa harvassa muuta ympäristöä vanhempia puita; sekä 2–3 kodan jäänteet –pyöreä kivi- ja maaperustus (läpimitta n. 5 m) sekä takan jäänteet– jotka sijaitsevat n. 15 m konttorista pohjoiseen.

Kuusivaara (1000042227) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee heti Kuusivaaran pohjoispuolella, sen rinteen alla kuivahkossa kangasmetsässä, aivan Kuusivaaran ja Alaisenlaen välisen, idässä Kuusivaaranjänkkään liittyvän kapeahkon suoalueen eteläreunan vieressä. Kohde koostuu alakohtreista 3–1 kämpän jäänteet – jäljellä on varsinaisen kämpän alla sijainneen maakellarin kuoppa (n. 5 m x 3 m, syvyys n. 0,8 m) ja sen puurakenteita, sekä kellaria laajemmalle jatkuvat maaperustukset (kellarin osa mukaanluettuna n. 9 m x 6 m; ja 3–2 majan jäänteet – osin romahtanut laavumainen maja, n 4 m x 5 m, jolla myös rakennusta laajemmat maaperustukset, n. 8 m x 6 m. Kellarin hirsirakenteet ovat vanhemmat kuin majan puurakenteet, ja majan perustukset näyttävät siltä, että sen kohdalla on saattanut aiemmin sijaita hieman suurempi rakennus.

Hosiojänkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hosiojänkän itälaidalla, Hosiovaarojen koillisimman rinteen alaosassa sijaitsee poroerotusaita sekä sen yhteydessä, konttorin vieressä, vielä pystyssä oleva kämppä. Aidat ovat kokonaisuudessaan säilyneet, tosin monin paikoin jo osin kaatuneet. Konttorin ympäristössä on uudemman lauta-aidan lisäksi paikoin sen ulkopuolella jäljellä aiemman hirsiaidan jäänteitä sekä pinoja joihin vanhan aidan hirsiä on koottu. Aidan ympäristössä kasvaa alueen nuorehkoa metsää vanhempia puita, ja konttorin alueella vielä näitäkin vanhempia.

Möysänlaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Leimapuu sijaitsee Möysänlaen korkeimmasta osasta n. 100 m etelään. 50 m länteen sijaitsevat Möysänlaen länsirinteen kallionjyrkänteet. Möysänlaesta suurin osa on avohakattu – leimapuu sijaitsee itärinteen hakkuuaukean länsireunalla kapean metsäisen kaistaleen vieressä. Säilynyt metsä on harvaa mutta melko vanhaa kuivahkon ja tuoreen kankaan välimuotoista kuusi- ja mäntymetsää. Puussa on kaksi kruunuleimaa, n. 1,5 m korkeudella, rungon länsi- ja itäpuolilla yksi kummallakin.

Könkäänmaa 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on Haudanjoen tulvauoman etelärinteeseen kaivettu maakuoppa. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 5 m ja syvyyttä sillä on noin 1,8 m. Pohjoispuolella on kuopan "sisäänkäynti", joka aukeaa suoraan vieressä olevan uittotammen (Haudanjoki 1) etelävallin päälle. Kuoppa on ilmeisesti vuorattu kivillä, se ei vaikuta kivikkoon kavetulta, eikä kairaaminen onnistunut, sillä heti kuntan alla on kiviä.
Kuopan lounaispuolella, noin 1 m päässä isomman kuopan reunasta on toinen pienempi kuoppa, kooltaan noin 1,4 x 1,2 x 0,6 m. Tämä pienempi kuoppa on paksun kuntan peittämä eikä valleja havaittu.
Kohde liittyy mahdollisesti viereiseen uittotammeen (Haudanjoki 1), rakennusmateriaalin ottopaikkana tai jotenkin tammen toimintaan liittyen. Pienempi kuoppa muistuttaa hieman poteroa, mahdollisesti paikkaa on käytetty sodan aikana jonkinlaisena valvontapisteenä, sillä tiedetään, että suomalaisilla oli talvisodassa sissitoiminnan tukikohta Aatsinginhaudassa Haudanjoen varrella.

Könkäänmaa 6 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde muodostuu kolmesta maahan kaivetusta kuopasta suoniemekkeen pohjois- ja eteläpuolella. Rinnevarjostuksessa kuoppien välillä voi havaita myös suon poikki kulkevan linjan/vallin, jota maastossa ei havaittu, mahdollisesti suokasvillisuuden vuoksi. Molemmat kuopat sijaitsevat kuivalla maalla. Kuopat sijaitsevat 125 m etäisyydellä toisistaan.
Kuoppa 1 on muodoltaan pyöreä ja kaivettu etelään suolle laskevaan rinteeseen. Rakenteita tai valleja ei havittu. Kuoppa on kuntan peitossa, kairatessa ei näkynyt huuhtoutumiskerrosta.
Kuoppa 2 on muodoltaan pyöreä ja sen pohjoispuolella, eli suon puolella, sen kyljessä on neliön muotoinen 1,5 x 1,5 x 0,5 m kokoinen kuoppa, joka muodostaa ikään kuin portaan tai lisäosan isompaan kuoppaan. Pyöreän kuopan pohjalla on vettä, molemmat kuopan osat ovat paksun kuntan/sammalen peitossa, eikä valleja havaittu.
Kolmas kuoppa on kuopan 2 eteläpuolella, kooltaan n. 3 x 1,5 x 0,6 m.

Tunturikummunkuusikko 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde muodostuu kuudesta maahan kaivetusta kuopasta. Kuopat ovat rakenteettomia. Kairatessa pohjalta noin 4 cm huuhtoutumiskerros. Kuoppia saattaa olla maastossa enemmänkin, ympäristö on sen verran kuoppaista/kivikkoista, että kaikkia kupppia ei ehkä havaittu.

Tunturikummunkuusikko 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on paksun kuntan peitossa oleva pyöreähkö 1,6 x 1,4 x 0,75 m kokoinen maakuoppa. Kuopan reunat ovat melko jyrkkäreunaiset eikä selviä valleja havaittu. Mahdollinen säilytyskuoppa.

Sokiavaara 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde koostuu neljästä rinteeseen kaivetusta maakuopasta. Kuopat ovat itään viettävän rinteen reunalla linjassa luode-kaakko-suuntaisesti. Kaikki kuopat ovat kooltaan noin 0,8 x 0,8 x 0,6/0,15 m. Kuoppien itäpuolen seinät ovat rinteen suuntaisesti matalammat kuin länsipuolen ylärinteen seinät. Kuopat on ilmeisesti vuorattu ainakin osittain kivillä, niitä ei ole kaivettu kivikkoon. Kuopat ovat ohuen kunttakerroksen peitossa. Kuntan alla on kiviä, joten kunnon kairanäyettä ei saatu.

Muotkaoja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on vanha tupasija. Seinärakenteista ei ole mitään jäljellä, ainoastaan piisi ja sen edustalla kaksi rinnakaista painannetta näkyvät maan pinnalle. Rakennus on ilmeisesti ollut kaksiosainen pohjois-eteläsuuntainen ja kooltaan vähintään noin 4 x 7 m. Piisi sijaitsee itäosassa ja on varsin kookas, mitoiltaan noin 4 x 1 m. Piisin edustalla, sen lounais- ja luoteispuolella on kaksi painannetta, jotka osoittavat mahdolliset tuvan paikat. Mahdollisesti kyseessä on kaksi tupaa, joissa on molemmissa ollut oma piisi.
Noin 9 m länteen tuvasta on kaksi noin 1 x 1 m kokoista maahan kaivettua kuoppaa länteen laskevassa rinteessä.
Lisäksi tuvan eteläpuolella noin 7 m päässä on aluskasvillisuuden peittämä kiviröykkiö, joka on kooltaan noin 2 x 1 m.

Aatsinginhauta 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on talonpohja. Tupa on pohjois-eteläsuuntainen, kooltaan noin 7 x 3,5 m, ja sen eteläpäädyssä itäpuolella on tuppan liitetty lisäosa, mahdollisesti talli tai lato, kooltaan noin 2,5 x 2,9 m. Kokonaisuutena tupa ja sen ulkorakennus muodostavat L-muotoisen pohjan.

Aatsinginhauta 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteella vaikuttaa olevan kaksiosaisisen rakennuksen pohja sekä rakennusten edustan piha-aluetta rajaava ranka-/perkka-aita. Kaksiosainen rakennus on luode-kaakkosuuntainen ja kooltaan noin 15 x 7 m. Rakennus on jaettu kahteen osaan niin, että luoteisosa on kooltaan noin 8 x 7 m ja kaakkoisosa noin 7 x 7 m. Puurakenteet ovat säilyneet melko huonosti niin, että rakenteen muoto hahmotettiin lähinnä kohoumana maassa. Poikkeuksen tästä muodostaa rakenteen kaakkoisseinusta, jossa hirsirakennetta on asetettu/jäänyt kahden kasvavan puun väliin ja jotka ovat edelleen näkyvissä maanpinnalle. Salvoksia ei ole säilynyt, mutta rakentamiseen on käytetty pyöröhirsiä.

Aatsinginhauta 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on mahdollinen asuinsija, joka koostuu kolmesta talonpohjasta, kahdesta maakuopasta sekä yhdestä maakellarista/korsusta. Kaikki rakenteet ovat itä-länsilinjassa niin, että lännessä Haudanjoen vieressä on maakuoppa 1, jonka itäpuolella noin 15 m päässä on hirsituvan pohja 1. Tuvan 1 itäpuolella noin 6 m päässä puolestaan on maakellari/korsu ja heti sen itäpuolella tuvanpohja 2. Tuvanpohja 3 on heti tuvanpohja 2 itäpuolella. Maakuoppa 2 on viimeisenä, noin 2 m tupasijan 3 itäpuolella.

Könkäänmaa 2-3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Könkäänmaa 2:
Kohde on kaksiosaisen savottakämpän raunio. Kämppä on luode-kaakkosuuntainen, tupa sijaitsee kämpän kaakkoispäädyssä ja talli luoteessa. Tupa on kooltaan noin 7 x 6 m ja talli noin 8 x 5 m. Kämpän lounaisseinä on yhtenäinen, mutta koillispuolella tuvan puoli on noin metrin tallia isompi, niin, että rakennus muodostaa ikään kuin tyngän L-kirjaimen. Ovet ovat ilmeisesti kämpän pitkällä koillisseinällä Haudanjoen suuntaan.
Könkäänmaa 3:
Kohde on pieni hirsitupa Aatsinginhaudan eteläpäässä, Haudanjoen länsirannalla. Tupa liittyy mahdollisesti savottakämppään (Könkäänmaa 2), joka sijaitsee 20 m kohteesta pohjoiseen.

Niittyjängänharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; LKYT-hankkeen kohdekuvaus, kohde 732-206 Niittyjängänharjun savottakämpän jäännökset: Kohde sijaitsee Latvajärvellä Niittyjängän harjun itäpuolella lammenrannalla. Ympärillä jänkää. Savottakämppä 2-osainen. Samalla alueella 3 kpl kämpän jäännöksiä. Raunio, kehä ja kivikasa näkyy maastossa.
Kohde tarkastettu 5.7.2021. Kohde on kaksiosainen pohjois-eteläsuuntainen savottakämpän raunio. Talli on pohjoispäädyssä ja tupa eteläpäädyssä. Rakennuksen kokonaismitta noin 12,1 m x 7,3 m. Toinen, nuorempi savottakämppä (Niittyjängänharju 2) sijaitsee noin 130 m koilliseen kohteesta.

Niittyjängänharju 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosainen savottakämpän raunio. Tupa ja talli ovat erikseen noin 20 m päässä toisistaan. Toinen, vanhempi savottakämppä (Niittyjängänharju 1) sijaitsee noin 130 m lounaaseen kohteesta.

Niittyjängänharju 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosainen itä-länsisuuntainen metsätalouskämpän raunio. Talli on länsipäädyssä ja tupa itäpäädyssä. Rakennuksen kokonaismitta noin 11 m x 7,6 m. Haudanjoen tammi (Latvajärvi 4) sijaitsee noin 55 m kohteesta kaakkoon. Lisäksi toinen saman tyylinen savottakämppä (Metsätalousmailla) sijaitsee noin 160 m kaakkoon kohteesta Haudanjoen itärannalla lähellä jokisuuta.
Kohde on todennäköisesti 1900-luvun alkuun ajoittuva savottakämppä.

Lehtovaara 1 (1000042396) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosainen länsi-itäsuuntainen savottakämpän raunio. Talli on länsipäädyssä ja tupa itäpäädyssä. Rakennuksen kokonaismitta on noin 11 m x 4,7 m. Toinen savottakämppä (Lehtovaara 2) sijaitsee noin 70 m länteen kohteesta.

Lehtovaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 2-osainen koillis-lounaissuuntainen savottakämpän raunio. Talli on länsipäädyssä ja tupa itäpäädyssä. Rakennuksen kokonaismitta noin 11 m x 4,7 m. Toinen savottakämppä (Lehtovaara 1) sijaitsee noin 70 m itään kohteesta.
Kohde on 1900-luvun alun savottakämppä.

Kolmiloukkonen 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; LKYT-hankkeen kohdekuvaus, Kolmiloukkosen savottakämpän jäännökset, 723-199: Kohde sijaitsee Sallassa Kolmiloukkusen rannalla Poropuistossa. Ympärillä mäntymetsää. Savottakämpän rauniot, kivimuuri. Kohde havaittu 90-luvulla. Alapoikelan Sulon isä ollut tällä savotalla. Raunio näkyy maastossa.
Tarkastettu 28.6.2021. Kohde on kaksiosainen kaakko-luodesuuntainen savottakämpän raunio. Talli on luoteispäädyssä ja tupa kaakkoispäädyssä retkeilypolun vieressä. Rakennuksen kokonaismitta noin 11 m x 6,5 m.
Kohde on 1900-luvun alkupuolen savottakämppä.

Muotkaoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosaisen savottakämpän raunio. Kämppä on pohjois-eteläsuuntainen, sen ovet antavat ilmeisesti länteen ja tupa sijaitsee kämpän eteläpäädyssä ja talli pohjoispäädyssä. Kokonaismitoiltaan kämppä on 8,5 x 3,8 m, josta tupa on noin 4,1 x 3,8 m ja talli noin 3,9 x 3,8 m. Piisi sijaitsee tuvan sisäänkäynnin vasemmalla puolella, se on kooltaan noin 1,4 x 1,6 x 0,6 m ja aluskasvillisuuden peitossa.
Kohde on todennäköisesti 1900-luvun alkuun ajoittuva savottakämpän raunio. Mahdollisesti kyseessä on ns. Ruukinpirtti; savottakämppä, jota talvisodassa suomalaiset joukot käyttivät sissisodan tukikohtana.

Könkäänmaa 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosaisen savottakämpän raunio. Kämppä on luode-kaakkosuuntainen, tupa sijaitsee kämpän kaakkoispäädyssä ja talli luoteessa. Kokonaismitoiltaan kämppä on noin 11 x 5,5 m, josta tupa on noin 5 x 5,5 m ja talli noin 6 x 5,5 m. Tuvassa ei ole piisiä. Ovien sijainti on epäselvä huonosti säilyneiden rakenteiden vuoksi ja tallin luoteispäädyn rajautuminen epäselvä.
Kohde on todennäköisesti 1900-luvun alkupuolen savottakämppä.

Haudanjoki 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on merkattu vanhoihin metsätalouskarttoihin vuonna 1934 (Yleiskartta Sallan hoitoalueesta). Kohde näkyy lisäksi vinovalovarjosteaineistossa.
LKYT-hankkeen kohdekuvaus, Aatsinkijoen tammen jäännökset, 732-208: Kohde sijaitsee länsipuolella Haudanjoen tietä n. 10 m. Sillasta n. 50 metriä alavirtaan. Aatsinginhaudan joen tammi. Näkyy maastossa, penkereet ja puita.
Kohde tarkistettiin 6.8. ja 11.8.2021. Kohteesta on säilynyt parhaiten kivirakenteet. Koillis-lounaissuuntainen noin 2 m leveä luonnonkivistä kasattu kivivalli on kokonaispituudeltaan yhteensä noin 60 m. Valli katkeaa ainostaan joenuoman kohdalla. Haudanjoen itärannalla kulkeva metsäautotie on ilmeisesti osin rakennettu vallin päälle. Vallilla on pituutta itärannalla noin 15 m ja länsirannalla noin 35 m. Valli kulkee myös joen pohjassa, mutta niin matalana, että se sallii joen virtaamisen vapaasti.
Kohde on 1900-luvun alkupuolen uittopato. Liittyy mahdollisesti Julmoivan hakkuisiin vuosina 1934-35.

Latvajärvi 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on kivi- ja puurakenteinen uittopato. Molemmilla rannoilla on luonnonkivistä kasatut itä-länsisuuntaiset maan ja kiven sekaiset vallit, jotka jatkuvat myös noin 1-2 m jokiuomaan tehden sen kapeammaksi padon kohdalla. Vallin itäpuoli on noin 7 m ja länsiosa muutaman metrin. Länsirannalla rantavalli jyrkkenee nopeasti, joten pidemmääle patovallille ei ole tarvetta. Padon yli kulkee moderni silta ja sitä on jossain vaiheessa korjattu, joka tekee vallin tarkastamisen sillan alta hankalaksi. Mahdollisesti vedessä oleva osa vallia on rakennettu hirsiarkkujen avulla.
Padon keskellä on joen pohjassa säilynyt poikittainen tukki, jossa on koko matkalla aukkoja, joihin on ilmeisesti voitu istuttaa pystypuut, eli neulaset, padon sulkemiseksi / veden juoksun kontrolloimiseksi. Lisäksi joen alajuoksun puolella kivivallia vasten on säilynyt pystyyn iskettyjä paaluja ilmeisesti padon tukirakenteena. Osa puurakenteista on hajonnut ja kulkeutunut alavirtaan. Joessa on edelleen havaittavissa tukkeja, joissa on erilaisia aukkoja ja työstön merkkejä. Mahdollisesti tukit ovat olleet osa uittoa ohjaavaa tukirakennetta, kossaa.

Kaunisharju 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; kuusi pesäkettä, kaksi poteroa, kaksi korsua sekä yksi taisteluhauta. Linnoituslaitteesta on säilynyt sota-arkistossa tulisuunnitelmakartta, jonka perusteella linnoituslaiteet jatkuvat länteen nykyisen Poropuiston alueen itäisille rinteille, lisäksi osa pesäkkeistä on todennäköisesti tuhoutunut Hautajärventien rakennusvaiheessa. Korsuja ja poteroita ei ole merkitty tulisuunnitelmakarttaan.
Linnoituslaitteet sijaitsevat hajallaan pitkin Kaunisharjua ja järjestelmässä on hyväksikäytetty myös harjun luontaisia suppia ja useimmista pesäkkeistä johtaa yhdyshauta takana olevaan suppaan, josta perääntyminen on ollut turvallisempaa. Linnoituslaitteet ovat ryhmittyneet Hautajärventien molemmin puolin ja kaakkoisimman pesäkken 6 ja luoteisimman taisteluhaudan 1 välillä on matkaa noin 730 m.
Taisteluhauta 1 ja pesäkkeet 1-3 sijaitsevat Kaunisharjun huipulla, linnoitetun alueen luoteispäädyssä. Pesäkkeet 5 ja 6 sekä potero 2 sijaitsevat alempana nykyisen Hautäjärventien pohjoispuolella. Pesäke 6 on muista hieman erillään, noin 230 m päässä lähimmästä pesäkkeestä 4. Pesäke 4 on ainut harjun etelään päin suunnattu ja molemmat korsut sijaitsevat harjun eteläpuoleisilla rinteillä.
Pesäkkeistä viisi osoittaa Kaunisharjun pohjoispuolelle päin ja ainoastaan yksi, pesäke 4, harjun eteläpuolelle kohti Kolmiloukkosta. Pesäkkeet ovat kaikki ilmeisesti konekivääri- tai pikakivääripesäkkeitä, ne ovat suorakaiteen muotoisia ja niissä on, pesäkettä 6 lukuun ottamatta, säilynyt romahtaneita kattorakenteita.
Korsut sijaitsevat molemmat harjun etelänpuoleisilla rinteilä. Korsu 2 eroaa huomattavasti alueen muista korsuista massiivisen kokonsa ja sijaintinsa puolesta. Korsu sijaitsee Kolmiloukkosen rannassa hyvin jyrkässä rinteessä ja se vaikuttaa paljon jykevämmältä kuin muut alueen linnoituslaitteet, katto on suurelta osin edelleen paikallaan ja siihen on käytetty ainakin kolminkertaista hirsikerrosta.
Taisteluhauta 1 sijaitsee linnoitetun alueen luoteispäädyssä, harjun korkeimman reunan suuntaisesti. Siihen on sisäänkäynti harjun eteläpuolelta, suojapuolelta, mutta se ei vaikuta johtavan mihinkään vaan päättyy hieman ennen pesäkkeen 1 länsiseinää.
Korsu 2 on mahdollisesti ollut ns. Sallan erakon asuinpaikka 1970-1980-luvulla.

Kauniinhaudanharju 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; neljä patteria tai korsua sekä kuusi poteroa. Kohteen pohjois- ja eteläpuolella on lisää vastaavanlaisia linnoituslaitteita (Kaunisharju 1 sekä Kauniinhaudanharjun eteläpäässä Metsätalousmailla).
Korsuista kolme (2-4) sijaitsee rinnatusten harjun alarinteellä noin 30 m päässä Hautajärventiestä. Neljäs korsu (1) sijaitsee kauempana noin 130 m koilliseen muista linnoituslaitteista. Linnoituslaitteet on suunnattu itään/kaakkoon, kaikissa poteroissa on valli itään päin ja korsut ovat länteen laskevilla rinteillä.

Sukkala 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteeseen kuuluu kuusi neliömäistä hiekkamaahan kaivettua rakenteetonta kuoppaa. Kuopat ovat linjassa niiden länsipuolella kulkevan pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen kanssa. Kuoppa 1 on lähes tuhoutunut sen yli kulkevan moottorikelkkauran(?) vuoksi; kulku-uraa varten harjannetta on kaivettu alaspäin ja kuoppa tuhoutunut prosessissa, se on kuitenkin vielä näkyvissä rinteen profiilissa.
Kohde on todennäköisesti toisen maailmansodan aikainen kenttälinnoite, jossa kuusi poteroa.

Ylimmäinen Sotkajärvi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on kenttälinnoitteita kahdessa eri rykelmässä. Pohjoisempana sijaitsee viisi pesäkettä sekä neljä poteroa, etelämpänä noin 120 m päässä ensimmäisestä kahdeksan poteroa. Maasto on varsin epätasaista ja paikoin oli vaikea hahmottaa varsinkin poterot pinnan luonnollisista muodoista.
Kohde on toisen maailmansodan aikainen kenttälinnoite.

Haudanjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on hirsinen heinälato. Kooltaan lato on noin 4 x 4 m, noin 2 m leveä oviaukko aukeaa lounaaseen. Rakennuksen katto on romahtanut, mutta seinät ovat säilyneet ilmeisen hyvin katonrajaan asti noin 1,7 m korkeina. Ladon lattia on vedessä ja kulmakivet ovat ilmeisesti vajonneet kosteaan maahan. Lato on rakennettu pyöröhirsistä, joissa on alapuolella matala kaareva salvos. Osa hirsistä on sidottu yhteen rautalangalla.
Kohde on heinälato 1900-luvun puolivälistä.

Haudanjoki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on hirsinen heinälato. Kooltaan lato on noin 2,5 x 3,5 m ja oviaukko antaa koilliseen. Rakennuksen pohjoiskulma on säilynyt parhaiten, muualla heinikon peittämänä on 1-2 hirsikertaa, mutta pohjoiskulmassa on säilynyt viisi hirsikertaa. Rakennus on tehty pyöröhirsistä, joissa on matala kaareva salvos alaspäin. Osa hirsistä on naulattu yhteen teollisilla nauloilla. Rakennuksen kulmakivet ovat ilmeisesti vajonneet kosteaan maahan ja lattia on veden alla.
Kohde on heinälato 1900-luvun puolivälistä.

Kulvakkojänkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kulvakkojängällä, Sallatunturin luonnonsuojelualueen itäosassa, Kulvakkovaaran, Koutoivan ja Välivaaran välissä. Kulvakkojänkä on vaarojen keskelle Kulvakko-ojan varteen muodostunut suoalue, joka sijaitsee ympäristöön verrattuna korkealla (noin 340 m mpy). Alueella on sekä avosuota että metsäistä suota. Vanhojen karttojen perusteella jängällä on sijainnut aikanaan seitsemän niittylatoa.
Kohde on 1900-luvun puolivälin niittylato.

Kulvakkojänkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on Kulvakkojängällä sijaitseva niittylato. Ladon pohja näkyy ilmakuvissa. Kohdetta ei ole käyty tarkistamassa paikan päällä. Kulvakkojängällä on vanhojen karttojen perusteella ollut yhteensä seitsemän niittylatoa, joista kolme avosuolla sijaitsevaa on tässä dokumentoitu. Muut ladot sijaitsevat metsäisellä suolla, eivätkä ole nähtävissä ilmakuvasta.
Kohde on 1900-luvun puolivälin niittylato.

Kulvakkojänkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on Kulvakkojängällä sijaitseva niittylato. Ladon pohja näkyy ilmakuvissa. Kohdetta ei ole käyty tarkistamassa paikan päällä.
Kulvakkojängällä on vanhojen karttojen perusteella ollut yhteensä seitsemän niittylatoa, joista kolme avosuolla sijaitsevaa on tässä dokumentoitu. Muut ladot sijaitsevat metsäisellä suolla, eivätkä ole nähtävissä ilmakuvasta.

Pahkaoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkattu Maanmittauslaitoksen nykyisiin maastokarttoihin. Lisäksi rakennus on merkattu vuoden 1983 topografikarttaan asuinrakennukseksi ja se näkyy vuoden 1969 ilmakuvassa.
Kohde on lautapaneloitu mökki Onkamojärven pohjoispuolella. Mökki on kooltaan noin 5 x 8 m, siinä on yksi ikkuna ja ovi, molemmat etelään päin. Mökin katto on romahtanut, mutta seinät ovat vielä hyvässä kunnossa.

Muotkavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on kaksiosainen pohjois-eteläsuuntainen hirsikämppä. Ovet aukeavat itään, tupa sijaitsee kämpän eteläpäädyssä ja talli/varasto pohjoispäädyssä. Kämpällä on kokoa 5 x 2,6 m (josta molemmat osat noin 2,5 x 2,6 m) ja se on rakennettu pyöröhirsistä, joissa on sahatut yksinkertaiset koirankaulasalvokset alapuolella. Kämppä on rakennettu itään laskevaan rinteeseen ja sen länsipuoli on kaivettu osittain rinteeseen, länsiosa on vajonnut niin, että kämppä on hieman kallellaan.
Kohde on hirsikämppä 1900-luvulta, säilymisestä ja kaminalämmityksestä päätellen se on todennäköisesti rakennettu toisen maailmansodan jälkeen.

Könkäänmaa 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteella on kaksi hirsirakennusta; tupa ja jonkinlainen ulkorakennus. Hirsitupa on kooltaan noin 3,5 x 2,5 m ja sen katto on romahtanut, mutta muuten rakennus on vielä suhteellisen hyvässä kunnossa. Ulkorakennus on kooltaan noin 2 x 2 m ja siitä ovat säilyneet ainoastaan alimmat hirsikerrat.
Kohde on todennäköisesti 1900-luvun toisella puoliskolla käytössä ollut metsästysmaja tai vastaava. Ulkorakennus saattaa olla oma kohteensa ja vanhempi kuin paremmin säilynyt tupakämppä.

Murtovaara 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde on yksittäinen aihkipetäjä rajavyöhykepolun varressa. Männyn molemmin puolin on pilkat. Itse männyn iäksi arvioitiin useampi sata vuotta. Pilkat ovat polun suuntaisesti niin, että eteläpuolen pilkka näkyy polulle etelästä tullessa ja pohjoispuolen pilkka pohjoisesta saavuttaessa.
Kohde on jonkinlainen merkkipuu. Mahdollisesti se liittyy Aatsingin kesätiehen, joka on kulkenut Aatsingin kylästä Onkamojärven pohjoispuolella sijaitsevalle kalakentälle (Kirilahti 1), osin myötäillen nykyistä rajavyöhykelinjaa. Mahdollisesti merkit voivat liittyä myös metsästykseen. Läheisen Pekelojan varrella on ilmeisesti metsästetty aikanaan karhuja ja kaatoja on merkitty alueen puihin.

Pikkulehto 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on noin 1,4 km pituinen pätkä ranka-aitaa. Aita ei ole säilynyt koko matkalta vaan osia sieltä täältä. Aita jatkuu sekä pohjoiseen että etelään mitattua osuutta pidemmälle. Lisäksi sama aita jatkuu ilmeisesti etelässä myös länteen Onkamojärven pohjoisrannan suuntaisesti. Aita on tehty seipäistä ja siihen naulatuista rangoista sekä paikoin laudoista. Aita kulkee nykyisen poroesteen suuntaisesti noin 5-10 m sen länsipuolella.

Muotkavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteella on kaksi kasaa paneloituja lautaseinäelementtejä. Kohteen seinäelementit ovat mahdollisesti peräisin Tuntsan nokisavotalta (1960-67), jossa rakennukset ja tallit kasattiin elementeistä. Näitä elementtejä Metsähallitus(?) on myynyt eteenpäin paikallisille ainakin 1970-luvun alussa. Mahdollisesti elementit ovat päätyneet tänne väliaikaiseen varastoon ja unohtuneet tai niistä on ollut tarkoitus rakentaa jotain mutta hanke on jäänyt kesken.

Hanhioja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on pyöreä 1,1 x 1,1 m kivistä ladottu tulisija. Tulisijaan käytetyt kivet ovat erikokoisia, isoimmat halkaisijaaltaan noin 20 cm. Kivet ja keskellä oleva nuotion paikka ovat suurelta osin paksun sammalen peitossa. Kivien näkyvistä osista ei havaittu palamisen jälkiä. Ympärillä ei muita selviä rakenteita tai merkkejä ihmisen toiminnasta.
Kohde on tulisija tai nuotio todennäköisesti 1900-luvulta.

Paskakumpu 1 (Taide)
Historiallinen; Suuri kelo d1.3 n 50 sm ja pituus n 17 m. Kyljessä pilkkoja joissa kirjoituksia ja vuosilukuja. Yksi vuosiluku on 1863. Alueelta havaittiin kaksi muutakin merkkipuuta, toinen noin 5 m alkuperäisen puun itäpuolella ja toinen noin 20 m sen pohjoispuolella. Molemmissa uusissa havainnoissa pilkat ovat nuorempia.
Merkkipuu, joka liittyy vanhaan kalapolkuun.

Kalliolampi 1 (Taide)
Historiallinen; Kohde on noin 2,5 hehtaarin alueelle rajautuva kuvio vanhoja aihkipetäjiä ja kelottuneita mäntyjä, joissa pilkat ja kruununleimat. Leimattuja puita havaittiin 24 kpl mutta niitä on alueella todennäköisesti enemmän. Kaikki leimatut puut vaikuttavat melko vanhoilta ja suurin osa niistä on jo kelottunut. Elävissä puissa leimat ovat saattaneet kasvaa piiloon eikä niitä siksi havaittu.
Kohde liittyy ilmeisesti Kalliolammen pohjoispuolella sijaitsevan Hangasvaaran hakkuisiin vuonna 1940. Hangasvaaran rinteiltä on leimattu hakattavaksi 12 000 runkoa, joista reilu 3 000 kelopuita. Leimapuuluetteloissa rungot on merkitty ratapölkyiksi (12 000 runkoa = 26 500 ratapölkkyä), eli ne liittynevät Sallan radan rakentamiseen.

Vaattunkilampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämppä, jonka koko on 8 x 15 m, pitkän sivun puolivälissä on väliseinä. Pitkät sivut kulke-vat itä - länsi - suuntaan.
Vuoden 2021 kulttuuriperintöinventoinnissa kohdetta ei enää löydetty. Kasvillisuus oli korkeaa, joka vai-keutti havainnointia.
Metsätyökämppä, jonka kyljessä on hevostalli. Historiallisissa ilmakuvissa näkyy vuonna 1949 paikalla olleen kaksi rakennusta ja niitä ympäröivä piha-alue. Vuonna 1956 pienempi rakennus on poissa ja tämän jälkeen otetuissa kuvissa rakennusta ei enää ole ja piha-alue on kasvanut umpeen.

Kaltion laavu lähde (Puurakenteet)
Historiallinen; Lähteeseen eri pituisista laudoista valmistettu patorakennelma. Padon vastapäisellä rannalla on padon toinen puolikas, joka on nostettu sivuun. Havaittavissa oli lautojen päitä, sillä rakenne oli melkein koko-naan turpeen alla. Laudat kiinnitetty nauloilla.
Mahdollisesti pieni patorakennelma, jolla on pyritty estämään roskien kulkeutuminen ojasta lähteeseen. Lähdettä tai siihen kulkevaa ojaa ei ole merkitty vanhoihin maastokarttoihin. Historiallisissa ilmaku-vissa voi havaita, että lähteelle vievän ojan ympäristö on hakattu/raivattu vuosien 1956 ja 1994 otettujen kuvien välissä. Pato ei ole 1950-lukua vanhempi vaan todennäköisesti saman ikäinen kuin itse lähde, joka on ojituksen myötä syntynyt.

Vikaköngäs 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha rakennuksen betoninen kivijalka. Historiallisten ilmakuvien perusteella rakennus on ollut paikal-laan jo 1940-luvulla. Ympäristö on ollut raivattua ja siinä kohden, jossa nykyään kulkee reitti laavulle, on ollut lyhyt tie.
Talonpaikka liittyy mahdollisesti Vikakönkäälle suunniteltuun voimalaitokseen ja sen rakentamiseen. Työt aloitettiin, mutta ne keskeytyivät melko pian sodan alettua. Sodan päätyttyä voimalaa ei kuiten-kaan koskaan päädytty rakentamaan, sillä pienet voimalaitokset jäivät pian kannattamattomiksi Kemi-joen patoamissuunnitelmien seurauksena. Vikakönkäällä on ollut myös uittoa aina1980-luvulle saakka.

Vaattunkivaara 1 (Taide)
Historiallinen; Vanha honka, jossa on kaksi pilkkaa. Ensimmäinen pilkka on 0,8 metrin korkeudella ja se on mitoiltaan 0,11 x 0,04 m. Toinen pilkka on 1,02 m korkeudella ja sen mitat ovat 0,15 x x0,06 m.
Pilkoissa ei ole kaiverruksia, eikä maastosta löytynyt muita pilkkapuita.

Kivalonaapa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nykyisen päivätuvan vieressä sijaitsee pieni kuusikko, jonka keskellä on ruostunut kamiina. Paikalla on todennäköisesti ollut Kivalonaavan suoniityn niittypirtti, mutta siitä ei ole enää havaittavissa min-käänlaisia ulkoisia rakenteita.
Paikalla olleen 1900-luvun alussa rakennetun niittypirtin alkuperäinen sijainti.

Santalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Santalammen kaakkoispuolella lampea reunustavan rämeen reunalla sijaitsevat kämpän betoniperustukset, mitoiltaan n. 7 m x 5 m. Ympäristön maasto on nuorta koivua ja kuusta kasvavaa soistuvaa tuoretta kangasta. Kämppä on merkitty vuoden 1965 peruskarttaan, mutta vuoden 1979 peruskartasta sitä ei enää löydy.

Vaaranalusjänkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vaaranalusjänkän pohjoisreunalla, n. 600 m Sorvasvaarasta eteläkaakkoon sijaitsee hirsistä rakennettu kämppä, n. 5 m x 3,5 m. Kämpän koillispuolitse kulkee Lumilehdontiestä alkava talvitie. Kämpän lähiympäristössä maasto on harvapuista, mutta pensaskerroksen kasvillisuudeltaan runsasta lehtomaista kangasta. Muutamia vanhoja kuusia ja lehtipuita kasvaa kämpän ympärillä. Kämppä on merkitty vuosien 1965 ja 1979 peruskarttoihin. Vuoden 1979 peruskartassa näkyvää ulkorakennusta ei pystytty maastosta enää havaitsemaan.

Sihtuunajoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Runsaat 200 m Valkolantien itäpuolella ja n. 500 m Pajulammesta eteläkaakkoon, Sihtuunajokeen johtavan puron varrella sijaitsevat alakohde 6–1 lautaseinäinen kämppä, kooltaan n. 6 m x 5 m ja L-kirjaimen muotoinen. Alakohde 6–2 on kellari, kooltaan n. 3 m x 3 m ja 1,5 m syvä. Vielä täysin seisova kämppä sijaitsee hieman puron rantatörmän yläpuolella, kun taas kellari, josta ovat kuopan lisäksi säilyneet seinien puurakenteet, on kaivettu puron törmään. Maasto puron varressa ja sen koillispuolella on mäntyä kasvavaa rämettä, puron lounaispuolella koivua, kuusta ja mäntyä kasvavaa soistuvaa tuoretta kangasta. Kämppä on merkitty vuoden 1965 peruskarttaan, ja vuoden 1979 peruskarttaan on merkitty kämpän lisäksi myös ulkorakennus osapuilleen havaitun kellarin sijaintiin.

Tervahaudankangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervahaudankanakaan pohjoisreunamilla, Valkolantien vieressä sen pohjoispuolella ja Sihtuunajoen länsipuolella, juuri ennen kuin Valkolantie ylittää joen. Kämpästä on jäljellä maa- ja kiviperustukset, pinta-alaltaan arviolta 6 m x 4 m, sekä sen purkamisen jäljiltä kasa tiiliä, metallinen lämmitysuuni tai kiuas, sekä muita irtaimia jäänteitä. Ympäröivä maasto on hiekkaista, kuusta ja koivua kasvavaa tuoretta kangasta.

Känkkyräoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neloskummun lounaispuolella, Känkkyräojan lounaisella rantatörmäalueella sijaitsevat kämpän paikka sekä kolmen kellarin jäännökset. Alakohde 8–1 on kämpän paikka n. 10 m päässä Känkkyräojasta – jäljellä on enää vain männynvesoja kasvavan avohakatun kuivahkon kankaan hiekkaiseen maaperään tasattu aukio, jolla kasvaa muutamia laajemmankin ympäristön muita puita vanhempia kuusia, sekä yksi metallinen tynnyri. Alakohde 8–2 on kellarin jäännös vanhassa rantatörmässä, 3 m x 2,5 m ja 1,5 m syvä – suuri osa seinien
puurakenteista on vielä säilynyt. Alakohde 8–3 on niin ikään vanhaan rantatörmään tehty kalakellari, 2,5 m x 1,5 m ja 1,5 m syvä – sen mahdollisia rakenteita ei itse kellarikuoppaa ja muutamaa hirren jäännöstä lukuun ottamatta ole säilynyt. Alakohde 8–4 on pieni kellari tai muu suorakaiteenmuotoinen kuoppa (1,5 x 1,5 m, 0,6 m syvä) vanhan rantatörmän päällä. Rantatörmä, jolla kellarit sijaitsevat, on maastoltaan koivua ja kuusta kasvavaa tuoretta kangasta, jonka alapuolella Känkkyränojan nykyisellä rannalla on heinikkoista kosteata lehtoa. Kämppä on merkitty vuoden 1965 peruskarttaan, mutta vuoden 1979 peruskartassa ja tätä myöhemmissä kartoissa, myös nykyisessä peruskartassa, paikalle on merkitty enää asumaton rakennus – nykyisen peruskartan rakennusmerkinnän kohdalla sijaitsee kellari, alakohde 8–2.

Lainiolompolo 6 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaatunut kodan raunio sijatsee Lainiolompoloa ympäröivän suoniityn reunalla olevalla kivennäismaa-alueella. Kota on tehty ohuista puun rangoista, jotka ovat olleet päällystetty tuohella. Kahden rangan pää on Y-mallinen, johon muut rangat tukeutuvat. Neliskulmainen oviaukko on ympäröity laudoilla, jotka on kiinnitetty nauloilla ja rautalangalla. Kodan keskellä on pyöreä isoista kivistä tehty kehäliesi, joka on hal-kaisijaltaan noin 1,0 m. Lähiympäristössä on modernia roskaa, kuten ruostuneita peltipurkkeja ja lasipul-loja.
Kotaa on todennäköisesti käytetty yösijana, kun läheistä Lainiolompolon suoniittyä on niitetty.

Aakenustunturi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on pienen kuusiryhmän juurelle rakennettu tilapäismajoite. Karuissa ylätunturin olosuhteissa kasvaneiden kuusien ikää on vaikea tarkasti arvioida, mutta hyvin todennäköisesti ainakin kookkaim-mat kuuset ovat selvästi yli viidenkymmenen vuoden ikäisiä.
Kookkaimman kuusen alaoksien alle on raivattu suojaisa, väliaikaiseen majoittumiseen sopiva, noin 2,0 m x 1,3 m laajuinen ja noin 0,7 m kor-kea puoliympyrän muotoinen tila, joka on itä- ja eteläreunojensa osalta rajattu noin 0,4 m levyisellä ja noin 0,4 m - 0,6 m korkuisella muurimaisella kivilatomuksella.
Ilmeisesti kyseessä on ollut kesäiseen aikaan käytetty retkeilijöi-den rakentama suoja, jossa on mahtunut majoittumaan enintään kaksi henkilöä.

Ylä-Molosoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee neljä rakennuksenpohjaa ja yksi - mahdollisesti saunan - jäännös. Vuonna 2021 paikalta löydettiin kuitenkin vain kolme rakennuksenpohjaa.
Paikka on tulkittu on savottapihapiiriksi, sillä 1930-luvulla Metsähallitus on suorittanut hakkuita Ala-Moloslehdossa ja Sumupuljuilla. Rakennuksien pohjista kaksi erottuvat v. 1957 ilmakuvassa hirsike-hikkoina ja pihapiiri selkeästi raivattuna alueena.

Kukasjärvi 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kukasjärven pohjoispuolella sijaitsevaan kapeikkoon, josta Kukaspoikkio alkaa, on tehty suuri tammi. Rakenne dokumentointiin itäpuolelta ja se on 36 metriä pitkä ja 4-6 metriä leveä. Pato on U:n muotoinen. Länsirannalla olleen rakenteen havaittiin kaartuvan samalla lailla kuin itäpuolella, joten on syytä olettaa, että rakenne on suunnilleen identtinen molemmin puolin kapeikkoa.
Padon reunat maan puolella on ladottu kivistä ja niiden välissä kulkee puurakenteita. Kapeikossa oleva rakenne on hirttä, joka on sammaloitunut ja heinän peitossa. Näyttäisi siltä, että kapeikon pohjaa on myös kaivettu syvemmäksi.
Patorakennelma on melko suuri ja kaiketi jätetty paikoilleen sellaisenaan, kun käyttö on päättynyt. Historiallisissa ilmakuvassa vuodelta 1996 on nähtävissä, kuinka pato on kulkenut koko kapeikon yli. Tämän jälkeisissä kuvissa on kasvusto vallannut patorakenteen.

Kolvakero 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolvakeron korkeimmalla laella sijaitsee romahtanut kolmiomittaustorni. Rakennettu pyöröhirsistä ja laudoista. Poikkipuiden salvokset on tehty sahalla ja puut on kiinnitetty toisiinsa nauloilla. Torni on ol-lut n. 7 metriä korkea ja kapean pyramidin muotoinen. Tornin huipulla on metallinen alusta, jolle mit-tauslaite on asetettu. Kolvakeron laelta on hyvät maisemat ympäröivään maastoon, etenkin pohjoiseen Risulaelle. Romahtaneen tornin juuressa on reikä ja punaisella maalilla maalattu kolmio, joka on ollut tornin keskipiste.
Kolmiomittausta varten rakennettu torni, joita rakennettiin maailmansotien jälkeen aina vuoteen 1986 asti. Tornit olivat osa kattavaa maan peruskartoitusta, joka tehtiin ennen GPS-järjestelmän tuloa kol-miomittauksin.

Kukaspoikkio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niittylato, johon on läheiseltä jängältä niitetty heinää.
Lato on rakennettu eri kokoisista pyöröhirsistä, joiden päät on sahattu suoriksi. Hirsikerroksia on säily-nyt 7. Salvokset on tehty sahalla. Katto on valmistettu hirsistä ja käsintehdyistä laudoista. Oviaukon kohdalla hirsiin on tehty lovet ovea varten.

Kukaspoikkio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanha vesimylly, eli härkin, ja siihen liittyvä kivinen patorakennelma, jolla on ohjattu veden kulkua myllyyn. Mylly dokumentoitiin vastarannalta. Katto on tehty hirrestä ja laudoista. Katto on romahtanut, mutta seinät ovat yhä pystyssä. Rakennusmateriaali pyöröhirttä, jonka päät on sahattu tasaiseksi. Sal-voksien mallia ei voitu selvittää. Hirsikerroksia 9. Mylly on kallellaan rantaan päin.

Pyhälompolo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhälompololta niitetyn saraheinän kuivattamiseen ja säilömiseen käytetty lato. Todennäköisesti kaikki Pyhälompolon ympärillä olevat ladot ovat kuuluneet samalle henkilölle.
Lompolon pohjoispäädyssä sijaitseva ladon raunio, josta on katto romahtanut. Osa kattolaudoista ja -hirsistä on yhä havaittavissa, vaikka ne ovat sammaloituneet tai turpeen alla. Lato on valmistettu eripak-suisista pyöröhirsistä, joita on säilynyt 3-4 kerrosta. Osa hirsien päistä on sahattu tasaiseksi ja osa kar-tiomallisiksi. Salvokset on tehty sahalla.

Pyhälompolo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhälompololta niitetyn saraheinän kuivattamiseen ja säilömiseen käytetty lato. Todennäköisesti kaikki Pyhälompolon ympärillä olevat ladot ovat kuuluneet samalle henkilölle.
Ladosta on jäljellä neljä paksua kattolautaa, yksi pyöröhirsikerros ja pohjoisessa sijaitseva nurkka. Sal-voksen malli ei määriteltävissä. Ladon jäännöksen mitat ovat 3,8 x 3,7 metriä ja pitempi sivu on koillis-lounais-suuntainen.

Pyhälompolo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhälompololta niitetyn saraheinän kuivattamiseen ja säilömiseen käytetty lato. Todennäköisesti kaikki Pyhälompolon ympärillä olevat ladot ovat kuuluneet samalle henkilölle. Tämä lato saattaa olla muita Pyhälompolon latoja nuorempi tai sitä on käytetty pisimpään, sillä tässä ladossa on ainoastaan käytetty kattohuopaa kattomateriaalina.
Lato on tehty pyöröhirrestä, joita on säilynyt 4 ker-rosta. Salvokset matalia ja tehty kirveellä. Katto on tehty hirrestä, leveästä laudasta ja se on ollut päällystetty kattohuovalla. Katto on romahtanut. Mitoiltaan lato on 5,0 x 4,0 metriä ja pitkä sivu on suunnilleen koillis-lounais-suuntainen. Ovi on koil-lispäädyssä kohti lompoloa ja se on 1,1 metriä leveä.

Historiallinen; Pyhälompololta niitetyn saraheinän kuivattamiseen ja säilömiseen käytetty lato. Todennäköisesti kaikki Pyhälompolon ympärillä olevat ladot ovat kuuluneet samalle henkilölle.
Pyhälompolon varrella olevan ladon raunio, joka on melkein kokonaan painunut turpeeseen. Vierestä kulkee vanhat, huonokuntoiset pitkokset. Ladosta on jäljellä ainoastaan kaksi hirsikerrosta, jotka ovat luoteispuolen seinän hirsiä. Muuten hirret ovat kokonaan maatuneet tai turpeen alla ja erottuvat maas-tossa maavallina. Seinät ovat pyöröhirttä, joissa on päät sahattu tasaisiksi. Salvoksien tyyppiä tai valmistustapaa ei erotettu. Todennäköisesti lato on ollut samalla lailla rakennettu kuin muut lähiympäris-tön ladot. Lato on mitoiltaan 5,6 x 5,8 metriä ja pitkä sivu on kaakkois-luoteis-suuntainen.

Pyhälompolon rannassa sijaitseva romahtaneen ladon jäännös. Ladon katto on romahtanut ja siitä on pystyssä yhä 4-5 hirsikerrosta. Hirret ovat eripaksuisia pyöröhirsiä, joiden päät ovat eri mittaisia ja vii-meistelemättömiä. Salvokset on tehty kirveellä. Lattiahirret ovat turpeen alla, kuten osa romahtaneesta katosta. Katto on tehty hirrestä ja paksuista käsin tehdyistä laudoista. Ladon oviaukko on lompoloon päin, josta heinät on kerätty. Lato on koillis-lounais-suuntainen ja mitoiltaan 5,0 x 4,8 metriä. Oviaukko lounaassa.

Historiallinen; Paikalla on mahdollisesti ollut niittylato, josta ei ole juuri mitään jäljellä.
Kohde sijaitsee rannassa kulkevien vanhojen, huonokuntoisten pitkosten varrella, Pyhälompo-lon rannalla. Ladosta ei ole jäljellä kuin muutama huonokuntoinen hirsi, jotka eivät muodosta selkeää ladon pohjaa tai seinälinjaa. Ainoa latoon viittaava on pyöröhirsi, jossa on kirveellä tehty salvos.

Lompolon rannalla korkeahkossa heinikossa sijaitseva ladon raunio, josta on jäljellä 1-2 hirsikerrosta. Nurkat erottuvat parhaiten, mutta salvoksien mallia tai tekotapaa ei voitu määrittää lahoamisen takia. Lato on tehty pyöröhirsistä ja on mitoiltaan 3,4 x 4 metriä. Pitkä sivu on kaakkois-luoteis-suuntainen. Oviaukkoa ei havaittu, mutta se on todennäköisesti lompoloon päin.

Moloslehon porokämpän vasanleikkokaarre (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisin autiotupana toimivan Moloslehon porokämpän itäpuolella, Aakenus-tunturin Moloslaen länsirinteen alla.
Kohde koostuu vanhan vasaleikkokaarteen jäännöksistä. Kohde erottuu lähiympäristöstään lä-hes puuttomana, heinikkoisena alueena, jonka ympärillä on pääosin jo lahonneita poroaidan jäännöksiä.

Pahtavuoma 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suolla, retkeilyreitin varrella, on romahtanut heinälato. Lato on tehty pyöröhirsistä, joiden päät on viimeistelemättömiä. Säilyneitä hirsikerroksia on 7. Salvoksista osa on tehty hirren alapuo-lelle, osa yläpuolelle ja ne on tehty sahalla.

Aakenustunturi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on miehennostannaisista kivistä kasattu, muodoltaan tornimainen kivilatomus. Kookkaimmat lato-muksen kivet ovat pitkänomaisia, yli puolen metrin mittaisia, ja ne sijaitsevat latomuksen alaosassa. La-tomus on pyöreäpohjainen, kalliopohjalle ladottu, ja siihen käytetyt kivet ovat hyvin jäkälöityneet. Lato-muksen pohjan halkaisija on noin 1,2 metriä, ja latomus kapenee symmetrisesti huippuaan kohti; lato-muksen korkeus noin 1,9 metriä. Latomuksen keskellä, kallion pinnalta liki latomuksen huipulle yltä-vänä, on halkaisijaltaan noin kolmisenttinen puinen seiväs, jonka ympärille kivet on ladottu; seiväs näkyy kivien väleistä latomuksen koillispuolelta.
Vuoden 2021 inventoi: Latomus on osittain romahtanut koillispuolelta. Kohteella ei havaittu uusien kivien latomista olemassa olevan rakenteen päälle. Latomus on mahdollisesti maanmittaukseen liittyvä.

Pahtavuoma 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Retkeilyreitin varrella sijaitsee romahtanut piisi, joka on ollut ladottu tasasivuisista luonnonkivistä. Pai-kalla ei havaittu muurauslaastia, joten piisi on ollut kylmämuurattu. Talonpohjaa tai seinälinjoja ei enää ollut nähtävissä. Piisi erottuu maisemasta sammaloituneena, soikeanmuotoisena kivikasana, josta kasvaa kuusen ja koivun taimia. Kasan päällä on pitkä ja kapea metallilevy, metallinen hiililapio, ruostunut säily-ketölkki, sekä pieni pala nahkaa, joka näyttäisi olevan peräisin kengästä.
Vanha rakennuksen paikka. Mahdollisesti paikalla on ollut niittypirtti, sillä Pahtavuomalla on ollut paljon niittylatoja ennen maatalouden tehostumista ja koneellistumista.

Lainiolompolo 7 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suurista luonnonkivistä ladottu soikea uuni, joka on mitoiltaan 2,3 x 1,6 m. Pitkä sivu on kaakkois-luoteissuuntainen. Uuni on sammaloitunut ja siitä kasvaa koivua ja puolukkaa.

Aakenustunturi 2 (Tapahtumapaikat)
Moderni; Kohde on toisen maailmansodan aikainen Junkers JU 52 -kuljetuskoneen pakkolaskupaikka, jonka kautta nykyään kulkee Aakenustunturilla kiertävä vaellusluontopolku.Kuljetuslennollaan Pontsalanjoelta Rovaniemelle saksalainen kuljetuskone Junkers Ju-52 eksyi reitiltä lumipyryssä ja törmäsi tällä paikalla Aakenustunturin Moloslaen rinteeseen.
Kohteen keskeisimmän osan muodostaa halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen palaneelta vaikuttava avoin alue, missä Junkersin rä-jäyttäminen on tapahtunut, ja jolla on yhä levällään Junkersin peltiosia. Yksittäisiä Junkersin kappaleita on hajanaisesti varsin laajalla alueella, mutta koneen kaikista osista lienee Aakenustunturin rinteellä jäl-jellä silti enää vain hyvin pieni osuus.

Kolvakero 1 (Taide)
Historiallinen; Paikalta on öydetty kesällä 2017 vanhan merkkipuun, jossa kaiverrus 1899. Kohdetta yritettiin paikantaa vuoden 2021 inventoinnissa, mutta sitä ei löytynyt koordinaattipisteestä.

Tuliniemi 2 (1000042967) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vanhan pellon laidassa sijaitseva ladon raunio. Kaikki seinät ovat yhä pystyssä, mutta katto on romahtanut. Lato on tehty viimeistelemättömistä pyöröhirsistä, joiden salvokset on tehty sa-halla. Hirsikerroksia on jäljellä 16. Ladossa on hirsistä tehty lattia ja kattomateriaaleina on hirttä ja lautaa.
Lato sijaitsee paikalla, jossa on ollut ainakin 1960-luvulta asti peltoa. Lato on todennäköisesti tehty noihin aikoihin.
HUOM. Inventointiraportissa kohde on nimellä Tuliniemi 1, tämä muutettu järjestysnumerolle 2 erottamaan se kohteesta Tuliniemi, joka on kohteesta lounaaseen sijoittuva kivikautinen asuinpaikka.

Tuliniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luhtan reunassa sijaitseva heinäladon jäännös, joka on osittain uponnut vetiseen suohon. Alimmat hirret ovat sammaloituneet. Käytöstä pois jäänyt heinälato.
HUOM. Inventointiraportissa Tuliniemi 2

Tuliniemi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöröhirsistä valmistettu heinälato. Salvokset on tehty sahalla ja hirsien päitä ei ole viimeis-telty. Ladosta on säilynyt 13 hirsikerrosta ja hirsilattia, joka on sammaloitunut. Harjakatto on tehty hirrestä ja laudoista, ja se on romahtanut. Ladon lattia ja alimpia hirsiä on veden alla.
Käytöstä pois jäänyt heinälato.
HUOM. Inventointiraportissa Tuliniemi 3.

Polvensuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ladon raunio, näkyy vuoden 1970 topografiakartassa. Ladosta on havaittavissa 3 hirsikerrosta. Suurin osa ladosta on romahtanut ja kuntan alla. Nurkat ovat säilyneet parhaiten ja niiden salvokset näyttävät tehdyn kirveellä. Hirsien päätyjä ei ole viimeistelty. Lato on pohjois-etelä-suuntainen ja se on mitoiltaan 4,8 x 5 metriä.
Kyseessä on suoniittyjen käyttöön liittyvä lato, joka on jäänyt pois käytöstä luonnonniittyjen menettä-essä merkitystään maatalouden koneellistuessa,

Maunujoki Köngäs 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laudoista tehty rakennus, josta on vain yksi seinä pystyssä. Katto laudoista ja se on ollut päällystetty punamustalla kattohuovalla. Laudat harmaantuneet. Seinä vuorattu vanerilla tai vastaavalla. Materiaali muistuttaa etäisesti paksua pahvia, mutta on huomattavasti vahvempaa. Tähän on piirretty kaksi alastoman naisen kuvaa lyijykynällä ja kaiverrettu nimiä ja päivämääriä eri aikoina. Osa kaiverruksista on kalamiesten peruja.
HUOM. Inventointiraportissa nimellä Maunujoki 1.

Maunujoki Köngäs 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maunujoen rannalla sijaitseva matala, soikeahko kivilatomus. Latomuksen mitat ovat 1,4 x 1,5 metriä ja pitempi sivu on itä-länsi-suuntainen, korkeudeltaan n. 0,3-0,4 metriä. Kivikerroksia lato-muksessa on yksi. Keskiosassa on pystyssä laakakivi, joka ei ole huomattavasti muita kiviä isompi tai erottuvampi.
Latomus voi mahdollisesti olla kiinteistöjen välinen rajamerkki. Vuoden 1970 topografikartassa latomuksen lähistöltä kulkee kiinteistön raja.

Läntinen Akanpalon niitty (Asuinpaikat)
Historiallinen; Akanlammen niityillä on kahden tilan jäännökset (toinen nimellä Itäinen Akanpalon niitty), jotka sisältävät asuinrakennuksia sekä muita ulkorakennuksia. Niityillä on todennäköisesti ollut asutusta samaan aikaan.
Kohde on 1900-luvun alkuun ajoittuva asuinkenttä.

Itäinen Akanpalon niitty (Asuinpaikat)
Historiallinen; Akanlammen niityillä on kahden tilan jäännökset (toinen nimellä Läntinen Akanpalon niitty), jotka sisältävät asuinrakennuksia sekä muita ulkorakennuksia. Niityillä on todennäköisesti ollut asutuKohde on 1900-luvun alkuun ajoittuvia asuinkenttiä.
Kentällä on asuinrakennusten ja talousrakennusten jäännöksiä sekä niitynraivausröykkiöitä.

Perä-Puikkonen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Perä-Puikkosen länsipuolella, verrattain jyrkän rinteen laella, on yksittäinen tuliasema. Torjuntasuunta on itään kohti Perä-Puikkosta.

Ounasvaara parakkileiri (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikainen saksalainen varuskunta. Alueella on runsaasti taisteluhautoja, sekä rakennuksen jäännöksiä ja perustuksia. Kohdetta ei ole arkeologin toimesta tarkasti kartoitettu, mutta kohteesta on selonteko ja kartta teoksessa "Parakkeja ja piikkilankaa" (Mikkonen 2016). Alue käveltiin läpi rajauksen saamiseksi syksyllä 2021, kun kävi ilmi, että alueelle oli rakennettu maastopyöräilyreittejä, jotka olivat osittain vahingoittaneet alueen jäännöksiä.
Kohde on Luftwaffen Luftnachrichten 56:n parakkileiri, joka on sijainnut Ounasvaaran länsirinteellä (Mikkonen 2016: 132-134).

Ritavaara pohjoinen 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lähellä Ritavaaran huippua. Maasto on kivistä ja kallioista. Aluskasvillisuus on varpuvaltaista. Puusto on mäntyä. Rajamerkki on ladottu kivistä ja keskellä on korkeampi silmäkivi. Rajamerkin koko on 125x125 cm ja korkeus 50 cm. Keskikiven korkeus on 20 cm. Keskikiveen on kaiverrettu rajapyykin numero, joka on 21 tai 91. Rajamerkki on mahdollisesti poistunut käytöstä, koska noin viiden metrin päässä etelälounaassa on modernimpi, oranssi rajapyykki.
Kohteesta saatiin palautteen kautta lisää tietoa: Kyseessä on voimassa oleva rajapyykki. Mastolle on aikoinaan lohkottu oma kiinteistö, ja tällöin kiinteistölle on rakennettu nelikulmaiset pyykit 20-23. Rajapyykit ovat neliskanttisia kivilatomuksia, joissa on napakivi, mihin on kaiverrettu numero. Kyseessä oleva kohde on numero 21.

Ritavaara pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee lähellä Ritavaaran lakea, noin 40 metrin päässä nykyisistä laskettelurinteistä länteen. Maasto on kivistä kangasmetsää, jonka pohjakasvillisuus on varpuvaltaista. Vanhan käppyräisen männyn kyljessä on noin 15x2 cm kokoinen pilkka, jossa on näkyvillä yksi leima. Pilkan suunta on pohjoiseen ja se on noin 1,2 metrin korkeudella. Pilkka on kyljestynyt alkuperäisestä paljon.

Ritavaara pohjoinen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee lähellä Ritavaaran lakea, noin 150 metriä laelta lounaaseen, laskettelurinteiden länsipuolella. Maasto on kuivaa mäntykangasta. Kelottuneen vanhan männyn kyljessä on pieni pilkka, jossa vielä osittain näkyvissä leima. Pilkka osoittaa luoteeseen. Pilkan koko on noin 6x4cm.

Ritavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee kivisellä Ritavaaran itärinteellä noin 120 metrin päässä Ritavaaran laesta. Maasto on kivikkoinen. Puusto on mäntyä. Läpimitaltaan noin 50 cm männyssä on kolme pilkkaa, joissa on leimoja. Pilkka 1 on itään ja se on kooltaan 30x5cm. Siinä on näkyvissä yksi leima. Pilkka 2 on länteen. Sen koko on 26x12cm ja siinä on kaksi pilkkaa. Pilkka 3 osoittaa pohjoiskoilliseen ja siinä on kaksi leimaa. Kaikki leimat ovat samanlaisia ja niiden koko on noin 3,5x2 cm

Ritavaara koillinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Ritavaaran itään viettävällä rinteellä noin 173 metrin päässä Ritavaaran huipulle johtavasta tiestä lounaaseen. Maasto on kivikkoista ja kallioista. Kasvaa lähinnä mäntyä. Kelottuneessa männyssä on kolme pilkkaa, joissa leimoja. Pilkka 1 osoittaa itään ja on kooltaan 11x5 cm. Se on noin 1,4 metrin korkeudella. Leima on kooltaan 2,5x2 cm. Pilkka 2 on kooltaan 13x7 cm ja se osoittaa koilliseen. Se on 1,1 metrin korkeudella. Pilkka 3 osoittaa myös koilliseen ja se on kooltaan 16x6 cm ja se on noin 0,6 metrin korkeudella. Puun läpimitta on noin 25 cm. Puun luoteispuolella, rungossa on noin puolenmetrin korkeudella ympärysmitansuuntainen ura.

Ritavaara koillinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Ritavaaran koillisrinteellä noin 470 metrin päässä Ritavaaran laelta koilliseen ja noin 260 metrin päässä nykyisistä laskettelu rinteistä itäkaakkoon. Maasto on kivikkoista. Läpimitaltaan noin 53 cm männyssä on kaksi pilkkaa, joissa leimoja. Pilkka 1 on kooltaan 10x3 cm ja se osoittaa eteläkaakkoon. Pilkka on noin 1,3 metrin korkeudella. Leiman halkaisija on noin 2,5 cm. Pilkka 2 on kooltaan 20x6 cm ja se osoittaa pohjoisluoteeseen. Leiman halkaisija on noin 2 cm.

Aikinlampi (Maarakenteet)
Historiallinen; Aikinlammen lounaisrannalla, n. 40 m rannasta. Särkilammentien itäpuolella on kaksiosainen kellarin jäännös, joka on tehty luontaiseen hiekkakumpareeseen. Jäännös koostuu kahdesta kuopasta, joista itäinen on n. 4 x 2,5 m laaja ja lähes 2 m syvä, läntinen kuoppa on n. 3 x 2 m ja n. 1,5 m syvä.

Aikinlampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Aikinlammen lounaisrannalla, n. 70 m rannasta, Siltinginjoesta n. 60 kaakkoon. Särkilammentiestä n. 20 m länteen on tasaisella hiekkakankaalla metsätien eteläpuolella n. 6 m halkaisijaltaan oleva rakennuksen perustus, jonka kaakkoissivulla on n. 1,5 m halkaisijaltaan oleva tulisijan jäännös, reunavallin korkeus on n. 50 cm, lattiataso on luontaisen maanpinnan alapuolella. Perustuksen päällä kasvaa varttuneita mäntyjä, jonkin verran myös katajaa. Mahdollisesti jäännös liittyy uittotoimintaan. Noin 50 metrin etäisyydellä kaakosta löytynyt kellarin pohja voi puolestaan kuulua tähän asutukseen. Siltinginjoki yhdistää Aikinlammen Livojärven itäpäähän, mistä johti uittokanava Kitkan Kuorikkiselällle. Kitka-Livon tukinsiirtolaitteisto oli toiminnassa 1900-luvun alusta 1950-luvulle.

Kurenjoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Särkilammesta Kurenlampeen virtaavan Kurenjoen koillisrannalla, pohjoispuolisen mäen alapuolella soiden välisellä pienellä hiekkatasanteella. Paikalla on romahtaneiden hirsikämpän jäännös ja siitä 20 m luoteeseen toisen hirsirakennuksen jäännös. Rakennukset on merkitty vuoden 1985 peruskartalle, tätä vanhemmille peruskartoille ei. Hirsien perusteella kysymys voi olla 1900-luvun puoliväliin ajoittuvasta kohteesta.

Luppolehto (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikalla on neuvostoliittolaisten sotavankien hauta ja hautamuistomerkki. Ilmeisesti vuonna 1944 olisi haudattu 7 venäläistä sotavankia.
2024: Tienristeyksiin on laitettu kyltit "muistomerkki", jotka opastavat kohteelle. Metsätieltä lähtee kapea, osin myös pitkostettu, polku muistomerkille. Muistomerkin ympärillä on metalliset tolpat ja ketju aitaamassa aluetta. Keskelle noin metrin korkuinen kivinen pylväs, johon on kiinnitetty laatta "Neuvostoliittolaisten sotilaiden hauta 1944". Muistomerkin edessä on hoidettu kukkaistutus.

Tervolan marmorilouhos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Tervolan, Louen marmorilouhos on oletettavasti 1800-luvun lopulta 1980-luvulle toiminnassa ollut kalkkikivi/marmori-louhos. Louhos on toiminut ainakin Lapin marmori oy ja Lapp-Rock oy nimillä. Tervolan marmoria on käytetty mm. Kansalliskirjaston, Eduskuntatalon, Presidentinlinnan, Tornion kaupungintalon, Keminmaan kunnantalon, Tervolan seurakuntatalon, Lappia-talon ja Kemin entisen Pohjolan Sanomien painotalon rakennuksissa.
Inventointi 2022: Vaikka suurin louhosalue sijaitsee noin 350 m sähkölinjan käytävästä etelään, päätettiin inventoida aluetta, koska sen laajuus ei ollut tiedossa. Louhokset ja läjitysalueet kartoitettiin lidaraineiston ja dronekuvauksen avulla. Itäpuolinen tunnettu louhos on 240 m pitkä ja 40 m leveä, se on veden täyttämä, sen pystysuorat reunat nousevat 5 – 15 m veden pinnalta. Louhos on laajan läjitysalueen ympäröimä, pohjoispuolella se leviää vielä 130 m pohjoiseen.

Patokoskenharju 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 4 x 4 m kokoinen kämpän pohja. Rakenne on maastossa selkeästi näkyvä vallien ympäröimä kuoppa. Vallin kaakkoispuolella on havaittavissa oviaukon paikka. Kuopassa on jkv. metalliromua, mm. vanha säilykepurkki. Jäännös ei ole sodanaikainen tuliasema, vaan ennemmin kyseeseen tulee vanhan - mahdollisesti 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan - kämpän raunio.

Länsimaa 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Lapin kulttuuriympäristöt tutuiksi -hankkeen inventoinnissa huomioitu venäläisten sotavankien hauta jatkosodan ajalta. Oulusta tuotiin Länsimaalle venäläisiä sotavankeja savottatöihin jatkosodan aikana. Sotavankeja oli 11 kpl ja he kuolivat sienimyrkytyksiin. Risti tuotiin kummulle 1948.
Hautapaikka sijaitsee Länsimaan kangasmaastossa. Noin 50 metrin päässä on metsäautotie. Aidattu alue on 4m x 7m kokoinen. Ympärillä on sekametsää.

Lusikkavaaransarvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan ulkorakennus. Kartoitustyö karttaa varten on tehty vuosina 1964-66.
Kohteessa on kahden rakennuksen, mahdollisesti kämpän ja tallin, jäännökset koillis-lounaissuuntaisesti 35 m etäisyydellä toisistaan. Rakennusten välissä on avointa heinikkoista piha-aluetta.
Kohteessa on kämpän, joka on mahdollisesti toiminut metsätyökämppänä, sekä tallin jäännös. Kohde ajoittunee 30-50-luvulle. Topografisen kartan merkinnän perusteella voisi kuvitella, että rakennukset eivät ole enää olleet alkuperäisessä käytössä 60-luvulla, jolloin karttaan on merkitty kylmä rakennus.

Käyläkönaapa 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammi, joka ajoittuu karttamerkintöjen perusteella viimeistään 50-60-luvulle. Tammi koostuu kahdesta 30 m etäisyydellä toisistaan olevasta rinnakkaisesta patorakenteesta. Rakenteet ovat kaakko-luodesuuntaisia ja lähes yhtä pitkiä.
Onko kyseessä kaksi peräkkäistä eri-ikäistä tammea vai kuuluvatko rakenteet samaan tammeen, on epäselvää. Rakenteiden tekotapa ja kunto on sama, mikä viittaisi samaan ikään. Informantin mukaan rakenteet voivat olla samanaikaisia, jolloin ylemmän tammen avulla olisi pystytty säätelemään alemmalle tammelle tulevien puiden määrää.

Nivatunturi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on 4 m x 2 m x 0,5 m kokoinen epämääräisen muotoinen rakkakuoppa. Kuoppaa reunustaa toiselta sivulta rinne ja toiselta muutama suuri, halkaisijaltaan 0,5 - 1 m kokoinen kivi.
Kuoppa voi olla palovartijan majaan liittyvä säilytyskuoppa. Toisaalta lähes samalle kohdalle karttaan on merkitty kolmiopiste, joten kuoppa voi olla myös jokin siihen liittyvän rakenteen jäännös.

Nivatunturi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on Savukosken ja Pelkosenniemen kuntien rajakivi. Rajakivi on rajalinjan mutkan kohdalla, ja sen molemmilla puolilla on rajalinjojen suuntaa merkitsevät kivijonot.
Kohteessa on käytössä oleva Savukosken ja Pelkosenniemen kuntien rajakivi. Savukosken ja Pelkosenniemen kunnat on perustettu v. 1916, joten rajakivi on tätä nuorempi.

Nivatunturi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Nivatunturin palovartijan majan puhelinlinjan jäännös. Linja lähtee majan länsisivulta pohjoisluodenurkan vierestä ja jatkuu pohjoisluoteeseen tunturin harjan suunnassa. 690 m etäisyydellä se haarautuu kahteen suuntaa; toinen haara jatkuu 270 m pohjoisluoteeseen ja toinen kaartaa 570 m länteen päin. Koko rakenteen yhteispituus on 1523 m. Rakenteet ovat helposti havaittavia rakassa, mutta metsärajan kohdalla ne häviävät ja vain yksittäisiä rakenteita löydettiin.

Kaitamaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parakkimallinen metsätyökämpän jäännös ja siihen liittyviä muita rakennuksia. Kohde ajoittuu viimeistään 1960-luvulle.

Kaitavaara 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on rinteen suuntainen luode-kaakkosuuntainen hiukan mutkitteleva polku. Polku on tasoitettu rinteeseen ja kiviä on siirretty pois tieltä. Polun ylärinteen puoli on selvästi jyrkempi kuin se luonnostaan olisi. Maastossa erotettiin polusta 110 m pituinen pätkä, joka on 1 m leveä.
Polku liittyy luultavasti sen kaakkoispuolella olevaan metsätyökämppään, jolloin se ajoittuisi 1920-1940-luvulle.

Kaitavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös, joka ajoittunee rakennustavan ja -materiaalien perusteella 1930-1950-luvulle. Kohteessa on kämpän, tallin ja saunan jäännös.

Povivaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parakkikämpän ja siihen liittyvien rakenteiden jäännöksiä. Kohde ajoittuu 1950-70-luvulle.

Lauttaselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parakkimallinen metsätyökämppä, joka ajoittunee 1950-1970-luvulle. Kohteessa on parakkikämpän ja siihen liittyvän varaston ja saunan jäännös. Rakennusten päällä kasvaa koivun taimia, mutta alue on vielä melko avoin.

Lauttaselkä 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on halkaisijaltaan n. 25 cm paksuinen kelo, jossa on n. 1,5 m korkeudella 20 cm korkea ja 3 cm leveä pilkka, johon on lyöty kruununleima.
Kruununleimaa on käytetty 1960-luvulle asti, joten kohde on sitä vanhempi.

Puruvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on poroerotusaidan jäännös, joka ajoittuu 1950-luvun jälkeiseen aikaan. Aitaus on osittain tuhoutunut maanmuokkauksen yhteydessä, eikä se ole täysin yhtenäinen.

Tarkkala 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1915 Ylikemin hoitoalueen karttaan ehdotettuna tammen paikkana, ja se näkyy käytössä olevana tammena v. 1937 kartassa.
Kohteessa on pukkitammi-mallinen uittotammi. Rakenteet ulottuvat molemmilla puolilla jokea tasaiselta matalalta ranta-alueelta ylemmäs rinteeseen, eteläpuolella 24 m ja pohjoispuolella 27 m etäisyydelle rannasta. Joen kohdalta rakenteet on purettu.
Uittotammi, joka ajoittuu 1910-1930-luvulle.

Lampiaapa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. Vuoden 1915 Ylikemin hoitoalueen karttaan on tehty jälkeenpäin merkintöjä, joiden mukaan Kuisjoen itäpuolisilla alueilla v. 1926-1927 on toteutettu tai suunniteltu hakkuita tai muita metsänkäsittelyyn liittyviä työmaita. Myös informantin tiedon mukaan Kuisjoella on ollut 1920-luvulla kämppiä. Kohde ajoittuu siten luultavasti 1920-30-luvulle.
Rakennus on 28,5 m pitkä, 8,5 m leveä ja pohjoiskoillis-etelälounassuuntainen. Kämpässä on tuvat molemmissa päissä ja keskellä kylmä osa, joka on ollut luultavasti talli.

Jäkälänokka 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu, joka ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun puolivälin tienoille. Puu on elävä, halkaisijaltaan n. 25 cm paksu mänty. Siihen on tehty kirveellä kaksi pilkkaa kahdelle puolelle runkoa n. 1,5 m korkeuteen. Pilkat ovat n. 10 cm korkeita ja 4 cm leveitä.

Käpäläaavankuusikko 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi turpeen peittämää laakakivilatomusta, jotka todennäköisesti ovat kämpän uunien jäännöksiä. Paikalla on myös muutamia hiiltyneitä puunrunkoja, jotka voivat olla kämpän hirsien jäännöksiä.
Kohteessa on sijainnin ja latomusten ulkonäön perusteella ollut kämppä, ja latomukset ovat kämpän uunien jäännöksiä. Inventoinnissa löydettiin vastaavanlaisia paremmin säilyneitä kämppiä, joissa on kaksi erillistä tupaa ja uunit rakennuksen molemmissa päissä. Kämppä on luultavasti palanut. Kohde ajoittunee 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle.
Huom.

Kotamaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämppä ja talli. Se ajoittuu rakennusmateriaalien perusteella 1900-luvun alkupuoliskolle.

Niukkavaaranmännikkö 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämppä ja siihen liityviä rakenteita. Kohde ajoittuu rakenteiden perusteella 1900-luvun alkupuoliskolle, luultavasti 1920-1940-luvulle.

Niukkavaaranmännikkö 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva kämppä.

Hietajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pieni kämppä ja käymälä. Kämppä on voinut toimia kalakämppänä. Kohde ajoittuu rakennusmateriaalien perusteella aikaisintaan 1960-luvulle.

Hietajärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 3,4 m pitkä riuku, joka on naulattu päistään kiinni mäntyihin 1,8 m korkeudelle. Riu’un päät on katkaistu ja veistetty kirveellä. Riuku on kasvanut mäntyihin kiinni ja sen päällä kasvaa naavaa ja jäkälää.
Kyseessä on luultavasti verkkotelineen tai muun kalastukseen liityvän ripustustelineen jäännös. Kohde ajoittunee aikaisintaan 1900-luvun puoliväliin.

Saariköngäs 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva kämppä. Rakennus on mitoiltaan 6,3 m x 6,3 m ja sen seinälinjat ovat pääilmansuuntien mukaiset. Kämpästä on jäljellä neljä sammaleenpeittämää pyöröhirsikertaa.

Hietakangas 1 (1000043178) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on sammaloitunut puu- ja metallirakenteinen ramppi. Siinä on 5,9 m pitkä ja 4,5 m leveä lautarakenteinen kansi. Kyseessä on uitossa puutavaran veteenpudotuksessa käytetty ramppi. Kohde ajoittuu mahdollisesti 1950-1970-luvulle.

Kalliosaari 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on uitossa puutavaran ohjailuun käytetyn puomituksen jäännös. Vanhojen hoitoalueiden karttojen perusteella kohde ajoittuu nuorimmillaan 1950-luvulle.
Ohjepuomi on ollut joen suuntainen hirsistä tehty puomiketju, jonka avulla on estetty tukkien ajautuminen rantaan. Ohjepuomien päässä on voinut olla joen yli ulottuva vastuupuomi, jolla tukkien kulku on pysäytetty. Puomit on kiinnitetty rantaan ankkurikiveen, ja tuettu paaluihin teräslankaköydellä eli sinkillä. Paikalta löytyi ankkurirenkaiden, ohjepuomien ja tukipaalujen jäännöksiä.

Saarijärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parakkimallisen metsätyökämpän ja siihen liittyvien rakennelmien jäännöksiä. Kohde ajoittuu viimeistään 1960-luvulle.

Isosaari 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kodan jäännös. Kohde voi sijaintinsa perusteella liittyä kalastukseen. Savukosken alueelta tunnetaan myös vasotuskotia, jotka ovat vastaavanlaisia. Kohde ajoittuu 1900-luvulle, luultavasti ensimmäiselle puoliskolle tai 1900-luvun puoliväliin.

Isosaari 2 (1000043188) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uitossa käytetyn puomituksen jäännös. Ohjepuomi on ollut joen suuntainen hirsistä tehty puomiketju, jonka avulla on estetty tukkien ajautuminen rantaan. Joen yli ulottuvalla vastuupuomilla tukkien kulku on voitu pysäyttää. Puomit on kiinnitetty rantaan ankkurikiveen. Paikalta löytyi ankkurirengas, ohje- ja vastuupuomeja ja teräslankaköyttä l. sinkkiä. ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Saarikoski 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksiosaisen kämpän jäännös. Rakennus on 12 m pitkä, 7 m leveä ja itä-länsisuuntainen. Sen itäpäässä on tupa ja länsipäässä talli. Osat ovat samankokoisia. Erityisesti talliosan rakenteet ovat melko heikosti erottuvia ja paksun sammaleen peittämiä. Kohde ajoittunee 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle.

Koskeloniva 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa rantatörmän päällä on 10 m pitkä irtonainen vastuun puomi. Puomin päihin on porattu reiät, joiden läpi puomit on liitetty yhteen ketjuksi. Kohde ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Koskeloniva 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Rantatasanteella on kolme vastuupuomin hirttä. Hirsien päissä on läpiporatut reiät, ja kaksi puomeista on toisissaan kiinni uiton lenkillä. Ympärillä 10 m x 20 m kokoisella alueella on myös lahonneita puita, joista osa voi olla puomeja. 50 m etäisyydellä kohteesta etelään on lisäksi yksi irtonainen vastuupuomi. Kohde ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Mätäsaavanmaa 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Puu on kelottunut halkaisijaltaan 25 cm paksuinen mänty, johon on tehty 20 cm korkeat ja 4-10 cm leveät pilkat vastakkaisille puolille runkoa 1,5 m korkeudelle, ja lyöty niihin kruununleimat. Puu on katkennut 2 m korkeudelta ja sen pää on sahattu poikki. Kohteessa on kruununleimapuu. Kruununleimaa on käytetty 1960-luvulle asti.

Mätäsaavanmaa 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Puu on kelottunut halkaisijaltaan 25 cm paksuinen mänty, johon on tehty 15 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka 1,5 m korkeudelle, ja lyöty siihen kruununleima. Puu on katkennut 4 m korkeudelta. Kruununleimaa on käytetty 1960-luvulle asti.

Mätäsaavanmaa 4 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Puu on kelottunut halkaisijaltaan 25 cm kokoinen mänty, johon on tehty 40 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka 1,5 m korkeudelle, ja lyöty siihen kruununleima. Puu on katkennut 4 m korkeudelta. Kruununleimaa on käytetty 1960-luvulle asti.

Pikku Peuraselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalta löydettiin kahden rakennuksen jäännökset ja varasto-käymälä. Kaikki rakennukset varasto-käymälää lukuun ottamatta on purettu ja alue on tasoitettu. Kohteessa on viimeistään 1950-luvun puoliväliin ajoittuva metsätyökämpän jäännös. Kämppä on voinut olla parakkimallinen.

Aapasuonlamminkangas 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen jäännös. Tammi on malliltaan pukkitammi. Veden kohdalla olleet rakenteet on purettu. Yhteensä rakenteen leveys on leveimmillään rannassa 13 m ja pituus päästä päähän 77 m. Tammi on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen. Pohjoispään pituus on vesirajasta mitattuna 25 m ja eteläpään 40 m. Kohde ajoittuu aikavälille 1910-1930.

Sotsonhierikko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on lounais-koillissuuntainen ja 12,8 m x 7,4 m kokoinen. Molemmissa päissä on väliseinän erottamat uunilliset huoneet. Kämpästä on jäljellä kolme pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahatut koirankaulasalvokset, jotka on asetettu lovipuoli ylöspäin. Osa hirsien päistä on veistetty kirveellä, osa on sahattu.
Kämppä ajoittuu 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle. Kuisjoella on ollut 1920-luvulla tiettävästi viisi kämppää, ja tämä voi olla yksi niistä. Lisäksi v. 1915 Ylikemin hoitoalueen karttaan tehtyjen merkintöjen perusteella Sotsonhierikon alueella on ollut ilmeisesti hakkuita vuosina 1926-1927.

Aapasuonlamminkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän, saunan ja tallin jäännökset. Lisäksi paikalta löytyi kellarin jäännös ja yksi erillinen kiviröykkiö. Kämppä liittyy todennäköisesti kohteen vieressä olevaan uittotammeen, ja ajoittuu siten 1910-1930-luvulle.

Petäjikkö-Kurtsapalo 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittopato eli -tammi. Joen kohdalta rakenteet on purettu, mutta rannoilla on vielä jäljellä puu- ja maarakenteita. Tammi on koillis-lounaissuuntainen, 120 m pitkä ja 8 m leveä. Sen koillispää ulottuu vesirajasta 80 m ja lounaispää 30 m etäisyydelle. Rakenne koostuu 3,5 m leveästä maa- ja kivivallista, jota tukee alajuoksun puolelta kolme vallin reunan suuntaista hirsikertaa sekä kolmionmuotoiset salvotut avonaiset hirsiarkut, jotka on täytetty kivillä. Kohde ajoittuu mahdollisesti aikavälille 1910-1930. . V. 1915 Ylikemin hoitoalueen karttaan kohde on merkitty ehdotetuksi tammen paikaksi.

Saarivaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Kämppä on mitoiltaan 12 m x 5,5 m, ja se on kaakko-luodesuuntainen. Kämpän länsinurkassa on 3 x 3,5 x 0,4 m kokoinen laakamaisista luonnonkivistä tehty uunin jäännös. Kämppä on tiettävästi rakennettu 1800-luvun puolella, ja se on ollut myöhemmin käytössä porokämppänä 1910-luvulle ensimmäiseen maailmansotaan asti (Strand et al. 1994: 25-26).

Saarivaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puretun kämpän jäännös. Kämpästä ei ole jäljellä yhtään kokonaista paikallaan olevaa hirsikertaa, ja sen koko on epäselvä; purettuja pyöröhirsiä on 12,5 x 6,5 m kokoisella eteläkaakko-pohjoisluodesuuntaisella alueella. Alueen etelälounaisnurkassa on luonnonkiviuunin jäännös.
Metsätyökämppä on tiettävästi rakennettu 1800-luvun puolella, ja se on ollut myöhemmin käytössä porokämppänä 1910-luvulle ensimmäiseen maailmansotaan asti (Strand et al. 1994: 25-26).

Saarivaara 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on mahdollisesti merkitty Saarivaaran poroerotusaidan kunnostuksen yhteydessä v. 1993 tehtyyn asemapiirrokseen, tosin kartassa se on väärällä puolella tietä. Kohde on kartassa merkitty savottakämpän raunioksi.
Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. Kämppä on tiettävästi rakennettu 1800-luvun puolella, ja se on ollut myöhemmin käytössä porokämppänä 1910-luvulleaensimmäiseen maailmansotaan asti (Strand et al. 1994: 25-26).

Tallavaaran porokämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Tallavaaran porokämpän paikka. Kämppä on siirretty Kuisvaaraan. Jäljellä on sammaleen peittämä 4,5 m x 3,6 m kokoinen kaakko-luodesuuntainen maavalli. Pohjan etelänurkassa on kiviä ja kamiinan jäännöksiä.
Alunperin Teemu Tallavaaran omistama porokämppä on rakennettu 1930-luvulla, ja siirretty myöhemmin Kuisvaaran erotuspaikalle (Strand 1994: 27).

Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle ajoittuva metsätyökämpän jäännös. Kämppä on 14,5 m x 8,5 m kokoinen ja itäkoillis-länsilounaissuuntainen. Rakennuksessa on väliseinän erottama tupa- ja talliosa. Tupaosa on rakennuksen itäkoillis- ja talli länsilounaispäässä. Rakennuksesta on jäljellä neljä pyöröhirsikertaa.

Saarivaara 6 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva kruununleimapuu. Kruunuleimoja on käytetty 1960-luvulle asti. Puu on kelottunut halkaisijaltaan n. 25 cm paksu mänty. Puuhun on on tehty yhdelle puolelle runkoa 1,5 m korkeudelle 25 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka, johon on lyöty kruununleima.

Saarikangas 1 (1000043231) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän ja tallin jäännös. Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan. Kartoitustyö karttaa varten on tehty v. 1964-66. Karttaan on merkitty kaksi kylmää rakennusta.
Rakennukset sijoittuvat rantatörmälle luode-kaakkosuuntaisesti 40 m etäisyydelle toisistaan.

Paskoniemi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Toisen uunin päällä kasvavan männyn perusteella kohde ajoittuu 1800-luvulle. Paikalla on voinut olla pitkänmallinen kämppä, jossa on kaksi erillistä piisillistä huonetta molemmissa päissä. Kohteeseen kuuluu lisäksi kaksi rakennukseen liittyvää kuoppaa ja kaksi rinteessä olevaa muuta kuoppaa, jotka ovat mahdollisesti jonkinlaisia säilytyskuoppia.

Paskoniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on mahdollisesti ollut kellari tai laavun- tai harjakodantyyppinen tilapäiseen majoitukseen tarkoitettu rakennus. Kohde ajoittuu rakennusmateriaalien perusteella 1900-luvun puolivälin tienoille.
Rakennuksen pohja on kaivettu loivaan hiekkatörmään koillis-lounaissuuntaisesti. Jäljellä on turpeenpeittämä 2,8 m pitkä ja 2 m leveä suorakaiteen muotoinen 80 cm syvä kuoppa, jonka luoteisseinällä on muutamien seinärakenteeseen kuuluneiden halkaistujen lautojen jäännöksiä.

Koskeloniva 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vanhan pellon jäännös. Alueella on heinää kasvava n. 70 m x 70 m kokoinen tasainen aukio, jonka reunoilta löydettiin kivilatomus ja kolme kuoppajäännöstä. Latomus voi olla uunin jäännös tai raivausröykkiö. Kohde ajoittuu 1900-luvulle.

Isoaapa 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Se ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkupuoliskolle. Puu on kelottunut halkaisijaltaan n. 30 cm paksu mänty, johon on tehty kirveellä 1,5 m korkeudelle 10 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka. Kelo on katkennut 2,5 m korkeudelta.

Kuiskoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on lahoavia ohje- ja vastuupuomien hirsiä. Alueen lounaispäässä on yksi irtonainen ohjepuomi. Puomi koostuu kahdesta hirrestä, jotka on kiinnitetty toisiinsa metallipulttien - ja -levyn avulla.

Juurakkokoski 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän ja tallin jäännökset. Kohde ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Hirviselkä 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu, joka ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkupuolelle. Puu on halkaisijaltaan n. 30 cm paksu kelottunut mänty, johon on tehty samalle puolelle runkoa kirveellä kolme pilkkaa. Alin pilkoista on n. 1 m korkeudella. Pilkat ovat 5-20 cm korkeita ja n. 5 cm leveitä. Puu on katkennut vajaan 4 m korkeudelta.

Isopalo 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. Kohde ajoittunee 1900-luvun puolivälin tienoille. Rakennus on mitoiltaan 8 m x 8 m. Seinälinjat ovat väli-ilmansuuntien mukaiset. Rakennuksesta on jäljellä viisi pyöröhirsikertaa.

Isopalo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuva parakkimallinen metsätyökämppä. Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan kämpäksi. Kartoitustyö karttaa varten on tehty vuosina 1964-66. Rakennukset on enimmäkseen purettu pois.

Isokumpu 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva metsätyökämppä. Pienemmät rakennukset voivat olla talleja tai muita ulkorakennuksia.

Kolmenkylänlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva metsätyökämppä. Kohde on merkitty v. 1955 ja 1956 Luiron hoitoalueen karttoihin kämpäksi.
Kohteessa on puretun kämpän paikka. Piha-alue erottuu tasaisena heinää ja katajaa kasvavana aukiona. Alueelta löydettiin rakennuksen pohja, varasto-käymälä, pieni puurakenne ja kiviröykkiö.

Nuolivaara 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on Savukosken, Sodankylän ja Pelkosenniemen kuntien välinen rajakivi. Rajakivessä on pääkivi ja kolme rajalinjoja osoittavaa linjakivijonoa. Savukosken ja Pelkosenniemen kunnat on perustettu v. 1916, joten kohde ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.

Nuolivaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkki. Merkki on kelottuneen männyn latvassa 4 m korkeudella oleva 2,5 m pitkä riuku.

Petäjävaara 1 (1000043252) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Paikalta löydettiin kolmen rakennuksen jäännökset ja purkuhirsikasa. Rakennusten päällä kasvaa muutamia nuoria puita. Kohde ajoittuu 1900-luvun puolivälin tienoille.

Petäjävaara 2 (1000043253) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän ja tallin jäännökset. Kohde on ilmeisesti v. 1970 kartan kartoitustyön aikana ollut jo poissa käytöstä, koska se on tuolloin merkitty kylmäksi rakennukseksi. Kohde ajoittuu 1900-luvun puolivälin tienoille.

Kuusikkokumpu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1970 topografiseen karttaan Kuusikkokummun tilaksi. Talo on merkitty myös v. 1955 Luiron hoitoalueen karttaan. Nykyiseen karttaan Kuusikkokumpu on merkitty paikannimeksi. Piha-alueelta löydettiin päärakennuksen ja ulkorakennuksen, johon on mahdollisesti kuulunut saunaosa, jäännökset. Piha-alue sijoittuu vanhan pellon lounaiskulmalle. Peltoalue on n. 210 m x 120 m kokoinen ja itäkoillis-länsilounaissuuntainen.

Kiurunrämeet 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on ilmeisesti rajamerkkeinä käytettyjä pilkkapuita. Kohde ajoittuu 1900-luvun alkupuoliskolle. Puut ovat kelottuvia paksuja mäntyjä.

Lauttaselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-70-luvulle ajoittuva Kemi Oy:n parakkikämpän jäännös. Ainoastaan kämpän paikka erottuu selvästi. Saunan paikka on mahdollisesti ollut alueen itäosassa.

Kuisvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-luvun jälkeen rakennettu poroerotusaitaus, jossa on eri-ikäisiä osia. Ainakaan riukuaitaosa eivät ole enää käytössä.

Kuisvaara 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Puu on kelottunut mänty, jossa on yhdellä puolella 1,5 m korkeudella 15 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka, johon on lyöty kruununleima. Lisäksi puuhun on tehty kahdelle muulle sivulle vastakkaisille puolille 40-50 cm korkeat ja 10 cm leveät pilkat, joihin on tehty tasaisin välein toiseen viisi ja toiseen kuusi poikittaista viivaa.
Kahden muun merkin tarkoitus on epäselvä. Ne voivat liittyä poroaitaan. Kohde ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkupuoliskolle tai puoliväliin.

Sakiamaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pyöröhirsinen kämpän jäännös. Kämppä on mitoiltaan 12,2 m x 6 m ja se on itä-länsisuuntainen. Itäpäädyssä on tupaosa ja länsipäädyssä talli. Osat ovat samankokoiset ja niitä erottaa väliseinä. Tuvasta on jäljellä arviolta kaksi lähes täysin turpeen peittämää hirsikertaa, ja talliosasta yksi. Kohde ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkupuolelle.

Suikeloseljännokka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pienen poroaitauksen jäännös ja siihen liittyvä koppi. Poroaidan käyttötarkoitus ei ole varma. Vastaavanlaisia koppeja on käytetty teurastuskoppeina. Kohde ajoittuu 1900-luvun loppupuolelle.

Väliniva 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uitettavan puutavaran varastointiin käytetty lanssipaikka. Ranta-alue on tasoitettu ja soran peitossa ja paikalla on sahanpurukasa. Kohde ajoittuu 1900-luvun puoliväliin

Suikeloseljännokka 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rinteen juurella on neljä selkeää kiviröykkiötä ja muutamia epämääräisempiä kivirykelmiä ja yksittäisiä nostettuja kiviä. Rakenteet sijoittuvat samalle linjalle 5-10 m välein 65 m pituiselle alueelle. Rajamerkeiksi rakennelmat ovat myös melko suuritöisiä. Jos alueella on ollut tammi, kivet voivat liittyä sen rakentamiseen. Röykkiöiden vieressä oleva puuton linja voi olla tien pohja, mutta sen ajoituksesta ei ole tietoa. Röykkiöitä peittävän kasvillisuuden määrän perusteella kohde ajoittunee 1900-luvun alkupuoliskolle.

Ylimmäinen Angelvaara 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu, jonka tarkoitus ei ole tiedossa. Se voisi sijaintinsa perusteella liittyä esimerkiksi kalastukseen. Kohde ajoittuu 1900-luvun alkupuoliskolle. Puu on kelottunut halkaisijaltaan n. 25 cm paksu mänty, johon on tehty joen vastaiselle puolelle n. 1,5 m korkeudelle kirveellä kaksi pilkkaa.

Ylimmäinen Angelvaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös, joka ajoittunee 1900-luvun alkupuoliskolle. Rakennus on L-kirjaimen muotoinen. Rakennuksen pääosa on koillis-lounaissuuntainen, 12 m pitkä ja 5,8 m leveä.

Ylimmäinen Angelvaara 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva metsätyökämppä. Kämppä on pohjois-eteläsuuntainen, 14,8 m pitkä ja 7 m leveä.

Hommaselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi toisistaan 5 m etäisyydellä olevaa elävää 25-30 cm paksua mäntyä, joista idänpuoleiseen on porattu läpi kaksi reikää metrin korkeudelle. Reiät on tehty puun keskikohtaan päällekkäin. Tappipuiden käyttötarkoitus ei ole tiedossa. Muilla alueilla hiukan vastaavanlaisia puita on pidetty konttipuina, mutta niissä ei yleensä ole kokonaan puun läpi porattuja reikiä, ja tapit ovat korkeammalla. Kohde ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle tai puoliväliin.

Hommaselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös, joka ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkupuoliskolle. ämppä on kooltaan 7,2 m x 6,1 m ja pohjois-eteläsuuntainen.

Kolpan Kyläselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämppä. Kämppä liittyy luultavasti sen pohjoispuolella olevaan uittotammeen.
Alueen eteläosassa oleva kämppä 1 on 7 m x 13 m kokoinen, etelä-pohjoissuuntainen pyöröhirsirakennus. Rakennus jakautuu väliseinällä kahteen osaan.
Kämppä 1:n pohjoiskoillispuolella 35 m etäisyydellä rantaterassin reunalla on luultavasti saunan jäännös. Rakennus on 5 m x 4 m kokoinen, etelä-pohjoissuuntainen, ja sen koillisnurkassa on 2 m x 2,2 m x 1,1 kokoinen laakamaisista ja pyöreämmistä luonnonkivistä koostuvan uunin jäännös.
Saunasta 25 m pohjoisluoteeseen on vielä toinen pyöröhirsinen kämpän jäännös. Kämppä 2 on mitoiltaan 12 m x 12,3 m. Seinät ovat väli-ilmansuuntien mukaiset. Koillispäässä on 4,5 m pitkä osa, joka on metrin kapeampi kuin muu rakennus.

Kolpan Kyläselkä 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammi, joka ajoittuu luultavasti 1900-luvun alkupuolelle. Tammi on rakenteeltaan pukkitammi. Rakenteen koko leveys on 13 m ja pituus luoteisosassa vesirajasta mitattuna 45 m. Tammi on luode-kaakkosuuntainen. Joen kohdalta rakenteet on purettu pois. Tammen kaakkoisosaa ei tarkistettu. Yläjuoksun puolella on 3 m leveä maavalli, jonka alapuolella vallin reunassa on pystyssä olevia halkaistuja lautoja ja kaksi vaakahirsikertaa. Vallirakennetta tukee alajuoksun puolelta poikittain vallia vasten olevat tukihirret, jotka kiinnittyvät salvoksella vaakahirsien kohdalla oleviin pystyhirsiin. Alajuoksun puolella tukihirsien päissä on keskimäärin 1,5 m kokoiset pyöreät kiviröykkiöt.

Kylälampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva metsätyökämppä, luultavasti pääpirtti. Kämppä on 25 m x 7,2 m kokoinen, koillis-lounaissuuntainen pyöröhirsirakennus. Rakennuksessa on neljä erillistä osaa. Koillis- ja lounaispäässä on erilliset tuvat ja niiden välissä kylmä osa, joka mahdollisesti jakautuu kahteen osaan.
Saunan jäännös sijaitsee kämpän lounaispuolella aivan järven rannassa. Se on 3,7 m pitkä ja 3,2 m leveä, koillis-lounaissuuntainen pyöröhirsirakennus. Hirsistä on jäljellä kolme kertaa, ja niissä on sahatut koirankaulasalvokset.

Pyörreseljänmännikkö 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut kämppä viimeistään 1960-70-luvun vaihteessa. Se on ollut mahdollisesti poroaitaan liittyvä porokämppä. Ulkorakennus sijoittuu alueen pohjoispuolelle. Se on mitoiltaan 6,5 m x 3,8 m ja pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen. Rakennus on purettu, ja siitä on jäljellä yksi pyöröhirsikerta.
7 m etäisyydellä ulkorakennuksen päädystä etelässä on 4,4 m x 5 m kokoinen purettu kämpän jäännös. Kämppä on myös pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen. Kämpästä on jäljellä yksi pelkkahirsikerta, ja rakennuksen pohja erottuu hiukan ympäristöään korkeampana maakumpareena.

Pyörreseljänmännikkö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on poroerotusaitaus. Rakenne ovat päästä päähän 700 m pitkä ja 450 m leveä. Poroaita mukailee maastonmuotoja ja suon reunaa, ja se on lähes luode-kaakkosuuntainen. Sen kirnuosa on luoteispäässä. Aita on enimmäkseen riukuaitaa. Kohde ajoittuu viimeistään 1960-70-luvun vaihteeseen.

Alimmainen Angelvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kolmiomittaustornin jäännös. Paalut voisivat kuulua puhelinlinjaankin, mutta niiden keskellä kalliossa on metallitappi, joita yleensä on kolmiomittaustornien kohdalla. Kohde ajoittunee 1900-luvun puolivälin tienoille.

Alimmainen Angelvaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Angelvaaran palovartijan kämpän puhelinlinja. Linja on samanikäinen kuin kämppä, ja ajoittuu 1900-luvun puoliväliin. Puhelinlinja lähtee kämpän koilliskulmalta ja laskeutuu etelärinnettä alaspäin. Alueelta löydettiin viiden puhelinpylvään jäännökset 220 m matkalta.

Iso Araselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva metsätyökämppä. Kämppä on itä-länsisuuntainen, 13,5 m pitkä ja 6,5 m leveä. Kämppä jakautuu väliseinällä kahteen samankokoiseen tupaosaan. Kämpästä on jäljellä pari turpeen peittämää pyöröhirsikertaa.
Talli sijaitsee kämpän eteläpuolella ulkoseinistä mitattuna 4 m etäisyydellä. Rakennus on lähes neliön muotoinen rakennus, 11 m x 11,7 m kokoinen.

Seitavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vasotuskodan jäännös. Vasotuskota on kuulunut Petteri Värriölle, ja se on rakennettu ympäristökeskuksen inventoinnissa kerättyjen tietojen mukaan v. 1932. Harjakota on 2,9 m pitkä ja 4 m leveä. Siitä on jäljellä neljä pyöröhirsikertaa ja kattorakenteita.

Arajärvi Haudanniemi 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on lahoavat ja jäkälöityneet pitkospuiden jäännökset. Pitkospuut ovat 170 m pitkät, ja ne ulottuvat idästä Marjavaaran rinteen juurelta länteen Hietaojalle asti, käytössä olevasta sillasta 20 m etelään. Ne liittyvät ilmeisesti Arajärven Haudanniemestä Tanhuaan kulkeneeseen tiehen. Pitkospuut ajoittunevat 1900-luvulle.

Sarvijänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puolivälin jälkeen rakennetun parakkikämpän jäännös. Rakennukset on purettu ja alueella erottuu avoimia tasanteita, mutta vain muutamia rakenteita on jäljellä. Alueen luoteisosassa aivan tien lounaislaidalla on maavallina erottuva rakennuksen pohja. Se on kooltaan 10 m x 9 m, ja lounais-koillissuuntainen. Rakennuksen lounaispuolelta suon laidalta löytyi neliönmuotoinen 2 m x 2 m x 0,8 m kokoinen jyrkkäreunainen kuoppa. Kuopan sisäseinät ovat kiviset ja sen päällä on muutama lauta. Kuoppa voi olla kaivon tai jätekaivon jäännös. Alueen itäpäässä tien itäpuolella on yksi suurempi pyöröhirsikasa, jonka vieressä on puinen aura.

Nunnerovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös. Puun latvaan on naulattu 2 m pitkä riuku, joka on katkennut ylhäältä.

Kapukkapalo 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva kruununleimapuu. Puu on kelottunut halkaisijaltaan 25-30 cm paksu mänty, johon on tehty 1,5 m korkeudelle 30 cm korkea ja vajaa 10 cm leveä pilkka.

Siyliön Kaitavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puolivälin jälkeen rakennettu poroerotusaitaus. Osa rakenteista on vielä pystyssä, osa on kaatunut, ja osa rakenteista on purettu. Aitaus on koillis-lounaissuuntainen, 250 m pitkä ja leveimmillään 150 m leveä. Kirnuosa on koillispäässä.

Seiväsvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Kämppä on kooltaan 13 m x 16,5 m, ja pitkä sivu on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen. Sen pohjoiskoillispäässä on kaksi rinnakkaista väliseinän erottamaa tupaa ja etelälounaispäässä talli.

Seiväsvaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämpän jäännös. Rakennus on mitoiltaan 17 m x 14 m. Pitkä sivu on koillis-lounaissuuntainen. Rakennuksen koillispäässä on 10 m pitkä talliosa ja lounaispäässä 7 m pitkä tupaosa.

Karhavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva maatila, jonka on autioitunut 1960-luvulla. Paikalta dokumentoitiin asuinrakennuksen jäännös, sauna, kaivo, ja kaksi ulkorakennusta, joista toinen on mahdollisesti autotalli. Nykyiseltä maantieltä kulkee pihan läpi tie, ja pihan koillispuolella on vanha Hihnavaara-Värriö -maantie.

Siyliön Kaitavaara 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva merkkipuu. Sen käyttötarkoitus ei ole tiedossa. Kohteessa on halkaisijaltaan 20 cm paksu kelottunut mänty, jossa on puukolla tehty kaiverrus 6 IX, 1,5 m korkeudella rungossa.

Siyliön Kaitavaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä, mahdollisesti pääpirtti. Paikalta löydettiin kämpän, saunan, kolmen kuopan ja purkuhirsikasan jäännökset. Rakennusten päällä kasvaa taimikkoa ja vanhempia koivuja.

Tammiharjut 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1930-luvulle ajoittuva uittotammi. Inventoinnissa tarkastettiin vain tammen idänpuoleiset rakenteet. Itäpäädyn pituus on 75 m ja se on leveimmillään jokirannassa 15 m. Tammi on pukkitammimallinen. Yläjuoksun puolella on leveimmillään 4 m kokoinen, päistään kapeampi maavalli, jonka alajuoksun puolella vallin reunassa on halkaistuja pystylautoja, joita tukee alapuolelta yksi pyöröhirsikerta. Rakennetta tukee alajuoksun puolelta vallin suunnan vastaiset pyöröhirret, jotka tukeutuvat alapäästään kiviröykkiöihin.

Paavonmaan muistomerkki (Taide)
Historiallinen; Paavonmaan muistomerkki on pystytetty partisaanien uhrien muistoksi. Venäläiset partisaanit hyökkäsivät 7.7.1944 Seitajärven kylään. Kylästä otettiin vangiksi 11 naista ja lasta, ja heistä kymmenen surmattiin Paavonmaalla. Muistomerkki on seitajärveläisten suunnittelema ja se on paljastettu 7.7.1990.

Kieroselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Palo-Kieroselällä, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin.
Rakennus on 9 m pitkä ja 7 m leveä ja kaakko-luodesuuntainen. Kaakkoispäässä on 5 m pitkä tupa, ja luoteispäässä 4 m pitkä talliosa. Rakennuksesta on jäljellä neljä pyöröhirsikertaa.

Kieroselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös ja merkkipuu. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Palo-Kieroselällä, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Merkkipuu liittyy luultavasti kämppään.
Jäännös on mitoiltaan 7,2 m x 9,5 m ja etelä-pohjoissuuntainen. Eteläpäässä on 5 m pituinen tupaosa. jonka lounaisnurkassa on 3 m x 2,5 m kokoinen luonnonlaakakivikiuas. Rakennuksen pohjoispuolella 6 m etäisyydellä on halkaisijaltaan 20 cm paksu kelottunut mänty, johon on kaiverrettu puukolla Y-kirjainta muistuttava merkki 1,5 m korkeudelle runkoon.

Kieroselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Palo-Kieroselällä, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Rakennus jakautuu väliseinällä kahteen samankokoiseen osaan; pohjoisosa on tupa ja eteläosa talli. Tuvan luoteisnurkassa on 2,5 m x 3 m x 1,2 m kokoinen luonnonlaakakivistä tehdyn uunin jäännös.

Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä, mahdollisesti pääpirtti tai muu isompi kämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Paikalla on aukiona erottuva piha-alue, jonka pohjoislaidalla on kämppä, länsilaidalla talli, ja kauempana itäpuolella 30 m etäisyydellä sauna. Pihan luoteiskulmalla on puu, johon on tehty koloja.

Kieroselkä 5 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde on merkitty v. 1958 ja 1959 Ylikemin hoitoalueen karttoihin. Kohteessa on pukkitammimallinen uittotammi. Puurakenteet on purettu pohjoisrannan ja vesialueen kohdalta. Tammen pituus on päästä päähän mitattuna 70 m. Pohjoisrannalla on jäljellä 2 m leveä maa- ja kivivalli, jonka molemmilla puolilla on 3 m x 4 m kokoiset kaivannot. Yhteensä rakenteen leveys on pohjoisrannalla 8 m ja pituus 12 m rannasta mitattuna. Pohjoispää päättyy jyrkkään jokitörmään. Rantavedessä on puurakenteen jäännöksiä. Kohde ajoittuu viimeistään 1950-luvulle, se voi kuitenkin olla vanhempi.

Historiallinen; Kohteessa on kaksi 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvaa metsätyökämppää. Alimmaisen Suoltijoen alueella on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämpät voivat liittyä niihin hakkuisiin.
Kämppä 1 on itä-länsisuuntainen, 10 m x 6,5 m kokoinen. Se jakautuu kahteen osaan väliseinällä. Kämppä 2 on vastaavanmuotoinen itä-länsisuuntainen tuvan ja tallin yhdistelmä, mitoiltaan 9 m x 7,5 m. Rakennus on paremmin säilynyt kuin kämppä 1.

Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Jäännös on 13 m pitkä ja 4,5 m leveä kämppä. Rakennus on luode-kaakkosuuntainen, ja se jakautuu väliseinällä tupa- ja talliosaan. 6 m pitkä tupa on luoteispäässä. Sen länsinurkassa on 2,6 m x 2,6 m x 0,7 m luonnonlaakakivistä tehdyn uunin jäännös.

Historiallinen; Kohteessa on epäselvä 9 m x 6 m kokoinen luode-kaakkosuuntainen puurakenne, joka on mahdollisesti rakennuksen jäännös. Paikalla ei ole lämmityslaitteen jäännöstä. Jäljellä on yksi pyöröhirsikerta ja katon halkaistuja lautoja ja kurkihirsi. Kyseessä on mahdollisesti kämpän tai tallin jäännös. Kohde ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.

Pikku Letsausselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan kahden metsätyökämpän jäännökset. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Pikku Letsausselällä, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämpät voivat liittyä niihin hakkuisiin.
Etelänpuoleinen kämppä 1 on mitoiltaan 7 m x 10 m ja pohjois-eteläsuuntainen. Rakennuksen eteläpäässä on talli ja pohjoispäässä tupa, jonka luoteisnurkassa uuniröykkiö. Pohjoispuolella oleva kämppä 2 kolmi- tai nelihuoneinen, 20 m pitkä ja 6,5 m pitkä. Rakennus on etelä-pohjoissuuntainen. Rakennuksen päissä on tuvat ja keskellä luultavasti talliosa.

Marjavaaranselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on lihasaiho ja kaksi siihen liittyvää naulapuuta. Lihasaiho on 4 m x 3 m kokoinen paksuista hirsistä salvottu rakennelma. Saiho on pohjois-eteläsuuntainen, ja sen eteläpäässä on leveä sahattu aukko. Aukon länsireunalla on hirsiin naulattu pystyriuku. Itäosa eteläseinästä on lahonnut. Rakennelmasta on jäljellä neljä pyöröhirsikertaa. Kohde ajoittuu 1900-luvun alkupuolelle.

Letsausseljänkuusikko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Palo-Kieroselällä ja Letsausseljänlehdossa, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Kämppä on kooltaan 12 m x 6,7 m ja luode-kaakkosuuntainen. Rakennuksen kaakkoispäässä on tupaosa ja luoteisosassa väliseinän erottama talli. Osat ovat samankokoiset. Tuvan itänurkassa on 3 m x 2,5 m x 0,9 m kokoinen luonnonlaakakiviuunin jäännös.

Letsausseljänkuusikko 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva metsätyökämppä. Alimmaisen Suoltijoen alueella, mm. Palo-Kieroselällä ja Letsausseljänlehdossa, on v. 1915 Ylikemin hoitoalueen kartan mukaan tehty laajoja metsätöitä v. 1911-1912, mahdollisesti hakkuita. Kämppä voi liittyä niihin hakkuisiin. Rakennus on mitoiltaan 20 m x 7 m ja luode-kaakkosuuntainen. Päissä on tuvat ja keskellä luultavasti talliosa. Kaakkoispäädyn tupa on 4,5 m pitkä, ja sen itänurkassa on 3 m x 3 m x 0,7 m kokoinen luonnonlaakakiviuunin jäännös. Luoteispäädyn tupa on 6 m pitkä, ja sen pohjoisnurkassa on 2,3 m x 2,7 m x 0,8 m kokoinen samantyyppinen uunin jäännös. Luoteistuvan koillisseinän keskellä on sahattu 0,95 m leveä oviaukko.

Iso Letsausselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva kolmiomittauksessa käytetty puunlatvamerkki. Puu on korkea elävä mänty, jonka latvaan on kiinnitetty arviolta 4-5 m pitkä riuku. Puun latva on kelottunut ja katkennut.

Iso Marjavaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on romahtanut ja lahoava kolmiomittaustornin jäännös. Pohjalla on kolme kolmiomaisesti sijoittuvaa halkaisijaltaan 2 m kokoista luonnonkiviröykkiötä, jotka ovat tukeneet tornin jalkoja. Röykkiöiden etäisyys toisiinsa on 7 m. Jalkojen tyveen on ruuvattu metallilaatat. Kohde on merkitty v. 1958 Ylikemin hoitoalueen karttaan.

Petäjikkö-Kurtsapalo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on tammikämppä. Se on luultavasti samanikäinen kuin alajuoksun puolella oleva uittotammi (Petäjikkö-Kurtsapalo 1), jolloin se ajoittuisi 1910-1930-luvulle. Kohteessa on kämppä ja siihen liittyviä rakennelmia: tallin jäännös, venepaikka, mahdollinen saunan kiuas ja kaksi kuoppajäännöstä.

Kiurujärvi Iso Kiurunlahti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Metsähallituksen järjestelmän tietojen mukaan Kiurujärven toiseksi vanhimman torpan, ilmeisesti kruununmetsätorpan, paikka.Kohteessa on 5 m x 5 m kokoisen mökin jäännös. Rakennuksen seinälinjat ovat pääilmansuuntien mukaiset. Koillisnurkassa on luonnonlaakakiviuunin jäännös, joka on mitoiltaan 2 m x 2,3 m x 0,4 m. Kohdel ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun alkuun.

Värriö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ladon jäännös. Se ajoittunee 1900-luvun loppupuoliskolle. Lato on mitoiltaan 5 m x 5,8 m ja pituussuunnaltaan luode-kaakkosuuntainen. Runko on pyöröhirsinen ja lattialankkuina on halkaistuja lautoja ja riukuja.

Värriö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ladon jäännös. Se ajoittunee 1900-luvun loppupuoliskolle. Lato on mitoiltaan 5,5 m x 5,7 m ja pituussuunnaltaan luode-kaakkosuuntainen. Runko on pyöröhirsinen ja lattialankkuina on halkaistuja lautoja ja riukuja.

Värriö 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ladon jäännös. Se ajoittunee 1900-luvun loppupuoliskolle. Lato on mitoiltaan 10 m x 5 m ja pituussuunnaltaan luode-kaakkosuuntainen. Luoteispäädyn alitse menee oja, jonka päälle lato on rakennettu. Runko on pyöröhirsinen ja lattialankkuina on halkaistuja lautoja ja riukuja.

Historiallinen; Kohteessa on ladon jäännös. Se ajoittunee 1900-luvun loppupuoliskolle. Lato on mitoiltaan 9 m x 5,2 m ja pituussuunnaltaan koillis-lounaissuuntainen. Lato on rakennettu rakennuksen pitkän sivun suuntaisen ojan päälle. Runko on pyöröhirsinen ja lattialankkuina on halkaistuja riukuja, jotka on asetettu alimman hirsikerran päälle.

Rovaselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1960-luvulle ajoittuva Kemi Oy:n parakkimallinen metsätyökämppä. Alueelta löydettiin kahden rakennuksen pohjat ja neljä kuoppajäännöstä.

Romopalo 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteessa on 5,5 m x 6 m kokoinen puuton aukio, jossa on muutamia laudanpätkiä, asbestilevyä ja kiviä. Kyseessä voi olla puretun rakennuksen jäännös. Romopalossa on tiettävästi ollut jatkosodan aikana saksalaisten parakkialue, ja alueelta on v. 1991 raivattu räjähteitä. Rakennus voi liittyä parakkialueeseen, tai se voi olla myös jokin myöhempi rakenne.

Romopalo 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohteessa on kaivon jäännös ja aukio, jossa on rakennusten purkujätettä. Selkeää rakennuksen paikkaa ei erotu. Aukio on halkaisijaltaan n. 30 m. Alueen itäreunalla on kaivo. Kaivossa on halkaisijaltaan 1,5 m kokoinen betonirumpu. Kaivon päällä on hiiltynyt 1,65 m x 2,6 m kokoinen lautakansi. Lisäksi kaivon päällä on hetekka ja muuta romua. Aukiolla on lisäksi moderneja nuotiopaikkoja. Kohteessa on rakennuksen jäännöksiä. Romopalossa on tiettävästi ollut jatkosodan aikana saksalaisten parakkialue. Rakenteet voivat liittyä siihen, tai johonkin myöhempään toimintaan.

Vuijeminniemi länsi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuijeminniemen länsireunalla, Vuijeminhaaran rannalla olevassa niemekkeessä, joka kohoaa rannanpuolella olevasta soisesta alueesta. Alueen maaperä on kivinen. Puusto on lähinnä koivupuskia sekä muutamia mäntyjä, katajaa ja vaivaiskoivua.
Paikalla on kaksi hirsikämpän pohjaa, erillinen leivinuuni ja kolme pientä kivistä rakennelmaa sekä pari kuoppaa. Rakennelmat liittyvät 1900-luvun alun kullanhuuhdontaan.
Hirsikämpästä on jäljellä suuri uuniröykkiö ja yksittäiset seinähirret. Hirret ovat pitkälle maatuneita ja osittain aluskasvillisuuden peitossa. Ne ovat pelkkahirsiä, joissa on kirveellä veistetyt salvokset. Kämppä on lounas - koillinen -suuntainen, ja kooltaan 6,3 m x 4,8 m. Pohjoisnurkassa on suuri uuniröykkiö, joka on kooltaan noin 3 m x 3 m ja 90 cm korkea. Sen alkuperäinen koko on Kultamuseon vuoden 1981 inventoinnin mukaan noin 1,5 m x 1,5 m. Raportissa mainitaan lattian olevan kelleksistä, mutta niistä on jäljellä vain yksi pieni katkelma. Kämpän keskellä on kuoppa, josta mahdollisesti osa uunikivistä on otettu.
Kämpän pohjoispuolella, törmän reunassa, on kolme pientä kivirakennelmaa, jotka on vuoden 1981 inventoinnissa nimetty eväskellareiksi tai pieniksi uuneiksi. Ne ovat muodoltaan pyöreitä, halkaisijaltaan noin metrin tai hieman enemmän, korkeus on 40–60 cm. Niissä on pieni tulipesä/säilytystila törmän puolella. Rakenteensa puolesta ne voisivat olla uuneja. Hieman alempana törmän reunassa on pari kuoppaa, jotka voisivat olla kellarikuoppia, mutta myös vanhoja kullanetsintäkuoppia. Kuoppa 1 on kooltaan 1,2 m x 1,1 m ja suurimmallaan noin 60 cm syvä. Kuoppa 2 on kooltaan 1,5 m x 1 m ja ylärinteen puolella noin 80 cm syvä.

Vähä Ruonaoja (Taide)
Moderni; Vähä Ruonaojan ja sen vieressä kulkevan metsäautotien eteläpuolella sijaitsee muistomerkki, joka on noin 1,5 x 1 metrin kokoinen kivilohkare, johon on
kiinnitetty teräksinen laatta. Laatassa lukee ”Tältä kohdalta löysi sukeltaja Martti Matilainen
15.6.1959 kromimalmilohkareen, mikä johti Kemin kromikaivoksen ja Tornion jaloterästehtaan
syntymiseen. Outokumpu Oy”. Muistomerkin on pystyttänyt Outokumpu Oy.

Vaaralampi (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on n. 1,5 m mittainen kelottunut kanto, jossa noin rinnan korkeudella on kirveellä lyöty pilkka, johon on kaiverrettu vuosiluku 1923 sekä nimikirjaimet "KH", "MG", "KA" ja "A?". Pökkelö on polun varressa pienellä aukealla. Pökkelöstä noin 5 m koilliseen on samanmittainen kelottunut kanto, mutta siinä ei ole merkintöjä.
Kyseessä lienee alueella 1900-luvun alussa olleen savotan savottajätkien merkinnät. Aukealla on voinut olla leiripaikka.

Sorsavaara Kämppälampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on purettu rajavartiomaja. Majan pihapiiri sijoittuu tasanteelle, josta rinne viettää jyrkästi rantaan Piha erottuu aukiona. Pihapiirin eteläpäässä on 8,1 x 4,7 metrin kokoinen rajavartiomajan pohja, joka erottuu hiukan sammalta kasvavana alueena.
Kämpän pitkä sivu on luode-kaakkosuuntainen. Kämpän pohjan luoteispäässä
rannanpuoleisella sivulla on kolme betonilaattaa. Rantatörmän reunalla noin kahdeksan metrin päässä kämpän luoteispäästä länteen on 3,1x5,2 metrin kokoinen luode-kaakkosuuntainen rakennuksen pohja, joka on todennäköisesti ollut sauna.
Kohde ajoittunee 1900-luvun puoliväliin.

Sotatunturin alus 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on ollut parakkikämppä, joka erottuu poikkeavana ja heinittyneenä alustana. Paikalla on oluttölkkejä, konjakkipullo, tynnyrinpuolikkaasta tehty kamina sekä laveri. Alueella havaittiin 3x5m rakennuksen pohja, jonka funktio on epäselvä. Kyseessä on parakkikämpän jäännös, joka ajoittuu todennäköisesti 1970-luvulle.

Sotatunturin alus 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteella on kaksi kämpän rauniota. Kämppä 1 on 14.5x7.2m ja siinä on väli-seinä 7.5m kohdalla. Kämppä 2 on 2-osainen rakennelma, jossa asuin-osa on 6x6m ja talli 4.5x9m. Asuinosan kaakkoisnurkassa on piisi.
Kyseessä on todennäköisesti savottakämppien jäännökset.

Sotatunturin alus 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kooltaan 7x13m oleva kaksiosainen rakennus, jossa väliseinä on 7 metrin kohdalla. Kyseessä on todennäköisesti savottakämpän jäännös. Yleensä tällaiset kak-siosaiset kämpät muodostuvat asuinosasta sekä talliosasta.

Historiallinen; Paikalla sijaitsee kaksiosaisen kämpän jäännös, jonka koko on 8.5x15m. Kämpän itäosassa ovi on sijainnut koillisseinällä. Kyseessä on savottakämpän jäännös. Yleensä tällaisessa kaksiosaisessa rakenteessa toinen osa on toiminut asuinosana ja toinen tallina.

Tahkomännikkö 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 16x8,5m 2-osainen kämppä, jossa on väliseinä 8,7m kohdalla. Ovet ovat eteläseinällä. Kämpän sisällä ei ole näkyvää piisikiveystä, toden-näköisesti kämpässä on ollut kaminalämmitys. Kyseessä on savottakämppä.

Junsulpunpalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta havaittiin kahden rakennuksen jäänteet 60 metrin päässä toisistaan. Rakennus 1 erottuu maastossa vain matalana ko-houmana, jonka sisällä on kaksi suorakaiteenmuotoista kuoppaa. Rakennus 2 on kooltaan 8,4x7,7 metriä. Raken-nuksesta on näkyvillä vain perustus, joka erottuu maastossa heikosti. Kyseessä on melko nuorien savottakämppien jäänteet. Mahdollisesti kämpät ovat olleet ns. parakkikämppiä, jotka on purettu myöhemmin pois.

Ruuvalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi rakennuksenpohjaa sekä runsaasti erilaista metallijätettä. Rakenne 1 on kooltaan 7,5x17 rakennuksen jäännös, jossa kattorakenteet ovat edelleen osin näkyvissä. Rakenne 2 sijaitsee rakenteen 1 pohjoispuolella. Rakennus on ollut kolmeosainen ja sen koko on 8,4x25 metriä. Säilyneiden rakenteiden ja romun perusteella kyseessä lienee nuoremman savottakämpän, ns. parakkikämpän jäännös.

Paksumaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on nelihuoneinen kämppä, jonka koko on 14x14 metriä. Kämpässä ei ole näkyvää lämmityslaitetta.

Paksumaanvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla havaittiin ison, nelihuoneisen kämpän jäänteet, josta on näkyvissä 2-3 hirsikertaa. Kämpän itäpuolitse kulkee metsätien pohja. Kämpän kaakkoishuoneen länsiseinällä havaittiin rakenne, joka on koko seinän mittainen matala ja metrin levyinen kiveys, mahdollisesti kyseessä on tulisijan perusta. Muissa huoneissa ei havaittu näkyvää lämmityslaitetta. Kämpän pohjoisseinällä havaittiin kaksi oviaukkoa. Myös lounaisimman huoneen eteläseinällä havaittiin oviaukko, mutta kaakkoishuoneessa ovea ei ole selvästi erotettavissa. Kämppä on kooltaan 14x15 metriä ja se on rakennuttu pyöröhirsistä. Kyseessä on savottakämpän jäänteet. Rakenteiden perusteella kämppä ajoittunee 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle.

Junsulppu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla havaittiin kaikkiaan kuuden eri rakennuksen jäännökset. Kyseessä on todennäköisimmin savottakämpän ja siihen kuuluvien ulkorakennusten jäännökset. Rakennukset ajoittuvat mitä ilmeisimmin 1950-1980 -luvuille. Myöhemmin käytöstä pois jäädessä, ne on purettu tarpeettomina.

Tervahaudankangas (1000044009) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kätkävaaran eteläpuolella Kätkäjärvestä 350 – 600 m lounaaseen. Loivalle
hiekkarinteellä on kaivettu kookas ampuma-asema -suunta etelä- , mitat 17 x 8 m, syvyys noin 1 m ja vallin korkeus 0,5 – 1,5 m, eteläpäässä on kaksoisvalli ja pohjoispäässä leveä n, 6 m pitkä ramppi. Sen itäpuolella on iso korsun pohja, mitat valli mukaan lukien noin 20 x 7 m. Toinen hieman pienempi korsunpohja on tien pohjoispuolella, mitat 12 x 7 m. Sitä noin 70 m pohjoiseen on teltan pohja, halkaisija 6 m, matalat vallit; ja lähistöllä ainakin yksi kellarikuoppa (2 x 2 x >1 m) ja hakujätteellä peitetty kuoppia. Kyseessä lienee tykkiasema tai ilmatorjuntapatteri. Kohteen liittyviä historiallisia lähteitä ei löytynyt.
Inventointi 2022.

Pyhävasa tammipato (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Pyhävasan autiotupa on entinen tammikämppä. Tammipato kulkee Kapsajoen yli. Tammesta on jäljellä vielä puiset, pyöröhirsistä salvotut arkut.
Joen yli kulkee 76 metriä pitkä maapato, joka on yläosaltaan 2,3 ja alhaalta 6,5 metriä leveä. Korkeimmalta kohdaltaan pato on 2,3 metriä korkea. Padon eteläpäässä on moreenimonttu, josta maat on otettu patoon. Keskellä on silta, jonka pituus on 6,5 metriä ja leveys 2,5 metriä. Sillan molemmin puolin alavirran puolella on kiviarkut, joissa on lohenpyrstölle salvetut hirsikehikot. Kehikoiden koko on 3 x 5,4 metriä. Sillan kansi on uusittu.

Vojakkala Suomen sodan muistomerkki (Taide)
Historiallinen; Vojakkalan Elsanvainiolla, Vojakkalan nuorisoseuran lähellä, Oravaisensaarentien eteläpuolella sijaitsee Suomen sodan muistomerkki, jonka on suunnitellut Matti Visanti. Muistomerkki on paljastettu vuonna 1957 Sotilasmuistomerkkitoimikunnan toimesta.

Sarvijärvi kopukka (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pallastunturin koillispuolella, Sarvijärven pohjoispään itärannalla, saroja ja sammalia kasvavalla rantavyöhykkeellä. Noin 130 metriä kohteesta pohjoisluoteeseen sijaitsee laavu ja nuotiopaikka.
Kohde on kuusenrungoista rakennettu pieni lautta eli kopukka. Kohdetta dokumentoitaessa vuonna 2011 Sarvijärven vedenkorkeus oli noin metrin verran alempana kuin millä korkeudella se vaikutti aiemmin olleen. Kun vedenpinta on ollut korkeammalla, on kopukka sijainnut aivan vesirajalla, mutta kesällä 2011 kopukan etäisyys vesirajalle oli toistakymmentä metriä.
Kopukka on rakennettu kuudesta rinnakkain kiinnitetystä kuusenrungosta. Runkojen lahoaminen oli edennyt varsin pitkälle, mutta kopukan rakenne on kuitenkin vielä hyvin havainnoitavissa. Useimmat rungot ovat kirveellä katkaistuja, mutta ainakin kaksi runkoa on myös sahattu poikki. Runkojen pituus vaihtelee välillä 2,1 m – 2,3 m ja paksuus välillä 15 cm – 20 cm. Kopukan leveys on ollut noin 1,1 m. Noin puolen metrin etäisyydellä kopukan päistä ovat ilmeisesti sijainneet poikittaiset tukipuut, jotka ovat olleet kiinnitetyt kuusenrunkoihin tehdasvalmisteisilla nauloilla.

Nuottajärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien eteläpuolella, noin 25 metrin päässä, sijaitsee tervahauta. Hirvasjärven rannalla olevalta laavulta noin 250 metriä tietä länteen. Ympäristö on kuivaa mäntykangasta. Tervahaudassa kasvillisuus muuta ympäristöä hieman tiheämpää, etenkin rännin alueella enemmän kasvillisuutta.
Tervahauta on rakennettu rinteeseen. Tien puoleiset vallit erottuvat tervahaudassa selkeimmin. Vallin leveys on noin 1 metri. Ränni laskee tielle päin, luoteeseen. Rännin leveys on noin 1,4 m ja pituus 4 m.

Etukari 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoitettuja rakenteita; 2 merimerkkiä, verkonkuivatusrakenteita ja muita kivirakenteita, sekä rakennuksen pohja (5 alakohdetta).

Inakari 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inakarin korkein kohta. Paikalla kasvaa katajaa. Paikalla on punainen metallitappi, betonia ja niiden ympärillä epämääräisesti hahmotettavia, levinneitä kivirakenteita. Paikalla myös lahonneita puuosia ja kolmionmallisia puukylttejä. Kolmiomittauspiste 1900-luvulta.

Lehtikari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa kivilatomuksia ja merimerkkejä (alakohteet).

Linnanklupu 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri kivi rantakivikossa noin 15 metriä nykyisestä rantaviivasta, jossa hakkaus G 4 (G kaunokirjain, pienempi 4, alla vaakaviiva). Hakkaus noin 5 mm:n syvyinen. Hakkauksen pinta-ala noin 30 x 20 cm. Kiven korkeus noin 1,45 m. Kalastuspaikan hakkaus, joka saattaa olla peräisin 1800-luvun lopulta. Ei ole tietoa, onko kalastuspaikka edelleen käytössä

Linnanklupu 9 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Merkki sijaitsee saaren pohjoispäässä paikalla, jossa kasvaa lehtipuita ja katajaa ja jossa maasto on pääasiassa kivikkoista. Kuperalla betonialustalla on valkoiseksi maalattu pystykivi. jossa on merkkihakkaus - IV 2 1927. Käytöstä poistunut suuntamerkki. Saarella on asiakirjojen mukaan toinenkin käytöstä poistunut suuntamerkki merkinnöin IV 1 A noin 330 metriä tästä merkistä kaakkoon. Vastaavanlainen suuntamerkki merkinnöin IV 2 1927 sijaitsee Maa-Sarven korkeimmalla kohdalla.

Maa-Sarvi 14 (Taide)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee saaren koilliseen pistävällä niemellä. Aluskasvillisuus koostuu heinistä ja sammalista. Lähempänä rantaa kasvaa lehtipuita. 1994: Maa-Sarven pohjoispäässä, koilliseen pistävällä niemekkeellä on hukkuneen hailuotolaisen luotsin muistomerkki. Merkki on uusittu vasta jokin aika sitten. Uusittu muistomerkki teksteineen on valmistettu Outokummun ruostumattomasta teräksestä. 2021: Kohde on ennallaan.

Maa-Sarvi 17 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suuntamerkki sijaitsee saaren keskellä, sen korkeimman kohdan pohjoisosassa. Paikalla on kuperaan kiveen betonilla valamalla kiinnitetty, valkoiseksi maalattu pystykivi, jossa on hakkaus
IV 2 1927. Käytöstä poistunut suuntamerkki. Vastaavanlainen suuntamerkki merkinnöin IV 1 1927 sijaitsee Linnanklupussa.

Pajukari 1 kolmiomittauspiste (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivirakennelman jäännökset sijaitsevat Pajukarin kaakkoisosan korkeimmalla kohdalla. Alueen kasvillisuustyyppi on keto, maalajina hiekka ja kohoumalla kasvaa runsaasti katajaa. Rakennelman kohta on vielä hieman avoimempaa kuin muualla. Paikalla on pieniä kiviröykkiöitä, joiden välillä on myös epämääräisemmin levittäytyneitä kiviä. Kiviröykkiöiden voitiin kuitenkin hahmottaa muodostavan kolmionmallisen kuvion. Sivujen pituudeksi mitattiin 5,5, 6 ja 5,2 metriä. Edellisten havaintojen mukaan osattiin etsiä myös pientä rautatappia kivestä, ja se löytyikin lopulta vanhaa kuvaa nykyiseen näkymään vertaamalla sammalen ja varpujen alta. Kohteen ilmoittaja havaitsi aiemmin myös, että "--- kivikasan vierellä oli muutamia lähes lahonneita lautoja, joista törrötti pari käsin taotun näköistä 4-särmäistä naulaa." Nämäkin olivat todennäköisesti peittyneet kasvillisuuden alle, sillä niitä ei havaittu. Kolmiomittauspisteen jäännökset. Vuoden 1974 peruskartalla ei näy paikalla merkintää, joten tämä lienee hieman tätä vanhempi.

Pauha 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kivikkoinen alue Pauhan pohjoisosassa. Kolme röykkiötä, joiden keskellä maantasainen kivi, jossa vielä punaista maalia ja kolmiohakkaus ja kirjaimet KH. Kolmion sisällä kairattu reikä. Yhdessä röykkiössä on pystyssä kansallispuiston kyltti. Paikalla on myös lahonneita laudan
pätkiä. Kolmiomittauspisteen jäännökset 1900-luvun loppupuolelta.

Pauha 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pauhan kivikkoinen korkein kohta. Rakenne sijaitsee hieman itään laskevan rinteen puolella. Paikalla on kivistä raivattua aluetta, jota reunustaa ylärinteen puolella ja sivuilla neliskanttinen tai hieman kaareva, yhteensä noin 3 metrin pituinen, matala kivivalli. Rannan puolelta avoin rakenne. Kivistä raivatulta vaikuttavan keskiosan halkaisija on 2–3 metriä. Keskellä kasvaa pajuja. Alueella on maassa muutamia lahonneita lautoja ja tolpan pätkiä. Väliaikaisen suojan jäännökset tai mahdollisesti osittainen rakennuksen kivijalka. Sijainnin ja yleisvaikutelman perusteella ei ole kovin iäkäs kohde.

Pensaskari 14 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee luoteeseen viettävän rinteen yläosassa kivikkoisella paikalla. Ympärillä kasvaa heinää ja katajaa. On nykyisen muinaisjäännöksen rajauksen sisäpuolella. Kokonaisuudessaan noin 1,6 x 1,3 metrin laajuisena hahmotettava kivirakennelma, jossa ladotut kivet muodostavat seiniä, Ne muodostavat noin 50 cm korkean, neliömäisen alan, jonka kaakkoislaidalla on hieman avonaisempi kohta. Seinämät ovat noin 60 cm leveät. Rakennelman keskellä on suurempi, maan tasainen kivi. Säilytykseen liittyvä kivirakenne mahdollisesti 1900-luvulta, sillä vieressä on ilmeisesti ollut vielä 1900-luvun loppupuolella rakennuksia.

Pensaskari 15 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaitsee meren ja Pensaskarin sisäosaan muodostuneen järven välisellä kannaksella. Kohde lisättiin järjestelmään inventoinnissa 2021. Sitä ei käyty paikan päällä tarkastamassa, mutta se näkyy hyvin muun muassa ilmakuvassa. Sen mitat on mainittu Museoviraston kohdeinventointilomakkeella: kanavan pituus on 25 metriä ja leveys 1,3 m.

Pieni-Kiikkara 1 merkkikivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matala, puuton ja hiekkainen rantakivikko. Saari on nykyään peruskartoilla nimellä Pieni-Kiikkara, mutta se löytyy maanmittauslaitoksen Kansalaisen karttapaikasta myös nimellä Pirtukari. Sitä on kutsuttu aiemmin myös nimellä Ulommainen kari. Tämän eteläpuolella on Pirtumatala-niminen matalikko. Kivi. jossa viisi hakkausta eri sivuilla.
Lounaissivulla D 94 ja sen päällä jälkikäteen kuvasta havaittuna ainakin CX
Koillislaidalla C IX AP 1112
Itälaidalla 089
Kalastuspaikkojen merkkejä 1900-luvun loppupuoliskolta.

Pihlaja 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pihlajan saaressa nuorempia kohteita: kaksi verkkotarhaa, röykkiöitä, merimerkki ja talon pohja. (kts. alakohteet)

Pikku-Leipäre (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pikku-Leipäreellä on rakennuksen pohjia, muita kivirakenteita ja hakkauksia. (kts. alakohteet)

Pohjois-Kraaseli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivikkoisella, matalalla rannalla on kaksi vierekkäistä kiveä. Saarella on myös kaksi talonpohjaa ja kaksi merimerkkiä saaren länsiosassa. (kts. alakohteet)

Vähä-Huituri (Kulkuväylät)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Vähä-Huiturin korkeimman harjanteen itäpuoliskolla. Rinne alkaa tästä laskeutua kohti itää. Näkymät merelle ovat hyvät. Maasto on kuivaa ja hiekkaista, puutonta nummea. Paikalla kasvaa puolukkaa. Kohde on vaihtelevan kokoisista kivistä koottu pyöreähkö röykkiö, jossa on kaksi muita suurempaa kiveä pohjoislaidalla. Röykkiön koko on noin 1,6 x 1,9 m, pohjois-eteläsuunnassa hieman laajempi, ja sen korkeus on noin 0,5 m. Sijaintinsa perusteella ilmeisesti merimerkin tukikiveys.

Yksikivi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Saarella on merimerkkejä ja kalastuspaikan merkkikivikaiverruksia. (kts. alakohteet)

Tiurasenkrunni 11 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde havaittiin inventoinnissa, Vuoden 1997 inventoinnissa (Alakärppä & Ylimaunu) mainitaan "rakennusten pohjista länteen noin 50 metrin päässä" röykkiö, jota ei ole merkitty kyseisen inventoinnin karttaluonnokseen. Mahdollisesti nyt 2021 inventoinnissa havaittiin sama kohde.
Röykkiö sijaitsee saaren keskiosassa, etelään viettävällä rinteellä kivikossa. Kohteen kohdalla puuton, jäkäläinen kivikko muuttuu pajua ja muita lehtipuita kasvavaksi lehtomaiseksi kankaaksi. Kiviröykkiö, jossa on sekä pyöreitä että särmikkäitä kiviä. Todennäköisesti merimerkin tukiröykkiö. Se on halkaisijaltaan noin 2 metriä ja noin 60 cm korkea. Koostuu vaihtelevan kokoisista kivistä ja on puoliksi sammalen peittämä röykkiö.

Tiurasenkrunni 12 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tiurasenkrunnin etelälaidalla oleva kohde on mainittu edellisen inventoinnin (1997) liitteessä vuodelta 1956 (Kaleva 4.7.1956). Todennäköisesti nyt paikannettu kohde on siinä mainittu Varkaanreikä, eli saaren sisäosia kohti raivattu reitti, jota pitkin veneet saatiin suojaan, tai ehkä ainakin osa sitä. Sen mukaan saarella on ollut useampia samanlaisia reittejä saaren sisäosiin, ja venehaminoissa on ollut venevalkamia, joista jotkut on merkitty kivihakkauksin omistajansa mukaan. Niiden kerrotaan olleen tuskin luettavissa 1950-luvulla.
Matala, saaren sisäosan lampareita erottava kannas saaren kaakkoislaidalla. Noin 11 metriä pitkä ja metrin leveä, umpeenkasvamassa oleva kaivanto kivikkoisella kannaksen poikki pohjoiskoillis-eteläkaakkosuunnassa. Urassa kasvaa korkeaa heinää. Kyseessä on veneitä varten kaivettu kanava 1900-luvulta, mahdollisesti 1800-luvun puolelta.

Härkäletto 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Härkäletto 5 koostuu rakennuksen pohjasta ja merkkikivestä (alakohteet).

Möyly 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee kahden kivirakennelman välissä saaren korkeimmalla kohdalla kivikossa.
Paikalla on halkaisijaltaan noin metrin kokoinen kiviröykkiö, jossa on tolpan paikkaan viittaava kolo keskellä.
Mahdollinen merimerkkiin liittyvä röykkiö. Toisaalta kyseessä saattaa olla kolmiomittauspisteeseenkin liittyvä rakenne, sillä sellainen on merkitty ainakin vuoden 1983 peruskartalle.

Selkä-Sarvi Keskimaa 10 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteen on alun perin inventoinut Markku Mäkivuoti vuonna 1993, kohdetiedoin Selkä-Sarvi 14 purnukuoppa. Laura Nygård on tarkastanut ja nimennyt kohteen uudelleen vuonna 2015.
Kuoppa on kaivettu kivikkoon, hieman ympäristöä korkeammalle kohdalle. Kohteessa ja sen ympärillä kasvaa pihlajaa, katajaa sekä horsmaa. Kohde on purnukuoppa, jota on mahdollisesti käytetty pirtun salakuljetuksen aikoihin piilokuoppana.
2021: Kohde on kunnossa.

Selkä-Sarvi Siljanmaannokka 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisellä kalakentällä keltaisen rakennuksen ja saunan välissä. Kyseessä on heinää ja sammalta kasvava piha-alue, jossa on harvakseltaan lehtipuita ja katajaa. Paikalla on 5 x 6 metrin kokoinen rakennuksen reunakiveys tai kivijalka, joka koostuu erikokoisista kivistä. Lähes sen keskellä on noin 0,5–1 metrin laajuinen kuoppa. Paikalla on muun muassa tiilenmurusia ja -palasia. Kivijalka on noin 1 metrin leveä länsi- ja eteläosastaan.
Tätä rakennusta ei näytä merkityn ainakaan vuoden 1974 peruskartalle. Rakennus saattaa olla sen jälkeen rakennettu ja purettu, mutta todennäköisemmin 1970-lukua vanhempi rakenne, sillä alueen hyvin tuntevalla henkilöllä ei ole tietoa tällaisesta rakennuksesta.

Kalliokoski talon raunio (Asuinpaikat)
Moderni; 2018: Kalliokosken talo on merkitty uudistilaksi vuoden 1841 uusjaon kartalle. Talon paikka on tasanteella, mistä maasto laskee loivasti jokea kohti. Asuinrakennuksen keskiosassa lähempänä länsiseinää oli ainakin 2 x 2 m mittaisen uuniin jäänteet, joka erottui yli metrin korkuisena kumpuna. Siitä löytyi tiilenpalasia, hiiltä ja palanutta maata. Alue oli tiheän ja korkean aluskasvillisuuden peitossa, ja siksi paikalla olleen asuinrakennuksen kokoa ei voitu selvittää ja mahdollisia muita rakenteita dokumentoida. Paikalla oleva huvila-asutuksen käytössä oleva kaivo oli mahdollisesti myös Kalliokosken talon kaivo.
Vuoden 2021 havainnot: 2018 Simojoen rantayleiskaavan inventoinnissa kohdenumerolla 58 Kalliokoski. Suorakaiteen muotoinen kiviperustainen rakennuksen perustus, jossa tulisijan
perustus suunnilleen länsiseinustan keskivaiheilla. Pusikoitunut vatukko peitti rakenteita. Rakennus näkyy vielä Maanmittauslaitoksen vanhassa ilmakuvassa vuodelta 1952, ja olisi
informanttimme kertomuksen perusteella sahan aikainen työväen asuntola. Rakennus lahosi lopullisesti 1950-luvulla.

Vähäloma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pisavaaran luonnonpuiston alueella Vähäloman rotkon etelärinteellä mahdollisesti tukkikämpän ja piisin jäänteet. Maastossa näkyi 8x8 m kokoinen vallimainen kohouma, joka oli kasvillisuuden peittämä. Rakennelman rotkon puoleisessa kulmassa oli suuri neliömäinen kivilatomus 170x190 cm kooltaan.

Kankaanjänkä 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuopanne, joka on osin peittynyt maanrakennuksen yhteydessä.

Näätäsenlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on karhunloukku, joka on 1,5 x 1,5 metrin kokoinen pyöröhirsistä tehty kehikko. Rakennelmasta on jäljellä 8 hirsikertaa. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja rakennelman sivut kulkevat väli-ilmansuuntiin. Hirsikehikko on huomattavan nuori ja sen osana on selvästi vanhemman loukun rakenteita, jotka ovat kelottuneista pyöröpuista rakennettu. Hangaspuut sekä niiden välinen puu, sekä hahloon tuleva tappi ovat alkuperäisen loukun jäljellä olevia rakenteita. Koillisnurkassa on 1 metrin korkuinen puutappi, jonka yläpäähän on vuoltu ura. Tapin vierestä kulkee kirveellä katkaistu puu männyn ja kannon välissä. Kannon ja puun vastakkaiset hangat on veistetty.

Sietteläpalo (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsistä rakennetun kämpän jäännökset. Koko 7 x 4 metriä, pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Etelänurkassa on 2 x 2 x 0,5 metrin kokoinen uunin kiviraunio.

Aihkiselänjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on heinäsuovan pohja, jonka koko on 5 x 6 metriä. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Eteläpäässä on 5 kappaletta 1,5 metrin korkeita kirveellä katkottuja kelottuneita pystypuita, joihin on naulattu vinottaisia tukipuita. Suovan keskellä kulkee rivi puolen metrin korkuisia pystytappeja. Rakennelman pohjalla tuntuu turpeen alla pitkittäisiä ja poikittaisia puita, jotka ovat vajonneet suohon ja säilyneet siellä hyvin.

Lähteentie 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kyseessä on sodan aikainen rakennekokonaisuus. Ennakkotietojen perusteella kyseessä on ilmeisesti saksalaisten sodan aikana rakentamaan Sicherheitsdienstin vankilaan kuuluvien rakennusten perustuksia sekä Lapin sodan aikainen juoksuhauta ja korsun jäännös.

Latvavaara (1000044920) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Latvavaara-nimisen kohouman itärinteellä suon laidassa. Siihen kuuluu 3 rakennetta.
Rakenne 1
Rakenne on kutakuinkin neliön muotoinen hirsikehikon jäännös, jonka yhdessä kulmassa on piisirau-nio. Jäännös on noin 10 x 10 m kokoinen.
Rakenne 2
Tämä on kuten edellinen, mutta hiukan pienempi. Myös tässä jäännöksessä on piisiraunio.
Rakenne 3
Pienin rakennuksenjäännöksistä. Jäännöksessä on piisiraunio ja se on mahdollisesti sauna.
Kyseessä lienevät kaksi savottakämppää ja sauna. Kohdepiste osoittaa rakenteeseen 1, muut rakenteet alakohteina.

Suorsanjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niskavaaran länsipuolella, Suorsajoen itärannalla, sijaitsee vanhan vesimyllyn raunio. Kohteen ilmoittajan tietojen mukaan kyseessä on toinen Suorsajokivarressa olleista kahdesta myllystä. Jäljellä on myllyyn liittyneitä kivipenkereitä, joita on kumpaakin puolta jokivartta, sekä jonkin verran maatuneita hirsirakenteita, mm. mahdollisesti myllyrakennuksen hirsiperustus.

Suorsanjoki 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Uittotammen jäännös Suorsanjoen rannalla Niskavaaran länsipuolella. Tammen niska on ilmoittajan tiedon perusteella purettu 1980-luvulla. Jäljellä on tammen korkea maapenkere joen kummallakin rannalla. Joen itärannalla on ilmeisesti purkamisesta jäljelle jääneitä hirsiä edelleen kassassa tammen päällä.

Honkaoja (Asuinpaikat)
Historiallinen;

Siekakangas 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on sotahistoriallinen kohde, johon kuuluu 4 asemaa.
Asema 1
Rakenne on vallillinen 4-kulmainen tuliasema, jolla on mittaa noin 8 x 8 m ja syvyyttä arviolta metrin verran. Sen pohjalla on rautalankaa. Rakenteessa vaikuttaa olevan oviaukko sen lounaissivulla. Kysees-sä voi olla asema tai pienehkö korsu.
Asema 2
Suorakulmainen, vallillinen syvähkö kuoppa.
Asema 3
Kuten asema 1. Mahdollisesti pienehkö korsu.
Pieni tuliasema. Kapeahko yhdyshauta näyttäisi yhdistävän sen Asemaan 3.

Palkasvaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteeseen kuuluu 3 tykki- tms. suojaa, jotka ovat aivan alueen poikki kulkevan metsätien länsipuolella. Suojat ovat kookkaita ja niiden seinämät vaikuttavat olevan kivillä vuoratut jos kohta varsinaisesta ”kylmämuuraamisesta” ei voikaan puhua. Kaksi suojaa on aivan kylki kyljessä ja kolmas on hiukan pohjoisempana. Suojat ovat pitkiä ja kapeita, osittain maahan kaivettuja. Niillä on pituutta 10–15 m ja syvyyttä syvimmillään ehkä jopa kolmatta metriä. Pohjoisempi suojista on pituudeltaan samaa luokkaa eteläisten kanssa, mutta on jkv. matalampi.

Palkasvaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on kolme tuliasemaa, mahdollisesti tykkien asemia. Ne ovat tasapohjaisia luoteissivultaan auki olevia karkeasti U-muotoisia, kolme-neljä metriä leveitä ja toista metriä syviä kaivantoja.

Saltsivaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Saltsivaaran panssarieste on selvityksen yhteydessä saatujen tietojen perusteella osa toisen maailmansodan aikana Suomen puolustusta varten rakennetusta Salpalinjasta. Se sijaitsee Saltsivaaran kaakkoisrinteen ala-osassa Karhujärven pohjoisrannalla noin 32 kilometriä Sallan asutuskeskuksesta etelälounaaseen.
Panssarieste kulkee maastossa loivassa alarinteessä etelälounas-pohjoiskoillinen -suuntaisesti ja on noin 480 metriä pitkä. Se on kuvatietojen perusteella 3–4 kivirivin levyinen ja rakennettu vaihtelevan kokoisista. miehenkorkeutta matalammista kivenlohkareista. Lohkareita ei ole viimeistelty yhtenäisen muotoisiksi tai -kokoisiksi. Panssariesteen katkaisee maantie esteen puolessa välissä ja tilustie maantien eteläpuolisessa osassa.
Vuoden 2021 hakkuun yhteydessä panssariesteestä on siirretty yhdeltä kohtaa kiviä pois noin 3-4 metrin alueelta.

Itälahti (1000045218) (Asuinpaikat)
Historiallinen;

Iso Petäjävaara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Ehjä rajamerkki (yli 130 cm mpy). Kohde sijaitsee Pellon kunnan eteläosassa, Ratasjärvestä noin 5 km kaakkoon, vaaran kaakkoisrinteessä, alimman kalliopaljastuma-alueen pohjoispäässä.
Tämä rajamerkki sijaitsee kallion itäreunalla ja käsittää yhden reilun puolimetrisen pystykiven
ja sitä ympäröivän pienen kiveyksen. Kiveyksen keskeltä lähtee kelottunut, kaatunut seiväs, joka ilmeisesti on ollut pystyssä rajakiven vieressä. Kohde sijaitsee paikkatietojensa perusteella noin kymmenen metriä pohjoiseen nykyisestä rajalinjasta.

Alalampi 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Narkaudessa noin 29 km Rovaniemen keskustasta kaakkoon Kampsajärven pohjoispuolella Alanokat -nimisen kankaan lounaispuolella kivikkoisella nuorta mäntyä kasvavalla rinteellä.
Paikalla on noin 6 m mittainen lievästi kolmionmuotoinen kiviröykkiö, joka on koottu tasakokoisista laakamaisista kivistä. Kyseessä on historialliseen kivenottoon liittyvä röykkiö.

Isorakka (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on hiukan F-kirjainta muistuttava noin 20 m pitkä kivivalli. Rakenteen kiviaines on kooltaan vaihtelevaa nyrkinkokoisesta n. 50–60 cm halkaisijaltaan oleviin lohkareisiin. Rakenteen korkeus vaihtelee myös lähes maantasaisesta noin metriin. Rakenne on sammaloitunut ja jotkin kivet ovat osittain jäkälöityneet. Kiviaines on paikoitellen löysästi paikoillaan liikkuen jalkojen alla.
Kohteen ajoitus ja funktio on epäselvä. Rakenteella lienee ikää jonkin verran, mutta todennäköisesti kyseessä ei kuitenkaan ole kiinteä muinaisjäännös, vaan verrattain moderni rakenne. Tällöin kohde tulkitaan muuksi kulttuuriperintökohteeksi.

Tapaniku (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tontti sijaitsee Kaakamoniemen luoteispuolella, Jauholantien pohjoispuolella, Jauholahden rannalla. Talosta on useita kirjoitusmuotoja, esim. Tapannika tai Tapani. Tila on erotettu Joen kantatalosta ja tonttimaa on perustettu Joen vanhan tonttimaan pohjoispuolelle ennen isojakoa. Talosta ei ole ainakaan Kansallisarkiston kokoelmissa jakokarttaa. 1600-luvun lopun tiluskartassa näkyy paikalla vain yksi talo, joka tarkoittaa Jokea. Tapanikan tonttimaa näkyy ensimmäistä kertaa vasta vuosien 1827–1828 isojakokartassa. Tontti on edelleen melko tiheästi rakennettu, mutta rakennuskanta on pääosin vanhaa.

Joki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tontti sijaitsee Kaakamoniemen luoteispuolella, Jauholantien eteläpuolella, mäkialueen kaakkoiskärjessä, Jauholahden rannalla. Joki on ainakin 1600-luvulle periytyvä talo, joka on toiminut majurin palkkatilana. Tonttimaa on kuvattu vuoden 1684 tiluskarttaan sekä isojakokarttaan. 1800-luvun jälkipuolella tai sen jälkeen tontti näkyy siirretyn noin 350 metriä vanhalta tontilta kaakkoon, jonne se on merkitty nykyiseen peruskarttaan. Vanhan
tontin koillispuolella on nykyään uudehko omakotitalo, mutta muualla tontilla on myös jonkin verran vanhaa rakennuskantaa, kuten aitta tien vierellä sekä rakentamatonta nurmialuetta, joten tontilla saattaa olla säilyneenä vanhempia rakenteita ja kulttuurikerroksia.

Kaakamon kalakenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaakamon kalakenttää ei juuri ole merkitty vanhempiin karttoihin. Vuoden 1684 tiluskartassa sen edustalle on kuitenkin merkitty kalastuslaite. 1800-luvun alkupuolen isojakokartassa kalasataman rantaan on merkitty kulkevaksi polku tai tie, mutta rakennuksia karttaan ei ole kuvattu. Ailinpietin halkomiskartassa, joka on mitattu vuonna 1915, on alueelle jo merkitty useita rakennuksia sekä rakennusrivi kutakuinkin nykyisen aittarivin paikalle. Korkeuden perusteella voidaan päätellä, että vanhempi kalakentän alue on täytynyt olla 2,5 metrin korkeuskäyrän yläpuolella. Rakennuskannan muutoksia voi seurata myös Maanmittauslaitoksen historiallisessa ilmakuva-aineistossa, jota on vuosilta 1946 ja 1955. Nykyinen rakennuskanta on kartoitettu alueen rakennustutkimuksen yhteydessä.

Koivuluodon rajamerkki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Inventoinnissa 2022 havaittu rajakivi sijaitsee Koivuluodossa, Jokisuuntiestä poikkeavan pienen tien tai polun varrella, sen länsipuolella. Samaan rajaan kuuluva Rajakarin kivi no. 1 voidaan ajoittaa 1500-luvulle siinä olevien vuosilukujen perusteella, mutta varmaa tietoa ei ole siitä, onko Koivuluodon rajakivi no. 2 yhtä vanha. Lisäksi tätä pitäjien ja läänien rajaa on tarkastettu moneen kertaan eri vuosisadoilla. Rajamerkki sijaitsee kutakuinkin nykyisen pitäjänrajan kohdalla. Vanhempi paikallinen asukas muisteli tämän kiven lähellä olevaa toista rajakiveä, jota hän kutsui Kuninkaankiveksi ja jonka hän oli tiennyt lapsesta saakka. Yritimme etsiä kiveä, mutta metsäalue oli juuri sillä paikoin hyvin tiheä ja pusikkoinen, eikä kiveä löytynyt. Rajakivi no. 2 näkyy jo 1700-luvun kartassa, joka on kuitenkin sen verran epätarkka, ettei sen perusteella voi tehdä tarkempaa paikannusta.
Tarkastushetkellä nyt havaittu rajamerkki muodostui kookkaasta, ainakin metrin mittaisesta pystyyn asetetusta kivestä, jonka ympärillä on maassa selvästi jo pidempään paikalla olleita kiviä. Pystykiven vierillä on myös tukikiviä, joiden asettelu näyttää uudemmalta muihin reunakiviin verrattuna. Kiveä on ilmeisesti yritetty tukea, mutta se on tälläkin
hetkellä kallistunut. Kiven kärjen viistolla pinnalla näkyy vielä kirjain N ja pieni pyöreä
pistemerkki sen oikeassa yläreunassa, mutta numerosta 2 vain yläosa, sillä alaosaa kiven
pinnasta on hakattu pois. Rajakiven vieressä on uudempi oranssi metallinen rajamerkki,
joten olisiko vanhan kiven numero haluttu hakata pois merkiksi rajanpyykin poistumisesta
virallisena rajana, kun uusi rajamerkki tehtiin?

Illinkiharju 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on useita tervahautoja. Tämä tervahauta tarkastettiin vuonna 2022, jonka yhteydessä myös kairattiin. Osa kerrostumista on sekoittunutta, osa luontaista; selkeitä huuhtoumakerroksia ei havaittu. Tervahauta vaikuttaa suhteellisen modernilta, ehkä uusiokäytöltä. Mitat vallien ulkoreunoilta 13x10 metriä ja valutusoja osoittaa koilliseen. Ympärillä on modernia jätettä (tynnyreitä, puurakenteita) ja mustaa muovia itse tervahaudan suuaukon kerrostumissa sekä romahtanut pieni hirsiaittarakennus. Puusto rakenteen päällä on matalaa mäntyä.
Paikallisten kertoman mukaan, alueella on 1900-luvun loppupuolella kokeiltu tervanpolttoa harrastepohjalta. Tämä tervahauta saattaa olla kyseinen kohde.

Kelloniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla, nykyisen vajan vieressä, näkyy edelleen selkeä n. 4 x 4 m laajuinen rakennuksen perusta, joka on luonnonkiviselle perustukselle tehty hirsikehikko. Perustan yhteen kulmaan oli tehty intruusio, josta oli paljastunut tiilinen, oletettavasti ahjon, perustus ja joitakin rautaesineiden fragmentteja. Yhdessä tiilistä näkyi selkeästi leima ”HÖGANÄS 10” viitaten ruotsalaiseen Höganäsin tiilitehtaaseen. Kyseessä on todennäköisesti 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva pajansija.

Haikara (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haikaran korkeimmalla kohdalla on kolme kivilatomusta, jotka ovat luultavasti tukikiveyksiä.

Tonkopuro 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Herajärven itäpuolella harjanteen laella, Herakankaantien ja Kuusamontien väliin jäävällä harjanteella, on neljä tuliasemaa. Ne ovat kulmikkaita kaivantoja, joissa on toispuoleinen valli. Niiden torjuntasuunta vaikuttaa olevan etelään. Kohdepiste osoittaa poteroon 3, muut alakohteina.

Herajärvi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Soikeahko valliton kuoppa, jolla on halkaisijaa noin 4 m ja syvyys noin 0,6 m verran. Kuopassa ei kairaamalla todettu huuhtoutumiskerrosta, tosin se vaikuttaa ylipäätään puuttuvan tai olevan hyvin heikko alueella. Ulkoisesti kuoppa sopisi muuten pyyntikuopaksi, mutta sen seinämät ovat paikoitellen hyvin jyrkät, mikä saa aikaan epäilyksen siitä, että kyseessä olisi kuitenkin tuliasema. Tähän tulkintaan lopulta päädytään.

Herajärvi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kulmikas kaivanto, jossa on havaittavissa toispuoleinen valli. Ulkoisten piirteiden perusteella kyseessä on potero.

Pikku Venejärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Etelälounaisnurkassa on luonnonkivistä tehty piisi, mitoiltaan 3 m x 3 m x 1,2 m. Keskellä lattiaa on kuoppa. Jäännös ajoittunee 1800-1900-lukujen vaihteeseen tai 1900-luvun alkupuolelle.

Sätkenäjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on viisi hirsistä tehtyä metsätyökämppärakennusten jäännöstä. Kaikissa rakennuksissa on ollut kirveellä ja sahalla katkotut hirret ja kirveellä halkaistuista laudoista katto ja kivistä tehdyt piisit.

Iso Karitunturi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden niittyladon jäänteet sisältävä kohde Karitunturin soidensuojelualueen eteläosassa. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4 m. Jäljellä on vähäisiä lahonneita hirsiä.
2022: Kohde on lähes ennallaan. Ladon hirret ovat kirveellä katkottuja. Koillispuolella vanha mänty, jossa noin 40 x 10 cm pilkka sekä pohjois- että eteläsivulla. Samankaltainen pilkkahonka on siitä noin 100 m etelään suon laidalla.

Karijärvi NW 2 (Puurakenteet)
Historiallinen; 2006: Niittypalstan rajamerkki Karitunturin soidensuojelualueella. Kohde sisältää viisi noin 10 cm halkaisijaltaan olevaa puuta, jotka on lyöty suohon pystyyn neliömäiseen muotoon. Yksi puista on isketty kuvion keskelle. Pystypuiden korkeus on noin 0,5 m. Keskellä olevaan pystypuuhun on veistetty numero 9. Lähistöllä sijaitsee toinen epäselvempi rajamerkki.
2022: keskimmäinen puu on kaatunut ja lahonnut märkää suota vasten. Kaksi pohjoispuolen tolppaa ovat noin 1 m ja 60 cm pituisia, kaakkoislaidan ja lounaislaidan tolpat nyt noin 20 cm 5 cm pituisia. Toista aiemmin mainittua merkkiä ei nyt havaittu.

Karilampi N 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden ladonpohjan sisältävä kohde Karitunturin soidensuojelualueella Karijärven pohjoispuolella. Ladon mitat ovat olleet noin 4 m x 4 m. Jäljellä on alin hirsikerta sekä kattotuohia.
2022: Lato on pikkuhiljaa katoamassa maisemasta hirsien lahoamisen myötä.

Karilampi N 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden laavunpohjan sisältävä kohde Karitunturin soidensuojelualueella Karijärven pohjoispuolella. Laavunpohja on pyöreähkö, halkaisija noin 7 m. Laavusta on jäljellä vähäisiä puurakenteita sekä aukko aluskasvillisuudessa. Laavunpohjasta 15 m koilliseen sijaitsee konttipetäjä, jossa on yksi puuhun upotettu puutappi noin kahden metrin korkeudella. Petäjässä lisäksi useita pilkotuksia.
2022: Laavun paikan erottaa enää lähinnä aluskasvillisuudesta, vain yhdellä sivulla on hirsi maata vasten jäljellä. Petäjä on aiemmin kuvaillussa sijainnissa, puutappi ei ollut enää paikoillaan.

Karilampi NE 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on kooltaan noin 4 m x 4 m, jäljellä on kymmenen hirsikertaa. Lato on rakennettu kuorimattomasta pyöröhirrestä. Myös lattiamateriaalina on hirsi. Romahtanut katto on tehty liisteistä.
2022: Niittyladon hirret ovat 15–25 cm paksuja. Ladon lounaisnurkka on romahtanut viime inventoinnin jälkeen. Noin 1 metrin leveä oviaukko on eteläsivulla. Oviaukkoa ovat tukeneet karapuut. Ladon koko sisäpuolelta mitattuna noin 3,5 x 3 m.

Karilampi NE 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on kooltaan noin 4 m x 4 m, jäljellä on kymmenen hirsikertaa. Lato on rakennettu kuorimattomasta pyöröhirrestä. Myös lattiamateriaalina on hirsi. Romahtanut katto on tehty liisteistä. Ladosta 10 m etelään sijaitsee kelottuva mänty, jossa on useita pilkkoja, sahalaitamerkintöjä sekä kaiverrus ”1944”.
2022: Vielä suhteellisen hyväkuntoisen niittyladon, joskin edellisen inventoinnin jälkeen selvästi rapistuneen, koko sisäpuolelta mitattuna on 3,5 x 4,5 m. Oviaukko on eteläseinällä ja se on noin 1,5 m leveä ja 1 m korkea. Oviaukkoseinän hirsien päissä olevat palikat/kapulat ovat vielä hirsien välissä ja oviaukkoa tukevat karapuut ovat hirsien lovissa vielä paikoillaan. Männyn vuosilukukaiverrus on edelleen erotettavissa, ainakin numerot 194.

Karilampi NW 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2006: Laavusta on jäljellä hirsiä sekä kulumia kasvillisuudessa. Laavun koko on ollut noin 4 m x 4 m. Jäänteen keskellä on yhdeksästä kivestä koostuva röykkiö, keskellä napakivi. Kyseessä voi olla rajamerkki, mutta läheisyydessä ei ole kuitenkaan jäänteitä muista palsta- tai rajamerkeistä. Viereisessä petäjässä on havaittavissa työstön jälkiä.
2022: Laavun hirret ovat lähes täysin kadonneet ja vain pari hirren pätkää on vielä nähtävissä. Kivet ovat sijoillaan. Isoimman kiven koko on n. 30 x 60 x 35 cm.

Karilampi W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladonpohja sijaitsee vanhalla suoniityllä suosaarekkeessa. Lato on ollut kooltaan noin 4 m x 4 m ja pyöröhirsistä rakennettu. Jäljellä joitakin maatuneita hirsiä.
2022: Kohde on muuten aiemman kuvauksen mukaisessa kunnossa, mutta kokoa oli jo hankala todentaa. Niittyladon etelänurkan hirsiä on vielä havaittavissa, muuten ladon paikka erottuu aukeana alueena pienellä suosaarekkeella. Tämänkin ladon rakenteet lahoavat luultavasti lähiaikoina ja häviävät suohon.

Karipuro 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on kuorimattomista pyöröhirsistä rakennettu, ja se on romahtanut kasaan. Ladon pohja on mitoiltaan noin 3,5 m x 4 m. Kehikon sisällä on jäänteitä kattolisteistä. Hirsikertoja on jäljellä enimmillään yhdeksän.
2022: Niittyladon oviaukko, jonka hirsien päässä on karapuiden lovet, on eteläseinällä. Lounaisnurkka on kaatunut ulospäin ja pohjoisnurkassa on palon jälkiä. Ladon vieressä kasvaa kuusi.

Karipuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on pyöröhirsistä rakennettu, ja sen pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4,5 m. Kurkihirsi ja sen mukana liistekatto on romahtanut ladon sisään. Hirsikertoja on jäljellä kahdeksan. Lattiamateriaalina on ollut hirsi.
2022: Niittyladossa on ollut säröslautakatto. Säröslaudat ovat 4 cm paksuja ja 30 cm leveitä. Sisätilan koko on 3,5 x 4,20 m. Oviaukko on lyhyemmällä eteläseinällä ja noin 120 cm leveä. Hirsien paksuus niiittyladossa on enimmillään noin 25 cm. Hirret on katkottu kirveellä, mutta joukossa on myös sahalla katkottuja hirsiä. Nurkissa on koirankaulasalvos.

Karipuro 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on kuorimattomista pyöröhirsistä rakennettu. Liistekatto on lähes kokonaan ehjä, kurkihirsiä on keskellä kolme ja molemmilla laidoilla yksi. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4,5 m. Korkeus on 2,5 m, ja hirsikertoja on jäljellä 10 kpl. Ladossa on maalattia.
2022: Niittylato on rakennettu ympäristöä kuivemmalle kohdalle. Ladon katto on romahtanut vuosien 2006 ja 2022 välillä. Sisätilan koko on 4,1 x 3,3 m. Säröslaudoista tehdyn katon rakenne on vielä erotettavissa; siinä on ollut kurkihirsi ja kaksi vuoliaista (tai kolme kattovuoliaista). Säröslaudat ovat poikittain vuoliaisten ja seinähirsien päällä. Välissä näkyy tuohilevyjä.
Kaakkoisseinällä sijaitsevan oviaukon leveys on 127 cm. Ainakin 140 cm pitkät karapuut ovat sen kummankin puolin paikoillaan ja oviaukon yläpuolella olevat hirret myös paikoillaan. Päätykolmion alin hirsi on jäljellä, mutta pudonnut osittain paikoiltaan ladon takaseinällä.

Historiallinen; 2006: Lato on pyöröhirsistä rakennettu, hirsikertoja on jäljellä 11 kpl. Neljästä kurkihirrestä yksi on romahtanut, mutta katto on vielä suurimmaksi osaksi ehjä. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4,5 m x 5 m.
2022: Niittyladosta on jäljellä enimmillään 10 hirsikertaa. Romahtanut katto on tehty säröslaudoista. Katon länsiosassa on paikoillaan halkaisijaltaan noin 20 cm paksu sekä ohuempi vuoliainen. Ladossa on ollut kaksi kurkihirttä, jolloin kysessä on ollut taitekatto. 138 cm korkea ja 150 cm leveä oviaukko on eteläseinällä. Oviaukon reunoilla olevat karapuut ovat 162 cm pitkät. Useimmat karapuun vieressä olevista palikoista/kapuloista (hirsien välissä poikittaiset pienet hirrenpätkät) ovat paikoillaan. Malkalattian rakennetta on pohjoisseinällä jäljellä, se on salvottu hirsien väliin. Ladon sisäpuolella on useita kaiverruksia. Erityisesti niitä on oviaukon vieressä, sisältä katsoen oikealla puolella.

Kuoppapuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon jäänteet sijaitsevat vanhan niityn eteläkulmassa. Ladon pohjan koko on noin 4 x 5 m. Lato on rakennettu pyöröhirsistä. Hirsikertoja on jäljellä 10 kpl, katto on romahtanut. Kattomateriaalina on ollut puuliiste ja lattiamateriaalina hirsi. Ladon seinustalle on aseteltu sapilaat. Ladon seinissä on jonkin verran uudempia vuosilukukaiverruksia.
2022: Paikalla oli niittyladon alimmat hirret sekä pahoin maatuneita katon tai lattian osia. Lato onkin siirretty Riisisuolle vuonna 2009 ja korjattu siellä kuntoon. Kyseinen lato sijaitsee retkeilyreitin varrella ja siinä on luonnonniittyjen hyödyntämisestä kertovia opastustauluja. Ladon oviaukkoa ovat tukeneet följarit, kun useimmissa muissa Riisitunturin niittyladoissa oviaukossa on karapuut niitä varten tehdyissä hirsien lovissa.

Lakisuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden niittyladon jäänteet sisältävä kohde Riisitunturin kansallispuistossa. Ladon pohja on mitoiltaan noin 3,5 m x 4 m. Jäljellä on 12 hirsikertaa. Lato on rakennettu kuorimattomasta tukista. Ladossa on ollut liistekatto ja hirsilattia. Oviaukon alareuna on toisen hirsikerran yläpuolella.
2022: Niittyladon sisäosan koko on 3,3 x 2,5 m. Lyhyemmällä sivulla oleva, noin metrin leveä oviaukko on lounaislaidalla. Ladon luoteisnurkka on kallistunut ulospäin.

Lakisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden ladonpohjan jäänteet sisältävä kohde Riisitunturin kansallispuistossa. Lato on ollut pieni, mitoiltaan noin 3 m x 3,5 m. Oven paikkaa ei ole havaittavissa. Jäljellä on 2–3 maatunutta hirsikertaa. Ladon länsipuolella päädystään kiinni rakennuksessa on kooltaan noin 2 m x 1,5 m ristikkomaista maatunutta puurakennetta, ehkä aidan tai oven jäänteitä. Rakennus on erikoisista piirteistään huolimatta luultavasti niittylato, mutta täyttä varmuutta asiasta ei ole.
2022: Rakennuksen sisätilan koko on 2 x 2,3 m. Kohde jäi nyt epähuomiossa valokuvaamatta. Ristikkomaista puurakennetta ei nyt saatu paikalta hahmotettua. Rakennus on selkeästi rapistunut tai madaltunut edellisen inventoinnin jälkeen.

Lavakangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladosta on jäljellä kaksi lahonnutta hirsikertaa. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4 m.
2022: Niittyladon koko on sisäpuolelta ollut noin 3,5 x 3 m. Hirsien päät ovat kirveellä veistetyt tai katkaistut. Ladon kunto on selkeästi huonontunut edellisen inventoinnin jälkeen hirsien lahottua.

Matalavaara W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Kohde sisältää useita lahonneita 10 cm halkaisijaltaan olevia puita noin 1,5 m x 4 m laajuisella alueella. Suovan päädyt ovat näkyvissä selvästi, joten heinäsuovan muoto erottuu hyvin.
2022: Suosta törröttävät puut ovat 5–10 cm paksuja ja käsittävät noin 4 x 4 metriä laajan alan. Lounaisnurkan puu on korkein, noin 70 cm, ja siinä on kirveellä veistetty pää.

Mieronpaise 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on kuorimattomista pyöröhirsistä rakennettu, ja se on romahtanut. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4,5 m. Kehikon sisällä on jäänteitä kattolisteistä ja kattotuohista. Hirsikertoja on jäljellä viisi. Lattiamateriaalina on ollut hirsi.
2022: Niittyladossa vielä lattiamalat näkyvissä. Hirsissä on kirveellä katkaistut päät. Oviaukko on kaakkoislaidalla, mutta sen mitat ovat epäselvät.

Mieronpaise 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato onpyöröhirsistä rakennettu, kurkihirret ja liistekatto ovat romahtaneet sisään. Ladon koko on noin 4 m x 5 m. Kattomateriaalina on ollut puuliiste. Hirsikertoja on jäljellä enimmillään 13 kpl.
2022: Niittyladossa on vielä 10 hirsikertaa jäljellä, eli lato on romahtanut jonkin verran edellisen inventoinnin jälkeen. Tämä ilmenee myös kuvia vertailemalla. Ladossa on ollut säröslautakatto ja sen hirret ovat kirveellä veistetyt. Noin 150 cm leveä oviaukko on kaakkoisseinällä. Oviaukon hirsien päässä ei ole karapuun lovea.

Mieronpaise N (Puurakenteet)
Historiallinen; 2006: Niittypalstan rajamerkki Karitunturin soidensuojelualueella. Kohde sisältää viisi noin 10 cm halkaisijaltaan olevaa lahonnutta puuta, jotka on lyöty suohon pystyyn neliömäiseen muotoon. Yksi puu on isketty kuvion keskelle. Pystypuiden korkeus on noin 0,5 m. Keskimmäiseen on veistetty epäselvästi ”V I”.
2022: Puiden halkaisija on noin 5 cm ja ne ovat noin 100 cm x 130 cm kokoisella alalla. Lounaisnurkassa oleva puu on noin 50 cm pitkä ja merkin pisin puu. Keskimmäinen puu oli jo niin lahonnut, ettei siitä enää voinut erottaa aiemmin havaittuja merkkejä.

Pikku Kuusimäki N 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on mitoiltaan noin 4,5 m x 5 m. Jäljellä on neljä hirsikertaa ja katon liisteitä.
2022: Kohde kunnossa. Oviaukko on ollut pohjoisseinällä.

Pikku Kuusimäki N 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 5 m. Jäljellä on 5–8 hirsikertaa, katon liisteitä sekä romahtaneita kurkihirsiä. Länsipuolen yhdessä seinähirressä on kolmionmuotoinen noin 20 cm korkea kolo.
2022: Niittyladon sisäosan kooksi mitattiin 4 x 3 m. Oviaukkoseinä, joka etelälaidalla, on lyhyempi. Oviaukon hirsien päädyssä karapuiden lovet.

Pilkkasenlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4 m. Lato on rakennettu kuorimattomasta tukista. Rakennus on notkahtanut, mutta muuten pääosin ehjä. Myös liistekattoa on jäljellä.
2022: Kohde kuvattiin noin 120 metrin päästä sen luoteispuolelta suon upottavuuden takia. Kuvien perusteella muutama ladon hirsikerta on edellisen inventoinnin jälkeen romahtanut.

Rauvuslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on kuorimattomista pyöröhirsistä rakennettu, ja sen katto on romahtanut. Kattomateriaalina on ollut puuliiste. Latopohja on mitoiltaan noin 4 m x 4 m. Hirsikertoja on jäljellä 11. Lattiamateriaalina on ollut hirsi. Ladon sisällä on kahdet lahonneet sapilaat. Ladon seinissä on muutamia epäselviä kaiverruksia.
2022: Ladossa on 9 hirsikertaa jäljellä. Sisällä on teroitettuja seipäitä. Noin 140 cm leveä oviaukko on kaakon puoleisella seinällä. Karapuun paikat ovat siinä näkyvissä. Lounaisnurkka on kaatunut ulospäin. Ladossa on koirankaulasalvos. Sisäpuolen hirsissä on parissa kohtaa kaiverruksia, joista toinen on tulkittavissa M. MÄÄTTÄ. Aiempien kuvien perusteella kunto on heikentynyt edellisen inventoinnin jälkeen, muun muassa katto on romahtanut kokonaan.

Riisisuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on pyöröhirsistä rakennettu, hirsikertoja on seinillä 14 kpl sekä päädyissä näiden lisäksi 3 kpl. Ladon pohja on mitoiltaan noin 4,5 m x 5 m. Katto on rakennettu osittain toistensa päälle menevistä laudoista, joiden päällä on ollut naulattu tuohikerros. Lattia on myös hirsinen. Oviaukon pielet on upotettu hirsiin sekä yläettä alapäästään. Ladon sisällä pitkien sivuseinien vierellä on kulkenut kaksi hirttä, toinen noin 1 m ja toinen noin 1,5 m korkeudella.
2022: Niittyladon katto on romahtanut. Oviaukossa karapuut ovat vielä paikoillaan ja kamanahirsi, eli oviaukon yläpuolella olevaa hirsi, on veistetty kaarevaksi aukon pituudelta. Ladon sisälle on kasattu ilmeisesti alueelta purettuja vanhoja pitkoksia, mikä lienee vauhdittanut rapistumista ja ladon romahtamista.

Riisisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lato on luhistunut kasaan, jäljellä on neljä hirsikertaa sekä suurin osa katosta. Ladon pohja on mitointaan noin 4,5 m x 5,5 m. Katto on rakennettu osittain toistensa päälle menevistä laudoista, joiden päällä on ollut tuohikerros. Lattia on myös hirsinen.
2022: Lato on luhistunut entisestään aiemman inventoinnin jälkeen, mutta katto on edelleen hahmotettavissa. Lännen puoleinen katon lape on ollut pitempi kuin idän puoleinen.

Rytitunturi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on niittylato, josta on jäljellä enimmillään 7 hirsikertaa ladon pohjoislaidallla. Siinä on sekä kirveellä että sahalla katkaistuja hirsiä. Ladon sisätilan koko on 3,5 x 3,15 m. 1,3 metriä leveä oviaukko on lyhyemmällä eteläseinällä. Oviaukon reunahirsien posket on veistetty pelkaksi noin 30 cm matkalta. Oviaukossa ei ole karapuiden lovia. Ladossa on malkalattia, joka on salvottu hirsien väliin, sekä säröslautakatto. Laudat ovat 15–25 cm leveitä. Nurkissa on koirankaulasalvos, mutta salvoksen pohja on suora.

Tunturinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 4 m, jäljellä on yhdeksän hirsikertaa. Liistekatto on romahtanut ladon sisään.
2022: Niittyladon sisätilan koko on 3,8 x 3,8 m. Ladon oviaukko on eteläsivulla. Sen kamanahirsi ja karapuut ovat paikoillaan, mutta irronneet hirsien lovista reunoilta, kun lato on romahtanut. Katon särösaudat ovat 20–25 cm leveät ja noin 5 cm paksut. Niittyladossa on 7–8 hirsikertaa jäljellä. Kunto on kuvan perusteella heikentynyt edellisen inventoinnin jälkeen.
Kuvien perusteella todennäköisesti samasta niittyladosta kerrotaan Posion historiateoksessa sivulla 98. Siinä Kirkkotunturin länsipuolella kuvaillaan olleen Arolaisen vesilasku -niminen suoniitty ja ladon jäännökset.

Uudensuonkangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiön halkaisija on noin 1,5 metriä, korkeus 0,7 metriä ja suurin havaittavissa oleva kivi on halkaisijaltaan noin 0,5 metriä. Suurehkot kivet ovat pyöreälinjaisia luonnonkiviä. Ne ovat pääasiassa kasvillisuudesta paljaita, mutta päällimmäisten päällä kasvaa jäkälää. Röykkiön keskeltä törröttää puu, jonka halkaisija on noin 4 cm.
Todennäköisesti tämä röykkiö on merkitty neliönä 1900-luvun alun karttaan, jolloin kyseessä voi olla maanjakoa varten tehty rajamerkki tai kiintopiste.

Uudensuonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Näkyvissä on vanhan heinäsuovan neliömäinen pohja pienellä suoalueella. Jäljellä on lahonneita suovan rakennepuita. Suovan pohja on mitoiltaan noin 3,5 m x 3,5 m.
2022: Suova on vielä maastossa hahmotettavissa.

Uusisuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lahonnut lato on mitoiltaan noin 5 m x 5,5 m, jäljellä on viisi hirsikertaa. Liisteistä tehty katto on romahtanut. Myös lattiamateriaalina on ollut hirsi.
2022: Niittyladon sisätilan koko on 5 x 4 m. Oviaukko sijaitsee lyhyemmällä seinällä, luoteen puolella. Sen leveys on noin 80 cm leveä. Paksuimpien hirsien halkaisija on n. 25 cm ja ne on katkaistu kirveellä. Nurkissa on kourankaulasalvos.
Kohteen

Uusisuo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2006: Laavunpohjasta on jäljellä noin 2,5 m x 4 m alue tuohta maassa. Itäpuolinen pitkä sivu rajoittuu penkereeseen, joka on ilmeisesti lahonnut hirsi.
2022: Laavun paikka on hädin tuskin erotettavissa, mutta paikalla on edelleen tuohia ja penkka, joka lienee aiemmin mainittu hirsi. Vierestä kulkee murskeella vahvistettu polku ja paikalla on myös opastuskyltti otsikolla "Tuohikattoinen laavu", jossa on piirretty kuva ja kuvausteksti suomeksi ja englanniksi.

Uusisuo 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Lahonneen ladon pohja on mitoiltaan noin 4 m x 5 m, jäljellä on viisi hirsikertaa. Liistekatto on romahtanut. Lattiamateriaalina on ollut hirsi.
2022: Niittyladon lähelle ei päästy puron yli, mutta se valokuvattiin kauempaa ja on vielä hyvin maastossa havaittavissa.

Vesakko-Karitunturi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vielä noin 2 m korkeassa niittyladossa on jäljellä 10 hirsikertaa ja siinä on sekä sahattuja että kirveellä katkottuja hirsiä. 1,7 m leveä ja 1,6 m korkea oviaukko on etelän puoleisella seinällä. Oviaukon yläpuolella oleva hirsi on veistetty tasapintaiseksi mutta hieman kaarevaksi. Oviaukossa on karalaudat. Niittyladossa on ollut säröslautakatto. Noin 20 cm leveiden säröslautojen päät on veistetty teräviksi. Lattia on tehty hirsistä. Niittyladon sisätilan koko on 3,3 x 4,4 m, oviaukko on lyhyemmällä eteläisellä seinällä. Oviaukon vieressä ladon ulkopuolella on kaiverruksena K-kirjain ja joku muu merkki.

Munajärvi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde on Munajärven itärannalla, viereisen suon poikki noin kaakko-luode suunnassa kulkevan kapean ojan yli rakennettu pitkospuutyyppinen kulkuväylä. Koillis-lounaissuuntaiset yli 2 metriä pitkät pitkospuut koostuvat kahdesta vierekkäin asetetusta ja näiden alla olevasta poikittaisesta pyöröhirrestä. Päällimmäiset hirret ovat osin lahonneet, poikittainen hirsi vaikuttaa parempikuntoiselta. Hirret ovat halkaisijaltaan 0,15–0,20 metriä ja rakenteen yhteisleveys on noin 0,40–0,50 metriä. Päälihirret sijaitsevat vesipinnan yläpuolella ja niiden päädyt ovat turpeen peitossa jatkuen molempiin suuntiin. Ainakin osa rakenteessa käytetyistä puista vaikuttaa sahatuilta, osa rakennepuista on Munajärven rannalla vedessä. Osin sammaloituneet pitkospuut ajoittunevat 1900-luvulle.

Lavinjänkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lavinjänkän eteläpuolella, Ala-Haapakummun länsirinteen alapuolella ja siitä hieman luoteeseen. Alue on vanhaa ojitettua niittyä, joka nyttemmin kasvaa pitkän heinikon lisäksi koivua ja pajuvesakkoa, pintamaa on pääosin kiinteää turvetta. Alueella on kaksi yhä seisovaa peruskarttaan merkittyä latoa. Näiden lisäksi inventoinnissa paikallistettiin 1960-luvun peruskarttaan merkityn kämpän jäännös (alakohde 2–1), pienen niittyladon jäännös (alakohde 2–2), sekä suuremman, täysin sortuneen ladon jäännös (alakohde 2–3).

Myllynkivikaula (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Paikkatiedon mukaan Myllynkivikaula nimisellä vaaralla olisi louhittu myllynkiviä. Yksi näistä myllynkivistä on keskeneräisenä yhä vaaran itärinteellä olevan polun varrella.
Maastotarkastuksella 2023 paikallistettiin kuormasta pudonnut myllynkivi hieman eri paikasta, kuin louhosta haettiin. Ilmoitettua vielä paikallaan olevaa louhittua myllynkiveä ei löydetty toistaiseksi. Nyt paikallistetun kiven, tuon kuormasta pudonneen, vieressä on kyltti liittyen kiven tarinaan.

Palsinoja länsi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 500–600 m etelään Palsinojan suusta, joen länsirannalla, on kullanhuuhdonnan jäännöksiä, jotka pääosin ovat 1900-luvun alusta. Ranta on kivikkoista, mutta ylempänä terassilla kasvillisuus on paikoin rehevää ja maa kostehkoa. Teranssin alueen kasvillisuus on pääosin sekametsää, koivua, katajaa, mäntyä ja rehevää sammal- ja varvikkokasvillisuutta.
Kultamuseon tutkimuksissa 1982–1983 paikalla on havaittu juoksutusojia ja niiden alkupäässä kolme pienen rakennuksen jäännökset. Itäisemmän juoksutusojan pohjoispäässä on huuhdontakenttä joen rannassa.
Huuhdontakentän pohjoispuolella Palsinojassa on patorakennelman jäänteitä. Uomassa on ladottuja kiviä ja niiden päällä on ollut puurakenteita. Juoksutusojien ympäristössä on myös muutamia useita metrejä syviä koekuoppia. Kuopat ovat pyöreitä. Ojien välisellä alueella, lähellä itäpuolen ojaa, on koekuoppa tai mahdollinen kaivoskuilun alku. Kuoppa on muodoltaan neliömäinen ja kooltaan noin 2 x 2 metriä. Osa alueen kuopista on mahdollisesti varsin moderneja.

Palsinoja itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huuhdontakenttä sijaitsee Palsinojan itärannalla. Siinä on havaittavissa useita kaivausalueita ja alueella on ollut toimintaa useaan otteeseen. Ympäristössä on kuivaa kangasmetsä, mäntyä, koivua ja varvikkoa. Huuhdontakentissä on vaihtelevasti kasvustoa, osin pelkkää sammalta, osin koivikkoa, heinää ja sammalta.
Alueella on useita huuhdontakenttiä ja muita rakenteita. Huuhdontakentissä on kiviröykkiöitä kasamaisina harjanteina. Alueilla on myös kaivantoja ja huuhdontaojia. Alueella on yksi kaivoskuilu, jossa on vielä lahoavia puurakenteita jäljellä sekä useita koekuoppia. Yksi koekuopista on aiemmin tulkittu pyyntikuopaksi, mutta kuopat ovat jyrkkäreunaisia ja aivan kultakenttien vieressä. Alueella on myös rännipukkeja jonossa, sekä padon jäännös, niissä kummassakin on vielä joitain lahoavia puurakenteita jäljellä.

Hyyverova (Kulkuväylät)
Ajoittamaton; Merkkipuu sijaitsee Hyyverova nimisellä vaaralla, Ylläsjärven kylältä noin 6 km länteen. Hyyverovan kaakkoisosassa kasvavassa petäjässä on ihmisenhahmoinen kuvio. Ympäristössä on useita puita, jotka ovat hiiltyneet metsäpalossa, mutta jatkaneet kasvuaan, kuten tämä puu.

Pitkäkuusikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on suorakaiteen muotoinen maavalli, jonka koko on 5,6 x 4,3 metriä. Pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Itänurkassa on 2 x 1 x 0,5 metriä kiviraunio, jossa on suuret palamattomat luonnonkivet. Kehikon sisällä oleva kuoppa on 50 cm syvä. Päällä on puunrankoja ja kuollut koivu. Kohdetta on epäilty vanhaksi kirkonpaikaksi, mutta ilmeisesti kyseessä on pienialaisen kämpän raunio.

Kelkkakankaanlampi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kapeahkon moreeniharjun poikki on kaivettu koillinen-lounaissuuntainen kanava. Sen leveys on 1-1,5 m ja syvyys noin 1,3 m. Pituus on n. 11 m. Tavoitteena on todennäköisesti ollut lammen veden pinnan laskeminen tai kuivattaminen.

Kelkkakankaanlampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän jäännös. Kohteeseen kuuluu kaksi rakennusjäännöstä ja kuusi kuoppajäännöstä.
Rakennusjäännös 1 7x9 m. Rakennus todennäköisesti palanut. Uunin paikkaa ei varmuudella havaittu.
Rakennusjäännös 2 9x6 m. Kattorakenteet romahtaneet.

Portinjoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaksi rakennusjäännöstä. Rakennusjäännös 1 7x8 m. Rakennusjäännös 2 noin 7m 1:stä länsilounaaseen. Se 2,8x3 m ja 0,45 m syvä.

Portinjoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neljä rakennusjäännöstä. Rakennusjäännös 1 15x7,5 m. Kamiina. 23 m luoteeseen jäännöksestä on kellarinjäännös. Rakennusjäännös 2 11x6 m. Rakennusjäännös 3 2x4 m, syvyys 0,7 m. Säilyketölkkejä.

Perävaara 1 (1000046893) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suossa on pohjois - etelä -suunnassa 5 metrin matkalla ranteen vahvuisia puita, jotka on alaosaltaan isketty suohon. Seipäät sijaitsevat 40 cm etäisyydellä toisistaan. Puut on kirveellä juuresta katkaistu ja alaosat on teroitettu. Rakennelman päissä on vinot pystypuut. Pohjoispäässä puut kohoavat edelleen 1,2 metrin korkeudelle suosta, mutta eteläpäässä puut ovat lahonneet maan päällisiltä osiltaan.
Heinähaasio, johon kerättiin ympäröivän aapasuon saraheinät.

Angelva (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on kellari, jonka koko on 5,5 x 5,5 metriä. Kellarin oviaukko on länteen ja aukosta kulkee kolmen metrin halssi. Seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Seinät ovat metrin korkeat vallit, jotka ovat 1,5 metriä leveät. Oviaukon päällä kulkee poikkipuut, joiden päällä tuohikate ja sen päällä 20 cm maata. Päällä kasvaa 30 cm halkaisijaltaan olevia mäntyjä ja puolukkaturve. Sisällä on havaittavissa palon merkkejä.

Mäkitalo (1000046895) (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa maakellari, jonka halkaisija on 7,5 metriä. Maavallit ovat 2,3 metriä, jonka keskellä kaksi metriä syvä kuoppa. Kuopan pohjalla näkyy puurakenteita. Päällä kasvaa kuusia ja koivuja.

Urakkapuljut (Kulkuväylät)
Historiallinen; Lentokenttä kulkee kaakosta luoteeseen hiekkakumpujen välissä 380 metrin matkalla. Kenttä on noin 30 metriä leveä ja sen reunoilla erottuu pillarilla pusketut maavallit. Apulannan kylvöä varten tehty lentokenttä, joka on ollut käytössä noin 1970 luvulla.

Kolvalehto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Lentokenttä kulkee pohjoiskoillisesta etelälounaaseen 514 metrin matkalla tien kulun mukaan. Kenttä on nykyisellään tien levyinen ja sen päädyissä on 40 metrin levyiset kääntymispaikat. Kenttä on ilmeisesti alun perin ollut 40 metriä leveä, mutta sen reunoille on kaivettu tien ojat.
Apulannan kylvöön tehty lentokenttä.

Kenttävasa (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on apulannan kylvöön käytetty lentokenttä. Kenttä kulkee lounaasta koilliseen 420 metrin matkalla. Kenttä on ollut noin 30 metriä leveä hiekkakaista. Nykyisellään kentän alueella kasvaa koivikkoa. Kenttää on käytetty 1970-luvulla.

Muusanlammit (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 3 x 3 metrin alue, josta kivirakkaa on kaivettu kahden metrin syvyydelle. Kaivausalueesta kulkee kaivettu polku etelään järven rantaan. Louhoksesta lounaaseen viisi metriä on laakakivistä tehty kaksi metriä pitkä ja puoli metriä korkea kivimuuri.
Ennakkotietojen mukaan kyseessä on muurauskivien ottopaikka.

Palviselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on sahalankuista tehty moderni rakennelma, jonka pituus on 3,5 metriä ja leveys noin metrin ja korkeus reilun metrin. Lankuista on tehty umpinainen neliön muotoinen kotelo, jonka päissä ketun kulkuaukot. Päällä on avattava kansi. Päällä on riu’uista ja rautalangasta tehty itselaukaiseva ansasysteemi.

Näätäselänlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on karhunloukku, joka on 1,5 x 1,5 metrin kokoinen pyöröhirsistä tehty kehikko. Rakennelmasta on jäljellä 8 hirsikertaa. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja rakennelman sivut kulkevat väli-ilman suuntiin. Hirsikehikko on huomattavan nuori ja sen osana on selvästi vanhemman loukun rakenteita, jotka ovat kelottuneista pyöröpuista rakennettu. Hangaspuut sekä niiden välinen puu, sekä hahloon tuleva tappi ovat alkuperäisen loukun jäljellä olevia rakenteita. Koillisnurkassa on 1 metrin korkuinen puutappi, jonka yläpäähän on vuoltu ura. Tapin vierestä kulkee kirveellä katkaistu puu männyn ja kannon välissä. Kannon ja puun vastakkaiset hangat on veistetty.
Karhunloukku, jossa on vanhemman ja nuoremman loukun osia. Ilmeisesti loukku on uusittu.

Wanhalan Willen mänty (Taide)
Historiallinen; Paikalla on 60 cm halkaisijaltaan oleva elävä petäjä, jonka kylkeen on naulattu harmaaksi maalattu puinen risti. Ristin korkeus on 40 cm. Ristissä lukee teksti Wille Wanhala 7/2 1908. Puun juurella on lahonnut risti, jossa lukee sama teksti.
Puun kyljessä olevan ristin tekijän mukaanWille Wanhala on kuollut puun juurella puusta tippuneeseen oksaan vuonna 1908. Toisen tarinan mukaan mies on ollut pahan teossa, ja kyläläiset ovat tappaneet tämän puun juurelle.

Kuorpusselänjänkkä 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on koillisesta lounaaseen, suon poikki kulkeva niittypato, jonka pituus on 114 metriä. Padon keskellä on kuusi puolen metrin korkuista 10 cm halkaisijaltaan olevaa suohon iskettyä puuta, joiden välistä kulkee oja luoteesta kaakkoon. Tällä kohdalla on ollut padon tulvaaukko, jolla veden pintaa on säännöstelty. Suon sisässä on turpeen alla padon rakenteita, jotka kulkevat suon yli maan laidasta asti.

Piikku Mustavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 2,7 x 1,8 metriä ja sen pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Oviaukon päällä on tuohikatto, jonka alla on halkaistut sahalaudat oviaukossa ja kirveellä halkaistut katossa. Katto on muuten maakummun alla, joka on romahtanut. Nyt päädyssä näkyy turpeessa reiät rakennuksen sisään.
Kyseessä on ollut piilopirtti tai kellari.

Vesikkokielinen (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on noin 120 vuotias elävä mänty, jonka kylkeen on tehty pilkka noin metrin korkeudelle. Pilkka on kylestynyt ja sen nykyinen korkeus on 40 cm ja leveys 20 cm. Pilkan yläreunaan on tehty pieni, noin 4 cm korkea risti ja sen alapuolelle noin 10 cm korkea risti. Isompi risti on jäänyt tikan tekemän kolon alle. Pienempi risti on todennäköisesti muita merkintöjä vanhempi. Pilkkaan on kirjoitettu ristien alapuolelle kolmelle riville teksti "ALPERT MOONA 1986".

Kuorpusselänjänkkä 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on pitkospuut, jotka kulkevat suon poikki 115 metrin matkalla koillisesta lounaaseen.
Pitkospuut on tehty kahdesta rinnakkaisesta pyöröpuusta. Puut ovat suurimmaksi osaksi painuneet suon sisään ja maan päällisiltä osiltaan lahonneet.

Sotkaselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsistä tehty niin sanottu perkka-aita. Aidan erotussiula on pyöreä ja sen halkaisija on 50 metriä. Erotusaidasta lähtee vanha johdinaita koilliseen. Aida eteläreunalla on pienempi erotussiula. Aidassa on neljä porttia. Aidan vieressä on kämppä, joka on joko siirretty alueelle, tai sitä on muutettu.

Särkivaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vanha poroaita, jonka luoteispuolella kulkee samansuuntaisesti 5 metrin etäisyydellä uusi poroaita. Vanha aita on pyöreistä puista, jotka on pystytetty maahan. Pystypuihin on pokasahalla tehty lovet pitkittäisaidaksia varten. Aidakset on naulattu kiinni ja pystypuut on tuettu tukipuilla. Aita kulkee koillisesta kaakkoon. Aitaan on veistetty nimikirjaimia.

Kiehislampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on poroaidan jäännös, josta on näkyvissä muutamia hirsisalvoksia, joissa hirret on katkottu kirveellä ja liitoksissa salvettu alapuolelta. Aita on havaittavissa noin 70 metrin matkalla itä - länsi -suunnassa.

Rovaselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vanha poroaita, jonka aidaspuut on kirveellä halkaistu ja ne ovat pääosin lahoina maassa. Pystypuut on myös kirveellä halkaistu ja niihin on tehty lovet pitkittäisiä aidaspuita varten Pystypuissa on myös nauloja, joilla aidakset on kiinnitetty. Pystypuut on toisinaan tuettu maasta vinopuilla.

Korkeatieva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on poroaidan jäännös, joka kulkee 250 metrin matkalla pohjoisesta etelään. Poroaidassa on pystypuut, joihin on toiselle sivulle tehty lovet pitkittäisaidaksien kiinnitystä varten. aidakset on naulattu kiinni pystypuihin. Pystypuut on pyöreitä hirsiä ja aidakset on halkaistuja riukuja.

Palviselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on vanha lahonnut poroaita, jonka pitkittäisaidakset ovat maassa lahoamassa. Aidan pystypuut ja salvoskohdat ovat vielä osittain pystyssä. Aita on hirsistä ja maapuista kirveellä ja sahalla katkomalla tehty aita. Aidaspuut on liitoksissa alapuolelta salvettu ja veräjiin on sahattu toiseen reunaan kolot veräjäpuita varten. Salvosten kohdilla aidassa on tukipuut aidan ulkopuolelle.

Lismanvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroaita kulkee Lismanvuoman keskeltä kohti lounasta. Aita on tehty kirveellä katkotuista pyöröpuista, laudoista ja pinnoista tehdasnauloilla naulaamalla. Puut ovat päistään teroitettu ja isketty suohon. Koko matkalta on havaittavissa pystypuiden jäänteitä. Aidan lounaispäädyssä näkyy myös muutamia poikkipuita.

Palviselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Paikalla on hirsinen porokämppä, jonka koko on 4,5 x 4,5 metriä. Seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Etelänurkassa on 2 x 1,5 x 1 metriä kiviraunio. Hirret on sahalla katkottu ja niiden välissä näkyy kunttariive.
Rakennus 2. Kämpän koko on 3 x 4,5 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Koilliskulmassa on 1,5 x 1,5 x 0,7 metriä kiviraunio, joka on kaatunut seinän ulkopuolelle. Hirret on sahalla katkottu ja niiden välissä näkyy kunttariive.
Rakennus 3. Pisteessä on 3,5 x 3,5 metriä turveneliö, jonka lattiapinta-ala on ympäristöä alempana. Paikalla on jäljellä enää yksi kirveellä katkaistu hirsi näkyvissä. Etelänurkassa on 1,5 x 1 x 0,5 metriä hajonnut kiviraunio.
Rakennus 4. Pisteessä on 3,5 x 3 metriä turveneliö, jonka pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Lounaiskulmassa on epämääräinen kiviraunio, jonka halkaisija on noin metrin. Lattiapinta on syvällä suossa, ja siellä on näkyvissä puurakenteita.

Nuolistulkkuvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Kämpän koko on 4,6 x 4,2 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. 1,5 x 2 x 0,5 metriä uuni on kaakkoiskulmassa. Hirret ovat sahalla katkottuja ja molemmin puolin salvattu.
Rakennus 2. Rakennuksesta on jäljellä yksi laho hirsikerta ja muutama lauta. Rakennuksen koko on 4,8 x 6,6 metriä. Päällä kasvaa noin 80 vuotias mänty ja koivuja. Todennäköisesti talli.

Ala-Kortevuoma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Rakennuksen koko on 5,4 x 4,6 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Ovi on pohjoisseinän keskellä. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja alapuolelta salvattu. Kattolaudat on kirveellä halkaistu.
Rakennus 2. Rakennuksen koko on 3,4 x 3,2 metriä. Paikalla on maahan kaivettu metrin syvyinen kuoppa. Ovi on koillis-lounais-seinällä. Etelänurkassa on 1 x 1 x 1 metriä uunin kiviraunio. Ilmeisesti sisällä on ollut puinen kehikko, koska kuoppa on neliön muotoinen.

Soretiapulju (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on neljä pientä suorakaiteen muotoista rakennuksen pohjaa, jotka on tehty kirveellä ja sahalla katkotuista hirsistä. Nurkat ovat salvettu ainakin alapuolelta. Hirret ovat pääasiassa lahonneita ja maatuvassa turvepenkeiksi. Kämppien oviaukot ovat länteen, suolle.
Kämpät vaikuttavat ainakin noin 100 vuotta vanhoilta, koska ovat lahonneet melkein kokonaan. Kämpät liittyvät ehkä porotalouteen.

Naatsukkajärvet 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän ja tallin rauniot.
Talli. Pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Hirret ovat nurkissa molemmin puolin salvetut. Rakennelmasta on yhdeksän hirsikertaa jäljellä. Hirret on sahattu poikki. Seinissä on hirsien välissä kiiloja ja vitsapunoksia. Hirsissä on tehdasnauloja ja yhdessä hirressä on leimakirveen leima. Oven pielessä on karapuun hahlo.
Kämppä. 26 x 7,4 metriä. Pitkät sivut kulkevat luoteesta lounaaseen ja luoteesta lukien ovat väliseinät 6,6 metrin, 13,5 metrin ja 19 metrin kohdalla. Etelä- ja länsinurkissa on kiukaat, joiden koko on 2 x 2 x 1 metriä. Hirret on sahalla katkottuja ja nurkissa molemmin puolin salvattuja. Luoteispäädyn huone on parhaiten säilynyt ja siinä on 4 hirsikertaa jäljellä. Kaakkoisen huoneessa on palon jälkiä.

Paartopuljut (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämppä on L:n muotoinen, sen kokonaiskoko suorakulmiona on 9,2 x 5,2 metriä. Hirret on molemmin puolin salvattu ja ne on työstetty sahalla ja kirveellä. Uuni on leveän osan itänurkassa ja sen koko on 2 x 2 x 1 metriä.

Rourajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Kämpän koko on 6,3 x 5,4 metriä ja sen pitkä sivu kulkee pohjoisesta etelään. Pohjoispäädyssä on erillinen 1,8 metriä pitkä eteinen. Hirret on sahalla katkottu ja molemmanpuolin salvattu. Kämpästä on jäljellä kahdeksan hirsikertaa ja hirret on kyljistä veistetty. Hirsien välissä on kunttariive. Kurkihirsi kulkee kämpän pituussuunnassa. Katto on todennäköisesti uusittu myöhemmin naulaamalla harmaa kattohuopa lautojen päälle.
Rakennus 2. Kämpän koko on 5,2 x 5,2 metriä ja sen sivut kulkevat väli-ilmansuuntiin. Kämpästä on jäljellä yksitoista hirsikertaa ja hirret on molemmin puolin salvattu. Hirsien välissä on kunttariive. Kurkihirsi kulkee lännestä itään. Myöhemmin kavennettu ovi on luoteisseinässä ja siinä on saranat. Sisällä on parret neljälle hevoselle. Seinissä on tehdasnauloja.

Nilijärvi (1000046940) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennuksen koko on 5,3 x 5,8 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Koillisnurkassa on 1,5 x 1,5 x 1 metrin kokoinen uunin raunio, joka on tehty kylmämuuraamalla.

Rovalaenpuljut (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 3,7 x 3,6 metriä, jonka pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Kämpästä on jäljellä parhaimmillaan 17 hirsikertaa. Ovi on luoteisseinän keskellä ja se on 1,3 metriä korkea. Ovenpielet on rautalangalla surrattu pystypuihin. Lounaisseinän keskellä on 35 x 20 cm ikkuna. Luoteiskulmassa on kiuas, jonka koko on 1,4 x 1,4 x 0,7 metriä. Hirsien sisäseinä on osittain palanut. Hirsien välissä on kunttariive.

Tunturilehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Kämpän koko on 5,3 x 4 metriä ja sen pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennus on tehty kirveellä ja sahalla katkotuista jykevistä hirsistä, joita on jäljellä kuusi hirsikertaa. Katto on tehty vahvoista puolikkaista hirsistä.
Rakennus 2. Rakennuksen koko on 3,7 x 4,2 metriä ja sen pitkät sivut kulkevat idästä länteen.
Rakennus 3. Rakennuksen koko on 3,4 x 3,4 metriä ja sen seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennuksen seinät erottuvat turvevalleina. Kaakkoisnurkassa on jäljellä neljä hirsikertaa. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu. Koilliskulmassa on 1 x 1,5 x 1 metriä kiuas. Lattia on mahdollisesti kaivettu syvemmälle.
Rakennus 4. Rakennuksen koko on 3,6 x 3,6 metriä ja sen seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Seinät erottuvat maassa turvevalleina. Paikalle on kaivettu maan sisään kahden hirren vahvuinen kehikko, jonka päällä kasvaa puolukkaturvevalli. Oviaukko on mahdollisesti ollut kaakkoiskulmassa.

Petäjäselkä (1000046943) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakenuns 1. Rakennuksen koko on 6,7 x 3,3 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Rakennuksen puolivälissä on väliseinä lyhyen sivun suuntaisesti. Kämpästä on jäljellä kymmenen hirsikertaa. Hirret on osittain kokonaisia ja osittain halkaistuja. Hirret on katkottu sahalla ja salvattu molemmin puolin. Luoteisnurkassa on 1 x 1 x 1 metriä kiuas.
Rakennus 2. Rakennuksen koko on 6 x 3 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Koillisnurkassa on jäljellä yhdeksän hirsikertaa.
Rakennus 3. Rakennuksen koko on 4 x 3,2 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Seinien paikat erottuvat vaivoin maatuneina hirsinä turvevalleina. Lattia on ilmeisesti kaivettu syvemmälle. Kaakkoiskulmassa on 1 x 1,5 x 0,8 metriä liesikiveys.
Rakennus 4. Rakennuksen koko on 2 x 2 metriä. Seinät erottuvat turvevalleina. Nurkissa on juuri erottuvat lahonneet puusalvokset.

Rovalaki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 5,7 x 5,5 metriä, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Parhaimmillaan jäljellä on 6 hirsikertaa, mutta muuten suurelta osin seinät näkyvät vain turvepenkkinä. Hirret on kirveellä ja sahalla katkotut, ja niiden välissä kulkee kunttariive. Koilliskulmassa on 2 x 2 x 0,8 metriä kiuas.
Eteläseinässä on 7,5 x 3,7 metrin kokoinen kevyempi rakennus, joka tulee 2 metriä lännemmäksi, eli rakennus on kokonaisuudessaan L:n muotoinen. Tässä myös seinät ainakin osittain on tehty hirsistä.

Karhutievat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa koivuista tehty kämppä, jonka koko on 5 x 5 metriä ja seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Oviaukko on pohjoisseinän keskellä. Lattian alueella kulkee tuohipäälliset koivunrungot idästä länteen. Myös pohjoisesta etelään kulkevat seinät ovat olleet pyörökoivuista. Kohteesta löytyy muutamia nauloja, öljykanisteri ja pahvia rakenteista.

Jukola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 4 x 4 x 1,7 m kurkihirteen mitattuna. Kurkihirteen saakka on kahdeksan hirsikertaa. Kämppä on tehty suurista hirsistä moottorisahalla, ja ne on alapuolelta salvattu.

Tupalehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Lahonneen hirsi- ja lautarakennelman koko on 10,8 x 3,6 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Lattian kohdalla on kaksi metriä leveä kuoppa. Rakenteissa on suuria rautanauloja. Paikalla on pullo, jossa on vuosiluku 1963.
Rakennus 2. Pisteessä on 3,6 x 4,2 metriä maakumpu, joka on metrin korkea. Maakummusta tulee tuuletushormi. Kohde on vaikeasti havaittavissa. Todennäköisesti maakellari.
Rakennus 3. aikalla on 7,2 x 5,5 metriä turvepenkki, jonka keskellä on väliseinä ja 2 x 2 metriä betonilaatta. Pitkä sivu kulkee idästä länteen. Rakennuksen vieressä on kaivo, saunan kiuas ja kamiina. Seinistä tai muista rakenteista ei ole jäljellä enää mitään.
Rakennus 4. Multapenkki niittyaukealla, jonka koko on 7,5 x 7,5 metriä. Sen seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Vieressä on lahonneiden hirsien kasa jäänteenä puretusta rakennuksesta.

Liittokangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kellari ja kaksi hirsikämppää sen molemmin puolin. Kellarin koko on 4,7 x 4,7 metriä. Länsipuolen kämppä on 5 x 5 metriä ja itäpuolen 5,8 x 4,2 metriä. Rakennelmien väli on kaksi metriä. Länsikämpän koillisseinässä on eteinen kooltaan 2 x 3,5 metriä. Kämppien kurkihirsissä runsaasti nauloja.

Putaanperänvuoma 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla erottuu suorakaiteen muotoisen rakennuksen jäännös, jonka pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Suorakaiteen muotoisen seinävallin koko on 9,5 x 10,7 metriä ja korkeus 50 cm. Rakennelman päällä kasvaa koivutaimikko. Rakennelma voi olla niittyladon tai asuinrakennuksen jäännös.

Putaanperänvuoma 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 7,5 x 6,5 metrin kokoinen rakennuksen jäännös, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Seinät erottuvat puolen metrin vahvuisena turvevallina. Luoteiskulmassa on kumpu, joka on mahdollisesti uunin raunio. Kohde sijaitsee Putaanvuoma 1 kohteen itäpuolella piha-aukion toisella puolella ja rakennuksin pohjat voivat olla samaa rakennusryhmää. Rakennuksen raunio, joka on mahdollisesti purettu.

Putaanperännivat (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 4 x 4,5 metrin kokoisen rakennuksen pohja, jonka sivut kulkevat väli-ilmansuuntiin. Etelänurkassa on kiukaan raunio. Seinien paikat erottuvat turvevalleina ja lattiataso on kaivettu puolen metrin syvyyteen. Pieni kammityyppinen asumus.

Putaanperänvuoma 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 3,5 x 4,2 metrin kokoinen rakennuksen pohja, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennus erottuu enää lahona hirsikertana ja lattian ala tasoitettuna maa-alueena, joka on nurmikenttää. Niittyladon pohja.

Vanhasenmukka 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän sija erottuu 50 cm levyisenä multapenkkinä, joka muodostaa 5,7 x 4,8 metrin kokoisen suorakaiteen. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennuksesta on jäljellä muutamia lahoja hirsiä ja harmaata kattohuopaa. Rakennelman itäpuolella on kolme laatikkovesipasaa. On voinut olla metsätyökämppä. Vieressä sijaitsevat vesipasat viittaavat joen yli jäädytettyyn talvitiehen, joka on ilmeisesti tehty tukinajoa varten.

Välioja (1000046973) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 10 pientä kämppää, joissa osassa on uuninkiuas. Osa kämpistä on osittain maahan kaivettuja ja kaikissa on hirsiseinät. Seinät ovat joissakin kämpissä lahonneet turvevalleiksi, mutta joissakin on viisikin hirsikertaa jäljellä. Kämpät on tehty pyöröhirsistä ja ne on katkottu sahalla ja salvettu nurkista. Kämpät liittynevät luontevimmin poronhoitoon. Ne voisivat olla myös metsätyökämppiä, mutta varmuutta niiden merkityksestä ei toistaiseksi tiedetä.

Vedenkaatamajänkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kahden rakennuksen jäännökset, jotka ovat metsätyökämppä ja sen talli.
Kämpän jäännös: 5x3,7 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Ovi on kaakkoon suolle. Kaakkoiskulmassa on 1,3 x 1,6 x 1 metrin kokoinen uunin raunio.
Tallin jäännös: ,4 x 4,3 metriä, pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Hirsikertoja on 4 jäljellä. Hirret on kaadettu kirveellä ja sahalla katkottu ja nurkissa alapuolelta salvettu.

Ukonvuoma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kahdeksan pientä hirsisalvoskämppää, joista osa on osittain maahan kaivettuja ja osassa on uunin kiviraunio.

Kellopalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kahden pienen rakennuksen rauniot. Pieni kämppä ja talli.
Kämppä, 4 x 4 metriä. Seinät kulkevat väli-ilman suuntiin. Rakennelma on puoliksi maahan kaivettu ja päällä on kattolautoja. Luoteiskulmassa on 1 x 1 x1 metrin kokoinen uunin kiuas.
Talli 3, 6 x 3,8 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Jäljellä on yksi laho hirsikerta.

Aakenuspoikkio 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pienen multakämpän raunio. Koko 4 x 2,8 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennus on tehty metrin syvään kuoppaan, jonka seinämissä on lautoja. Kuopan keskellä on peltejä ja kamiinan torvia. Oviaukko on länteen. Kämppä on ilmeisesti kalastajien tai metsästäjien tekemä.

Saattopora (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on seitsemän pienen kämpän jäännöstä, jotka on tehty hirsistä salvomalla. Kämpät ovat osaksi lahonneet ja niiden jäänteet ovat muutaman hirsikerran suorakaidekehikkoja.

Katajaoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän ja siihen liittyvän tallin jäännökset.
Kämppä, 4,4 x 4,4 metriä. Seinät kulkevat väli-ilman suuntiin. Pohjoisnurkassa on uunin
kiviraunio, jonka koko on 1 x 1 x 1 metriä.
Talli, 3,6 x 4,6 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Kirveellä katkotut hirret, joita on kaksi hirsikertaa jäljellä.

Kinisaapa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on rakennuksen kellarin ja tallin tai navetan jäännökset.
Rakennus 1, 2 x 3 metriä. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Hirsikertoja on 7 jäljellä. Hirret on sahalla katkottu ja alapuolelta salvettu ja niiden välissä on kunttariive.
Rakennus 2, 8,2 x 8,6 metriä, pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Ovi on itään ja katossa on tuohikate. Itäosassa on kiviseinäinen huone, jonka koko on 2,7 x 2,4 metriä. Seinät on kivistä kylmämuurattu, jotka ovat romahtaneet.
Talli, 7,2 x 7 metriä, pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Kurkihirsi kulkee idästä länteen. Hirret on sahalla katkottu ja niitä on kaksi hirsikertaa jäljellä. Päällä on kattokelleksiä.

Syväkuru (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän ja tallin rauniot.
Talli, 7,8 x 7,8 metriä, seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennelmasta on jäljellä yksi lahonnut hirsikerta, jonka hirret on katkottu kirveellä.
Kämppä, 7,3 x 7,3 metriä, seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennelmasta on jäljellä yksi lahonnut hirsikerta, joka erottuu pääasiallisesti turvevallikehikkona.

Kakkolampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ollut mahdollisesti savusauna. Rakennelman koko on 3,5 x 3,5 m, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Seinät erottuvat vaivoin multaturvepenkkinä. Keskellä sijaitsee pyörä uunin raunio, jonka halkaisija on 2,5 metriä.

Karijärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän koko on 5,3 x 5,3 metriä, jonka seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Kehikon hirret ovat katkottu sahalla ja kirveellä. Ovi sijaitsee koillisseinällä ja sen korkeus on 1,7 metriä ja leveys yhden metrin. Ovessa on nauloja. Leveät kattolankut ovat 35 cm leveät. Katon kaksi niskahirttä kulkevat koillisesta lounaaseen. Kämpässä on tuohikatto. Kämpän keskellä on kivikasa, jonka päällä kasvaa paju.

Levijoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsikämppä, josta yksi nurkka on säilynyt. Kokoa ei voida määrittää, koska kämpän muut osat ovat tuhoutuneet. Seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Hirret ovat katkottu sahalla ja kirveellä. Hirret ovat halkaistu siten, että halkaisupinta on kämpän sisäpuolella. Nurkkahirret ovat salvattu alapuolelta.

Hanhijärvet (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Kämpän koko on 8 x 4 metriä, jonka pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Puolivälissä on lyhyiden sivujen suuntainen väliseinä. Kämppä on rakennettu pyöröhirsistä, joita on kaksi hirsikertaa jäljellä. Hirret on katkottu sahalla ja kirveellä, ja niissä on sepän tekemiä nauloja sekä kunttariive. Koillisnurkassa on 2 x 2 x 1 metriä kiviraunio ja luoteiskulmassa on 2 x 3 metriä eteinen. Päällä kasvaa kuusia ja koivuja.
Rakennus 2. Kämpän koko on 5 x 9 metriä, jonka pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Kämpän keskellä kulkee väliseinä. Kaakkoiskulmassa on 2 x 2 x 1 metriä kiviraunio. Hirret on katkottu sahalla ja kirveellä, ja niissä on sepän tekemiä nauloja sekä kunttariive. Pohjoishuoneen itäseinässä on oviaukko. Päällä kasvaa koivuja.

Taaromavuoma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1 on pyöröhirsikämppä, jonka koko on 4 x 5 metriä, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Kämpästä on jäljellä neljä hirsikertaa. Hirret on kirveellä ja sahalla katkottu ja alapuolelta salvatut. Hirsien välissä on kunttariive. Hirsissä on myös sepän tekemiä nauloja.
Rakennus 2 on puoliksi maahan kaivetun hirsirakennus, jonka koko on 4 x 3 metriä. Sen pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Lahonnut kurkihirsi kulkee pitkien sivujen suuntaisesti. Rakennuksen sisällä on metrin syvyinen kuoppa, jonka sivuilla metrin levyiset maavallit. Kaakkoisseinällä on kylmämuurauksella rakennettu kaaressa oleva kivirakennelma. Maakuopan seinissä näkyy lahonneita hirsiä, joiden sisäpuoli on veistetty.

Kukasjärvi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on osittain hiekkarinteeseen kaivettu kämpän raunio, joka on palanut. Palaneista hirsistä päätellen rakennus on ollut kooltaan 7 x 5 metriä. Pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Rakennuksessa on ollut suuri liuskekivimuuri ja seassa on myös punatiiliä. Jäännöksen seassa on myös peltiromua.
Kohteessa on myös wc, jonka koko on 1,5 x 1 x 2 metriä. Rakennelma on tehty kirveellä
halkaistuista puista ja lankuista. Katolla on punainen kattohuopa.

Hirvasjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsikämpän kehikko, josta on jäljellä parhaillaan kuusi hirsikertaa. Kehikon koko on 3,5 x 3,5 metriä ja seinät kulkevat pääilman suuntiin. Hirret on katkottu sahalla ja kirveellä ja molemmin puolin salvettu. Takana on kahden hirren varassa levännyt peska.

Purnu (1000047024) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennus 1. Multakämpän koko on 3 x 3,5 metriä ja sen seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Pohjoisnurkassa on 1 x 1,5 x 1 metriä luonnon laakakivistä kylmämuurattu takka, jonka tulipesä on diagonaalisesti kämppää kohti. Kämppä on kaivettu metrin syvyyteen. Kuopan sisäseinissä on lahoja hirsiä. Maanpäälliset seinät erottuvat pääosin turvevalleina. Nurkissa on ristisalvosrakenne, jossa sahalla ja kirveellä katkottuja puita.
Rakennus 2. Rakennelman rakenne on identtinen rakennuksen 1 kanssa. Rakennusten väli on 2,5 metriä. Seinien päällä kasvaa paksu puolukkaturve. Länsiseinän päälle on pudonnut harmaa kattohuopa. Kämpän päällä kasvaa koivuja ja kuusi.
Rakennus 3. Kämpän koko on 5 x 3 metriä ja sen pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Seinät erottuvat vaivoin turvevalleina. Kämpän pohjoispäässä on 1,5 x 1,5 x 1,2 metriä akka, jonka suuaukko on pohjoiseen. Takan suulla on 5 cm leveä sentin vahvuinen rauta, johon on kiinnitetty rautalangalla kaksi naulakoukkua. Itäseinästä löytyi maasta saranat, joissa on sepän nauloja sekä harmaata kattohuopaa.
Rakennus 4. 5 x 7 metriä ruohokasvillisuuden peittämä alue, jonka ympärillä on vaivoin erottuvia hirren jäänteitä ja turvevalli. Seinien pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennus 4 koillispuolelle jää 30 x 10 metriä ruohokasvillisuuden peittämä alue. Mahdollisesti eläinsuoja.

Silpisorva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 5 x 5 metrin kokoinen multakämppä, jonka seinät erottuvat noin metrin levyisenä ja puoli metriä korkeana hiekkavallina. Kämpän seinät kulkevat väli-ilmansuuntiin. Lounaispäädyssä on 2 x 1,5 x 1,2 metriä takka, jonka suuaukko on koilliseen. Kylmämuurauksella luonnonkivistä tehty hormi on romahtanut. Tulisijassa on ripustuskettingit. Keskellä havaittavissa kattorakenteita, jotka on tehty pyöröpuista ja halkaistuista laudoista. Paikalla on myös tehdasnauloja. Vallien päällä kasvaa noin 35 vuotiaita mäntyjä. Kämpän eteläreunalla kuoppia, mistä maat on kerätty. Rakennelmasta seitsemän metriä etelään on laudoista tehty romahtanut kota.

Konkeloselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rakennelma 1. Kämpän koko on 7 x 5 metriä, ja sen pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Hirret on sahalla katkaistu ja ne on alapuolelta salvattu. Rakennelmissa on tehdasnauloja. Hirret ovat sisäpuolelta veistetty kirveellä.
Rakennelma 2. Pisteessä on näkyvissä ainoastaan salvosnurkka, jonka hirret on sahalla katkottu. Pitkä sivu on kulkenut kaakosta luoteeseen. Rakennuksen kokoa ei voi enää määrittää, koska puut ovat niin pitkälle maatuneet.

Sulaojanselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän ja sen sivurakennusten jäännökset.
Kämppä. Koko 13 x 8 metriä. Pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Kämpän hahmo erottuu suorakaiteen muotoisena multapenkkinä, jonka rajaamalla alueella kasvaa vahva heinäkasvillisuus. Keskellä on 1,5 x 1 x 0,7 metrin kokoinen betonisen palomuurin jäännös. Kämppä on purettu.
Kaivo. Koko 2 x 2 metriä, syvyys 3 metriä. Kaivo on neliönmuotoinen hirsisalvosrakenne,
joka on suureksi osaksi lahonnut.
WC. Koko 2 x 1 x 2,5 metriä. Runko on tehty kuorituista pyöröpuista. Muut rakenteet ovat
lautaa ja katolla on harmaa kattohuopa. Kaksipyttyinen ja edessä on viisi porrasaskelmaa.
Talli. Koko 11 x 11 metriä, seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Seinien paikat erottuvat yhden
hirsikerran kehikkona.
Metsätyökämpän jäännökset. Informantti tiesi kertoa, että kämppä on purettu ja seisoo nyt uudelleen pystytettynä Kaukosen kylässä.

Jyrhämälehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 7 x 5 metriä rakennuksen jäännös, jonka pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Hirret ovat sahalla ja kirveellä katkottu, ja ne ovat maatuneet multapenkeiksi. Rakennelman päällä on nähtävissä lyhyen sivun suuntaisia katon niskapuita. Koillisnurkassa on 2 x 1,5 x 0,5 metrin kokoinen hajonnut kiviraunio.

Loimiselänsarvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on rakennuksen jäännös, jonka koko on 5 x 5 metriä. Rakennuksen seinät erottuvat turvevallina maapenkin päällä. Lattiataso on kaivettu puolen metrin syvyyteen maahan. Seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Lounaiskulmassa on 2 x 1,5 x 0,5 metriä kiviraunio.

Muotkamaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsikämppä, jonka koko on 4 x 4 metriä. seinät kulkevat väli-ilman suuntiin. Seinät on tehty pienistä, kuorimattomista puista ja nurkissa on salvos alapuolella. Seinistä on jäljellä 10 hirsikertaa. Ovi on itäseinän keskellä ja sisällä on kaksilevyisen hellan jäännökset. Katto on tehty pyöreistä, halkaistuista puista, joiden päälle on naulattu punainen kattohuopa. Kurkihirsi kulkee idästä länteen.
Kämppä on ilmeisesti kalastajien tai metsästäjien tekemä taukotupa. Metsätyökämppä se ei ole.

Telaniva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi hirsistä rakennettu rakennuksen jäännöstä.
Rakennus 1. 3 x 3 metriä, seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennelmasta on 8 hirsikertaa jäljellä. Kahden puolen salvetut hirret, jotka on katkottu sahalla ja kirveellä. Itäseinässä on oviaukko ja eteläseinässä puolentoista hirren korkuinen aukko. Rakennus on ilmeisesti ollut navetta.
Rakennus 2. 4 x 4,5 metriä, pitkät sivut kulkevat pääilmansuuntiin. Seinät erottuvat pääasiallisesti multapenkkinä, johon on kasvanut turve päälle. Hirsissä on sekä sepän takomia että tehdasvalmisteisia nauloja.

Karuvaarantuore 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on hirsikämppä ylärinteessä ja siitä länteen, alarinteeseen sauna, joka on mahdollisesti savusauna.
Kämppä. 4,3 x 5,2 metriä. Pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Rakennelmasta on seitsemän hirsikertaa jäljellä. Hirret on nurkissa molemmin puolin salvettu ja sisäseinät on piilukirveellä veistetty tasaisiksi. Sisäseinässä on kirjaimet A K. Länsikulmassa on 2 x 2 x 1 metrin kokoinen uunin kiuas. Hirsien välissä on kunttariive ja hirsissä tehdasnauloja. Hirret ovat kuorimattomia ja rakennelma alla on kivijalka.
Sauna. 3,2 x 3 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Rakennelma on tehty suurista hirsistä ja sitä on parhaimmillaan 7 hirsikertaa jäljellä. Itäkulmassa on 1,4 x 1 x 0,8 metrin kokoinen uunin kiviraunio. Länsinurkassa on ovi, jonka pielet on surrattu rautalangoilla. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja molemmin puolin salvettu ja niiden välissä on kunttariive.

Ojanvuomanlehto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämppä, jonka koko on 3,2 x 3,6 metriä, pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Rakennelmasta on parhaimmillaan 9 hirsikertaa jäljellä. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja niiden välissä on kunttariive. Hirret ovat alapuolelta salvettu. Ovi on pohjoisseinän keskellä.

Kaarrelaki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kolme rakennuksen pohjaa.
Rakennus 1. 10 x 4,3 metriä, pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Pohjoisesta mitattuna
väliseinä 6,5 metrin kohdalla. Parhaimmillaan rakennelmasta on 9 hirsikertaa jäljellä. Hirret ovat nurkissa molemmin puolin salvettu. Kaakkoiskulmassa on 1,5 x 1,5 x 0,7 metrin kokoinen uunin kiviraunio, joka on tehty puuperustaiselle alustalle. Hirsissä on tehdasnauloja.
Rakennus 2. 4 x 3, 5 metriä, pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Kaakkoiskulmassa on 1,4 x 1,4 x 1 metrin kokoinen uunin kiviraunio. Seinät erottuvat turvevalleina ja lahonneina hirsinä. Lattia on kaivettu ympäröivää maata syvemmälle.
Rakennus 3. 5 x 5 metriä, seinät kulkevat pääilmansuuntiin. Rakennus on ilmeisesti ollut talli.
Seinien paikat erottuvat turvevalleina ja lahonneina hirsinä. Eteläseinän keskellä on oviaukko.

Vuopionvuoma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi rakennuksen jäännöstä, jotka ovat savottakämppä ja talli.
Talli. 7,5 x 4 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Hirret on sahalla ja kirveellä katkottu ja niiltä on parhaimmillaan 8 hirsikertaa jäljellä. Hirret ovat nurkissa molemmin puolin salvettu ja niiden välissä on kunttariive.
Savottakämppä. 8,5 x 4,5 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Lyhyiden sivujen suuntainen väliseinä on puolessavälissä. Lounais- ja luoteiskulmissa on 2 x 2 x 1 metrin kokoiset uunin kivirauniot. Hirret on lahonnut turvepenkeiksi ja ne on ainakin kirveellä katkottu.

Ojanvuomanlehto 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on porokämpän jäännös, jossa on osittain vielä katto paikallaan. Rakennelman koko on 7,1 x 2,1 metriä, pitkät sivut kulkevat pohjoisesta etelään. Rakennelmassa on kolme huonetta, joista eteläpääty on ilmeisesti alkuperäinen kämppä. Eteläpään huone on pyöröhirsistä salvettu ja sen eteläpäässä on ikkuna. Pohjoishuone on kuorimattomista kapeista pyöröpuista jälkikäteen tehty ja välihuone on osittain pahvista ja pyöröpuista tehty keittiö. Rakennelmassa on kaksi ovea länteen ja yksi pohjoiseen. Seinät on osittain muovipaperilla sisäpuolelta eristetty ja hirsien välissä on kunttariive ja kangastilkkeitä ja rimoja. Keskihuoneen keittiössä on kamina ja seinillä hyllyjä. Katolla on tervapaperi ja seiniä on kiristetty rautalangoilla. Kämpän eteläpään ulkopuolella on runsaasti tyhjiä öljy- ja bensakanistereita. Eteläpäädyn huoneen seinässä on kirjoitus: Terve Kyrö Timo kahvilla 15.6.1980. Matti Lokje Vilho Lokje 19.10.1980.

Palokuusikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on metsätyökämpän, kellarin, saunan ja wc:n jäännökset.
Kellari. 2, 9 x 3, 1 metriä. pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Rakennelmassa on sahahirsiseinät, joissa on lohenpyrstösalvos. Kurkihirsi on sahaparrusta ja välikatto laudoista, jonka päällä on hiekkaa. Ulkokatto on laudasta ja sen päällä on päreitä. Ovi on koilliseen ja sen koko on 70 x 120 cm. Katolle tulee tuuletushormi, joka on tehty laudoista. Ympärillä on hiekkavalli.
Sauna. 4, 2 x 3, 8 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Seinien paikat erottuvat
hiekkapenkkinä, joka on tehty seinien perustaksi. Etelänurkassa on palomuurin raunio, joka on tehty luonnon kivistä ja Lalli tiilistä. Sisällä on pönttökamina.
Kämppä. 14 x 7 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Seinien paikat erottuvat metrin levyisinä hiekkapenkkeinä. Kämpän neljä kaminaa on koottu kämpästä 20 metriä pohjoiseen, metsään. Rakennus on ilmeisesti purettu.
WC. 3, 1 x 1, 5 x 2 metriä, pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen. Kaksi huoneinen ja kaksi pyttyinen rakennelma, joka on tehty laudoista ja parruista. Katolla on pärekate.

Mäntyvaaranjänkkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 3, 5 x 2 metrin kokoinen multakämppä, joka on kiviseen rinteeseen kaivettu pieni asumus. Pitkät sivut kulkevat koillisesta lounaaseen. Oviaukko on koillispäädyssä. Oven seinässä on halkaistut hirret sisäpuolella. Rakenteissa on tehdasnauloja. Oviaukon koko on 1 x 0,5 metriä.

Sotajoki itä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kullanhuuhdontaan liittyvä kohde, joka sijaitsee Sotajoen itärannalla pienen nimettömän ojan pohjoispuolella noin 1,3 km Lövgreninojasta pohjoiseen. Alue on tasainen terassi, jonka länsipuolella on parin metrin törmä joelle, kaakon puolella on pieni soinen alue ja idässä ja koillisessa jyrkkä kallioinen ja kivikkoinen rinne. Alueella kasvaa harvahkoa koivuvaltaista sekametsää, myös kuusia ja mäntyjä sekä katajaa.
Vanhojen valtauskarttojen mukaan 1880-luvulla alueella on ollut Matti Halvarin ja Johan Sukulan valtaus. Myös Yrjö Kangasniemellä on ollut valtaus alueella 1883-1890. Vuodelta 1902 olevassa valtauskartassa paikalle on merkitty Puolakka utmål. 1920-luvulla alueella on toiminut Ivalojoki Oy.
Kultamuseon vuoden 1981 inventoinnissa paikalla on havaittu kaksi kämpän pohjaa ja yksi savupiipullinen uuni, jossa on ollut pelti sekä lattiavasoja, mutta ei seinähirsiä. Vuoden 2018 inventoinnissa alueella havaittiin kolme kivilatomusta ja kullanhuuhdonnan jäänteitä, mm. juoksutusoja. Kivilatomukset ovat päältä tasaisia, eikä niissä ollut merkkejä piipuista. Eteläisin latomus on kooltaan 3,2 m x 2,9 m ja 70 cm korkea. Se on tehty suurista laakakivistä ja on täysin aluskasvillisuuden peittämä. Mahdollisista seinähirsistä tai muista puurakenteista ei ollut selkeitä merkkejä. Latomuksen eteläpuolella noin metrin päässä on suuri kuoppa, kooltaan noin 3 m x 3 m ja noin 50 cm syvä. Toiset latomukset ovat pienempiä.
Kivirakennelmien itäpuolella on pieni ja matala juoksutusoja. Siitä haarautuu sivuoja keskimmäisen uuniröykkiön eteläpuolelta, joka johtaa röykkiön länsipuolella törmän reunassa olevaan suureen kuoppaan. Kuoppa on kooltaan noin 9 m x 5 m ja 2,5 m syvä. Oja haarautuu myös ennen suurta kuoppaa ja jatkuu törmän päällä uuniröykkiön 3 länsipuolelta törmän reunalle. Myös luontaisen ojan nykyisen linjan pohjoispuolella on suuri kaivettu kuoppa. Ojan nykyisen linjan ja juoksutusojan välissä on kahden puurakenteisen padon jäänteitä.
Rakenteiden tarkasta ajoittumisesta ei ole tietoa.

Rajakangas (1000047362) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Rajakangas, louhospaikka, sijaitsee Tornion Laivakankaalla, vanhan valtatien eteläpuolella, Kehäkankaantien varressa, nykyisen louhoksen luoteispuolella. Alueella on runsaasti, nykyistä louhostoimintaa edeltäviä, modernillekin ajalle ajoittuvia pienipiirteiseen louhimiseen viittaavia merkkejä. Kerroksellisen toiminnan takia, kohdetta on vaikea ajoittaa.

Sánajohka (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee tunturikoivikossa Sánajohkan pohjoispuolella, kivikkoisten moreeniharjanteiden katveessa olevissa suojaisissa notkelmissa. Kohde on pieni saksalaisten tukikohta, joka koostuu kahden majoitusrakennelman jäännöksistä. Ilmeisesti kyseessä ovat olleet 8-kulmaiset vaneriteltat. Rakenteet lienee osittain purettu ja jäljelle jääneiltä osiltaan ne ovat lahonneet paikalleen. Palojälkiä rakenteissa ei ole. Kohde rajautuu teltanpaikkojen välittömään läheisyyteen, noin 20 x 30 m laajuiselle alueelle.
Kohteesta Sánajohka tavattujen sotahistoriallisten jäännösten sijaintitiedot
Teltanpaikka 1, Koordinaatit: P 7669240 / I 255235
Teltanpaikka 2, Koordinaatit: P 7669247 / I 255249

Rinkioja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kamminpaikka sijaitsee Pulmankijoen länsipuolella ja Rinkiojan pohjoispuolella, siitä noin 130 m etäisyydellä. Kohteen itäpuolella on pelto, jonka lounaisnurkasta lähtevä ajoura on kamminpohjasta noin 10 m etäisyydellä. Alueella kasvaa pieniä koivuja ja katajaa, aluskasvillisuus on puolukkaa ja sammalia.
Kammin paikka erottuu noin metrin leveänä matalana vallina. Kammi on muodoltaan neliö, jonka sisäosan koko on 4,5 m x 4,5 m. Keskellä on liesikiveys, jonka koko on 1 m x 1 m. Kammissa on ilmeisesti asuttu vielä 1960-luvulla.

Aavapalo (Kivirakenteet)
Moderni; Metsähallituksen inventoimassa kohteessa on kaksi samanlaista kellaria, joiden koko on 5 x 2 metriä ja korkeus 2 metriä. Kellareiden katot ovat sortuneet rakennelmien sisään. Oviaukon seinät ja katto on tehty pyöreistä puista. Seinät kulkevat idästä länteen ja katossa on ollut harmaata kattohuopaa. Ovi-aukko on länteen. Kellarit on tehty hiekkarinteeseen osittain maan sisään.

Kolsanharju 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolsanharjun eteläpuolella moottorikelkkauran pohjoispuolella hiekkaisella harjanteella, sijaitsee yksittäinen suurehko tuliasema. Aseman muoto pitkulaisen kulmikas, jolla pituutta on n. 8,7 m ja leveyttä leveimmillään noin 3,8 m. Syvyys on 1–1,5 m luokkaa.

Kolsanharju 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolsanharjun harjanteella kulkee pitkä jono poteroita noin 500 m matkalla. Lisäksi harjun joenpuoleista alarinnettä on pengerretty jyrkäksi panssariesteeksi noin 200 m matkalta. Kyseessä on osa Kolsanharjun pääpuolustuslinjaa (paikallisen informantin tiedonanto). Kyseessä lienee Salpalinjaan kuuluneita linnoitteita.
Kohteeseen kuuluu 65 poteroa sekä em. panssariestepenger.

Kolsanharju 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolsanharjun pohjoispuolella, suolampareen ja asutuksen välissä, on luodekaakkoissuuntaisessa linjassa 6 korsua, 5 poteroa, 2 tuliasemaa sekä 1 taisteluhauta. Kohde kuulunee Kolsanharjun pääpuolustusaseman kanssa samaan kokonaisuuteen. Korsut ovat romahtaneita, ja ilmenevät verrattain syvinä, jyrkkäseinäisiä pyöreinä tai pitkulaisina kuoppina. Toiseksi eteläisimmässä suuressa pitkulaisessa korsussa, joka näyttäytyi maastossa kahtena peräkkäisenä kuoppana, havaittiin hirsirakenteiden jäännöksiä sekä kamiinan hormi suuremmassa kuopassa. Tämä korsu voi olla vielä osittain romahtamaton ja siten potentiaalisesti vaarallinen. Kulkua sen päällä tulee välttää.

Moderni; Kohde on osa Kolsanharjun pääpuolustuslinjaa ja jatketta kohteelle Kolsanharju 3. Harjun länsipäässä oleva sorakuoppa on voinut tuhota osan poteroista. Linja muodostuu pääasiassa rivissä olevista pienehköistä poteroista. Osassa poteroista on näkyvissä vielä puurakenteiden jäännöksiä. Idempänä on joitakin suurempia asemia ja taistelukaivantoja. Kohteeseen kuuluu 48 poteroa ja 8 suurempaa asemaa tai taistelukaivantoa harjun suuntaisesti 615 m matkalla.

Moderni; Paikalla on kaksi asemaa tai pientä taisteluhautaa. Kuulunevat osana Kolsanharjun pääpuolustuslinjaa. Ne sijaitsevat hiukan harjun alarinteessä eivätkä harjun päällä.

Moderni; Kolsanharjun pääpuolustuslinjan itäinen pääty. Inventointi ei ulottunut Harjunojan itäpuoliselle harjanteelle, joten ei ole tiedossa jatkuuko pääpuolustuslinja vielä pidemmälle itään. Kohde koostuu kymmenestä pienehköstä poterosta, jotka asettuvat itä-länsi -suuntaiseen linjaan.

Moderni; Kolsanharjun pohjoisrinteessä, pienen soistuman takana jyrkkäseinämäisen rinteen suojassa, on kaksi epäsuoran tulen asemaa ja kaksi poteroa. Poterot ovat asemien muodostaman linjan päädyissä. Asemat kuulunevat Kolsanharjun pääpuolustuslinjaan.

Moderni; Kolsanharjun pääpuolustusaseman Kuolajoen länsipuolen osa, joka käsittää 22 poteroa ja kaksi hiukan suurempaa asemaa harjanteella rivissä. Lukuun ottamatta kohdetta Kolsanharju 9, harjanteella ei ole enempää linnoitteita joen länsipuolella. On mahdollista, että linjan rakennus on jäänyt kesken, mutta voi myös olla, ettei vihollisen odotettu etenevän lännenmpänä, jossa maasto muuttuu hyvin soiseksi.

Moderni; Kolsanharjun laella noin 1 km Kuolajoesta ja 530 m kohteesta Kolsanharju 8 luoteeseen sijaitsee yksittäinen potero. Kyseessä voi olla pääpuolustuslinjan länsipään sivustavarmistus.

Kukkura 2 (1000047890) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kukkura-nimisen harjanteen itäpuolella sen alarinteessä on yksittäinen matalahko potero tai tuliasema, jonka torjuntasuunta on koilliseen. Yksittäisenä taistelukaivantona se voi liittyä alueella tiettävästi tapahtuneeseen talvisodan aikaiseen taisteluun. Toisaalta se voi olla myös lännessä Kukkuran laella sijaitsevan linnoitetun puolustusaseman eteen työnnetty vartioasema.

Kukkura 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kukkura-nimisen harjanteen huipulla. Käytännössä koko harjanne on linnoitettu. Harjanteen eteläpuolta dominoi noin 160 m pitkä mutkitteleva juoksuhauta, josta lähtee yhdyshautoja pienempiin asemiin. Juoksuhaudan länsipääty päättyy kolmionmuotoiseen, harjanteen seinämään kaivettuun, tasattuun 13,5 m leveään tuliasemaan. Kyseessä voi olla tykkiasema. Hauta on ollut osittain katettu. Haudan länsipäädyssä, lähellä kolmionmuotoista tuliasemaa, havaittiin maasta pilkistävä kamiinan hormi. Hautaan liittyy näin ollen mahdollisesti korsuja tai suojia, jotka voivat olla osittain vielä romahtamattomia.
Juoksuhaudan pohjoispuolella, harjanteen reunaman muotoja seuraillen, on poteroita ja muutama isompi tuliasema.
Informantin mukaan nämä asemat olisivat saksalaisten jatkosodan aikana tekemiä linnoitteita.

Kukkura 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kukkura-nimisen harjanteen lounaispuolella harjanteen alarinteessä on kaksi taisteluhautaa noin 75 m etäisyydellä toisistaan. Ne kuulunevat samaan linnoitekokonaisuuteen kuin Kukkura 3. Jos näin on, myös nämä taisteluhaudat ovat saksalaisten jatkosodan aikana rakentamia.

Myllyoja (1000047893) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lammaskosken eteläpuolella on kaksi talonrauniota, joista jäljellä on lähinnä kiviperustat. Eteläisempään raunioon kuuluu myös vielä näkyvissä oleva kellari. Pohjoisempi raunio on informantin mukaan Osuuskunta Sallan kauppa. Talon rakensi Eino Ylitalo 1900-luvun alussa. Talon omistaja vuokrasi sen myöhemmin osuuskunnalle. Kauppa poltettiin talvisodan alussa, eikä sitä rakennettu uudelleen. Paikan nimi on edelleen Kaupanranta. Eteläisemmästä talonrauniosta ei ole tarkempia tietoja, mutta se lienee myös talvisodan alussa poltettu ja sittemmin rakentamatta jäänyt talo.

Saija 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sarivaaran lounaispuolella polku-uran vieressä on yksittäinen pyöreähkö 13 m halkaisijaltaan oleva asema. Se havaittiin vuonna 2021 alueelle tehdyn tarkastuksen aikana, jolloin se merkittiin maastoon alueelle tulevan metsänkäytön johdosta.

Autiokoski (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kuolajoen pohjoispuolella, Autiokosken kohdalla joen ja maantien välissä, on linnoitekokonaisuus, joka käsittää erilaisia taistelukaivantoja, muutaman poteron sekä yhden korsun. Linnoitteiden tarkkaa ikää on vaikea arvioida, alueella on toimittu talvisodan aikana, minkä lisäksi aluetta on linnoitettu välirauhan aikana ja jatkosodan aikana.

Sorvasvaara poroerotus 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Paikalla on poroerotuspaikka, havaittavissa on lahoneen lauta-aidan ympäröimä erotusalue ja konttori sekä lyhyt johdinaita. Rakenteet ovat merkitty vuoden 1979 peruskartalle johdinaita on myöhemmin jatkettu rautalanka-aidalla. Puuston perusteella paikalla olisi ollut 1970-lukua vanhempi erotuspaikka.

Riikonvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi rakennuksen jäännöstä, talli ja savottakämppä.

Pyytövaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suuri itä-länsi suuntainen asuinkämpän pohja, koko 22,5 m x 8,2 m. Jäljellä on vain yksittäiset pelkkahirret reunoissa. Nurkissa on lohenpyrstöliitokset. Itäpäässä on peltikamiina joka on täytetty kivillä ja tiilillä.
Kämpän koillispuolella on ladon tai tallin jäännös josta on jäljellä yksittäiset seinähirret ja muutamia sahattuja hirren pätkiä. Koko on 8,3 m x 8,3 m, päällä kasvaa tiheästi koivua.
Tallista pohjoiseen on käymälä joka on yhä pystyssä, kattokin on lähes ehjä, sen laudat ovat jäljellä, mutta kattohuopa on kulunut pois. Koko on 2,8 m x 1,4 m, kaksi erillistä osastoa.
Mahdollisesti 1950-luvulla rakennetun savottakämpän jäännös.

Iso Akanjoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; 1940-luvun lopulla rakennettu uittopato. Tammen alkupiste on aivan Pelkosenniemen ja Savukosken rajan tienoilla. Joen koillispuolella tammen pituus on noin 70 m. Tammi jatkuu joen lounaispuolella jossa sen pituus on noin 165 m, eli padon kokonaispituus on noin 250 m. Noin 70 m jälkeen tammessa on taitos etelään päin. Sen jälkeen pato jatkuu hieman matalampana ja kapeampana. Vallin leveys joen vieressä on noin 6 m ja taitoksen kohdalla noin 4 m, taitoksen jälkeen leveys on 2,5-2 m. Joen lounaispuolella padon alavirran puolella on kaksi teräväkärkistä salvottua hirsiarkkua jotka on täytetty maalla. Niistä jokea lähemmän hirsistä osa on täysin maatunut. Lounaisemman kärjessä on suorakulmaiset koirankaulasalvokset, kahdeksan hirsikertaa joista alimmat ovat varsin maatuneita. Mutta lounaisreunan hirret ovat maatuneet poikki. Arkun hirret on varattu, se on 1,6 m korkea, päältä aluskasvillisuuden peitossa.
Taitoksen jälkeen padon alavirran puoleisessa reunassa on pitkittäiset hirret, jotka ovat pitkälle maatuneet. Padon päädyssä niitä tukevat lähes vaakatasossa olevat poikittaiset puut. Lähempänä jokea padon takareunassa on lisäksi pystyssä olevia paaluja ja niitä tukevia viistossa olevia puita. Patovalli päättyy korkeampaan maahan. Valli muodostuu maasta ja kivistä.

Käyläselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän pohja sijaitsee paikalle johtavan tieuran päässä. Se on itä-länsi suuntainen ja kooltaan 13,5 m x 7,4 m.
Kämpästä lähes pohjoiseen noin 30 m päässä on pienen rakennuksen jäännös josta on jäljellä sammalien ja pajujen peittämät lattiarakenteet. Suunnilleen pääilmansuuntien mukainen, koko 3,7 m x 3,6 m.
Edellisestä muutaman metrin päässä länteen on mahdollinen kämpän jäännös. Selvimmin erottuva osuus on piisikiveys, kooltaan 2,7 m x 2,3 m ja 70 cm korkea.
Matalan rinteen reunassa on kellarin jäännös, jonka katto on sortunut. Jäljellä on laakea kuoppa johon on työnnetty käymälä.
Paikalle siirretty käymälä, koko n. 4,5 m x 2 m. Päässä on erillinen osasto, suurempi osa on riukutyyppinen, molempiin osiin on ikkunat. Seinissä on vaakasuuntainen limilaudoitus.
Rakennuksen pohja josta erottuvat yksittäiset seinähirret ja muutamia poikittaisia hirsiä. Koko 12 m x 8,5 m.
Kaivo, kuopan koko noin 1,5 m x 1,5 m. Seinissä on pyöröhirret joita on kymmenen hirsikertaa näkyvässä. Sen päälle on laitettu kaksi pöytää, joista toisen kansi on maatunut ja tippunut kaivoon. Kuoppa on vaarallinen ja pitäisi peittää.

Haapakoski 1 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Sijaintipaikka on Ylitornion Tengeliönjoella Haapakosken yläjuoksulla, 200 m uudemmasta
vesivoimalaitoksesta pohjoiseen. Paikalla sijaitsee 1920-luvun alussa valmistuneen
vesivoimalan pato. Padon yllä kulkee puinen Haapakosken ylittävä silta. Padon ja sillan
väli on avoin, joten kevättulvan aikaan vesi virtaa padon ylitse. Padon puiset tulvaportit ja
näiden avaamisessa käytetty koneisto sijaitsevat koordinaattipisteen kohdalla. Toinen
tulvaporteista on hieman vedenpaineesta pullistunut.
Pato on betonista valettu. Sekä luontaisia kiviä ja lohkareita, että louhittuja neliskanttisia
kivenmurikoita on käytetty betonin tukemiseen. Betoni on paikoin hajonnut, erityisesti
pohjoispäädyssä, paljastaen sen valamisessa käytettyjä puukehikkoja. Puut ovat betonin
alla vedessä, mikä edistää niiden säilyvyyttä.
Pohjoispäädyssä betonissa näkyy useita kengän jälkiä, jotka on painettu betonin vielä
kuivuessa, oletettavasti 1910–20-lukujen taitteen tienoilla.

Haapakoski 2 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Sijaintipaikka on Ylitornion Tengeliönjoella Haapakosken yläjuoksulla, 200 m uudemmasta
vesivoimalaitoksesta pohjoiseen. Paikalla sijaitsee 1920-luvun alussa valmistuneen
vesivoimalan pato. Padon yllä kulkee puinen Haapakosken ylittävä silta. Padon ja sillan
väli on avoin, joten kevättulvan aikaan vesi virtaa padon ylitse.
Padon alapuolella on sen yhteyteen rakennettu mahdollinen uittoväylä. Väylä on noin 12 x
12 m kokoinen kivetty ala, jonka päälle on ladottu pitkittäishirsiä kahdessa rivissä. Vesi
virtaa hirsien välissä. Rakenne on jo osittain vaurioitunut, ja kevättulvat tulevat jatkossakin
pyyhkiytymään väylän ylitse. Se on silti maisemallisesti hieno osa koskea.
Hirsirakenteen tarkoitus jäi inventoinnissa epäselväksi, mutta sen oletetaan liittyvän
tukinuittoon.

Kaiupuljut (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiekkaiseen rinteeseen suon laidassa, osittain rinteeseen kaivettuna, on 9 rakennuksenjäännöstä. 8 sijaitsee rinteen eteläsivulla ja 1 pohjoissivulla. 8:ssa on piisi, yksi suuri on piisitön. Yksi pienistä rakennuksenjäännöksistä (läntisin eteläiseen rinteeseen kaivetuista) on mahdollisesti sauna. Yhdessä piisillisessä rakennuksessa on havaittavissa rakenteita, joissa on tehdasvalmisteisia rautanauloja. Osassa on vielä nähtävissä alimpia hirsiä ja viiden rakennuksen vieressä on havaittavissa kellarikuopat.
Kyseeseen tulevat todennäköisesti vanhat metsätyökämpät, joiden alkuperäinen rakentamisajankohta lienee 1900-luvun alkupuolella. Tulkinta perustuu kämppien tekotapaan osittain rinteeseen kaivettuna sekä piisien toimimiseen lämmityslaitteina. Tehdasvalmisteiset naulat yhdessä rauniossa voivat olla osoitus kohteen myöhemmästä käytöstä ja mahdollisesti kattorakenteiden uusimisesta.

Joukhaisvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pieni tervahauta. Tervahauta on hyvin erikoisessa paikassa, sillä lähistöllä ei ole minkäänlaista vesistöä. Lisäksi hauta on rakennettu hyvin kivikkoiseen vaaran rinteeseen. Se on myös muodoltaan jokseenkin poikkeava ilmeten maastossa lähinnä noin 1,5 m laajana kuoppana, jonka ympärillä on havaittavissa vain vienohko valli. Haudan juoksutusränni on säilynyt hyvin ja sen puurakenne on vielä täysin ehjä. Rinnettä haudan ränninpuolelta on mahdollisesti hiukan tasattu. Kyseessä on nuorehko kotipolttoon tarkoitettu tervahauta, jolla ikää on tuskin 50 vuotta enempää.

Hevoskangas (1000048624) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Posionjärven rannalla Hevosniemen alueella Karppisenniemestä lounaaseen pienellä niemellä vanhalla rantatörmällä on nelikulmainen n. 1,8 x 1,6 x, 0,7 m kokoinen rajalatomus. Se ei sijaitse lähellä nykyisiä rajalinjoja. Kivet ovat sammaloituneet ja rakenteella lienee ikää jonkin verran. Kyseessä on vanha rajamerkki.

Miiluharjut 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on muistomerkki, rautatankoon on kiinnitetty alasimen muotoinen kyltti, johon on hitsattu teksti: seppä Ali Postilan hiilenpolttopaikka 1957-1974. Merkki on 1,3 m korkea, kyltti 60 cm leveä ja 30 cm korkea. Merkki on pystytetty hiilimiilun reunalle.
Paikalla on ilmeisesti poltettu hiiltä useamman kerran, koska miilu on epämääräisen muotoinen alue. Lähinnä renkaan segmentin muotoinen maakasa, jonka sisäpuolella on kuoppa, valli on kooltaan noin 8 m x 3 m. Kokonaisuudessaan miilun alue on halkaisijaltaan 12-14 m. Se erottuu koivuntaimia kasvavana alueena. Maaperä on sekoittunutta, tumman ja turvemaisen näköistä, seassa ei kuitenkaan ole hiiltä. Rakenteen pohjois- ja koillislaidalla on kaareutuva valli ja sen sisäpuolella pyöreä matala kuoppa, mahdollisesti rakenne on ollut alun perin pyöreä ja on muokkautunut myöhemmissä poltoissa?
Miilun eteläpuolella on ilmeisesti ilmaputki, laudoista tehty rakennelma, jossa on kaksi lautaa /sivu, sisäpuoli näyttää hiiltyneeltä ja haisee tervalle. Pituus on 4,5 m, poikkileikkaus 27 cm x 33 cm. Vieressä pölkynpätkistä tehdyt tuet? joihin on porattu reiät puutapeille.
Miilun pohjoispuolella on pienen pulpettikattoisen hirsikämpän jäännös, kooltaan 3,8 m x 2,3 m. Sen toinen pää on kaivettu osin rinteeseen niin että seinien korkeus on ylärinteen puolella 0,9 m ja alarinteen puolella 1,8 m.

Olosjoki Harjuniitty (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Olosjoen rannalla. Pato kulkee joen eteläpuolella noin 70 metrin ja
pohjoispuolella noin 50 metrin matkalla.
Kohteessa on 2 - 3 metriä leveä ja metrin korkea kivipato, joka kulkee joen molemmilla rannoilla. Joen kohdalla olevat puurakenteet ovat pääosin hävinneet, tosin joenpohjassa on säilynyt uittorakenteita. Padon päällä kasvaa koivikko. Pohjoisrannalla on uittokämpän jäännökset (alakohde).

Näläntöjärventievat (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Noin sata metriä pitkä kivipadon jäännös Näläntöjärventievojen eteläpuolella Naalastojoen rannalla, suurimmaksi osaksi sen eteläpuolella. Kohde on rakennettu
pääosin kalliolle, jonka itäpuolella on suoalue, joka jatkuu aina noin kilometrin
etäisyydellä sijaitsevalle Näläntöjärvelle. Näläntötievojen eteläpuolella olevaa kalliota on louhittu todennäköisesti uittoa varten. Korkeutta patorakenteella on 0,2 – 1 metriä ja se erottuu selkeänä rakenteena. Joen rannalta on ilmeisesti puiset patorakenteet aikanaan purettu ja koottu kasaksi (N = 7463 549 E = 380 191). Kohteen äärilaitojen koordinaatit ovat : N = 7 436 505 - 7 436 575; E = 380 190 - 380 240.

Iso Kuusivaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaisankankaantien ja Rytilahdentien risteyksestä noin 140 m lounaaseen, pienen suolampareen koillisrannalla, suohon laskevan törmän reunalla, on noin 5,5 x 5,5 m kokoinen kämpänraunio ja sen vierellä kellarikuopan jäännös. Kämpän kaakkoisnurkassa on kivistä kasatun piisin raunio. Piisin vieressä kasvaa koivu – yksi harvoista alueella. Alin hirsikerros on vielä näkyvissä jos kohta sammalen peittämä. Hirren salvokset on tehty kirveellä ja sahalla. Alue on nuorehkoa mäntyä kasvavaa talousmetsää maaperän ollessa hiekkaista kangasta. Aluskasvillisuus koostuu pääosin sammalista ja mustikanvarvuista.

Iso Kuusivaara 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rytilahdentiestä länteen, pienen kosteikkolampareen kaakkoisrannalla törmässä on noin 4,5 x 4,5 m kokoinen kämpänraunio. Kämppä on kaivettu osittain länteen kohti suota viettävään rinteeseen. Alin hirsikerta on edelleen näkyvillä joskin lähes täysin sammalen peittämä. Salvosten tekemiseen on käytetty sahaa ja kirvestä. Oviaukko on lännessä ja kämpän lounaisnurkassa on piisin raunio. Kämppä lienee rakennettu 1900-luvun alkupuolella.

Lompolorova (1000049569) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lompolorovalla, Hirvasjärventien itäpuolella sijaitsee vanha poroerotuspaikka sekä siihen
liittyviä puisia poroaidan jäänteitä. Poroerotuspaikka erottuu tasaisena heinittyneenä kenttänä, joka on pyöreän muotoinen ja halkaisijaltaan noin 55 metriä. Erotuspaikan itä- ja kaakkoispuolella on vielä jäljellä puisia poroaidan jäänteitä, joiden kunto vaihtelee. Osa aidasta on pahasti lahonnut ja hajonnut ja osa paremmin säilynyt. Aita on rakennettu sekä pyöreistä hirsistä että laudoista. Aitaa on havaittavissa heti poroerotuspaikan ympärillä sekä noin 100 metrin matkalla poroerotuspaikalta kaakkoon. Erotuspaikka on merkitty vuoden 1977 ja 1989 peruskartoille. Erotuspaikan ympärille on merkitty poroaitaa yhteensä noin 6 km matkalle, jota käytiin tarkastamassa muutamissa kohtaa. Erotuspaikan lounaispuolella, Lompolorovalla aitaa oli vielä havaittavissa, mutta esimerkiksi Mustijärventien läheisyydessä, erotuspaikan itäpuolella aitaa ei ollut enää havaittavissa. Tarkempaa tietoa poroerotuspaikan käyttöiästä ei saatu inventoinnin yhteydessä. Karttatarkastelun ja maastossa tehtyjen havaintojen perusteella paikka on mitä ilmeisimmin ollut käytössä vielä 1900-luvun loppupuolella.

Huppalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämppä, talli ja wc.
Kämpän koko on 9 x 9 m. Seinät kulkevat lounas-koillinen suuntaisesti. Tallista on 11 hirsikertaa jäljellä. Hirret on katkottu kirveellä ja sahalla. Talli on tehty pyöröhirsistä. Katto on tehty niskapuiden päälle leveästä laudasta. Kurkihirsi on kulkenut koillisesta lounaaseen. Kattolaudoissa on runsaasi nauloja, joilla on ilmeisesti naulattu päreet. Koillispäädyn keskellä on ovensija. Lounaspäädyn keskellä on ollut ikkuna. Tulisijoja ei ole havaittavissa.

Palo-Prikses (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuoksajoen eteläpuolella Palo-Prikses-nimisellä soiden ympäröimällä kohoumalla noin 21 m alueelle tulevan metsätien päädystä koilliseen. Alue on tasaista nuorehkoa mäntyä kasvavaa kangasmaastoa, jonka aluskasvillisuus koostuu lähinnä mustikka- ja puolukkavarvuista sekä sammalista.
Kohde on noin 5 x 4 m kokoinen nelikulmainen kämpänraunio. Raunion pohjoisnurkassa on noin 2,5 m halkaisijaltaan oleva piisinjäännös. Kämppä erottuu ympäristöstään lähinnä turvettuneena kehikkona. Hirsisalvosta on vielä paikoin näkyvissä. Salvokset on tehty sahalla ja kirveellä. Kämpän pohjalla on vanhaa rautaromua.
Kyseessä on todennäköisimmin 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva kämppä.

Ylinen Vaara-Hietajärvi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on Salpalinjaan liittyvä yksittäinen pesäke. Rakennelma on pyöreähkö jyrkkäreunainen 2 m x 1,7 m x 0,6 m kokoinen kuoppa, jonka lounaissivulta lähtee suora 5,5 m pitkä, 0,5 m leveä ja 0,4 m syvä käytävän jäännös lounaaseen. Rakennelman ympärillä on matala 1 m leveä maavalli.

Marjavaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; 18 poteroa ja 2 suorakaiteenmuotoista pesäkettä. Torjuntasuunta on alarinteeseen koilliseen päin.

Marjavaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoiteita; 18 poteron jäännöstä ja 5 erikokoista pesäkettä. Rakennelmat sijoittuvat kaakko-luodesuuntaiseen, 70 m x 40 m kokoiseen koilliseen päin auki olevaan, länsilounaaseen päin levenevään muodostelmaan.

Marjavaara 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoiteita; 23 poteroa ja 7 puurakenteista pesäkettä. Poterot sijoittuvat kaakko-luodesuuntaisesti 150 m pitkään ketjumaiseen muodostelmaan, joka kaartaa molemmista päistään lounaaseen. Muodostelma on auki lounaaseen päin. Poteroiden lounaispuolella ylempänä rinteessä on 7 pesäkettä, luoteispäässä viisi ja kaakkoispäässä kaksi. Torjuntasuunta on alarinteeseen koilliseen päin.

Moderni; Kohteessa on tosen maailmansodan aikaisia poteroita. Poteroita on 7 kappaletta ja sijoittuvat pienen kumpareen reunoille. Osa poteroista ovat muodoltaan kaarimaisia, ja koostuvat kahdesta vierekkäisestä romahtaneesta yhden miehen poterosta. Osa on muodoltaan soikeita.

Kolvivaara 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteen jäännöksiä; 58 poteromaista rakennelmaa ja puiset tikkaat. Poterot on ryhmitetty kiertämään vaaran huippua pohjois-, itä- ja etelärinteellä, osa sijoittuu alapuolella jyrkkenevän rinteen reunalle ja osa hiukan ylemmäs. Suurin osa rakenteista sijoittuu alueen eteläpuoliskolle. Torjuntasuunta on pohjoiseen, itään ja lounaaseen. Rakenteet jatkuvat vaaran rinteellä lounaaseen yksityismaan puolelle.
Poterot ovat maaperän kivisyydestä johtuen kivirakenteisia. Joidenkin reunoille on myös laitettu pyöröhirret valleiksi. Poterot ovat kooltaan ja muodoltaan vaihtelevia, mutta tässä kaikista käytetään nimitystä potero. Osa rakennelmista koostuu vain muutamasta yhdelle sivulle suojaksi asetetusta kivestä tai kokonaisesta ladotusta kiviringistä, jonka keskellä on luonnonkuoppa tai tasainen kaivamaton maa. Osassa maata on kaivettu syvemmälle. Muutamat poteroista ovat huolellisemmin tehtyjä ja suurikokoisempia, muistuttaen pikemminkin ampumapesäkkeitä kuin poteroita. Yhteen poteroon liittyy maahan kaivettu käytävä/taisteluhauta. Poteroissa on useimmiten selvempi valli alarinteen puolella, toisinaan valli on tehty tasaisemmin koko poteron ympärille. Osassa on ampuma-aukko. Kohteesta löytyi lisäksi puiset tikkaat, jotka nojaavat mäntyyn. Kyseessä lienee tähystyspaikka.

Aitalammit 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita - 24 korsumaista rakennelmaa, 29 poteroa ja kaksi kuoppajäännöstä. Korsuiksi nimettiin tässä kaikki suorakaiteen muotoiset suurehkot rakennelmat, mutta osa niistä voi olla myös muita linnoitteita, kuten ampumapesäkkeitä, tai varastokuoppia. Useista korsuista tai niiden lähiympäristöstä löydettiin lämmityslaitteen jäännöksiä.

Aittalammit 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on kahdeksan korsun jäännöstä. Korsut sijoittuvat rannansuuntaiselle alueelle, kahteen ryhmään kahdelle matalalle hiekkakumpareelle; korsut 1-3 lounais- ja 4-8 koillispuoleiselle. Kumpareiden välissä on tasainen puuton alue, josta löydettiin saksalainen sotilaan vyönsolki. Soljen löytöpaikan ympäristössä on lisäksi säilyketölkkejä.

Kursu 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita ja parakkirakennuksen pohjia. Alueelta löydettiin 9 poteroa, 3 korsumaista rakennelmaa ja 5 parakkirakennuksen pohjaa. Parakit ja korsut sijoittuvat kumpareen laelle, poterot rinteeseen. Alueen pituus laensuuntaisesti eli luode-kaakkosuuntaisesti on n. 250 m ja leveys 150 m.
Parakin pohjat koostuvat useimmiten maa-aineksesta ja betonikuutioista tehdystä suorakaiteen muotoisesta jalasta. Korsuiksi nimettiin suuremmat suorakaiteenmuotoiset maahan kaivetut rakennelmat, ja poteroiksi pienemmät erimuotoiset kuopat. Osa korsuista ja poteroista voi olla myös esim. ampumapesäkkeitä. Alueella on raivattu räjähteitä; puissa on puolustusvoimien nauhamerkkejä.

Pahaselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteiden jäännöksiä; kaksi korsua ja seitsemän poteroa. Korsut ja poterot 1 ja 2 sijoittuvat tien kaakkoispuolelle, ja poterot 3-7 tien luoteispuolelle tien suuntaisesti 80 m pituiselle ja 90 m leveälle alueelle. Torjuntasuunta on koilliseen päin. Ympäristössä on myös muita epäselviä kuoppia, joista osa voi olla poteroita. Lisäksi tien luoteislaidassa on kolme korsumaista kuoppaa, jotka kuitenkin luultavasti ovat maanottokuoppia.

Kelloselkä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on 100 m pitkä, lounais-koillissuuntainen suora kaivanto. Kaivanto on leveydeltään 7-8 m ja 2-3 m syvä, ja sen molemmilla sivuilla on 5-6 m leveä valli. Kaivannon luoteispuoleinen rinne on hieman kaakkoispuoleista jyrkempi. Leikkaus on V-kirjaimen muotoinen. Rakenteen päällä kasvavat vanhimmat männyt ovat 60-70-vuotiaita. Kaivanto loppuu koillispäässään sähkölinjaan ja maantiehen. Tien pohjoispuolelta ei havaittu rakenteita.

Kelloselkä 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; yksi taistelu- ja yksi matalampi yhdyshauta ja niihin liittyviä pesäkkeitä, kaksi korsua, 27 poteroa ja yksi mahdollinen räjähdyskuoppa (kuoppa 1). Torjuntasuunta on koilliseen päin. Rakennelmat sijoittuvat n 300 x 110 m kokoiselle länsiluode-itäkaakkosuuntaiselle alueelle.

Kelloselkä 6 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; 9 erikokoista korsua, 3 poteroa tai muuta pesäkettä ja yhdyshauta. Rakennelmat sijoittuvat harjanteen päälle, etelärinteeseen ja rinteen juurelle 250 m pituiselle ja 60 m leveälle itä-länsisuuntaiselle alueelle. Rakennelmia on lisää yksityismaanpuolella idässä ja lännessä. Osaa korsuista on kaiveltu.

Aatsinginvaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita - 62 poteroa. Poterot on tehty joko kasaamalla kivistä niiden ympärille tai torjuntasuuntaan 0,5-1 m leveä valli, tai raivaamalla ne luonnonkivikkoon. Osassa valli ympäröi koko poteroa, osassa on valli ainoastaan torjuntasuunnan puolella. Osa poteroista on sammaleen peittämiä, osa erottuu selvemmin. Poterot sijoittuvat n. 200 m x 200 m kokoiselle alueelle, keskittyen alueen reunoille.

Halmeaho 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; 30 korsua, 2 pienempää pesäkettä ja 9 poteroa. Korsuiksi nimettiin suuremmat suorakaiteen tai neliön muotoiset hirsirunkoiset rakennelmat, poteroiksi pienemmät kuopat, ja pesäkkeiksi (mahdollisesti ampumapesäkkeitä) pari epäselvää tapausta. Osa korsuista voi olla todellisuudessa ampumapesäkkeitä.
Rakenteet sijoittuvat n. 350 x 190 m kokoiselle itä-länsisuuntaiselle alueelle. Korsut 22 ja 23 sijaitsevat alueen länsipuolella kulkevan tien länsipuolella, muut rakenteet ovat tien itäpuolisella kankaalla. Osaa korsuista on kaivettu myöhemmin.

Kierotharjut 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on Seitajärven partisaani-iskussa 7.7.1944 vangittujen Eliisi ja Valtteri Ollilan ja stm Matias Niirasen teloituspaikka sekä neuvostopartisaanien asemapaikka.
Eliisi Ollilan ja Matias Niirasen jäännökset löytyivät 1963 kalastajan toimesta. Valtterin Ollilan jäännökset löytyivät vuonna 2005 pitkällisten etsintöjen jälkeen.
Eliisi Ollilan ja Matias Niirasen teloistus- ja hautapaikat sijaitsevat eräänlaisen niemen päässä suolle laskevan rinteen juurella. Paikalla erottuu pohjoisempana 10 m x 10 m kokoinen rinteeseen kaivettu alue, jonka eteläpuolella 15 m etäisyydellä on kaksi muuta vierekkäistä kuoppaa.
Valtteri Ollilan teloituspaikka sijaitsee näistä 115 m etäisyydellä koillisessa vaaran rinteessä. Kohta on melko tasainen, ja se viettää loivasti luoteeseen. Paikalla erottuu 20 m x 10 m kokoinen alue, josta on poistettu humuskerros.
Partisaanien asemapaikka sijaitsee Valtterin teloituspaikasta 50 m etelään, Eliisin ja Matiaksen teloistuspaikasta 80 m itään. Loivaan rinteeseen puiden suojaan on tehty kuusi muutamasta kivestä koostuu vallirakennelmaa. Rakennelmat nimettiin tässä poteroiksi 1-6. Ne sijoittuvat 40 m x 30 m kokoiselle alueelle. Rakenteet on kuvattu alla.

Iso-oja etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Iso-ojan eteläpuolella, Vt:n 4 luoteispuolella, Jorpulipääntien risteyksen kohdalla. Matalalla hiekkatasanteella on tiiviissä ryhmässä ainakin 10 ampuma-asemaa. Näistä neljä ovat mitoiltaan noin 11 m x 8 m, valleissa on molemmissa päädyssä noin 2 m leveä aukko. Kyse on mahdollisesti tykkiasemista. Kuusi rakennetta on ilmeisesti konekivääriasemia, niiden mitat valli mukaan lukien on noin 7 m x 5 m. Muut alakohteet ovat poteroita. Kolmessa tykkiasemassa on jonkun verran jäljellä puu- ja lautarakenteita vallin sisäpuolella.

Saukkosuunvaara 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikainen Karhutunturin kenttävartion jäännös. Paikalla on 32 erikokoista korsumaista jäännöstä, korsuja yhdistävää yhdyshautaa ja kuusi siihen liittyvää pienempää pesäkettä, yksi poteromainen kuoppa ja kahdeksan muuta kuoppaa sekä kaksi epäselvää kämpän jäännöstä, jotka ovat linnoitteita vanhempia. Lisäksi alueella on saksalaisten lentokenttä. Yhteensä alueen koko on 450 x 230 m koillis-lounaissuuntaisesti.

Hautajärvi-Eksymäkangas (Kulkuväylät)
Moderni; Kohteessa on jatkosodan aikaisen ns. sotapolun jäännös, joka on myöhemmin ollut käytössä rajavartijoilla.
Sotapolusta on säilynyt maastossa erottuvana 1730 m pituinen osa. Polku erottuu melko heikosti kapeana kulumana, ja sen varrella on ilmeisesti rajamiesten tekeviä pilkkoja. Rajavartijat ovat myös tehneet märempiin kohtiin pitkospuut, jotka ovat nyt lahoamassa.

Moderni; Kohteessa on toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitteita; potero ja matalaa yhdyshautaa. Potero sijaitsee kohteen pohjoisosassa. Se on pitkänmallinen, mitoiltaan 1,5 x 0,5 x 0,5 m. Poteron eteläpuolella vajaan 40 m etäisyydeltä alkaa heikosti erottuva, mutkitteleva, 0,5 m leveä ja 0,5 m syvä yhdyshauta, joka jatkuu etelään yksityismaalle. Dokumentoidun pätkän pituus on 20 m.

Moderni; Kohteessa on kuusi toisen maailmansodan aikaista poteron jäännöstä. Kohteen koillis- ja lounaispuolella rinteen juurella on lisäksi kaksi muuta kenttälinnoitekohdetta, Kelloselkä 3 ja 4. Poterot 1-3 sijoittuvat tien itäpuolelle ja poterot 4-6 länsipuolelle.

Purnuvaara 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Purnuvaaran luoteisrinteellä, Purnuvaarantien itäuolella on ison korsun jäännös. Sen pituus on 20 m ja leveys (valli mukaan lukien) 14 m). Kuopan syvyys on noin 0,5 m, sisäänkäynti on pohjoispäädyssä. Korsusta noin 60 m etelään on kulmikas yhdeltä sivulta avoin maavalli, todennäköisimmin potero, mitat noin 4 m x 4 m, vallin korkeus on noin 0,5 m.

Männistö (1000050201) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee valtatien 4 vanhan linjauksen eteläpuolella Männistön talon itä- ja eteläpuolella. Matalalla hiekkatasanteella on kuusi teltanpohjaa, mitoiltaan ne ovat noin 10 m x 8 m valleineen. Niitä ympäröivä valli on matala, korkeudeltaan 0,3 – 0,5 m. Alueella on jonkun verran metalliromua, mm. kamiinoiden jäänteitä.

Iso Tankavaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Iso Tankavaaran laen eteläpuolella on toisen maailmansodan aikainen Schutzwall-puolustusrakennelmiin liittyvä kohde. Kivisellä tasanteella on kaksi teltan pohjaa, niiden ulkomitat ovat noin 10 m x 9 m, vallin leveys on 0,6 – 1 m ja korkeus noin 0,6 m. Teltanpohjien länsipuolella on kolme ampumasuojaa. Niissä on itäsivulla u-muotoinen 0,5 – 0,8 m korkea muuri. Rakenteet ovat sortuneet.

Karhujärvi Pitkäniemi 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on halkaisijaltaan 20 cm paksu kelottunut mänty, jonka runkoon on kaiverrettu puukolla 1,5 m korkeudelle teksti:
MR.
-8

Ylinen Vaara-Hietajärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän ja kahden kuopan jäännökset. Kämppä on jyrkänteen suunnan vastainen, eli pohjois-eteläsuuntainen, mitoiltaan 13 m x 7,5 m. Pohjoispäässä on tupa ja eteläpäässä väliseinän erottama talli. Tupa ja talli ovat samankokoiset. Rakennuksesta on jäljellä yksi tai kaksi turpeen peittämää hirsikertaa, ja osa hirsistä on hiiltynyt. Talliosa on huonommin säilynyt ja sen kohdalla kasvaa pusikkoa. Tallin ja tuvan lattia on hiukan kuopalla. Hirret ovat pyöröhirsiä, joihin on sahattu koirankaulasalvokset. Hirsien päistä osa on katkaistu sahalla ja osa kirveellä. Rakennuksen päällä on lisäksi yksi irtonainen halkaistu lauta, jossa on tehdastekoinen naula. Lauta on luultavasti peräisin kattorakenteista. Tuvan luoteisnurkalla on laakamaisista luonnonkivistä tehty piisin jäännös, joka on kooltaan 1,4 m x 1,4 m x 0,4 m. Rakennuksen päällä kasvaa 70-vuotiasta mäntyä. Kämpän pohjoisseinustalla piisin vieressä on 3 m x 1,5 m x 0,4 m kokoinen seinälinjan suuntainen kuoppa 1.
Kämpän itäpuolella harjanteen reunan lähellä on lisäksi toinen kuoppa 2. Se on kooltaan 1,4 m x 1,2 m x 0,5 m ja sen koillisreunalla on 20 cm korkea ja 1 m leveä valli. Kuoppa ja valli on kivinen. Kyseessä voi olla jonkinlainen varastokuoppa.

Ylinen Vaara-Hietajärvi 4 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Kelottuvaan halkaisijaltaan n. 30-35 cm kokoiseen mäntyyn on kirveellä pilkat n. 1,5 m korkeudelle kaksi pilkkaa rungon molemmille puolille. Salmen- eli koillispuoleinen pilkka on kooltaan 5 cm korkea ja 3 cm leveä, niemen puoleinen on 15 cm korkea ja 5 cm leveä. Pilkat ovat osittain kasvaneet umpeen. Pilkoissa ei ole merkkejä. Kyseessä on 1900-luvulle ajoittuva pilkkapuu, jonka käyttötarkoitus ei ole tiedossa.

Hietajärvi 1 (1000050210) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuva uittotammen jäännös. Kohteessa on Hietajärven puretun uittotammen jäännökset. Tammesta on jäljellä turpeenpeittämä, melko heikosti erottuva 1-1,5 m leveä ja 110 m pitkä kivi-maavalli, jonka reunalla näkyy muutama sammaloitunut irtohirsi. Vedessä ei näy rakenteita. Alavirran puolella joen rannassa on kasa purettua puutavaraa. Paikallaan olevia tukirakenteita ei näy. Alavirran puolella tammen suuntaisesti kulkee vanha ajoura.

Hangasjoki 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on erillisellä uittopalstalla oleva uittotammen jäännös. Ranta-alueella on leveimmillään 2-3 m kokoinen itäkoillis-länsilounaissuuntainen kivivalli. Valli on molemmilla rannoilla vain muutaman metrin pituinen, koska rantatörmät ovat hyvin jyrkät, eikä siten ole ollut tarvetta rakentaa niistä kovin pitkiä. Valliin on otettu maata rinteestä. Tammen puurakenteita ei ole purettu, vaan ne ovat lahonneet luonnostaan. Vedessä näkyy vielä pyöröhirsistä tehdyn rännin hirsirakenteita, jotka jatkuvat alavirran suuntaan. Rännin pohjalla on pari joen suuntaan nähden poikittaista hirttä, joihin pitkittäiset 9 m pitkät hirret on kiinnitetty puutapeilla. Salvokset on tehty sahalla. Koko rakennelman pituus joensuuntaisesti on 15 m.

Hangasjoki 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on pukkimallisen uittotammen jäännös. Tammeen on kuulunut kaksi erillistä 20 m etäisyydellä toisistaan olevaa vallia. Idänpuoleinen on 50 m pitkä etelä-pohjoissuuntainen, leveimmillään 8 m kokoinen maavalli, jonka alavirranpuoleisella reunalla on lahoavia pystyriukuja ja vallin suuntaiset pyöröhirret. Vallia tukee alavirran puolelta vallin suuntaan nähden poikittaiset pyöröhirret (pukit). Rakenteen leveys tukirakenteet mukaan lukien on 40 m. Länsipuolella on toinen vastaavanlainen, etelä-pohjoissuuntainen, 30 m pitkä, 5 m leveä ja 1 m korkea maavalli, jossa on vastaavanlaisia tukirakenteita. Vedessä olevat rakenteet on purettu pois, ja purettua puutavaraa on kasattu vallien väliselle alueelle pohjoisrannalle. Hirsien salvokset on tehty sahalla. Alueella tammien ympärillä on lisaksi maanottokuoppia.

Hangasjoki 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on pukkimallisen uittotammen jäännös. Kohteesta tarkistettiin maastossa pohjoisrannan puoleinen osa. Tammen maavalli on 5 m leveä ja pohjoisrannalla 30 m pitkä, koko pituus on arviolta 80 m. Vallia tukee alavirran puolelta vallin suuntaan nähden poikittaiset pyöröhirret (pukit), joiden päissä on suurehkoista kivistä tehdyt kiviröykkiöt. Röykkiöiden päissä on pystyriukuja. Vedessä olevia rakenteita ei ole ainakaan kokonaan purettu; vedessä on jäljellä vielä muutamia rännin hirsiä, tosin osa vedessä olevista pystyhirsistä on sahattu poikki. Koko rakennelman leveys on joensuuntiasesti n. 30 m.

Vilmajärvi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on 9x3,2 m mittainen, syvimmillään 60cm kokoinen kuoppa. Kuoppa on muodoltaan kaareva, ja nurkat ovat kulmikkaat. Kuopan luoteispuolella erottuu valli ja kuopan pitkä sivu on koillis-lounaissuuntainen. Kuoppa on paksukunttainen ja kuopassa kasvaa muutamia kuusentaimia.
Kuopan käyttötarkoitus on epäselvä. Se voi olla toisen maailmansodan aikainen rakennelma, mahdollisesti vartioasema, tai muu 1900-luvulle ajoittuva rakennelma, esim. väliaikaisen majapaikan pohja.

Vilmalammit 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen jäännös. Kohde on koillis-lounaissuuntainen. Ylävirran puolella lähempänä puronsuuta on n. 40 m pitkä ja leveimmillään neljä metriä leveä maa-kivivalli ja alavirran puolella kymmenen metrin leveydeltä sitä tukevia rakenteita. Vallin alareunalla on nähtävissä siihen nojaavia pystypuita ja muutama säilynyt vallin suunnan vastainen tukihirsi, jotka tukevat vallia alavirran puolelta. Tukihirsien alapäässä on kiviröykkiöt, jotka ovat halkaisijaltaan noin 1,5-2 metriä. Tukikiviröykkiöiden päässä on pystyriukuja. Kiviröykkiöitä on yhteensä kahdeksan kappaletta, neljä kummallakin puolella puroa. Vedessä on rännin hirsiä, jotka ulottuvat vallilta tukiröykkiöille asti - pohjalla on muutamia poikittaisia hirsiä, ja niiden päälle on asetettu puron suuntaisia pitkittäisiä hirsiä.
Kohteen lounaispuolella harjun reunassa ja koillispuolella rinteessä on pareittain yhteensä neljä maanottokuoppaa. Kuopat ovat pyöreähköjä ja jyrkkäreunaisia, halkaisijaltaan 6-8 m. Kohteen koillispuolella on heinikkoinen aukea tasanne.

Vilmalammit 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde on harjanteen reunaan rannan puolelle kaivettu kuoppa, jonka koillisnurkalla on kulkuaukko rantaan päin. Kohde on mitoiltaan 6 x 4 metriä ja syvyys on 1,3 metriä, vaihdellen kuitenkin eri kohdissa. Kulkuaukon leveys on kaksi metriä. Kuoppa on muodoltaan epämääräinen - se on luultavasti ollut alun perin suorakaiteen muotoinen, mutta myöhemmin kuitenkin romahtanut. Kuoppa on turvettunut ja pohjalla on suurehko pöytämäinen maakivi. Kuopan rannan puoleisessa osassa erottuu vallia.
Kohteen käyttötarkoitus on epäselvä. Se voi mahdollisesti olla toisen maailmansodan aikainen rakennelma, kuten vartioasema, tai muu 1900-luvulle ajoittuva väliaikainen majoituspaikka tms.

Vilmalammit 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi kuoppajäännöstä. Kohteista suurempi kuoppa 1 on mitoiltaan 2,7x4,3x0,9 metriä ja muodoltaan suorakulmiota muistuttava. Kuopan pitkä sivu on koillis-lounaissuuntainen. Pienempi kuoppa 2 on hieman epämääräisempi, ja se sijaitsee kolmen metrin etäisyydellä kuoppa 1:n pohjoiskulmalta pohjoiseen. Pienemmän kuopan mitat ovat 1,5x1x0,5 metriä ja sen pohjoispuolella olevan vallin leveys on 0,5-1 metriä.
Kyseessä voi olla toisen maailmansodan aikainen vartioasema tms., tai kuopat voivat olla muita 1900-luvulle ajoittuvia rakennelmia, mahdollisesti majapaikan pohjia.

Ylimmäiset Vilmalammit 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammi. Tammen maavalli on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen, pituudeltaan 30 m ja leveydeltään leveimmillään rannassa 4-5 m. Sen alapuolella on tukirakenteita kahdeksan metrin leveydeltä. Vallin alareunassa erottuu tukipuina olleita pystyriukuja. Alavirran puolella on valliin suuntaan nähden poikittaisia tukihirsiä, ja niiden päässä tukikiviröykkiöt, jotka ovat halkaisijaltaan 1,5 metriä ja korkeudeltaan 0,4 metriä. Kiviröykkiöitä on etelärannalla kaksi kappaletta. Purossa näkyy purkamattomia rännin hirsiä ja kiviä - pohjalla on muutamia virtaan nähden poikittaisia hirsiä, ja niiden päällä puron suuntaisia hirsiä.
Kohteessa todennäköisesti 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle ajoittuva uittotammi. Lähialueella on ollut kylvöjä v. -39 ja -40, joten tammi voi liittyä 30-luvun hakkuisiin. Tietojen mukaan lampien pohjoispuolella on lisää vanhoja kämppiä ja yksi tammi.
Kohteen yläpuolella purossa on metalliverkkoa, joka on luultavasti jonkinlainen kalaeste, eikä liity tammeen.

Vilmajänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on mahdollinen kämpän pohja, jonka pituussuunta on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen. Kämpän pohja on kaivettu maahan ja pohjan ympärillä on noin yhden metrin levyinen maavalli. Kämpän pohjan sisämitat ovat 4,1x2,6x0,9 metriä ja kämppä on ulkomitoiltaan 6,4 x 5,4 metriä. Kämpän pohjalla ei näy piisin jäännöstä. Sisäseinässä on yhden pyöröhirren jäännös.
Kohteessa on todennäköisesti kyseessä 1900-luvun alkuun ajoittuvan kämpän pohja. Lähialueella on ollut kylvöjä v. -39 ja -40, joten kämppä voi liittyä 30-luvun hakkuisiin.

Iso Tankavaara 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajapyykki sijaitsee Ison Tankavaaran luoteisosassa, Urho Kekkosen kansallispuiston rajasta noin 400 m kaakkoon. Maaperä on kivikkoinen. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää. Kultavaltauksen rajapyykki, joka koostuu keskuskivestä ja neljästä viisarikivestä. Keskuskiven päähän on kaiverrettu numero 2. Viisarikivien etäisyys toisistaan n. 1,5 m x 1,5 m, keskuskivi on noin 50 cm korkea. Rajamerkki ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle.

Lauttaoja 3 (Puurakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tankavaaran pohjoispuolella, Ivalontien ja Lauttaojan itäpuolella. Kuivahko mäntykangas, maaperä kivistä moreenia. Kultavaltausten rajapaalu, joka sijaitsee metsätien itäpuolella, n. 1 m tiestä. Kivillä tuettu n. 1,5 m pitkä ja vajaa 10 cm halkaisijaltaan oleva pyöröpuu. Tolpan päässä on kaiverretut merkinnät, eteläpuolella X3500 ja pohjoispuolella X12400. Pohjoispuolelta tolppa on veistetty tasaiseksi kaiverruksen kohdalta. Tolpassa kasvaa jäkäliä. Kultavaltausten välinen rajapyykki, 1930-1950-luvuilta.

Moderni; Kohde sijaitseen Purnuvaaran itärinteen alaosassa, noin 100 metriä valtatiestä 4 länteen. Puusto on nuorta sekametsää. Paikalla on pohjois-etelä suuntainen n. 220 m pitkä juoksuhauta. Sen vallit ja oja ovat enimmillään noin 2 m leveitä, ojan syvyys on enimmillään noin 1,5 m. Oja kapenee pohjoiseen. Juoksuhaudan länsipuolella sijaitsee noin 4 m x 3 m kokoinen ampuma-asema, jonka reunoilla on säilynyt hirsikertoja, pohjoispää on auki.

Jorpulipää (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Jorpulipään pohjoisrinteellä, laajalla rakka-alueella. Paikalla on havaittu kolme isoa kivikehää, jotka ovat kooltaan noin 9 m x 8 m. Vallien leveys on noin metrin ja korkeus arviolta 0,6-0,8 m. Valleissa on yksi tai useampia aukkoja. Kohteet on havaittu drone-kuvista, eikä niitä ole tarkastettu paikan päällä. Hyvin mahdollisesti kohteet liittyvät Schutzwallin sotahistoriallisiin rakenteisiin.

Hopiaoja 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hopiaojan itäpään pohjoisen haarauman länsipuolella on koilliseen loivasti kohoavassa rinteessä kaksi juoksuhautaa. Niistä läntisempi on noin 180 m pitkä, lounas-koillinen suuntainen ja enimmillään 1,5 m syvä ja 4 m leveä valli mukaan lukien. Lounaispää on suorempi, koilliseen kaivanto muuttuu mutkittelevammaksi. Itäisempi juoksuhauta sijaitsee suon reunalla töyrään päällä. Se on lähes itä-länsi suuntainen, 20 m pitkä ja n. 2,5 m syvä.

Hopiaoja 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Iso- ja Pikku Tankavaaran välissä, Kultamuseon itäpuolella, virtaavasta Hopiaojasta koilliseen nousevalla rinteellä on puolustusvarustuksia. Alueella kasvaa mänty-kuusimetsää. Rinteessä Hopiaojan pohjoispuolella on kaksi noin 10 m x 7 metrin kokoista ampumasuojaa, joista pohjoisemmassa on jäljellä puurakenteita (P 7562900, I 504982). Niiden lähellä on pienempiä ampumasuojia/poteroita, joista yhdessä on säilynyt pohjalla lankutus. Lounaisin jyrkkäreunainen kuoppa on n. 5 m halkaisijaltaan ja lähes 2 m syvä, kuopassa on pystyssä pitkälle lahonneet tikkaat. Kohteessa on myös rautaromua.

Pahaoja 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen jäännös. Ainoastaan joen itäpuolella olevat rakenteet käytiin tarkistamassa. Tammen maa- ja kiviaineksesta tehty koillis-lounaissuuntainen valli on itärannalla 30 pituinen ja leveimmillään joen rannassa 13 m leveä. Valli kapenee kauemmas rannasta mentäessä niin, että 5 m etäisyydellä se on enää 7 m leveä. Valliin on otettu maa-ainesta vallin alapuolelta. Alajuoksun puolella rantaa näkyy vallia tukevia puurakenteita. Vallin reunassa kulkee vallin suuntainen vaakahirsi. Vallin alapuolelta vallia tukee vallin suunnan vastaisia hirsiä, jotka vallin kohdalla kiinnittyvät salvoksilla vallin reunan pystyhirsiin. Hirsiä on käsitelty sekä sahalla että kirveellä. Tukihirsien toisessa päässä on halkaisijaltaan 1,5-2,5 m kokoisia kiviröykkiöitä. Itärannalla näitä on 4 kappaletta. Joen kohdalla on jäljellä runsaasti joen suuntaisia rännin hirsiä, joiden alla joen pohjassa on poikkihirsiä, joihin pitkittäiset hirret on kiinnitetty puutapeilla. Rännin pituus on 24 m.

Pahaoja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on tammikämpän jäännös. Kämpän tupaosan mitat ovat 7,2 m x 7 m. Rakennuksen koillissivulla on mahdollisesti ollut talliosa. Tallista erottuu enää pari hirttä ja tasainen alue, johon on kerätty korjuujätettä. Noin 6,8 m pitkän talliosan mukaan lukien koko rakennuksen pituus on 13,8 m, ja rakennus on koillis-lounaissuuntainen.
Kohde ajoittuu viimeistään 1900-luvun puoliväliin, mutta on vaikuttaisi puuston perusteella olevan vanhempi. V. 1963 topografiseen karttaan kämppää ei ole enää merkitty.

Kumpuselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksipäisen kämpän jäännös. Toisessa päässä on luultavasti tupa ja toisessa talli. Rakennuksen pitkä sivu on eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen. Talliosa on luultavasti rakennuksen pohjoisluoteen puoleinen pää ja tupa eteläkaakonpuoleinen pää. Rakennuksen kokonaismitta on 14,4x7,4 metriä, josta talli on 8,1 metriä ja tupa 6,3 metriä pitkä. Kämppä ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.

Pitkälampi 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen jäännös. Tammen maavalli on pohjoisluode-itäkaakkosuuntainen, pituudeltaan 30 m ja leveimmillään puron rannassa 4 m. Tukirakenteita on kahdeksan metrin leveydeltä alavirran puolella lännessä.
1900-luvun puoliväliin ajoittuva uittotammi.

Pyhäjärvi 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on purettu pukkimallinen uittotammi. Tammen maavalli on luode-kaakkosuuntainen, n. 75 m pitkä ja rannassa 8 m leveä. Kaakkoisrannalla alavirran puolella tammen vallia on jäljellä puisia tukirakenteita.
1900-luvun alkupuolelle ajoittuva uittotammen jäännös.

Pitkäjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on purettu rajavartiomaja, josta on jäljellä yhdestä vajaasta pyöröhirsikerrasta koostuva sammaleen peittämä 5,9x5,7 metrin kokoinen hirsikehikko, jonka päällä kasvaa nuoria puuntaimia. Pohjan pitkä sivu on luodekaakkosuuntainen. Majanpohjan päällä on muutama purettu pyöröhirren pätkä, sahalautaa ja pieni kamiina ja kämpän pohjassa on useita pieniä kuoppia. 28 m etäisyydeltä majasta kaakkoon metsän reunalla on lisäksi 2,1x1,5 metrin kokoinen matala riukurakennelma.
Kainuun rajavartiosto rakennutti majan v. 1948. Maja on sijainnut Kainuun ja Lapin rajavartioston rajalla.

Ylimmäinen Karhukoski 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämppä ja kaksi muuta rakennuksen jäännöstä. Rakennukset sijoittuvat akean piha-alueen reunoille. Pihan eteläosassa on kämpän jäännös. Se on mitoiltaan 13,8x6,3 metriä ja pidempi sivu on itä-länsisuuntainen. Kämpän pohjoisseinällä 3-4 m etäisyydellä itäpäädystä on luonnonlaakakivistä tehty piisin jäännös. Laajan piha-aukion luoteisnurkalla on kahden rakennuksen jäännökset. Eteläisemmästä rakennus 1:stä erottuu 2,5x2,9 metrin kokoinen neliönmuotoinen sammaleen peittämä valli, jossa keskellä on painauma. Toisesta rakennuksesta ei ole jäljellä rakennuksen pohjaa, mutta paikalla on kiviröykkiö, joka on mahdollisesti saunan kiuas.

Nälkämäjärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännös. Pihapiirillä on kämpän, kaivon, maakellarin, pienen piisillisen rakennuksen ja kahden kuopan jäännökset. Piha-alue erottuu heinikkoisena aukiona, jota ympäröi koivikko.

Huhtavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on rankorakenteisen kämpän jäännös. Kämppä on mitoiltaan 3,8 m x 2,6 m, ja sen harja ja pitkä sivu on pohjoisluoteis-eteläkaakkoissuuntainen. Materiaalina on käytetty sahalautaa ja paksumpaa lankkua sekä teollisia nauloja. Kämpän pohjoisluoteispäädyssä on irtonaiset ovenkarmit, joiden perusteella ovi on ollut 1,4 m korkea ja 0,65 m leveä. Kämpän sisällä on hella. Katossa on katteena lautaa, jonka alla on pahvia. 1960-luvulle ajoittuva kämppä. Kämppä on voinut toimia poro- tai metsästyskämppänä.

Huhtavaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän jäännökset. Alueella on kolme rakennuksen jäännöstä ja yksi kuoppajäännös.
Alueen luoteiskulmalla oleva kämppä 1 on mitoiltaan 11 m x 10 m. Sen pitkä sivu on pohjois-eteläsuuntainen. Kämpän länsisivulla on kaksi väliseinän erottamaa samankokoista piisillistä tupaa, ja itäsivulla on piisitön osa, luultavasti talli. Etelänpuoleisen tuvan piisi on rakennuksen lounaisnurkassa. Pohjoispuoleisen tuvan piisi on rakennuksen luoteisnurkassa.
Kämppä 1:n itäpuolella n. 10 m etäisyydellä oleva rakennus 1 on mitoiltaan 10 m x 6,7 m oleva pyöröhirsinen kämpän tai tallin jäännös.
Rakennusmateriaalien ja puuston perusteella kämppä 1 on mahdollisesti vanhempi, 1900-1930-luvuille ajoittuva kämppä, ja rakennus 1 ja 2 uudempia, 1930-1950-luvuille ajoittuvia kämppä- ja tallirakennuksia.
Rakennus 2 sijaitsee rakennus 1:n eteläpuolella n. 10 m etäisyydellä. Se on luultavasti kämpän tai tallin jäännös.

Vuotoslampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on samalla kohtaa joessa olevaan uittotammeen liittyvän tammikämpän ja siihen kuuluvan saunan jäännökset.
Alueen pohjoisosaan sijoittuva kämppä on 23,6 m x 5,3 m kokoinen, etelä-pohjoissuuntainen pyöröhirsirakennus. Se jakautuu ainakin kolmeen osaan. Rakennuksen eteläpäädyssä on kaksi piisillistä huonetta, joista päätyhuone on 7,7 m pitkä ja pohjoisempi 5,9 m pitkä.
Kämpästä n. 45 m etäisyydellä eteläkaakossa on pienemmän rakennuksen, saunan, jäännös. Se on mitoiltaan 4,4 m x 4,3 m ja etelä-pohjoissuuntainen.
Kohde ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.

Satamankangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Satamankankaan pohjoisosassa sijaitsee koillis-lounaissuuntainen pääosin hyvin säilynyt 2. maailmansodan aikainen saksalainen taisteluhauta ja todennäköinen ilmatorjuntakonekiväärin tuliasema.

Kiekula 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Helsingin yliopiston Kilpisjärven biologisen aseman Kiekula-rakennuksen läheisyydessä, Käsivarrentien ja Kilpisjärven välisellä alueella, jolla aiemmin on sijainnut Siilastupana tunnettu rakennus. Paikalla sijaitsi ensimmäisen maailmansodan aikana sotatarvikevarasto, jonka suomalaiset jääkärit räjäyttivät ja polttivat 6.6.1916. Kyseinen tapahtuma tunnetaan nimellä Kilpisjärven pamaus.
Kohde muodostuu palaneista sotatarvikekeskittymistä sekä rakennusten pohjista. Sotatarvikkeita havaittiin kahtena keskittymänä kohdissa, joissa maanpinta oli rikkoutunut. Rakennuksia paikalla on ilmeisesti sijainnut useita, rinteen alla lähellä Käsivarrentietä.

Kiekula 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Helsingin yliopiston Kilpisjärven biologisen aseman Kiekula-rakennuksen läheisyydessä, sen lounais- ja luoteispuolilla Saunaniemellä ja Ahkioniemellä ja sen pohjoispuolella. Kohde muodostuu parakkien (4) ja korsujen (3) jäännöksistä, ampumapesäkkeistä (7), teltanpaikasta, mahdollisista
autosuojista tai talleista (3), sekä tarkemmin määrittelemättömistä kaivannoista (2). Samalla alueella sijaitsee myös Ahkioniemen kivi-/varhaismetallikautinen asuinpaikka ja Kiekula 1:n ensimmäisen maailmansodan aikaisia rakenteita. Kohteet menevät osittain päällekkäin ja niiden rajaaminen on vaikeaa. Dokumentoidut jäännökset ovat osa laajempaa tukikohtakokonaisuutta, joka jatkuu Käsivarrentien itäpuolella. koordinaatit ETRS-TM35FIN.
Korsun jäännös 1, Koordinaatit: P: 7672913 I: 252263
Korsun jäännös 2, Koordinaatit: P: 7672916 I: 252272
Korsun jäännös 3, Koordinaatit: P: 7672927 I: 252253
Parakin pohja 1, Koordinaatit: P: 7672826 I: 252412
Parakin pohja 2, Koordinaatit: P: 7672849 I: 252403
Parakin pohja 3, Koordinaatit: P: 7672861 I: 252319
Teltanpaikka, Koordinaatit: P: 7672952 I: 252235
Talli/autosuoja 1, Koordinaatit: P: 7672859 I: 252390
Talli/autosuoja 2, Koordinaatit: P: 7672862 I: 252386
Talli/autosuoja 3, Koordinaatit: P: 7672846 I: 252328
Ampumapesäke 1, Koordinaatit: P: 7672634 I: 252379
Ampumapesäke 2, Koordinaatit: P: 7672904 I: 252273
Ampumapesäke 3, Koordinaatit: P: 7672912 I: 252266
Kaivanto 1, Koordinaatit: P: 7672924 I: 252259
Kaivanto 2, Koordinaatit: P: 7672952 I: 252244

Vuotoslampi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on uittotammen jäännös. Kohde tarkistettiin itärannan osalta. Vedessä olevat rakenteet on purettu, ja hirsiä on kasattu tammen eteläpuolelle rantaan. Tammen valli on tehty kivi- ja maa-aineksesta. Se on leveimmillään rannassa 6 m ja kapenee päihin 2 m levyiseksi. Itärannalla vallia on 85 m pituudelta. Sen koko pituus on ilmakuvasta arvioiden 230 m ja valli on eteläkaakko-länsiluodesuuntainen. Alavirranpuolella vallia on tukirakenteina vallin suunnan vastaisia pyöröhirsiä (pukkeja), joiden päässä on luonnonkiviröykkiöt ja pystyriukuja. Pukkihirsiä ja tukiröykkiöitä on asetettu 5 m-10 m välein. Tukirakenteen leveys on yhteensä 8,5 m. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan n. 2 m ja 0,4 m korkeita.

Vanttuvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös. Kämppä on mitoiltaan 23,4 m x 7,9 m ja se on itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Kämpän molemmissa päissä on piisilliset 6,2 m pituiset huoneet, joiden välissä on 11,9 m pitkä kylmä osa. Länsiluoteispäädyn huoneen luonnonkivipiisi sijaitsee huoneen länsilounaisnurkassa. Se on mitoiltaan 1,9 m x 2,3 m x 0,6 m.

Pahaselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle tai puolivälin tienoille ajoittuva kämpän jäännös. Kämppä on pyöröhirsinen, 5,5 m pitkä ja 5 m leveä. Rakennus on itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Rakennuksen rungosta on jäljellä viisi hirsikertaa. Kämpän pohjoisluoteisnurkassa on luonnonkivistä tehdyn piisinjäännös, joka on n. 1,5 m x 1,5 m x 1 m kokoinen.
Kauempaa kämpästä rinteen päältä n. 40-50 m etelälounaaseen on romahtaneen kaivon ja lautarakennelman jäännös. Näistä lännenpuoleinen kaivo on puurakenteinen, neliönmuotoinen, mitoiltaan 1,1 x 1,05 x 2 m. Lautarakennelma on mahdollisesti käymälän tai muun pienen lautarakennelman tai puulaatikon jäännös.

Koutelonkuusikko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuvia metsätyökämppiä.
Kämppä 1 sijoittuu alueen kaakkoisosaan joen rantaan. Sijaintinsa perusteella se voi olla saunarakennus. Kämppä 1 on mitoiltaan 7,7 m x 7,6 m ja luode-kaakkosuuntainen. Rakennuksen rungosta on jäljellä kaksi pyöröhirsikertaa. Kämppä 1:n länsinurkassa on 3,3 m x 3,6 x 1,7 m kokoinen piisinkiviröykkiö.
Kämppä 1:n itäkoillispuolella on piisittömän rakennuksen, mahdollisesti tallin tai muun ulkorakennuksen, jäännös. Talli on mitoiltaan 11,1 m x 8,8 m ja pitkä sivu on itäkoillis-länsilounaissuuntainen.
Tallin itäkoillispuolella pihan koillisosassa on toisen kämppärakennuksen, kämppä 2:n jäännös. Kämppä 2 on kolmihuoneinen, mitoiltaan 24,5 x 10 m ja itäkoillis-länsilounaissuuntainen. Rakennuksesta on jäljellä neljä pyöröhirsikertaa. Länsilounaishuoneessa on irtonainen hella, ja itäkoillishuoneen länsiluoteisnurkalla on pyöreää luonnonkiveä 2,5 m x 2,5 x 0,2 m kokoisella alueella. Kyseessä voi olla uunin paikka. Kämppä 2:n päällä on lisäksi ruoteina käytettyjä riukuja, joissa on teollisia nauloja.
Pihan luoteiskulmalla on kolmannen piisillisen rakennuksen jäännös. Kämppä 3 on kolmihuoneinen, mitoiltaan 20,5 m x 9,5 m ja koillis-lounaissuuntainen. Rakennuksesta on jäljellä kolme pyöröhirsikertaa. Keskimmäisen huoneen koillispuoleisen sisäseinän keskivaiheilla on 2 m x 3 m kokoinen piisinkiviröykkiö. Myös lounaishuoneen ja keskimmäisen huoneen väliseinän kohdalla kämpän ulkopuolella on kivikasa.
Lisäksi pihapiirin reunoilla kiertää aitauksen jäännös. Aita kulkee rakennusten nurkasta nurkkaan. Osittain se on jo lahonnut näkymättömiin, osittain se erottuu hyvin maastosta. Aita on enimmäkseen riukuaitaa, jossa paalujen väli on n. 2 m. Riuku-aidan aidakset on kiinnitetty paaluihin teollisilla nauloilla.

Näätäkumpu 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1960-lle tai 1970-luvun alkuun ajoittuva siirrettävään metsätyökämppään liittyvän tallin jäännös. Kohteessa on rankorakenteisen rakennuksen jäännös, joka ulkonäön perusteella vastaa 1960-luvulla Tuntsan nokisavotassa käytettyjä kahden hevosen talleja. Paikalla ollut metsätyökämppä on ilmeisesti siirretty pois, eikä sen paikka erotu.
Talli on melko hyvässä kunnossa. Sen seinät ovat vielä pystyssä, mutta katto on romahtanut. Talli on 4,5 m pitkä ja 3,3 m leveä, luode-kaakkosuuntainen. Harjakorkeus on 2,25 m.

Kanniston ristikuusi (Taide)
Historiallinen; Kohde on Juho Kanniston kuolinpaikalle tehty muistomerkki. Informantin kertoman mukaan Juho Kannisto oli kuusamolainen kulkukauppias, joka Kelloselästä hiihtäessään eksyi tuiskussa ja löytyi myöhemmin kuolleena kuusen juurelta. Tähän kuuseen tehtiin myöhemmin muistomerkki. Muistomerkki on ollut paikalla ainakin 1970-luvulta lähtien, jolloin informantti on käynyt paikalla.
Muistomerkki on kuuseen runkoon 1,7-1,8 m korkeudelle naulattu 29 cm leveä ja 6-8 cm korkea lauta, johon on kaiverrettu muistokirjoitus pölkkykirjaimilla:
TÄHÄN KUOLI JUHO KANNISTO 10.12.1927 †
KUUSAMOSTA
Tekstin vasemmalla puolella lautaan päähän on naulattu laudasta sahattu ympyrä, jossa on luku 19. Lauta on siis voinut olla alunperin muussa käytössä. Kyltin takapuolella näkyy osa tekstistä: LOYVETTY - mahdollisesti löydetty. Laudan suojaksi puuhun on kiinnitetty laudoista tehty pieni katosmainen lippa. Kuusi on elävä ja halkaisijaltaan n. 20 cm. Alue on pusikkoista, joten kohde erottuu melko heikosti.

Kurinharju 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan uittotammen jäännös. Tammesta on jäljellä sammaleen peittämä maa- ja kiviaineksesta tehty 6 m leveä valli, jonka reunassa alajuoksunpuolella on pystyriukuja. Muita säilyneitä puurakenteita ei näy. Kanavan kaivaminen on tehty ilmeisesti vasta tammen rakentamisen jälkeen, koska v. 1971 topografisessa kartassa Kurinjoki on vielä luonnontilassa.

Kurinharju 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1900-luvun puoliväliin ajoittuva uittotammen jäännös. Tammesta on jäljellä 6 m leveä, itärannalla 100 m pituinen maa-kivivalli sekä puurakenteita. Valli on lounais-koillissuuntainen ja arviolta yhteensä 140 m pitkä. Lisäksi tammen koillispäässä olevan kumpareen rinteessä on neljä halkaisijaltaan 10-20 m kokoista maanottokuoppaa.

Husujänkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan niittyladon jäännös. Vuoden 1963 kartan perusteella paikalla on ollut myös toinen niittylato vajaan 200 m etäisyydellä itäkaakossa ojan varressa, mutta sen jäännöksiä ei onnistuttu paikantamaan. Lato on pyöröhirsinen, 4,6 m leveä ja 5 m pitkä ja eteläpohjoissuuntainen. Ladosta on jäljellä 12 hirsikertaa.

Peräkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittu 5p-aineistosta malminetsintäalueelta. Paikalla vaikuttaisi olevan kaksiosainen piisillinen kämppä. Se on kämpälle hiukan epätyypillisessä paikassa, joten sen luonnetta ei varmuudella voida LiDAR-aineistosta tulkita. Kohde tulee tarkastaa maastossa sen luonteen varmistamiseksi.

Aatsinginvaara 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva merkkipuu. Kohteen tarkempi ajoitus ja käyttötarkoitus ei ole tiedossa. Puu on kelottunut mänty, joka on katkennut latvastaan 6 m korkeudelta. Kelo on halkaisijaltaan n. 40 cm. Kelon runkoon 1,6 m korkeudelle on kaiverrettu puukolla selällään olevaa K-kirjainta muistuttava merkki.

Halmeaho 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on asuinrakennus ja siihen liittyviä rakennelmia sekä pieni pelto. Kohde ajoittuu viimeistään 1960-70-lukujen vaihteeseen. Kohteessa on asuinrakennus, johon liittyy toisen rakennuksen jäännös 1 ja kuoppajäännös. Rakennuksen sijoittuvat vanhan ojitetun pellon pohjoispuolelle. Pelto on kooltaan n. 120 m x 65 m, itäkoillis-länsilounaissuuntainen.
Asuinrakennus sijoittuu pihan luoteiskulmalle. Rakennus on poltettu. Päärakennus on 6,5 x 7,9 kokoinen ja itäkoillis-länsilounaissuuntainen.
Asuinrakennuksen eteläpuolella on toisen mahdollisen rakennuksen epäselvä jäännös (rakennus 1). Siitä on jäljellä itä-länsisuuntaisena 4,5 m pitkä valli, jossa on tiiltä.
Asuinrakennuksen itäpuolella n. 15 m etäisyydellä on pyöreä halkaisijaltaan 2 m kokoinen ja 1 m syvä, sammaleen peittämä kuoppa.

Siikajärvi 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan uittotammen jäännös. Tammesta on jäljellä luode-kaakkosuuntainen maavalli ja pari maanottokuoppaa. Maa- ja kiviaineksesta tehty valli on leveimmillään rannassa 5 m, ja kapenee n. 2-3 m leveäksi parin metrin etäisyydellä rannasta. Vallin on kaakkoisrannalla 110 m pituinen, ja sen yhteispituus on arviolt a 140 m. Luoteisrannalla rakenne voi tosin jatkua arvioitua pitemmällekin. Kaakkoisrannallakin vallin päädyn paikka on vähän epäselvä, koska valli mataloituu ja kapenee ja sitä peittää paksu turvekerros. Vallin kaakkoispäässä ja kaakkoisrannalla alavirranpuolella on kaksi maanottokuoppaa.

Kalliojärvi 1 (1000050676) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1900-luvun puoliväliin ajoittuva uittotammen jäännös. Tammen maa-kivivalli on leveimmillään rannasta 5 m leveä, ja etelärannalla vajaa 30 m pitkä. Etelärannalla valli on etelä-pohjoissuuntainen, mutta palstan muodon ja maaston perusteella se mahdollisesti kaartaa pohjoisrannalla luoteeseen päin. Tammen arvioitu kokonaispituus on n. 80 m. Vallin eteläpäässä on maanottokuoppa. Vedessä näkyy tammeen kuuluvia kiviä, mutta puurakenteet on purettu tai ne ovat lahonneet.

Alimmainen Suoltijoki 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohteessa on Suoltijoen pirtin aikaisen ns. ylätammen jäännös. Suoltijoen ylä- ja alatammet rakennettiin v. 1953. Niiden väliin uittoväylän oikaisemiseksi ja tasoittamiseksi tehtiin kanava ja alue ruopattiin. Kanavasta käytettiin nimeä Suezin kanava.
Tammi on huonokuntoisena purettu. Kohteesta on jäljellä molemmilla rannoilla maapenkka. Se on koillis-lounaissuuntainen ja päästä päähän mitattuna arviolta 60 m pitkä.

Alimmainen Suoltijoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös. Mahdollisesti kyseessä on v. 1933 kartassa näkyvä kämppä. Osa kämppään liittyvistä rakennelmista on voinut tuhoutua Suoltijoen pirtin rakennuksen yhteydessä. Kohde on kuitenkin selvästi vanhempi kuin Suoltijoen pirtti.
Kämppä on 10,8 m x 15,6 m kokoinen ja kaakko-luodesuuntainen. Rakennuksesta on jäljellä kaksi pyöröhirsikertaa. Nurkissa on sahatut koirankaulasalvokset, joihin on tehty syvä lovi hirren yläpuolelle ja matalampi alapuolelle. Kämpän luoteispäässä on piisillinen 5,9 m pitkä tupaosa, joka jakaantuu kahteen osaan. Koillissivun huoneessa luonnonkivistä tehdyn piisin jäännös sijoittuu pohjoisnurkalle ja lounaissivun huoneen piisi länsinurkalle. Pohjoisnurkan piisi on mitoiltaan 2,1 m x 1,8 m x 0,7 m ja länsinurkan 2,2 m x 2 m x 1 m.

Norovuotsonvaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös, joka ajoittunee 1900-luvun puolivälin tienoille. Mahdollisesti paikalla on ollut siirrettävä kämppä. Paikalta löytyi talli, vesipasa, rakennuksen pohja ja kolme kuoppajäännöstä. Pihapiiri on melko avoin.
Alueen kaakkoisnurkalla on 11 m x 8,3 m kokoinen, pohjoisluode-eteläkaakkosuuntainen rakennuksen pohja. Rakennus on ilmeisesti siirretty pois tai se on palanut. Kyseessä voi olla kämpän paikka, mihin viittaa jäännöksen lähellä oleva kamiinan jäännös.
Alueen luoteisosassa on pyöröhirsirakenteisen tallin jäännös. Talli on mitoiltaan 8,8 m x 8 m. Siitä on jäljellä yksi hirsikerta, joiden päällä on romahtaneita katon hirsiä ja riukuja.

Palo-Ritavaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. Rakennus 1 on mahdollisesti kämppä ja 2 talli, ja rakennus 4 käymälä tai vajarakennus. Lisäksi alueella on saunan ja aitauksen jäännös. Pihapiirin reunalla oleva rakennus 3 voi olla muita rakennuksia vanhempi kämppä sitä peittävän puuston iän ja muiden rakennusten salvoksista eroavan salvosrakenteen perusteella. ELY-keskuksen inventointiaineiston mukaan kohde ajoittuu 1940-luvulle.

Maltiojoki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1960-70-luvun vaihteeseen ajoittuva savotan pääpirtin paikka. Paikalla on jäljellä useita rakennuksenjäännöksiä ja muita rakennelmia.

Pitkänkoskenmännikkö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on paliskuntien välistä esteaitaa, jolla on estetty porojen kulkeminen toisen paliskunnan alueelle. Perkka-aita ajoittunee 1800-luvun loppuun tai 1900-luvun alkupuolelle. Riukuaita on nuorempaa, ajoittuen luultavasti aikaisintaan 1900-luvun puolivälin tienoille. Verkkoaita taas on nuorta, ja ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun loppuun tai 2000-luvun puolelle.
Alueella kulkee kolmenikäistä paliskuntien välistä esteaitaa - vanhinta lahoavaa perkka-aitaa, nuorempaa riukuaitaa, ja käytössä olevaa tai vasta käytöstä poistunutta verkkoaitaa. Perkka-aitaa dokumentoitiin 1,32 km matkalta. Aita kaartaa Pitkänkoskenmännikön läpi etelästä koilliseen. Aidaksina on käytetty pyöröhirsiä ja tukipuina l. perkkoina kapeampia kirveellä katkaistuja pyöröhirsiä. Aidashirsien alapuolelle on tehty kirveellä koirankaulasalvos, ja perkat on asetettu hirsikertojen väliin salvoskohtiin niin, että ne tukevat aitaa kunnan rajan puolelta. Aidassa ei ole käytetty nauloja. Aidashirsiä on enimmillään neljä hirsikertaa, ja perkat on asetettu 3,5-4 m välein. Paikoitellen perkojen ja aidaksien välinen risteyskohta on luonnonkivien päällä. Metsätien kohdalla aidassa on aukko, mutta muuten se erottuu melko yhtenäisenä.
Riukuaita kulkee perkka-aidan kaakkoispuolella samansuuntaisesti 0-12 m etäisyydellä. Osittain riukuaita on tehty perkka-aidan kohdalle.
Alueella on lisäksi verkkoaidan paaluja, joissa ei ole verkkoa. Verkkoaita kulkee välillä perkka-aidan luoteispuolella, välillä kaakkoispuolella, mutta mukailee kuitenkin samaa rajalinjaa. Paalut on tehty elävistä puista, jotka on katkaistu sahalla.

Paunuksenselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kahden metsätyökämpän jäännökset. Kämpät ovat rakenteiden samankaltaisuuden perusteella mahdollisesti samanikäisiä, ja ajoittunevat 1900-luvun alkupuolelle.
Kämppä 1 on mitoiltaan 7,8 m x 4,5 m, ja se on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen. Kämpän pohjoiskoillispäässä on 4,8 m pitkä tupaosa, jonka itäkoillisnurkassa on 1,6 m x 1,3 m x 0,7 m kokoinen luonnonkivipiisin jäännös.
Kämppä 2 on samantyyppinen tuvan ja tallin yhdistelmä kuin kämppä 1. Se on pyöröhirsinen, mitoiltaan 10,3 m x 4,5 m kokoinen, ja etelä-pohjoissuuntainen. Tuvan hirret ja kaakkoisnurkan luonnonkivisen piisinjäännös ovat sammaleen peittämät; piisi erottuu 1,6 m x 1,6 m x 0,9 m kokoisena mättäänä.

Paunuksenselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan niittyladon jäännös. Lato on 4,7 m x 4,7 m kokoinen. Siitä on jäljellä neljä osittaista kapeaa pyöröhirsikertaa, katon kurkiriuku ja sahalautakatetta.

Paunuksenselkä 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän jäännös. ELY-keskuksen inventoinnin tietojen mukaan kämppä on ollut Veitsiluoto Oy:n hakkuilla v. 1946-1954 käytetty savottakämppä.
Kohteessa oleva kämppä on ilmeisesti palanut tai purettu. Runko on lähes kokonaan sammaleen peittämä, ja pyöröhirsikertoja on jäljellä arviolta kaksi. Kämppä on 6,7 m pitkä ja 5,5 m leveä, länsiluode-itäkaakkosuuntainen. Sen itäkoillisnurkassa on 2,7 m x 2 m kokoinen luonnonkivipiisinjäännös.
Kämpän lounaispuolella 5 m etäisyydellä on toinen paremmin säilynyt rakennus. Mahdollisesti kyseessä on talli. Rakennuksesta on jäljellä viisi pyöröhirsikertaa.

Paunuksenselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin ajoittuvan niittyladon jäännös. Ladon katto on romahtanut, mutta seinät ovat vielä pystyssä. Lato on mitoiltaan 3,8 m x 3,8 m ja sen harja on itä-länsisuuntainen. Lato on tehty kapeasta pyöröhirrestä, ja hirsikertoja on jäljellä 11.

Paunuksenselkä 5 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuvan siirrettävän savottakämpän jäännös. Kämppä on purettu. Siitä on jäljellä pihan kaakkoispäässä 21,5 m x 8,1 m kokoinen koillis-lounaissuuntainen pohja. Pohja koostuu maavallista, jonka keskellä kuoppia ja päällä muutamia pelkkahirsiä. Kämpän koillispäässä on hella ja lähellä keskilinjaa koillispään puolella on lämmityskattila, jonka sisäosa on muurattu tiilestä.
Kämpän luoteispuolella erillisellä pienellä aukiolla, jonne johtaa polku, on pyöröhirsirakennuksen jäännös. Kyseessä on mahdollisesti talli. Se on 8,6 m x 7,7 m kokoinen.

Nilihaara 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on länsipuolella olevaa parakkikämppää vanhempi, 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan kämpän jäännös. Kämppään on voinut kuulua muita osia tai erillisiä rakennuksia, mutta ne ovat voineet tuhoutua alueen myöhemmässä käytössä; kämpän pohjoisluoteispäädyssä on voinut olla talliosa, mutta se on mahdollisesti jäänyt polun alle eikä siten enää erotu.
Kämppä on 10 m x 6,2 m kokoinen ja eteläkaakko-pohjoisluodesuuntainen. Kämpässä on kaksi piisillistä huonetta. Seinät erottuvat sammaleen peittäminä valleina, eikä hirsiä näy.

Niilihaara 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuvan parakkimallisen savottakämpän jäännös.
Alueen itäpäässä on purettu parakkikämpän pohja. Siitä on jäljellä 15 m x 8 m kokoinen itäkoillis-länsilounaissuuntainen maavalli, jonka päällä on pelkkahirsiperustus ja sahalautaa.
Kämpän länsilounaispuolella on pyöröhirsisen rakennuksen, mahdollisesti tallin jäännös. Se on mitoiltaan 8,2 m x 9,4 m.

Isojänkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuvan savottakämpän jäännös ja puu, jossa on luultavasti kämpänaikaisia merkkejä.
Kämppä on 14,6 m x 7,7 m kokoinen ja länsilounas-itäkoillissuuntainen. Rakennuksen länsilounaispäässä on 8 m pitkä talliosa ja itäkoillispäässä piisillinen tupa. Rakennuksesta on jäljellä pari sammaleen peittämään pyöröhirsikertaa. Tuvan luonnonkivipiisin jäännös sijaitsee väliseinän vieressä tuvan etelälounaisnurkalla. Laakakivestä koostuva röykkiö on mitoiltaan 2,5 m x 2,7 m x 1,3 m.
Lisäksi kämpän eteläkaakkoispuolella 3 m etäisyydellä piisistä on kelottuva halkaisijaltaan 50 cm paksu mänty, jonka rungossa 1,5-1,9 m korkeudella on neljä eripaksuista veistettyä puutappia, joista yhdessä näkyy kaiverrusta. Osa näistä on hyvin ohuita.

Naruskajärvi-Kullajärvi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kruunuleimapuita. Puut ovat kelottuneita tai eläviä vanhoja mäntyjä ja kuusia. Alue voi ainakin luoteisosassa jatkua tien lounaispuolelle. Kaakkoisosassa tien lounaispuolella ei havaittu leimapuita. Inventoitu alue on järvien ja tien suuntainen, n. 2,7 km pitkä ja leveimmillään 250 m. Puissa on 1,5-2 m korkeudella pilkat, joihin on lyöty leimat. Alueella on myös leimaamattomia samanikäisiä puita. Arviolta leimapuita on muutamia satoja.

Naruskajärvi 7 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on merkkipuu, jonka kaiverrus ajoittuu v. 1930. Naruskajärven alueelta on löytynyt myös muita puita, joista osa kuoresta on poistettu samalla tavalla, joten kuorinta on voitu tehdä ennen nimikirjoitusta. Kohteessa on kelottuva mänty, josta on poistettu kirveellä kuori 45 cm leveydeltä, 55 cm-1 m korkeudelta juuresta mitattuna, ja kaiverrettu kirjoitus:
VEIKKO
SAARINIE (tai Saarine)
1930

Kullajärvi 4 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on merkkipuu, jossa vuosiluvun 1950 lisäksi on voinut olla jotain muitakin merkkejä. Puussa on voinut olla vuosiluvun lisäksi muitakin merkkejä, jotka on sahattu pois. 45 cm paksu kelottuva mänty, jonka yhdeltä sivulta kuori on kuroutunut pois juuresta 1,5 m korkeudelle asti, 20 cm leveältä kaistaleelta. Kurouman yläosaan on kaiverrettu puukolla 1950. Vuosiluvun alta kuivaa kelopuuta on sahattu pois moottorisahalla.

Tuore Vuonneloselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on poltetun kämpän jäännös. Kämppä on pyöröhirsinen ja mitoiltaan 4,8 m x 6,5 m. Pitkä sivu on itäkoillis-länsilounaissuuntainen. Kämpästä on jäljellä kaksi hiiltynyttä hirsikertaa. Kämpän pohjoiskoillisnurkassa on kamiina. Mahdollisesti kyseessä on vanha porokämppä tai muu autiokämppä, joka ajoittuu 1900-luvun puoliväliin.

Peuraselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on v. 1935-1936 rakennettu metsätyökämppä ja siihen kuuluva talli, jotka ovat olleet käytössä 1900-luvun puoliväliin asti. ELY-keskuksen inventoinnin mukaan kämpän on rakennuttanut Eino Raatikka työmaa-asunnoksi v. 1935-1936.
Kämppä ja talli on purettu, ja niistä erottuu maastossa pohjat. Tien varressa kämpän kaakkoispuolella on rakennuksista purettuja hirsiä. Pohjoiskoillispuoleinen rakennus on kämppä ja etelälounaispuoleinen talli. Kämppä on mitoiltaan 6,4 m x 6,6 m, ja sen pitkä sivu on pohjoiskoillis-etelälounaissuuntainen.
Talli erottuu hiukan heikommin. Se on mitoiltaan 5,2 m x 6,5 m ja itäkaakko-länsiluodesuuntainen.

Saihoselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ollut Kemi Oy:n Tuntsan nokisavottaan liittyvä Saihoselän parrukämppä, joka on siirretty pois. Kämppä on ELY-keskuksen inventoinnin tietojen mukaan rakennettu 1960-1961. Se on ollut käytössä 60-luvun lopulle, minkä jälkeen poromiehet ovat käyttäneet sitä satunnaisesti.
Kämpän pihapiiri erottuu n 120 m x 50 m kokoisena etelä-pohjoissuuntaisena aukiona. Aukion keskellä itälaidalla on kämpän jäännös ja luoteiskulmassa korven laidalla saunan jäännös. Pihan reunoilla on myös muita epäselvempiä rakennuksen paikkoja, mm. alueen pohjoispäässä. Lisäksi pihapiirissä on kämpän aikaisia kamiinoita, tynnyreitä ja muuta purettua tavaraa.

Kattilaselkä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on porokämpän puretun porokämpän paikka. Kohteelle johtaa vanha tienura päätieltä. Kämpästä on jäljellä 4,8 m x 6,2 m kokoinen itäkaakko-länsiluodesuuntainen maavalli. ELY-keskuksen inventoinnin tietojen mukaan porokämppä on rakennettu v. 1954-1955. Se on siirretty v. 1980 Peurahaaraan, jossa se paloi v. 2000.

Papulampi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Kemi Oy:n Tuntsan nokisavottaan liittyvä Papulammen parakkikämppä. Kohde ajoittuu 1960-luvulle. Kohde sijaitsee hieman eri paikassa kuin nokisavotan kämppien paikkoja merkitsevässä kartassa (Haataja 1993: kartta 2, s. 19). Luultavasti kyseessä on kuitenkin sama kämppä. Paikalla on ollut parakkikämppä ja asuntovaunuja (Haataja 1993: kartta 2, s. 19). Alueelta löydettiin pienen rakennuksen, luultavasti kämpän tai muun lämpimän rakennuksen, pohja sekä puuvajan, jätekaivon ja laiturin tai sillan jäännökset.

Naumanjoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin malminetsintäalueelta. Paikalla on 5p-aineiston perusteella piisillinen nelikulmainen hirsikämpän jäännös, jonka mitat ovat n. 6 x 6 m. Piisi halkaisijaltaan noin 2 m ja sijaitsee kämpän kaakkoisnurkassa, oviaukko todennäköisesti niin ikään kaakkoissivulla. Todennäköisesti kyseeseen tulee 1900-luvun alkupuolen savottakämppä. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Nilihaaranharju 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännökset. Rakennukset on purettu. Paikalta löydettiin puretun kämpän, tallin, saunan ja vajan tai muun pienen rakennuksen jäännökset. Lisäksi pihaa kiertää lahonnut riukuaita, joka erottuu paikoitellen pihan pohjoisluoteis- ja itäkoillisreunoilla.
Kämppärakennus sijaitsee tien laidassa alueen luoteisosassa. Se on osittain tuhoutunut tienrakennuksen yhteydessä. Kämpästä on jäljellä 15 m x 8 m kokoinen itäkoillis-länsilounaissuuntainen pohja, joka jakautuu kahteen samankokoiseen osaan. Kämpän itäkoillispään keskellä on neliönmuotoinen sementistä valettu uuninpohjalaatta, ja kämpän ulkopuolella on lämmityslaitteiden osia.
Kämpän itäkoillispuolella rannassa on toinen rakennuksen jäännös, joka on ilmeisesti talli. Tallista on jäljellä yhdestä pyöröhirsikerrasta koostuva 8 m x 7,7 m kokoinen pohja, jonka pitkä sivu on itäkoillis-länsilounaissuuntainen.
Tallin pohjoispuolella loivassa ylärinteessä on rankorakenteisen pienen rakennuksen, mahdollisesti vajan tai käymälän, jäännös. Rakennus on mitoiltaan 2,4 m x 2,4 m, ja sen pohjalla on 0,5 m syvä kuoppa.
Alueen eteläpäässä tien ja joen välissä on saunan jäännös. Se on osittain tuhoutunut tienrakennuksen yhteydessä. Saunasta on jäljellä yhdestä hirsikerrasta koostuva turpeen peittämä kehikko, joka on mitoiltaan 4,4 m x 4,8 m ja itä-länsisuuntainen.

Tarpomoiva 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuvan metsätyökämpän jäännös ja siihen liittyviä piharakennuksia. Alueelta löydettiin kämpän, tallin, saunan ja käymälän jäännökset ja seitsemän kuoppajäännöstä. Kaikki rakennukset käymälää lukuun ottamatta on purettu. Lisäksi pihan eteläpäästä löytyi hieman lahoavaa riukuaidan jäännöstä.
Kämpästä on jäljellä 23 m x 8,5 m kokoinen länsilounas-itäkoillissuuntainen pohja. Pohjassa on kolme turpeen peittämää pyöröhirsikertaa. Nurkissa hirsien alla on kivet. Kämpän molemmissa päädyissä on metallinen sementtilaatan päällä oleva lämmitysuuni, jonka sisällä on tiiltä.
Alueen koillisnurkalla suolle laskevassa rinteessä on vielä pystyssä oleva lahoava käymälä.
Pihan luoteisnurkalla joenrannassa, jyrkän rinteen juurella on saunan jäännös. Se on mitoiltaan 4,3 m x 4 m ja luode-kaakkosuuntainen, lisäksi kaakkoispäässä on epäselvä 2 m pitkä osa, mahdollisesti kuisti tai eteinen.
Pihan eteläpäässä niemen kärjessä suon laidalla on tallin jäännös. Tallin pohja on mitoiltaan 16 m x 7 m ja itä-länsisuuntainen.

Maltio Kepperinoja 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1950-1970-luvulle ajoittuvan siirrettävän metsätyökämpän jäännös. Alueelta löytyi puretun kämpän ja saunan jäännökset sekä kaksi kaivoa, pitkospuut ja purettuja kuljetusta varten kokoon kasattuja kattoristikoita. Kämppä ja kaivo 1 sijoittuvat avoimelle piha-alueelle, muut rakennelmat pihan reunalle.
Kämppä sijaitsee alueen keskellä. Kämppä on purettu ja poltettu, mutta siitä on jäljellä selkeästi erottuva pohja. Pohja on mitoiltaan 25 m x 8,5 m ja koillis-lounaissuuntainen. Kämpän koillissivulla lähellä koillispäätyä kaakkoissivulla on puurakenteinen neliönmuotoinen kaivo 1, mitoiltaan 1,1 m x 1,2 m.
Kaivo 2 sijaitsee kämpän kaakkoispuolella puustoisen alueen reunalla. Kaivo voi olla jätekaivo, tai ainakin se muistuttaa aikaisemmin löydettyjä jätekaivoja. Kaivo on tehty kapeista pelkkahirsistä, ja se on neliönmuotoinen ja mitoiltaan 2 m x 2 m.
Kaivo 2:n lounaispuolelta pihan reunalta lähtee rantaan päin kaakkoon n. 40 m pitkät pitkospuut, jotka risteävät saunalle. Sauna on n. 6 m x 3,8 m kokoinen ja koillis-lounaissuuntainen.
Pihan koillisnurkalta löytyi lisäksi 18 ehjää katon harjaristikoita, jotka on kaiketi kerätty paikalle kämpän purkamisen jälkeen odottamaan siirtoa.

Ylimmäinen Taviselkä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puoliväliin tai sen jälkeiseen aikaan ajoittuvan harjakodan jäännös. Ei ole tiedossa liittyykö kota moottorikelkkareittiin, tosin se vaikuttaa vanhemmalta.
Kota on tehty puolikkaista pyöröhirsistä. Se on 2,4 m pitkä ja 2,3 m leveä, ja nykyinen harjakorkeus on 1,4 m, mikä luultavasti vastaa melko hyvin alkuperäistä. Harja on itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Kodan katto ja etuseinä ovat romahtaneet, takaseinä on vielä pystyssä.

Naumanjoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin tarkasteltaessa 5p aineistoa. Kohde sijaitsee malminetsintäalueella. Paikalla vaikuttaa olevan suurehko kämpän pohja, joka ilmenee vallien ympäröimänä nelikulmaisena kuoppana suon laidassa. Piisi ei visualisoidu LiDAR-aineistossa. Kyseessä voi olla talli, mutta ympäristössä ei havaita toista selkeää hirsirakennuksen jäännöstä. On mahdollista että piisi on romahtanut niin, ettei se visualisoidu kaukokartoituksessa.
Kohteen mitat (valli ml) ovat noin 14 x 11 m. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Koppelomurto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5 p aineistosta. Se sijaitsee malminetsintäalueella.
Paikalla vaikuttaa olevan kämpän raunio. Sen ympäristössä on runsaasti muita kuoppia, jotka liittyvät lähellä kulkevaan tieuraan. Kämppä kuitenkin poikkeaa näistä selkeästi. Sen ympärille visualisoituu hirsikehikon raunio. Kämpän eteläkulmassa on havaittavissa piisi. Oviaukko vaikuttaisi olevan kämpän itäsivulla. Kämpän mitat ovat n. 5,6 x 5,1 m. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Viljaniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Huom: kohteen tiedot ovat osin virheelliset ja päivitetään vuoden 2024 aikana. Oikeellisia tietoja tarvittaessa voi laittaa palautetoiminnon kautta pyynnön asiassa.
Kohde sijaitsee Hammasjärven (Pännijävri) länsirannalla Viljaniemi (Valjaanjarga)-nimisen niemenkärjen luoteispuolella.
Paikalla sijaitsee Viljaniemen tila, joka on on edustava esimerkki saamelaisesta erämaa-asutuksesta. Rakennukset ajoittuvat 1940-luvulle ja sitä nuoremmiksi. Rakennuksia ympäröivä niitty on ollut aidattu ja aidan jäänteitä on yhä nähtävillä kentän pohjoisreunalla.
Metsähallitus on inventoinut aluetta ja havainnut niittyalueen ulkopuolella ilmeisesti kellarirakenteita sekä yhden merkkipuun (ks. alakohteet). Kellarirakenteet liittynevät 1940-luvulla perustettuun tilaan ja merkkipuu siihen kytkeytyvään kulkureittiin. Viljaniemen kohdetta ei ole rajattu muinaisjäännösrekisteriin, vaan keskikoordinaatti osoittaa vuonna 1948 paikalle rakennettua asuinrakennusta.
Tila on rakennettu mahdollisesti vanhalle kentällä. Kentät liittyvät saamelaiseen arkeologiseen kulttuuriperintöön, tarkemmin asumisen ja olemisen synnyttämiin jäännöksiin. Ne ovat ympäröivästä luonnosta selkeästi erottuvia asuinpaikkoja, joilla on muun muassa tulisijojen, latomusten ja rakennusten jäännöksiä sekä erilaisia kuoppajäännöksiä.
Alueella ei ole ilmeisesti tehty inventoinnin yhteydessä esimerkiksi koekuopitusta tai kairausta maanpinnan alaisten kulttuurikerrosten tai muiden jäänteiden selvittämiseksi, joten kentän olemassaolosta, luonteesta ja sijaintipaikasta ei ole arkeologisia havaintoja tai tietoja. Sen selvittäminen, onko paikalla kenttä ja miten laaja se on, edellyttänee arkeologista tarkkuusinventointia kajoavin menetelmin.

Ruoppapalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on hirsikehikko, joka voi olla vanhan puretun kämpän raunio. Kohteen ilmoittivat malminetsintägeologit, jotka löysivät sen kartoitustöidensä yhteydessä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Kiimavuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiimavuoman luoteispuolella, suon keskellä, on kuivempi nyppylä, jossa kasvaa rehevää sekametsää. Mäennyppylän lounaisreunassa on metsätyökämpän raunio.
Nyppylä kohoaa hieman kämppärakennuksen takana. Maastonmuotoja onkin käytetty rakentamisvaiheessa hyväksi siten, että takaseinä muodostuu pitkälti maasta. Rakennusta on edelleen pystyssä paikoin jopa 10 hirsikertaa.
Kämppärakennus on ollut ulkomitoiltaan 8x5 metrinen. Se on ollut jaettu kahteen erilliseen tilaan, joista tallipäädyksi tulkittu huone voi olla myös myöhempi lisäys. Rakennuksen luoteispäädyssä on varsinainen majoitustila, kaakkoispäädyssä talli. Tallipääty on tehty laudoista, asuinpääty tukevista hirsistä. Hirret ovat salvosten kohdalla tasamittaiset ja sahatut. Huolellisesti viimeistellyt oviaukot niin asuinhuoneeseen kuin talliinkin ovat alarinteen puolella. Huoneen oven vieressä on ollut ikkuna, josta on edelleen jäljellä
lasia. Ovipielen toisella puolella, ulkoseinällä, on puinen huopakatteinen puulaatikko, joka on romahtanut. Tallipuolen sisärakenteet ovat tuhoutuneet.
Rakennuksessa on käytetty kattohuopaa, rautanauloja, ikkunalasia ja muuta suhteellisen modernia rakennusmateriaalia. Toisaalta vaikutelmaksi jää se, että kämppärakennusta olisi paranneltu ja korjailtu sen käytön aikana.

Jokivaara (1000051211) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee jokijärveen laskevassa vaaran rinteessä. Paikalla kasvaa mäntyjä ja kuusia ja kohteen vierestä kulkee vanha tie järven rantaan.
Kohteessa on kahden kämpän rauniot (rakennus 2 alakohteena).
Rakennus 1: Kohteessa on 3 x 3,5 metrin kokoisen kämpän raunio, jonka pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Ovi on pohjoisseinän keskellä. Rakennuksesta on viisi hirsikertaa jäljellä. Hirret on molemmin puolin salvottu. Hirret on katkottu sahalla ja kirveellä ja niiden välissä on kunttriive. Päällä kasvaa koivu.

Kuerjoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Uittopato eli tammi on 2 metriä leveä ja metrin korkuinen rakennelma, jonka alajuoksun puolinen osa on ladottu kivistä ja yläjuoksun puolelle on kasattu maata. Alajuoksun puolella on maahan iskettyjä pystypuita. Pato on noin 70 metriä pitkä. Joen kohdalta pato on avattu ja joen pohjassa näkyy padon kiviä.
Kohde sijaitsee Kuerjoen molemmin puolin soistuneella jokirannalla.
Pato on merkitty 1930 luvun karttaan.

Kuerjoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuerjoen länsirannalla, metsän ja jokirantasuon välisellä niittyalueella, jossa kasvaa katajaa ja mäntymetsää. Kohteessa on neljä kämpän raunion rakennusta, jotka ovat todennäköisesti metsätyökämpän ja sen sivurakennusten rauniot. (ks. alakohteet)
Rakennus 1: Koko 8 x 11 metriä, rakennelmasta on jäljellä maatunut, alin hirsikerta. Sisällä kasvaa tasainen heinäkenttä. Seinät kulkevat väli-ilman suuntiin.

Hangasvaaranniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nimetön nimisen vaaran juurella olevalla rinteellä joka laskee pohjoiseen suohon. Maasto on kivistä tuoreen kankaan mäntymetsää.
Pohjoisesta, suosta etelään, rinteeseen kulkeva poroaita. Pohjoisin piste on veräjältä. Halkaistuista pyöröpuista tehty aita, joka on kiinnitetty nauloilla pyöreisiin pysty puihin, jotka on isketty maahan. Pystypuut on kahden puolen teroitettu yläpäästä. Aidassa on myös rautalankaa. Aita näkyy vuoden 1954 ja 1968 historiallisissa ilmakuvissa.

Hangasvaaranniitty 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hangasvaaranniitty nimisen suon länsipuolella sijaitsevan lammen rannalla josta on matkaa noin 40 metriä lännessä kulkevalle hiekkatielle. Kohteessa on hiekkakangas jossa kasvaa mäntyä.
Kohteessa on 7 x 6 metrin kokoinen rakennuksen pohja, jonka pitkät sivut kulkeneet kaakosta luoteeseen. Kämppä on ilmeisesti purettu. Jäljellä on vain seinien paikalla näkyvä matala suorakaiteen muotoinen maavalli. Länsiseinän vieressä on metrin syvyinen ja levyinen kuoppa. Pohjoispuolella 30 metrin päässä on heinäaukea, jossa on mahdollisesti ollut talli tai poroaita.

Kalatonjärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Havaittu LiDAR-aineistosta malminetsintälupahakemuksesta lausuttaessa. Paikalla on kaksiosainen 17 x 9,5 m kokoinen kämppä. Itäisempi osa todennäköisesti talli. Piisi ei visualisoidu varmuudella, mutta voinee sijaita läntisen osan koillisnurkassa.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Peräkumpu 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Peräkummun rakkakuoppien läheisyydessä sijaitsee myös yksi kivikasa, kooltaan 2 x 2 m, korkeudeltaan 80 cm. Kyseessä on käytössä oleva, isojakoa nuorempi rajamerkki tilusten rajalla.

Laitisensaaret (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kartoille nimetty ”Laitisensaaret” on ojitetulla suoalueella sijaitseva ryhmä moreenikumpareita, osittain ilmeisesti kalliopohjaisia. Näistä suurimmalla (n. 200 x 100 m), itäisimmällä, todettiin raivausröykkiöitä, raivausvalli ja mahdollinen rakennuksenperusta.
Alue on ympäröivän suon tasalta (n. 38 m mpy) vajaa kymmenen metriä kohoava moreenikumpare, osin melko kivikkoinen. Todetut raivausröykkiöt ja rakennuksenperustus ovat kahdella eri alueella – toisaalta kumpareen eteläosassa, toisaalta sen koillisosassa. Alue on melko pusikkoista, nuorta kuusta, mäntyä ja koivua kasvavaa metsää. Lakialue on osin avoimempaa.
Alueella havaittiin 5 raivausröykkiötä, yksi raivauskivivalli sekä mahdollinen rakennuksenperustus.
Mahdollinen rakennuksenperustus on harjanteen koillisosassa. Sen pitkiä seinämiä rajaavat harvakseen asetellut 30–50 cm kokoiset kivet. Molemmissa kapeissa päädyissä on tiheämmän kiveyksen alueet muutaman neliömetrin alalla. Selvää uuninjäännöstä ei ollut havaittavissa.
Kyseisellä alueella ei näy merkkejä asutuksesta 1900-luvun peruskartoilla tai 1840-
luvun pitäjänkartoilla. Vuoden 1833 isojakokartassa suunnilleen rakennuksenperustuksen kohdalle on tehty epäselvä merkintä, joka saattaa tarkoittaa rakennusta tai sitten jotain muuta.

Mäntyvaara (1000052058) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Lapin sodan aikainen puolustuslinja Mäntyvaaran pohjoisreunalla. Kohde koostuu 45 poterosta, jotka on kaivettu rinteeseen. Suurin osa poteroista keskittyy yhtenäiseen koillis-lounaissuuntaiseen ryppääseen korkeuksille 160-155. Yksi poteroista sijaitsee hieman korkeammalla rinteessä ja toinen selvästi kauempana korkeammalla rinteen tasanteella. Tasanteelta avautuu selkeä näkymä alarinteeseen pohjoiseen ja länteen.
Maasto on kivistä, pääosin kuivaa mäntymetsää.
Poterot ovat kapeita noin miehen kokoisia kuopanteita, jotka suuntautuvat alarinteeseen. Osassa on hyödynnetty maastossa olevia kiviä suojina.
Poteroihin on kerätty jonkin verran metsänhakkuujätettä.

Lentokuusi (Asuinpaikat)
Moderni; Toisen maailmansodan aikaan 1.10.1941 tehtiin Kemin kaupunginhallituksen ja Saksan armeijan välille vuokrasopimus Uusi-Vilmilän tilan alueen rakennusten ja maan vuokraamisesta. Saksalaiset rakensivat alueelle asunto- ja varastoparakkeja sekä eri-laisia halleja ja taloja. Alueelle rakennettiin myös saha ja lautatarhoja. Vilmilä toimi saksalaisten asuntoalueena, jolla oli tiukka vartiointi. Saksalaiset tuhosivat lentokentän ympäristöön rakentamiaan rakenteita 1944.
Alueella erilaisia kuoppajäännöksiä. Kuopat erottuvat selkeimmin rinteen reunan läheisyydessä 20 m mpy korkeuskäyrän kohdalla. Kuopat ovat neliskanttisen muotoisia ja itälänsi- / koillisluoteissuuntaisia. Avohakkuualueella kuopanteiden reunoja on vaikeampi hahmottaa metsäkoneiden ajolinjojen vuoksi. Jonkin verran ympäristössä on myös metalliromua näkyvissä, kuten ämpäriä ja vaijeria.
Koordinaattipisteessä P: 7298375 I: 388752, on pylvään jäännös. Paikalla on sammaloitunut kivikasa, jonka keskellä on poikkisahatun pylvään pätkä.
Kemissä, Peräpohjolassa ja Lapissa sotavuosina 1939-1945 -kirjassa on karttapiirros Kemin lentokentän alueesta vuonna 1944. Karttapiirroksen mukaan kiinteistön rajalla olevien kuopanteiden kohdalla olisi ollut asuntoaluetta. Ilmakuvassa vuodelta 1946 erottuu paikalla kuoppamainen alue ja tienpaikka.

Rompaanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaitajärven pohjoispuolella, Rompaanojan länsipuolisen rantaniityn laidassa on niittylato. Rantaniitty on hyvin kostea ja pitkälle metsittynyt. Ladon tietämillä maasto on hyvin kumpuilevaa ja kosteaa. Alue kasvaa koivuja ja kitukasvuisia mäntyjä. Maasto on suhteellisen hankalakulkuista.
Niittylato on hyvin säilynyt. Se on kooltaan 5x5 metriä, hirsikertoja on jäljellä 11. Kattorakenteet ovat romahtaneet, mutta edelleen hahmotettavissa. Katto on ollut harjallinen, oviaukko niityn suuntaan. Ladon pariovet on kiinnitetty metallisaranoilla ja ovilaudat veistetty kirveellä. Ladon sisäseinustoilla on myös hieman lattiarakenteita jäljellä. Hirret on työstetty pokasahalla ja kirveellä.

Rommas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaitajärveltä viitisen kilometriä pohjoiseen, metsätien reunalla, solisee puro, jonka itäpuolella on puretun metsätyökämpän pohja. Puron rannat ovat kosteat ja puron itäpuolella maasto kumpuilee loivasti muodostaen kosteikon ja kuivan maan mosaiikin. Kämpän rauniot sijaitsevat kosteikon ja kuivemman maan välissä. Kämpän raunion kohdalla kasvaa rehevä ja lehtipuuvaltainen sekametsä. Kämpälle johtava tie kasvaa heinää, muutenkin aluskasvillisuus on rehevää.
Kämppärakennuksen ulkomitat ovat 12 x 8 metriä. Hirret ovat pelkattuja (kahdelta sivulta kantattuja). Hirsikehikon lisäksi lattian kohdalla erottuu useita poikkihirsiä, jotka ovat ilmeisesti kannatelleet rossilattian rakenteita. Rakennus on jaettu kahteen osaan, joista isompi, varsinainen kämpän puoli, on 8 x 8 metriä. Sen sisällä on koko pitemmän sivun mittainen kasa, jossa on kiviä, tiiltä ja muuta purkujätettä. Uuni on todennäköisesti
sijainnut huoneiden välissä, vaikka täyttä varmuutta asiasta ei ole. Pienempi huoneista on 3.5 x 8 metriä. Se lienee ollut keittiöpää. Täällä rakennuksen pohjoispään lyhyellä sivulla on pienen kuistin jäänteet (1.5 x1.5 metriä). Pääsisäänkäynti on rakennuksen läntisellä pitkällä sivulla. 4.5 x 2 metrin suuruisen kuistin pohja on yltänyt molempien huoneiden puolelle, joten todennäköisesti sisäänkäyntejä keittiöpäätyyn onkin ollut kaksi. Voi olla, että keittiöpääty on ollut jaettuna useampaan huoneeseen, mutta rakennuksen sisältä
tämä ei ole hahmotettavissa. Rakennuksen ulkopuolella, välittömästi itäisen pitkän seinän vieressä, on halkaisijaltaan parimetrinen kivikasa. Se on tuskin alkuperäisellä paikallaan vaan lienee purkujätettä. Kasassa on myös metallia ja kattohuopaa.
Kämppä on ilmeisesti purettu 1960-luvun lopulla. Kämpän sisällä kasvaa suuria koivuja. Ympäristössä lojuu jonkin verran purkujätettä.

Isoharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Isoharjun laella rakkakivikossa sijaitsee kolmiomittaustornin jäännökset. Torni on kaatunut ja puiset jäännökset ovat vielä paikalla. Tornin jalkojen sijainnit erottuvat kivisinä kumpareina, joissa osassa on vielä puujalka keskellä.
Kolmiomittaustorni on rakennettu 1900-luvun loppupuolella. Kohdetta ei ole merkitty vuoden 1954 peruskartta, mutta se löytyy vuoden 1983 peruskartalta.

Niskakangas (1000052479) (Asuinpaikat)

Porokodanmaa (Asuinpaikat)

Kutujärvi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kutujärven autiotuvaksi kunnostetun niittypirtin alkuperäinen sijainti. Niittypirtti on rakennettu 1940-luvulla ja siirretty nykyiselle paikalleen v. 2007. Korjattu pirtti on nykyisin Kutujärven autiotupa.
Tällä paikalla sijaitsee niittypirtistä muistoina romahtanut tulisija, hiiltyneitä lattiahirsiä ja vanhoja, ruostuneita kattiloita ja paistinpannu. Pirtin pohja on mitoiltaan 2,9 x 4 metriä ja se on pohjois-etelä-suuntainen. Ovi on sijainnut pohjoispuoleisella seinällä tulisijan vieressä. Tulisija on ollut muurattua luonnonkiveä, jossa tulipesä on ollut kohti pirtin keskustaa. Ympäristössä kasvaa sekametsää, jonka aluskasvillisuus on vaivaiskoivua, lakkaa ja mustikkaa. Pirtti on sijainnut suomaalla, joka rajoittuu lännessä Kutujärvestä laskevaan ojaan; pohjoisessa ja idässä Kutujärveä ympäröivään suoniittyyn.

Nilioja kammi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Niliojan varrella sijaitseva romahtaneen kammin raunio. Kammi on tehty osittain hiekkaiseen rinteeseen, joka laskee kohti Niliojaa. Kammin tukirakenteena on ollut hirsikehikko ja kiviä, jonka päälle on tehty laudoista katto, joka päällystettiin turpeella. Eristeenä tai lautojen suojana on kaiketi käytetty läpinäkyvää muovia, jota pilkisti turpeen alta. Tulisijasta oli nähtävissä peltinen savupiippu, jonka ympärille on muurattu luonnonkiviä. Jäännöksen perusteella on vaikea sanoa onko lämmön lähteenä ollut luonnonkivistä muurattu tulisija vai kamiina. Kammin raunio on mitoiltaan 3,6 x 3,3 metriä. Pitkä sivu on itä-länsi-suuntainen ja oviaukko on sijainnut etelässä. Vallin leveys on 0,7 metriä ja romahtaneen lisäosan mitat 2,4 x 1,6 metriä. Tulisija sijaitsee luoteisnurkassa ja on mitoiltaan n. 1,0 x 0,8 metriä. Kammin vieressä, ojan puolella, on männyssä kaksi kylttiä, joihin on kirjoitettu KOTAMAJA 700 M ja TERVETULOA sekä pilkka. Kylttien ja kammin välistä näyttäisi kulkevan vanha retkeilyreitti tai latu, sillä ympäristö on "avatun" näköinen. Lisäksi kammin pihapiirissä on suuria, käsiteltyjä hirsiä, jotka muistuttavat sähköpylväitä.
Ympäristö on sekametsää, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa, mustikkaa, variksenmarjaa ja kanervaa. Ojan läheisyydessä kasvillisuus rehevämpää heinikkoa ja pajukkoa. Kammin päällä kasvaa puolukkaa sekä männyn ja kuusen taimia.

Porosaari Korvataipale (Kulkuväylät)
Historiallinen; Korvataipaleen itärannalla, hiekkarannan ja suon ra-jalla on halkaisijaltaan noin 80 cm, arviolta useita satoja vuosia vanha mänty. Sen itäkyljellä on noin 30 x 20 cm kokoinen vanha pilkka. Pilkkaan on kaiverrettu kapeilla viilloilla n. 10 cm korkuisin kirjaimin ”OH”.
Kyseessä on ilmeisesti kulkureittiin liittyvä pilkkapuu, jonka pilkka on tarkoitettu nä-kyväksi idästä länteen liikkuville kulkijoille, kapeaa taivalta osoittamaan. Todennä-köisesti pilkkaan kaiverretut kirjaimet ovat sekundaarisia, mutta nekin vaikuttivat vanhoilta.

Pikku Korvalampi (Taide)
Historiallinen; Pikku Korvalammen pohjoisrannalla noin 15 metrin päässä rannasta sijaitsee vanha männynkelo, joka on halkaisijaltaan noin 70 cm. Sen itäkyljellä on kolme noin 15 x 10 cm kokoista vanhaa pilkkaa, joista alimmassa on vinoneliön muotoinen leima. Keskimmäisessä pilkkaan on lyöty puolipallon muotoinen leima ja ylimmässä pilkassa ei erotu leimaa. Puun länsisivulla on metrin korkuinen pilkka, jossa erottuu useita kirveen iskuja.

Korvajärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Korvajärven lounaisrannalla on rakennusten ja maa-kaivantojen jäännöksiä kahdella vierekkäisellä alueella.
Luoteisemmalla alueella on jäännöksiä ainakin kolmesta rakennuksesta:
a) Kivi- ja multapenkkiperusteisen rakennuksen perustus. Koko noin 13 x 5 m, kolme uunia. Vaikuttaa paritupa-tyyppiseltä, jossa uunit molemmissa n. 5x5 m tuvissa sekä myös keskellä olevan porstuan perällä.
b) Edellisestä kymmenisen metriä länteen on kivi- ja multapenkkiperusteisen, uunittoman rakennuksen perustukset.
c) Edellisistä kolmisen kymmentä metriä luoteeseen uunin jäännökset, halkaisijaltaan noin 2 m, korkeus n. 1 m. Ympäriltä ei ollut hahmotettavissa rakennuksen jäännöksiä.
Tämä luoteisempi alue on koilliseen viettävää moreenimaata. Puusto varttunutta mäntymetsää ja aluskasvillisuus korkeahkoa varvikkoa.
Edellisistä satakunta metriä kaakkoon, rannan tuntumassa, kapealla hiekkaharjulla:
d) Kuoppa, 6 x 3 m, syvyys runsaan metrin, viettää länteen. Yli metrin leveät reunavallit. Kaivettu hiekkamaahan. Heti tämän pohjoispuolella vajaan neliömetrin kokoinen betonilaatta sekä kaksi noin 2 metrin läpimit-taista, muutaman kymmenen senttimetrin syvyistä kuoppaa.
Tämä kaakkoisempi alue on nuorta mäntymetsää. Kuopparakenteiden kohdalla pintakasvillisuutta ei juurikaan ole tai se on hyvin matalaa.
Suurella todennäköisyydellä kysymys on puunhakkuuseen liittyvästä metsäkämpästä. Valtaosa Pohjois-Suomen metsäkämpistä – varsinkin Valtion omistamissa metsissä - ajoittuu ja liittyy Suomen sotakorvauksiin vv. 1944–52. Kämppiä on ollut jo ennen II maailmansotaa ja vielä 1970-luvun alkuun asti. Joka tapauksessa tässä tapauksessa kysymys on mitä ilmeisimmin alle satavuotiaasta metsäkämpästä. Luoteisimmat rakenteet (a-c) ovat itse kämppärakennus hevossuojineen ja sivurakennuksineen – kohde d kaakossa saattaa olla saunan sija. Se, että viimeksi mainitun kohdalla ei ollut kiukaan jäännöstä, voi johtua siitä, että 1950-luvulla metallikiukaat saunoissa olivat yleisiä. (Kiuas olisi siis poistettu.)

Ootsorva (Kivirakenteet)
Historiallinen; Inventointi 2024: Rajamerkki sijaitsee Ootsorvantiestä noin 1,2 kilometriä koilliseen. Kohdalla erottuu kumoon kellahtanut viisarikivi, jonka koko on noin 100 x 40 cm. Viisarikiven ympärillä on 1 x 1 metrin alueella muutamia halkaisijaltaan noin 30 cm:n kiviä, jotka ovat peittyneet sammalen alle. Viisarikiveen ei ole tehty merkintöjä. Viisarikiven viereen on isketty puukeppi, jossa on merkkinauha. Kohde sijaitsee noin 80 metriä pohjoiseen voimajohtolinjan keskikohdasta. Vuoden 1844 pitäjänkartalla kohdalle on merkitty ilmeisesti Liedakkalan ja Alaraumon kylien rajojen taitekohta. Vuoden 1974 peruskartalle Liedakkala on merkitty nimellä
Liakka. Vuoden 1974 peruskartalla se on merkitty myös kylienrajana, nykyisin kyseessä on
kiinteistöraja.

Kattilaoja (1000053405) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Inventoinnissa 2024 Kilpisjärventiestä noin 250 metriä kaakkoon, Kattilaojan varteen sijoittuvat ilmeisesti vanhaan vesimyllyyn liittyviä rakenteita. Kohdalle on tehty Kattilaojaan sivu-uoma, jonka reunoja on vuorattu noin 5 metrin matkalta puisilla hirsillä. Vuoratun uoman koillispuolella on kuivunut uoma, joka on ilmeisesti ollut aikoinaan Kattilaojan luontainen uoma. Uomaan on tehty myös noin 0,7 metriä syvä pudotus, jonka reunat ovat myös vuorattu hirsillä. Pudotuksen reunalla on pystyssä olevia puisia, osaksi lahonneita rakenteita, joissa on kiinni sekä taottuja että moderneja nauloja. Virtaavan uoman ja kuivuneen uoman välissä on noin 8 x 2,5 metrin kokoinen maa-alue, jossa erottuu sammaleen alla hirsiä. Tällä kohdalla on ilmeisesti sijainnut myllyyn liittyvä rakennus.
Kyseessä on todennäköisesti kotitarkoitukseen liittyvä puromylly, joka voi liittyä
myllynrakenteista noin 100 metriä luoteeseen sijaitsevaan tilaan. Kyseinen tila näkyy jo vuoden 1947 ilmakuvassa. Myllyä ei ole merkitty vuoden 1845 pitäjänkartalle tai vanhoille peruskartoille. Historiallisissa ilmakuvissa paikalla on sijainnut tiheää metsää eikä myllyä erota näistä. Pieniä, kotitarpeeseen tehtyjä myllyjä ei välttämättä ole merkitty vanhoihin karttoihin, vaikka ne olisivat olleet jo kartanlaadinnan aikaan käytössä. Myllystä noin 60 metriä koilliseen tavattiin kohteeseen Rantamaa kuuluva viljelysröykkiö.

Männikkö (1000053488) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viljelyröykkiöt sijaitsevat vanhan peltoaukon länsireunalla, metsän puolella. Maaperä alueella on kivikkoista soramoreenia. Pellon puolella on hienompaa maa-ainesta. Maasto on tasaista kangasmetsää. Puusto on varttunutta, melko harvaa männikköä ja aluskasvillisuus mustikkaa ja puolukkaa sekä sammalta. Pelto kasvaa harvakseltaan heinäkasveja.
Peltoa ei ole merkitty isojakokarttaan (1882–1884) eikä Jyvälän tiluskarttaan (1882–1903). Se on siis raivattu aikaisintaan 1900-luvun alussa. Vuoden 1957 ilmakuvassa pelto näkyy.
Kiviröykkiöt ovat alaosiltaan voimakkaasti sammaloituneita. Niiden päällä on jonkin verran kiviä, joihin ei ole ehtinyt kertyä sammalkerrosta. Tämä viitannee siihen, että kiviä on kerätty samaan paikaan pidemmän aikaa.
Pohjoisempi viljelyröykkiö (pääkohde) on kooltaan noin 3,5 x 1,5 x 0,5 metriä. Se erottuu metsämaasta varsin selvästi. Se vaikuttaa melko ehjältä ja päällimmäiset kivet lienee lisätty sen päälle melko hiljattain
Eteläisempi röykkiöistä on pitkänomainen, kiviaitamainen melko säännöllisen muotoinen latomus. Se on 2–3 metriä leveä, noin 12 metriä pitkä ja puolen metrin korkuinen. Myös sen päällä on sammaloitumattomia kiviä. Rakenne erottuu hyvin ympäröivästä metsämaastosta.

Jyvälä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Viljelyröykkiöt sijaitsevat vanhan peltoaukon lounaisreunan metsikössä. Niillä on välimatkaa toisiinsa noin 35 m. Maaperä alueella on kivikkoista soramoreenia. Vanhan pellon päälle on rakennettu asuinrakennus, joten peltoalue on enimmäkseen pihaa. Maasto on tasaista kangasmetsää. Puusto pienemmän röykkiön lähellä on varttunutta, melko harvaa männikköä ja aluskasvillisuus mustikkaa ja puolukkaa sekä sammalta. Suuremman röykkiön länsipuolella kasvaa nuorta sekametsää hyvin tiheässä.
Pelto näkyy isojakokartassa (1882–1884) ja Jyvälän tiluskartalla (1882–1903). Pellon raivaaminen on siis suoritettu ennen isojaon toimittamista. Vuoden 1957 ilmakuvassa pelto näkyy. Vuoden 1992 ilmakuvassa erottuu pellon paikalla talo.
Pohjoisempi viljelyröykkiö (pääkohde) on kooltaan noin 6 x 4 x 0,5 metriä. Se erottuu maastossa selvästi.
Eteläisempi röykkiöistä on pienempi, pyöreän muotoinen, melko suurista kivistä koostuva kasa. Se on mitoiltaan noin 2,5 metriä halkaisijaltaan ja noin puoli metriä korkea. Myös sen päällä on sammaloitumattomia kiviä. Rakenne erottuu hyvin ympäröivästä metsämaastosta.

Kelukoskenmaa (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on kolme betonirakenteista ampumasuojaa, kooltaan noin 2 x 1 m, syvyydeltään n. 1,5 m. Ampumasuunta on itään kohti tietä. Niihin liittyy ryömintähautoja, jotka ovat maatuneita.
Muualla alueella ei todettu betonirakenteisia ampumasuojia. Ne ja niihin liittyvät haudat vaikuttavat maatumisasteeltaan selvästi vanhemmilta, kuin aivan lähituntumassa olevat uusilta (arviolta korkeintaan 10 v) vaikuttavat pelkästään maahan kaivetut ampumapesäkkeet.
On mahdollista, että ne ovat saksalaisten v. 1944 rakentamia, hidasteeksi Ivalon – Petsamon tien suunnassa kulkevia suomalaisia vastaan. Varmuutta tästä ei kuitenkaan ole.

Lentokentän alue Punakuononpolku (Asuinpaikat)
Moderni; Paikka sijaitsee Punakuononpolun pohjoispään ja lentokenttäalueen välissä, Keminkorkialta noin 800 m kaakkoon. Alueella on paljon maan päälle näkyviä rakennuksenperustoja, kuoppia, kaivantoja ja romuja. Maastossa kierrettiin tarkistamassa 5p-maastomallissa leirijäännöksiltä vaikuttavien kohtien alue, ja sille laadittiin kohderajaus. Maastossa todettujen rakenteiden alueen luoteispuolella kulkee lentokenttää kiertävä pelastustie, jonka takaa lentokenttäalue alkaa.

Napapiirin alue IV länsi (Asuinpaikat)
Moderni; Iventoinnissa maastoa tutkittiin vain maastomallissa näkyvien kaivantojen kohdalta, joiden ympäristöön kohde rajattiin. Entinen huoltotiestö jatkuu nykyisin ulkoilu- ja konekäytössä olevina väylinä noin 300 m kohderajauksen luoteis- ja pohjoispuolelle. Tiestön näitä osia ei käyty tarkistamassa, ja selvittämässä sitä, miltä osin ne ovat säästyneet leirin hylkäämisen jälkeiseltä maankäytöltä. Tämä ja kohde Napapiirin alue IV itä ovat samaa Mikkosen (2016, Parakkeja ja piikkilankaa) Napapiiri IV:ksi kutsumaa leiriä.

Napapiirin alue III (Asuinpaikat)
Moderni; Mikkonen 2016 (Parakkeja ja piikkilankaa): Tämä alue sijaitsee nykyisen Sodankyläntien eli Nelostien varrella Napapiirin majalta noin 900 metriä itään tien etelän puoleisella alueella.
Leiriä kiertävä huoltotieverkosto on suurimmaksi osaksi vielä nykyäänkin hyvin nä-kyvissä, mutta joiltain osin se on lähes umpeen kasvanut. Alueella on ainakin 15:en rakennuksen jäänteet ja siellä on voinut olla pari rakennusta enemmän tai ne ovat olleet avoimia tai katollisia sirpalesuojia tai autokatoksia. Isoin rakennus on ollut noin 12 x 26 metriä. Joissakin rakennuksissa on ollut maavalleja, mutta ei kaikissa. Suun-nitelman mukaan alueella on ollut majoitus- ja varastoparakkeja, toimistoparakki, keittiö- ja oleskeluparakki, ruokakellari, kaksi työpajaparakkia, paja- ja hitsausparakki, sauna, kaivo, aggregaattivarasto, käymälöitä ja lastaussilta.
Inventointi 2024: Leirirakenteiden alue katsottiin maastossa läpi ja sille laadittiin rajaus. Maastossa ei havaittu mitään lisättävää Mikkosen kertomaan.

Nunarajoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p laserkeilausaineistosta tarkastettaessa viereistä malminetsintälupahakemusaluetta. Paikalla vaikuttaa olevan kaksiosainen savottakämpän raunio. Kohteen mitat n. 12,5 x 9 m ja se on koillis-lounaissuuntainen. Koillisosa on todenäköisesti talli ja lounaisosa asuinkämppä, piisi visualisoituu kutakuinkin rakenteen keskelle sen länsipuoliselle seinälle. Vuoden 1957 ilmakuvassa paikalla on aukio, mutta selkeää rakennusta ei enää erotu. Kyseessä on todennäköisesti 1900-luvun alkupuolen savottakämppä. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Napapiirin alue IV itä (Asuinpaikat)
Moderni; Maastossa aluetta katsottiin maastomallissa erottuvien kaivantojen ja rakenteiden kohdilta. Vuonna 1949 otetussa ilmakuvassa leirin tiestö jatkuu inventoinnissa laaditulta kohderajaukselta paikoin länteen, Sodankyläntieltä, eli nelostieltä, pohjoiseen kulkevalle sivutielle asti, mutta maastomallissa näitä tiestönosia ei kunnolla erotu, eikä niitä nähty maastossakaan. Alueella on ollut sodan jälkeen maanottoa ja muuta maankäyttöä, joka on voinut tuhota ne. Voi myös olla, että tiestö on metsittymisen mukana maisemoitunut huomaamattomaksi. Tämä kohde Napapiirin alue IV länsi ovat samaa Mikkosen (2016) Napapiiri IV:ksi kutsumaa leiriä.

Autti-Raution alue (Asuinpaikat)
Moderni; Rakennuksia on ollut yhteensä joko 23 tai 24. Leirin alue katsottiin kattavasti läpi maastossa, ja havaintojen perusteella kohteelle laadittiin rajaus. 1952 ilmakuvan perusteella leirin alue on jatkunut noin 30 m rajausta pidemmälle kaakossa.

Tyhmäjänkä (Asuinpaikat)
Moderni; Sodankyläntien varressa noin 12,6 km:n kohdalla Rovaniemen keskustasta on tienvarsikaivantoja tien pohjoispuolella Tyhmäjängän vieressä. Mahdollisesti tämä on ollut jonkinlainen saksalaisten välivarasto tai huoltopiste esim. ajoneuvoille tai aurauskalustolle tai marssijoukkojen pysähdyspaikka (Mikkonen 2016).
Leirin alue kierrettiin maastossa kattavasti, ja maastohavaintojen perusteella sille laadittiin kohderajaus. Alueella on tehty maansiirtoa ja maanottoa sodan jälkeen. Paikoin on näkyvissä täysin nykyaikaisiakin romuja sekä roskia.

Kesänkijärvi Kammi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kesänkijärven koillispuolella, kaukaisimmalta osaltaan noin sadan metrin etäisyydellä järvestä, järven itäpäässä olevan avoimen suon pohjoispuolella, etelään päin viettävän hiekkamoreenirinteen alaosassa. Alue on männikkökangasta, lähellä suon laitaa kasvaa myös kuusia ja lehtipuita. Aluskasvillisuutta hallitsevat mustikka, puolukka ja seinäsammal. Kohteen lounaisosan länsipuolella noin 30 m päässä on rehevä, väinönputkea kasvava hetteikkö.
Kammin jäännös sijaitsee tervahaudasta (Kesänkijärvi) lounaaseen päin, alemmalla korkeustasolla, kuusiryppäässä aivan retkeilypolun vieressä, polkujen risteyksestä noin 15 m
koilliseen päin. Risteyksen lähistölle on maanmittauslaitoksen Kansalaisen karttapaikan kartoissa merkitty kaksi rakennusta, joita paikalla ei enää sijaitse. Mahdollinen kammin jäännös on pyöreä, halkaisijaltaan noin nelimetrinen tasanne, jota kiertää noin 1,5 m leveä ja puoli metriä korkea sammaloitunut maavalli. Vallissa on kaksi aukkoa, leveydeltään noin 0,8 m, ja ne suuntautuvat kohti lounasta ja länttä. Ilmeisesti ainakin toinen aukko osoittaa paikalla sijainneen kammin tai muun asumuksen / sääsuojan oviaukon paikkaa. Tasanteelle kaivetusta lapionpistosta todettiin pintaturpeen alta lahoa puuta ja ehjältä vaikuttava huuhtoutumiskerros. Mitään merkkejä tulenpidosta ei tasanteelta todettu. Mahdollisen kammin jäännöksen itäpuolelta on muutamia vuosia sitten purettu noin 6 m x 4 m kokoinen, itä-länsi-suuntainen, modernimpi rakennelma, mahdollisesti laavu tai halkovaja.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin kammin olevan yhä hyvässä kunnossa. Se sijaitsee polkujen risteyskohdassa, jossa on pieni puita kasvava alue.

Pahtajärvi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ympäristössä on sekametsää, jonka aluskasvillisuus mustikkaa ja puolukkaa, rannan suoalueella lakkaa. Järveä ympäröi avosuo, kosteikkoa ja kalliot. Järvi on saanut todennäköisesti nimensä luoteessa sijaitsevien pahtojen mukaan.
Pahtajärven rannalla olevalla kivennäismaa-alueella sijaitsee vanhan savottakämpän pohja, joka on osittain kaivettu rinteeseen. Tästä on yhä havaittavissa kaksi hirsikerrosta, jotka ovat melkein kokonaan sammaleen peittämiä. Hirret ovat paksuja ja niiden sisäpuoli on tasainen, päät kartion muotoiset. Salvoksien mallista ei saa selvää lahoamisen takia. Pohja on suunnilleen kaakkois-luoteis-suuntainen. Noin metrin leveä oviaukko erottuu vaivoin pohjoisen puoleiselta seinältä. Eteläisimmässä nurkassa on luonnonkivistä koostuva kivikasa, joka on todennäköisesti kämpän uuni. Lounaispuolen seinällä on nojallaan kaksi leveää, käsintehtyä lautaa, ilmeisesti kattolautoja. Kämpän pohjasta kasvaa nuorehkoja koivuja ja kuusen taimia, sekä puolukkaa. Kämppä näyttäisi olleen kaksi huoneinen. Kokonaismitat ovat 4,2 x 5,3 metriä. Luoteispuolen huoneen mitat ovat 4,2 x 3,2 metriä ja kaakon puoleisen 4,2 x n. 2 metriä.

Vuollinpöytämaa (Asuinpaikat)

Jyppyrä 1 (Luonnonmuodostumat)
Historiallinen; Luola sijaitsee Jyppyrävaaran koillispuolella. Kohteelle on opastetienviitat ja kapea, opastettu kävelypolku alkaa metsäautotieltä.
Luola on luonnonmuodostuma, jonka suuaukko on noin 5 metriä korkeassa kallionseinämässä. Luolan pituus on noin 7 metriä, leveys 2,3-3 metriä ja korkeus noin 1,5-2 metriä. Se on merkitty peruskarttaan nimellä "Kivipirtti". Kohteella on tehty aiemmin arkeologinen inventointi vuonna 1984.
Luolalla on pitkä tarinaperusta. Luolaa kerrotaan käytetyn isovihan ja Suomen sodan aikaan paikallisten pakopaikkana. 1800-luvulta on tarinoita, että noidat, henkiparantajat ja näkijät olisivat pitäneet siellä kokouksiaan.

Konttikivalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pitkälammen lounaispuoli, Konttikivalon itärinne. Rinne on terassimaisesta kivirakasta koostuva. Rakan päällä kasvaa mäntyvaltaista, tuoretta kangasmetsää.
Kohteessa on kivikasa, joka on pohjastaan neliskanttinen, 1.3 x 1.3 metrin kokoinen. Ylöspäin mentäessä muoto pyöristyy. Kasan korkeus on 1.4 metriä ja sen keskellä on pystyyn nostettu kivi, joka on 30 x 10 senttimetriä ja kohoaa 30 senttimetriä muun röykkiörakenteen yläpuolelle. Kivien koko pienenee ylöspäin. Kivet ovat pääosin jäkälien peittämiä. Pystykivi on lattea ja sen linja on pohjois-eteläsuuntainen.

Pitkälampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi kelopuuta, joissa on leima. Mahdollisesti yksityisen yhtiön leimaamia puita.
Toinen on noin noin 20 metriä pitkä kelo, jonka kyljessä länteen päin 1.5 metrin korkeudella
noin 10 x 5 senttimetrin kokoinen pilkka, jossa on sisäkaarteesta epätasaista puolikuuta
muistuttava leimakirveen leima. (ks. myös alakohde)

Kiimajärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaunismaan eteläpuolella sijaitsevan Kiimajärven itäpuolisesta suosta kohoaa useita pieniä kumpareita joitakin metrejä ympäristöä korkeammaksi. Yhdellä kumpareista on kivilatomus, jossa näyttäisi olevan viisarikivi. Maasto alueella on kivikkoista ja kasvillisuudeltaan havupuuvaltaista. Kivilatomuksen ympäristössä puustossa on suhteellisen runsaasti vanhoja puita eikä metsä vaikuta pitkiin aikoihin hakatulta.
Kiimajärven kivilatomus huolella ladottu. Se on alaosastaan hieman yläosaa laajempi, ja alaosan kivet ovat suurehkoja luonnonkiviä, joiden muodot vaihtelevat. Korkeimmat
kivet kohoavat noin 60 cm korkeuteen maan pinnasta. Kiveyksen kokonaiskorkeus on noin 1.2 metriä. Latomuksen puolessa välissä se hieman pienenee. Se on lähes säännöllisen neliön muotoinen ja ladottu huolella erikokoisista laakakivistä. Alaosassa soikeahkon kiveyksen halkaisija on noin 1.4 metriä ja yläosassa 90 cm. Pyykin päällä on kaksi laakakiveä, joiden väliseen rakoon on asetettu kivi pystyyn ikään kuin viisarikiveksi. Sitä tukemaan on pantu vielä yksi luonnonkivi. Viisarikivi osoittaa kohti Kiimajärveä.
Kivilatomus muistuttaa rakenteeltaan ja kooltaan Mustipaljukan pyykkiä.

Savimaa 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Havaittiin lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Paikalla hahmottuu 5p -aineistossa kaksi vallien ympäröimää kuoppaa, jotka voisivat olla poteroita. Kuopat ovat halkaisijaltaan (vallit ml.) 2,5 ja ~4 m. Voisivat kuulua samaan kokonaisuuteen läheisen Savimaa-nimisen kohteen kanssa. Kohteen luonnetta ei voida varmuudella 5p-aineistosta varmentaa ja kohde vaatii maastokäynnin.

Perttamo-oja (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Paikalla on uittotammen jäännös, joka kulkee itälänsi-suuntaisesti Perttamo-ojan yli. Tammella on pituutta noin 100 m. LiDAR-aineistossa se ilmenee noin 5 m levyisenä maavallina. Tammen ympäristössä on runsaasti maakuoppia. Tammi on havaittavissa jo vanhimmassa (1955) aluetta kuvaavassa ilmakuvassa, joten se ajoittuu viimeistään 1900-luvun puoliväliin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kaareoja (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p LiDAR-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Paikalla on uittotammen ja uittokämpän jäännökset. Uittotammi näkyy hailakkana lounaskoillinne-suuntainsena maavallina. Maavallia näkyy Kaareojan eteläpuolella n. 50 m ja pohjoispuolella n. 27 m. Tammi on havaittavissa jo vanhimmassa alueesta saatavilla olevasta ilmakuvasta (1955), joten se ajoittuu ainakin 1900-luvun puoliväliin.
Tammen eteläpäädystä noin 51 m länteen hahmottuu uittokämpän jäännös. LiDAR-aineiston perusteella kämppä on noin 5 x 5 m kokoinen ja kaksihuoneinen. Huoneista läntinen on todennäköisesti talli, sillä itäisemmän pohjoisseinälle visualisoituu piisi. Kämpän etelä- ja pohjoispuolella on havaittavissa kaksi hentoa maakuoppaa.
Tammi ja kämppä muodostanevat 1900-luvun alkupuolelle kuuluvan uittokulttuurikohteen. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuiskunjänkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p-aineistosta lausuttaessa läheiselle alueelle tulevasta malminetsinnästä.
aikalla on 4-osainen kämpän jäännös. 5p-aineistossa visualisoituu selkeästi noin 16 x 17 m kokoinen jäännös, joka jaettu neljään huoneeseen. Eteläisemmät huoneet ovat todennäköisesti talleja. Piisi vaikuttaisi visualisoituvan pohjoisista huoneista lännenpuoleisen pohjoisnurkkaan, Metsähallituksen ennakkotietojen perusteella myös toisessa pohjoisista huoneista on piisi, se visualisoituu heikommin, mutta sijainnee huoneen koillisnurkassa.
Kämppää ei ole havaittavissa missään saatavissa olevissa aluetta kuvaavissa historiallisissa ilmakuvissa. Kyseeseen tulee lienee 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva jäännös. Paikkaa ei ole tarkastettu maastossa arkeologin toimesta.

Niskalampi (1000054841) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta.
Paikalla on nelikulmainen n. 6 x 6 m kokoinen kämpänraunio. Piisi visualisoituu kämpän koillisnurkkaan. Kämpän keskusta on kuopalla ja sen luoteisseinän ulkopuolella on havaittavissa kaksi n. 1,5 m levyistä maakuoppaa. Vanha ajoura kulkee aivan kämpän länsipuolelta, mutta ei vaikuta vahingoittaneen kämpän rakenteita. Kämppä ei ole havaittavissa yhdessäkään saatavilla olevassa historiallisessa ilmakuvassa, joista vanhin ajoittuu vuoteen 1958. Kohde ajoittunee ainakin 1900-luvun alkupuolelle sotia edeltävään aikaan.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tanelinlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tanelinlammen länsirannalla, noin 25m päässä vesirajasta on 8 x 12,7 metrin kokoinen suorakaiteenmuotoinen rakennuksen jäännös, jonka keskellä on 2.3 x 2.1 metrin kokoinen, 50 senttimetriää korkea kiuas. Rakennuksen pitkä sivu on pohjois-etelä -suuntainen. Kiukaassa on myös tiiltä. Osassa tiilistä on teksti "D.Ch.F." , jonka alla toisella rivillä "BORNH", teksti katkeaa tiilen katkeamiskohtaan. Rakennuksen päällä kasvaa noin 50 -vuotias puusto.
Rakennuksen kaakkoispuolella lammen rannassa on toinen, 6.3 x 6.7 metrin kokoinen rakennus Rakennus on lahonnut alhaalta siten, että katon päätykolmion muoto on rakennuksen toisesta päästä hahmotettavissa. Eteläseinässä oleva luukku tulkittiin lantaluukuksi, sen takana oli maakasa, joka on mahdollisesti ollut lantaa. Lantaluukun ja oviaukon ylimmät puut on veistetty kolmelle vaakasuuntaiselle lovelle, jotka ovat mahdollisesti koristeita. Rakennuksen hirret on tilkitty seinäsammalilla.
Rakennuksista lounaaseen metsässä, noin 60 metrin päässä rannasta on 3,2 x 1.4 m
kokoinen suorakaiteenmuotoinen puusta rakennettu lavamainen rakenne. Kyseessä saattaa olla vesipasan jäännös.
2025: Yllä mainituista, talli on havaittavissa vielä 1958 ja 1959 ilmakuvissa koko lailla kokonaisena, mutta kämppä ei. Kämpän kohdalla kuitenkin havaitaan aukio, joka viittaisi siihen, että kämppä on purettu pois 1900-luvun puolivälissä. Kokonaisuutena arvioiden kohde ajoittunee näin ollen 1900-luvun alkupuolelle, mahdollisesti sotia edeltävään aikaan.

Jaurujoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde havaittiin lausuttaessa paikalle tulevasta moottorikelkkareitin sillasta. Kohteessa vaikuttaa olevan todennäköisesti sotia edeltävään aikaan ajoittuvan uittotammen jäännös. Se ilmenee 5p LiDAR-aineistossa itä-länsisuuntaisena patorakenteena, joka ulottuu Jaurujoen länsipuolelle noin 25 m ja itäpuolelle noin 40 m. Se on havaittavissa vuoden 1957 ilmakuvassa, jolloin se on todennäköisesti jäänyt jo pois käytöstä. Välittömässä ympäristössä ei ole havaittavissa uittokämpän jäännöstä, mutta padon eteläpuolella, seka Jaurujoen itä- että länsipuolella on useampi maakuoppa.
Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Navettakangas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde muodostuu kahdesta jyrkkien suohon laskevien törmien muodostamien niemekkeiden kärkiin tehdyistä linnoitetusta asemasta. Näistä eteläisempi koostuu 6 asemasta, joista 3 on suurempaa ja 2 hieman pienempää kuoppaa. Lisäksi paikalla on yksittäinen yhden sotilaan potero.
Pohjoisempi on laajempi ja koostuu useasta kaivannosta ja kuopasta. Maastossa tästä asemasta on vaikea saada selkeää kuvaa. LiDARissa se hahmottuu rykelmänä taisteluhautoja, tuliasemia sekä poteroita tiuhassa rykelmässä.

Välilampi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Iso-Leviäisen pohjoispuolella ja alueen läpi kulkevan hiekkatien länsipuolella noin 80 m Välilammesta länteen.
Linnoitteisiin kuuluu yhdyshaudan yhdistämät kaksi ampuma-asemaa sekä kolme yksittäistä ampuma-asemaa. Tuliasemat ovat kaikki yksittäisiä poteroja suurempia ja tarkoitettu todennäköisesti useammalle kuin yhdelle sotilaalle. Torjuntasuunta linnoitteilla on kaakkoon.

Siikamännikkö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Haukilammen ja Siikajärven väliin jäävällä Siikamännikkö -nimisellä kannaksella soiden laidassa sijaitsee savottakämppä ja talli.
Kämpän raunio, jonka mitat n. 7 x 7 m erottuu maastosta selvästi. Alin hirsikehikko on osittain säilynyt. Salvokset eivät kuitenkaan ole näkyvillä. Keskusta on muuta maanpintaa alempana. Piisi on kämpän kaakkoiskulmassa ja oviaukko piisin vieressä sen pohjoispuolella. Kämpän ulkopuolella piisin eteläpuolella on n. 1,5 x 1 m mahdollinen kellarikuoppa. Kyseessä lienee nuorimmillaan 1900-luvun alkupuolelle sijoittuva savottakämppä.
Noin 9 metriä kämpästä lounaaseen on tallin raunio, josta jäljellä oleva alin hirsikerta on osin näkyvillä. Tallin mitat ovat n. 5 x 5 m. Salvoksessa on käytetty sahaa ja mahdollisesti kirvestä. Tallin kaakkoissivustalla on pitkänomainen kuoppa, jonka mitat ovat n. 3 x 1 m.
Kyseessä lienee 1900-luvun alkupuoliskolle ajoittuva savottakämppä ja siihen kuuluva talli.

Kotalahti 2 (1000055153) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Joutsijärventien varressa, tien kummallakin puolella, Hietajärven eteläpuolella.
Tien eteläosa: Kolmesta suurehkosta kuoppajäännöksestä muodostuva kokonaisuus. Todennäköisesti sotahistoriallisia kohteita, jotka ovat mahdollisesti korsuja. Mainittakoon, että kohteiden vieressä on romahtamispisteessä oleva maakellari, joten on mahdollista että ainakin osa jäännöksistä voisi olla maakellareita. Ympäristössä on rautaromua, josta ainakin osa vaikuttaisi olevan peräisin kamiinasta.
Tien pohjoisosa: Paikalla on yksittäinen taisteluhaudalla varustettu ampuma-asema. Asemassa on ruosteista aaltopeltiä.

Niittyselkä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Niittyselän lounaispuolella ja Törsilölammen itäpäästä noin 360 m pohjoiseen suon laidalla lähellä nimetöntä suolampea sijaitsee kaksi vierekkäin oleva tasakokoista savottakämpän pohjaa. Kämpillä on etäisyyttä toisiinsa vain noin 3 m.
Lounaisen kämpän A mitat ovat 5 x 5 m. Havaittavissa nelikulmaisena mättäiden peittämänä kehikkona. Alimmat hirret osittain näkyvissä. Salvoksissa käytetty sahaa ja kirvestä. Piisi näkyy kämpän lounaiskulmassa. Oviaukko on piisin vierellä.
Kämpästä A koilliseen noin 3 m sijaitseva kämppä B on vastaava A:n kanssa. Piisi kaakkoiskulmassa. B:n oviaukon kohtaa ei kykene varmuudella määrittämään. Kämppien välissä n 1 x 0,5 m kuoppa ja samanlainen kämpän B itäpuolella ja Kämpän A länsipuolella.
Kämpät sijaitsevat metsänkäytön yhteydessä muokkaamattomaksi jääneellä maakaistaleella ja ovat siten säilyneet hyvin.
Kämppien ajoitus sijoittunee 1900-luvun alkupuolelle tai vanhemmaksi.

Kivilampi (1000055169) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kivilampi-nimisen järven tasaisella etelärannalla, mäntyvoittoisessa sekametsässä, sijaitsee kämpän raunio. Se erottuu maasta nelikulmaisena penkkana, jonka keskusta on kuopalla. Alin hirsikerta on jäljellä. Salvoksessa on käytetty sahaa. Piisi on kookas n. 3 x 3 m, tehty isoista kivistä ja sijaitsee kämpän koillisnurkassa. Oviaukon paikka sijainnee piisin vieressä pohjoisseinällä, mutta tämä ei ole täysin varmaa. Kämpän mitat ovat n. 9 x 9 m.
Kämpän ajoitus lienee 1900-luvun alkupuoli, mahdollisesti jopa 1800-luvun loppu. Se ei erotu historiallisissa ilmakuvissa, joita on saatavilla vuodesta 1947 alkaen. Kyseessä on todennäköisesti savottakämppä. Kohde on säästynyt metsänkäytön yhteydessä tapahtuneelta maanmuokkaukselta.

Eskonlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Eskonlammen pohjoisrannalla kumpareen suojassa tasaisella maalla on laaja savottakämppäalue. Kyseeseen voisi tulla ns. keskuskämppä/kämppäkartano. Tähän viittaisivat yhtäältä rakennusten suuri määrä ja koko ja toisaalta rantatörmään kaivetut suuret kellarit. Kohteessa on havaittavissa selkeää ajallista kerrostumaa ja vanhimmat rakenteet voivat olla 1900-luvun alusta tai jopa 1800-luvun lopusta. Nuorimmat puolestaan ovat reilusti sotienjälkeiseltä ajalta. Kyseessä on hyvin edustava savottakämppä kohde.
A: Suuri asumuksen jäännös. Mitat 20 x 8 m. Oviaukon paikkaa vaikea määrittää koska metsäkone on ajanut keskeltä. Tulisijan paikkaa ei havaittavissa.
B: Rakennuksen jäännös, joka hahmottuu nelikulmaisena mättäänä. Mitat 7 x 5 m. Jäännöksessä kummallakin sivulla n. 2 x 0,6 m pitkulainen kuoppa. Ei tulisijaa. Mahdollisesti käymälä. Jäännöksen keskellä ainakin 70 v. mänty.
C: Vielä selvästi näkyvä hirsikehikko, jossa jäljellä 2-3 hirsikertaa. Todennäköisesti purettu. Hirret sahattu, näkyy teollisia nauloja. Tulisijaa ei erota. Salvoksiin on käytetty sahaa ja kirvestä. Mitat 10 x 10 m. Ympäristössä pelti- ja rautaromua. Todennäköisesti kämppä.
D: N. 9 x 9 m rakennuksen jäännös. Jäljellä yksi hirsikerta. Keskellä kuoppa, jossa peltiromua, mahdollisesti kamiinan jäännös. Muuta tulisijaa ei havaita. Mahdollisesti vahingoittunut nuotiopaikan teossa.
E: Törmän mantereen puoleiseen rinteeseen kaivettu n. 6 x 4 m kuoppa. Yhdeltä sivulta avoin. Maa kasattu valleiksi ympärille. Ei havaittavissa tulisijaa tai muita rakenteita. Mahdollisesti kellari.
F: On kuten E. Mitat 5 x 6 m, vallit mukaan lukien. F myös todennäköisesti kellari tai varasto.
G: Kuten F ja E mutta suurin. Mitat vallit mukaan lukien 7 x 7 m. Havaittavissa laudoista ja hirsistä tehtyjä seinärakenteita, joissa on käytetty teollisia nauloja. Varasto tai kellari, ei tulisijaa.
H: Heikosti hahmottuva rakennuksen pohja. Mitat 8 x 8 m. Dominoiva ilmiö on iso piisi itäpuolella. Rakenne (H) voi edustaa koko kohteen vanhinta aikakerrostumaa. Sauna tai kämppä.
Edellä mainittujen lisäksi alueella on runsaasti erilaisia maakuoppia. Kellari ja/tai käymäläkuoppia. Jokin niistä voi olla myös kaivo.

Välilampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Iso-Leviäisen pohjoispuolella Välilammesta noin 195 m ja alueen läpi kulkevasta hiekkatiestä noin 150 m länteen, lievästi maastosta nousevalla harjanteella on n. 16 m pitkä yhdyshautojen yhdistämä taisteluasema. Asema torjuntasuunta on kaakkoon kohti järveä.

Leviäisenlahti 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Karhujärven Leviäisenlahden luoteispuolella, noin 80 Joutsijärventiestä itään nousevalla kohoumalla on kaksi rakennetta:
Kämpänpohja, joka ilmenee maastosta selkeänä, nelikulmaisena lähes metrin korkuisena turvettuneena vallina. Mitat n. 5 x 5 m. Piisi sijaitsee mahdollisesti itänurkassa ja sen päällä kasvaa useita kuusia, joista vanhimmat ovat ainakin 70 vuotta. Ajoittunee 1900-luvun alkupuoliskolle ja lienee savottakämppä.
Edellisestä noin 7 m länteen sijaitsee noin 3 x 2,5 m nelikulmainen kaivanto, jonka ympärillä on hiukan vallia. Pohjalla on jonkin verran kiviä. Luoteissivu on avonainen. Esim. maakellari tai pieni metsäsauna.

Karhujärvi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Karhujärven pohjoisosassa sijaitsevan Pitkälahden pohjoispuolella, järvenrannan ja Karhujärventien välissä ja Saltsivaaran rinnettä ylös kulkevasta suuresta panssariesteestä (1000045210 Saltsivaara) noin 170 m itään sijaitsee kaksi Salpalinjaan kuuluvaa tuliasemaa.
A: Noin 2 x 2 m nelikulmainen kuoppa, syvyys n. 1,5 m, jossa vaikuttaisi olevan hiukan vallia kaakkoispuolella. Lienee tuliasema, jonka torjuntasuunta etelään kohti Karhujärveä. Kuulunee Salpalinjaan.
B: Edellisestä 46 m länteen. Noin 2,5 x 2 m suorakaiteen muotoinen kaivanto, jonka kaakkoissivulla on valli. Tuliasema, jonka torjuntasuunta on kaakkoon kohti Karhujärveä. Metsäkoneura menee päältä mutta ei vaikuta vahingoittaneen kohdetta paljon. Tarkastuksen aikana kuopassa oli vettä parikymmentä cm.

Karhujärvi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on ainakin 27 kpl erilaisia asemia ja taisteluhautoja. Torjuntasuunta etelään kohti Karhujärventietä. Osa Salpalinjaa. Alue tarkastettiin inventoinnissa kursorisesti, mutta tarkkaa kartoitusta ei ajan puutteen vuoksi tehty.

Karhujärvi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hietajärven ja Karhujärven välissä Vilimankairantien varressa tien kummallakin puolella on hyvin säilyneitä linnoitteita, joista valtaosa on korsuja. Korsuja on 4 kpl tien itäpuolella ja yksi tien länsipuolella. Kohteeseen kuuluu lisäksi jokunen pienempi tuliasema. Kohde lienee osa Salpalinjaa. Alue tarkastettiin inventoinnissa kursorisesti, mutta sitä ei kartoitettu tarkasti.

Moderni; Hirsikankaan koillispuolella Joutsijärventien laidassa, sen itäpuolella, on kaksi toisen maailmansodan aikaista linnoitetta.
A: Mäntyvoittoisessa sekametsässä suon laidalla Joutsijärventien itäpuolella oleva nelikulmainen n. 5 x 5 m kokoinen kaivanto, jonka kolmella sivulla on valli. Syvyys n. 1m. Lienee tuliasema.
B: Edellisestä noin 46 m länteen. Keskeisiltä piirteiltä kuten A. Ympärysvallit vaikeammin havaittavissa. Itse kuoppa on selväpiirteisempi. Lienee asema.
Linnoitteet kuulunevat Salpalinjaan.

Moderni; Karhujärven ja Hietajärven välissä Vilimankairantien kummallakin puolen, mutta pääosin sen itäpuolella, on useita toisen maailmansodan aikaisia jäännöksiä. Paikalla on ainakin kaksi korsua, joissa osassa on puurakenteita näkyvissä ja joita on käytetty sittemmin jätekuoppina. Paikalla on lisäksi ainakin yksi taisteluhauta, sekä mahdollisesti teltan- ja parakkirakennusten pohjia. Alue tarkastettiin inventoinnissa kursorisesti, mutta sitä ei kartoitettu tarkasti. Kokonaisuus lienee osa Salpalinjaa.

Moderni; Karhujärven ja Hietajärven välissä, Vilimankairantien pohjoispuolella on kaksi pitkulaista (kahden sotilaan?) ampuma-asemaa, 1 x 2,5 m kokoisia. Lienevät osa Salpalinjaa.

Hietajärvi 2 (1000055299) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hietajärven kaakkoispäästä itään Vilimankairantien itäpuolella on sotahistoriallisia kohteita: Yksi korsu tai muu isompi asema, josta lähtee 40 m pitkä kaakossa sijaitsevaan suohon päätyvä yhdyshauta, sekä tästä 63 m lounaaseen sijaitsevat kaksi pitkulaista n. 4x2 m kokoista asemaa, jotka sijaitsevan noin 8 m päässä toisistaan aivan Vilimankairantien vieressä.
Kohde lienee osa Salpalinjaa.

Hietajärvi 3 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Hietajärven kaakkoispäädystä koilliseen Vilimankairantien länsipuolella.
Paikalla on ainakin 6 parakkirakennuksen jäännöstä. Ne ovat melko tasakokoisia: leveys 6 m, pituus 12 m. Ne ovat ehkä majoitusparakkeja Salpalinjan rakentajille. Ne ilmenevät maastossa hentona turvettuneena vallina, jonka keskusta hiukan kuopalla. Alue tarkastettiin kursorisesti inventoinnin aikana rajauksen aikaansaamiseksi, mutta sitä ei kartoitettu tarkasti.

Paloinoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on 4 rakennuksenraunioita, jotka lienevät kämppiä ja/tai kämppien sivurakennuksia. Paikalla on ainakin kahden, ehkä kolmen, eri rakennusvaiheen raunioita. Ilmakuvissa kohde näkyy vuonna 1952, jolloin paikalla on jo kaksi raunioitunutta rakennusta ja yksi, jossa katto on vielä jäljellä. Tilanne on muuttunut vuoden 1961 ilmakuvassa, jolloin aiemmin katollinen rakennus on raunioitunut (todennäköisesti purettu) ja kohteen eteläosaan on pystytetty uusi rakennus.
Paikalla on sekä sotia edeltäviä että sotien jälkeisiä rakenteita. Kyseeseen tulee mahdollisesti savottakämppä ja siihen kuuluvia rakennuksia. Metsähallituksen inventoinnin perusteella kyseeseen voisi tulla mys toisen maailmansodan aikainen vankileiri.

Viitavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämppä, jonka koko on 9 x 6 m, pitkä sivu on pohjois-etelä - suuntainen. Seinät on tehty pyöröhirsistä, jotka ovat nurkista salvettu koirankaulalle. Puolessavälissä lyhyiden seinien suuntaisesti on väliseinä. Luoteiskulmassa on kiukaan luonnonkiviraunio, jonka koko on 2 x 3 m ja korkeus. 1,2 m. Eteläisemmästä huoneesta on väliseinän vierestä oviaukko itään. Katosta on vain lahonnut kurkihirsi, joka kulkee pituussuunnassa rakennelman keskikohdan yli. Eteläpäässä on viisi hirsikertaa jäljellä. Riiveitä ei ole näkyvissä ja eteläpään hirsissä on vielä kaarna päällä. Päällä kasvaa suuria koivuja ja ympärillä mäntymetsä. Rakennelma on mahdollisesti poromiesten kämppä. Muurin päällä kasvaa iso koivu. Muurin päällä on kattolautoja, jotka on tehty halkaisemalla pyöreästä puusta. Kämpän pihapiirissä on kellarinjäännös.

Pikku Taivalvaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Majavalammesta etelään heti Karhujärventien pohjoispuolella, Pikku Taivalvaara -nimisellä kankaalla sijaitsee neljä kaivantoa, jotka todennäköisesti ovat asemia. Ne ovat nelikulmaisia, kolmelta sivulta vallien ympäröimiä noin 6 x 6 m kokoisia ja arviolta metrin syviä kuoppia.

Majavalampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Majavalammen etelärannalla, suon keskeltä nousevilla pienillä kuivan maan kumpareilla, on kaksi pientä, n. 1 x 1 m kokoista ja n. 60 cm syvyistä kuoppaa. Maakuopat ovat todennäköisesti maatuneita poteroita.

Pieni Kolmiloukkosenlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieni Kolmiloukkosenlammen jyrkähköllä länsipuoleisella rantatörmällä, lammen ja Vilimankairantien välissä, on hailakasti maastossa erottuva kämpänpohja ja kellarikuoppa. Kämpänpohja on melko suuri ja maatunut ja se hahmottuu nelikulmaisena, hiukan ympäristöstä kohoavana mättäiden muodostelmana. Tulisija on poikkeuksellisesti kämpän keskellä, eikä muodosta suurta kivikasaa, kuten yleensä. Kämpänpohjan mitat ovat noin 10 x 11 m ja se ajoittunee ainakin 1900-luvun alkuun, mutta voi olla vanhempikin. Oviaukko on mahdollisesti länsiseinällä. Kämpän itäpuolella on pitkulainen 4x1 m kokoinen kellarikuoppa, jonka syvyys on noin 40 cm.

Järvelä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alinen Vaara-Hietajärven ja Kolmiloukkosenlammen väliin jäävällä kannaksella, mäntyä kasvavalla niemekkeellä suon laidalla, on moton pahasti vaurioittama savottakämpän pohja, jossa ilmeisesti yksi laho hirsikerta on jäljellä. Metsäkoneen runtelemasta muodosta johtuen vaikea arvioida kokoa mutta mahdollisesti n. 5 x 5 m. Piisi on lounaiskulmassa. Länsiseinän vieressä kämpän ulkopuolella on maakuoppa, joka on mahdollisesti kellari. Ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.

Järvelä 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alinen Vaara-Hietajärven ja Kolmiloukkosenlammen väliin jäävällä kannaksella, suon laidalla, on savottakämpän ja joko tallin tai toisen, mahdollisesti nuoremman, savottakämpän rauniot.
Rakennus 1: Moton runtelema kämpänpohja. Moto on ajanut päältä n. 3-4 kertaa. Kämppä erottuu hienoisena nelikulmaisena kohoumana maastosta. Mitat n. 7 x 7 m. Piisi on lounaisnurkassa. Ajoittunee 1900-luvun alkupuolelle.
Rakennus 2: Mahdollisesti nelikulmaisen tallin tai nuoremman kämpän rauniot. Ei tulisijaa. Koillisseinän ulkopuolella on pitkulainen maakuoppa. 5p LiDAR-aineistossa rakenteen kaakkoispuolella hahmottuu hailakampana rakennuksen toinen huone, jota ei kuitenkaan maastossa kunnolla havaittu. Rakenteen mitat em. huone mukaan lukien on 14,7 x 7 m.

Majavalampi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taivalvaaran länsipuolella Ylisen Vaara-Hietajärven ja Majavalammen väliin jäävän kannaksen kapeimmalla kohdalla on sotahistoriallisia jäännöksiä.
Paikalla on paljon lähinnä yhden sotilaan ampuma-asemia, jotka kuulunevat Salpalinjaan. Poteroita on karkeasti kahdessa ryhmässä sekä alueen läpi kulkevan ajouran pohjois- että eteläpuolella. Kohde tarkastettiin kursorisesti rajauksen aikaansaamiseksi, mutta pesäkkeitä ei ajanpuutteen vuoksi kartoitettu yksitellen.
Huomautuksena kannaksella on myös kolme pyyntikuoppaa (1000053446 Majavalampi 1), jotka eroavat selkeästi sotahistoriallisista jäännöksistä.

Lohiniemi (1000055424) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hietajärven pohjoisrannalla Lohiselän kohdalla mäntyvoittoisessa sekametsässä on aivan vierekkäin kaksi selkeää maakuoppaa. Pienemmän mitat ovat n. 3 x 2 m, syvyys n. 1 m. Suurempi on n. 5 x 3 m, syvyys n. 1 m. Pienempää on käytetty jätekuoppana ja siinä näkyy mm. hauenluita. Suuremman kuopan järvenpuoleiselle reunalle on kasattu puukarahkoja ”valliksi”, tämä on mahdollisesti lasten leikkipaikka. Kuoppien funktio ei ole täysin selvä. Ne voisivat olla asemia, jolloin torjuntasuunta olisi etelään kohti järveä. Kuulunevat Salpalinjaan jos näin on.

Kukasjärvi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kukasjärven etelärannalla on rantatörmään kaivettu n. 2 x 4,5 m kokoinen asema. Torjuntasuunta on pohjoiseen kohti järveä. Pohjoispuoleisella sivulla on mahdollisesti havaittavissa vallia. Kuulunee Salpalinjaan.

Siilaskoski 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Siilaskosken itäpuoleisella harjanteella, Käsivarrentien länsipuolella olevan taukopaikan läheisyydessä. Puusto harjanteella on tunturikoivikkoa, aluskasvillisuutta hallitsevat varvut ja sammalet.
Harjanteella on toisen maailmansodan aikaisia saksalaisten puolustusasemien jäännöksiä. Siilaskosken itäpuolella, kosken ja Käsivarrentien välissä, on sijainnut kolmen korsun laajuinen tukikohta sekä pst-tykkiasema ja taisteluhautoja.
Kohde on toisen maailmansodan aikaisen saksalaisen tukikohdan jäännös, joka koostuu kolmesta tuhotusta korsusta, yhden ilmeisesti keskeneräiseksi jääneen korsun jäännöksistä, lukuisista ampumapesäkkeistä sekä muutamista maakuopista, joiden käyttötarkoitusta ei onnistuttu määrittelemään. Useimmat ampumapesäkkeet sijaitsevat harjanteen laella ja ovat muodoltaan pyöreähköjä, ensisijainen ampuma-ala kohti Käsivarrentietä. Osassa eteläisimmistä ampumapesäkkeistä, Siilaskosken itäpuolelta Kilpisjärveen työntyvän niemen alueella, on ensisijainen ampuma-ala kuitenkin olevan järvelle päin. Korsut on kaivettu harjanteen rinteillä oleville tasanteille.

Arpi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervolan vanhasta kirkosta n. 3,3 km koillisen Kemijoen rannalla Itäpuolentien varrella. Vuosina 1769-1798 laaditulle isojakokartalle paikalla on merkitty talo. Vuonna 1723 laaditun isojakokartan mukaan paikalla ei vielä sijainnut taloa. Paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia.

Itäpuolentie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tervolan vanhasta kirkosta pohjoiseen ja koilliseen.
Inventointi 2015: Kuvaus: 1800-luvun tielinjaus kulkee pääosin nykyisen Itäpuolentien kohdalla, muutamalla kohdalla pelloilla, talojen pihojen reunoilla, esimerkiksi Ala-Rötkösen ja Palosaaren välillä se sijaitsee kylätien kohdalla, joka on osin jäänyt pois käytöstä ja on maatilan huoltotienä. Tien asemointi on epätarkka, koska se on tehty isossa mittakaavassa olevan pitäjänkartan perusteella. Kartan kulmavirheistä johtuen tarkka asemointi ei ole mahdollista.

Kaisajoki 2 (Tapahtumapaikat)
Moderni; Tervolan vanhasta kirkosta n. 1,7 km lounaaseen.
Inventointi 2015: Kuvaus: Kaisajoen koulun lähistöllä sijaitsee Tervolan taistelumuistomerkki. Paikalla käytiin 2.2.1918 taistelu osana kansalaissodan tapahtumia, (Anja Suopela, Kotiseutu ja sen tarinat. 2003, s. 17). Kohde on merkitty peruskartalle muistomerkki-symbolilla.

Palosaari kantatalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervolan vanhasta kirkosta n. 4,4 km koilliseen Kemijoen rannalla Itäpuolentien varrella.
Inventointi 2015: Kuvaus: Vuosina 1723 ja 1769-1798 laadituille isojakokartoille paikalla on merkitty talo. Palosaaren kantatalon paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia.

Palosaari kantatalo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervolan vanhasta kirkosta n. 4,5 km koilliseen Kemijoen rannalla Itäpuolentien varrella.
Inventointi: Kuvaus: Vuosina 1769-1798 laaditulle isojakokartalle paikalla on merkitty talo. Palosaaren kantatalon paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia.

Rötkönen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervolan vanhasta kirkosta n. 4,2 km koilliseen Kemijoen rannalla Itäpuolentien varrella.
Inventointi: Kuvaus: Vuosina 1723 ja 1769-1798 laadituille isojakokartoille paikalla on merkitty talo (ks. Palosaaren ja Palossaari 2 kohdekuvauksissa otteet isojakokartoista s. 27 ja 28). Rötkösen kantatalon paikalla on nykyisin omakotitalo ja tilarakennuksia.

Ranta-Kupari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi: Kuvaus: Vuosina 1723 ja 1769-1798 laadituille isojakokartoille paikalla on merkitty talo.

Ainola (1000055510) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi, arkistotieto 2015: Kuvaus: Vuosina 1723 ja 1769-1798 laadituille isojakokartoille paikalle on merkitty talo.

Romsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi, arkistotieto 2015: Kuvaus: Vuosina 1723 ja 1769-1798 laadituille isojakokartoille paikalle on merkitty talo.

Petäjävaara (1000055573) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on, tiettävästi saksalaisten rakentama, puolustusasema, johon kuuluu useita ampuma-asemia ja kaksi taisteluhautaa.

Historiallinen; Autiotuvasta n. 65 m pohjoiseen Oulangankanjonin päiväreitin itäpuolella pääosin kuusta kasvavassa metsikössä on pieni n. 4 x 4 m kämpän jäännös. Se ilmenee turvettuneen vallin ympäröimänä nelikulmaisena kuoppana, jolla on syvyyttä enintään 1 m. Tulisijaa ei varmuudella paikallisteta. Hirret ovat turvettuneita eikä salvoksia näkyvillä. Jäljellä lienee 1 maatunut hirsikerta. Ajoitus lienee 1900-luvun alkupuoli kohteen maatuneisuuden perusteella.

Kokkolaki (Puurakenteet)
Historiallinen; Pellon Niemivaaran Struven mittauspisteen lähellä on kolmiomittaustornin jäänteet. Vuonna 2023 tornin jäänteet ovat romahtaneet maahan. Puuosat ovat osin lahonneet ja osin kelottuneet.

Vuolukka (1000055799) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjäkartaston 1843 mukaan paikalla on ollut Vuolukka niminen tila. Kohde sijoittuu nykyisen taajaman alueella uimarannan kupeeseen.

Jurva (1000055802) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pitäjänkartastossa vuodelta 1843 on kohdalla Jurva niminen tila.

Kiviaapa 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde havaittiin 5p-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Kemijoen eteläpuolella havaitaan 5p-LiDAR aineistossa 2 yhdenmukaista anomaliaa, jotka lienevät Salpalinjaan kuuluvia tuliasemia. Ne visualisoituvat keskuskuopallisina kumpuina, joihin johtaa kapea mutkitteleva taisteluhauta. Niiden kummallakin puolella on lisäksi kaksi avonaista asemakuoppaa. Kyseeseen voisi tulla katetut asemat, jotka ovat romahtaneet. Asemat ovat pohjoiseteläsuuntaisesti toisistaan 50 m päässä. Kemijoen toisella puolella, noin 930 koilliseen, sijaitsee tunnettu Salpalinjakohde 1000018011, joka on myös RKY-kohde.

Kiviaapa 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde havaittiin 5p-LiDAR -aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Paikalla visualisoituu anomalia, joka on mahdollisesti romahtanut katettu tuliasema. Se hahmottuu keskuskuopallisena kumpuna, johon johtaa kapea ja mutkitteleva taisteluhauta. Kummun kummallakin puolella hahmottuvat kuopat, jotka voivat myös olla asemia. Kohteesta noin 200 m etelään sijaitsee kahdesta vastaavasta ilmiöstä koostuvat kohde Kiviaapa 1. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Raanusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde, mahdollinen kesähautapaikka, sijaitsee Raanujärven pohjoisosassa Pellon puoleisen Raanusaaren Kirkonniemessä.

Hammasjoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ivalojoen ja Hammasjoen risteyskohdan itäpuolella. Korkean rantatörmän päältä, kankaan ja sortuneen törmän reunasta, 7-9 m vesirajan yläpuolelta, on 1995 löydetty 5 kvartsi-iskosta ja raaka-ainekappale.
Alue tarkastettiin vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä. Koordinaattien osoittama paikka on kosteikkoa ja siten epätyypillinen asuinpaikaksi. Otollisempi alue olisi tästä itään, mutta sieltäkään ei löytynyt merkkejä asuinpaikasta.

Mäkirova Rinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 40 kilometriä itäkoilliseen Miekojärven eteläpään, Vuonon Haudanlahden itärannalla. Mäkirovan torpan pellosta (Rinteen tilan) hiekkamultaisista pelloista on ilmeisesti löydetty kaksi kiviesinettä, pohjalainen taltta (KM 8807:10) sekä kivikirveen tai taltan katkelma (:11).
Vuoden 1979-80 Ylitornion inventoinnissa tuolloinen asukas osoitti todennäköisen 1900-luvun alun löytöalueen. Tällä alueella masto kohoaa jyrkästi, noin 1:10 (10 m 100 m matkalla), mutta terassimaisia maastokohtia ei ole. Pellot olivat viljelemättöminä umpeen kasvaneita, lehtimetsällä ja mättäillä, eikä havaintoja muinaisjäännöksestä voitu tehdä. Humuskerroksen alainen maaperä on hiekkaa. Mainitun inventoinnin mukaan löytöpaikka olisi 700 m Tengeliönjoen sillasta; oikeampi etäisyys olisi 200 m sillasta likimain pohjoiseen.
Rannasta (edellistä etäämpänä) 200 m oli viljeltyä peltoa, joka oli inventoinnin aikana perunalla. Tämä oli tuolloisen viljelijän raivaamaa hiekkamaata, josta ei aiemmin tiedetty mitään löytyneen eikä inventoinnissakaan merkkejä muinaisjäännöksestä havaittu. Tämä pelto lienee Tengeliönjoen ylittävän maantien läheisyydessä, sen pohjoispuolella.
Kohde on vuoden 1979-80 inventointikertomuksessa kivikautisena asuinpaikkana, mutta ollut vuodesta 2008 poistettuna kiinteänä muinaisjäännöksenä. Perusteet kohteen poistamiseen ovat kuitenkin epäselvät. Mainitussa inventoinnissa ei löytöpaikan luonnetta voi katsoa selvitetyn ja kohteen paikkatiedot ovat vain likimääräiset. Tämän vuoksi kohde on vuoden 2016 alussa luokiteltu edelleen mahdolliseksi muinaisjäännökseksi.
Salmen itärannalta on tehty runsaasti esinelöytöjä useista kohdin (Kunnan sisäisen numeroinnin kohteet 7 ja 11.).
1.6.2020 inventoinnissa todettu esineiden löytöpaikan olevan aiempaan tietoon suhteutettuna todennäköisesti etelämpänä Torpan ja Raanujärventien välisellä hieman loivemmalla rinteellä, missä on nähtävissä vanhojen pelto-ojien linjauksia.

Ala-Sieksijärvi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ala-Sieksijärvi (Vyeli Sieksjävri) sijaitsee Inarijärven pohjoisrannalla, noin 1,5 km Väylästä etelään, Muurahaisniemen luoteispuolella. Järvi on oikeastaan Inarijärven lahti, sillä Sieksisalmi liittää sen järven eteläosasta järveen.
Järven pohjoisrannan etelään pistävän niemen länsirannalta löytyi vesirajasta kvartsi-iskoksia. Niemen länsiranta on hienoa hiekkaa ja huomattavasti suojaisempi kuin itäranta. Rantaterassille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Paikalla on mahdollisesti esihistoriallinen asuinpaikka, josta osa on huuhtoutunut järveen. Kohteen laajuuden määrittäminen vaatii lisätutkimuksia, lähinnä koekaivauksen.

Koivisto (1000009865) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Portimojärven koillisrannalla. Koiviston talon alueelta 1800-luvun loppupuolella löydetyn tuuran (KM 2270:1) löytöpaikkaa ei tarkemmin tunneta, mutta se lienee päärakennuksen länsipuoleiselta rantapellolta. Maastollisesti alueen hiekkaiset rantapellot ovat hyvin kivikautiselle asuinpaikalle sopivia. Vanhasta päärakennuksesta 200 m koilliseen sijaitsevassa talossa olleen tiedon mukaan myös sen pelloista olisi löytynyt mahdollinen kiviesine.
Vuoden 2017 inventoinnissa alue oli suurimaksi osaksi viljalla hiekkaisella rinteellä, jossa 67-68 m korkeudella on heikohko törmä. Alue on maaperän ja sijainnin perusteella hyvin otollinen kivikautiselle asuinpaikalle. Talon itäpuolella maaperä muuttuu hiedaksi.

Kalkujärven kesäkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kalkujärven kaakkoispuolella oleva alue on nimeltään Vanha Lapinkylä, ja sitä pidetään vanhana saamelaisten kesäpaikkana.

Kyrö Konelonlahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Kyrönkylän joen törmällä on 20-30 m välein loivia kumpareita ainakin 2 kpl. Kertoja löysi mielestään sormenluita.

Kyrö Ivalojoki Ulkusaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kertoja mainitsee kyläksi "Ivalo entinen Kyrö". Ennenkuin Kyrönkylä sai oman hautausmaan 1930, vainajat vietiin 40 km päähän Inariin, mutta väliaikaisesti haudattiin pakkastalvina ja kelirikkona Ulkusaareen. Saaressa näkyi painanteita vielä v. 1950.

Rantapalo 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Rantapalo sijaitsee Kemijoen Ttaivalkosken voimalaitoksesta noin 5,5 km itäkoilliseen. Kyseessä on 1 km pitkä ja 0,5 km leveä pohjois-etelä -suuntainen moreeniharjanne, jonka korkein kohta on yli 63 m mpy. Harjanteen itärinteen alaosassa, suon reunassa, kaatuneen puun juurakossa sekä suon reunassa olevassa ojassa on havaittu palaneita kiviä. Paikalla saattaa olla esihistoriallinen asuinpaikka.

Toljanjärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ruumissaari eli Raatosaari on perimätiedon mukaan väliaikainen hautausmaa.

Tornionjoki Kukkolankoski (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kukkolankosken reunamilla on monin paikoin isoissa kivissä rautarenkaita uittopuomeja ja veneita varten. Uitto on loppunut v. 1973.

Alposlahti Isonhiedanniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Perttu Lanton uudistalon peltoa raivatessa löytyi 5 kiuasrauniota, joista 3 purettiin. Purkamisen yhteydessä löytyi hiomakivi, savifragmentti, pärepihdit ja kääntöveistä muistuttava esine. Raunoiden ympärillä oli salvettuja hirsiä.

Tervasaari (1000002798) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tervasaaren itäpäässä, Tiais- eli Parkkiniemen talon luona. Paikalla kerrotaan sijainneen kenttä, jossa on ollut näkyvissä tuvan- tai kodansija. Alueella kasvaa heinikkoa ja matalaa pensaikkoa. Kyseessä on mahdollisesti myöhäinen kalakenttä.

Pitkälampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella on kaksi suorakaiteen muotoista rakennuksen pohjaa, joissa on osittain näkyvissä maatuneita hirsiä. Pohjan alue erottuu heinikkona varpukasvillisuudessa. Pohjien gps -lukemat ovat 7655270/3559749 ja 7655266/3559776. Ks. negatiivit 132084 - 5 ja 132082 - 3 sekä T.Karjalaisen raportti Nellim - Paatsjoki -tielinjan inventointi 2004.
Paikkakunnalta 2015 saadun arvion mukaan kyseessä voivat olla savottakämpän rauniot, koska Kessin alueella on sodan jälkeen ollut suuria savottoja, joiden rakennuksia on runsaasti raunioituneina. Arvion mukaan ei kiinteää asumusta olisi ollut tällä paikalla.

Käyräjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella on kaksi suorakaiteenmuotoista rakennuksenpohjaa, joissa on näkyvissä hirsirakenteita ja liesikiveyksiä. Gps -mittaukset rakennusten pohjista ovat 7661828/3572862 ja 7661386/3572456. Ks. T.Karjalaisen raportti Nellim - Paatsjoki -tielinjan inventointi 2004.

Ukonjärvi, vesilentosatama (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ukonjärven lounaisimmassa poukamassa, valtatiestä 4 noin 20 m itään. Paikalla on osin vesilentosataman paikaksi tasoitettu ranta-alue. Kivikkoisen, mäntyä kasvavan noin 100 x 50 m laajan niemekkeen maaperässä on sekä resenttejä palaneen kivien keskittymiä että varhaisia liesikiveyksiä, joista jälkimmäiset sijaitsevat vanhojen mäntyjuurakoiden lomassa. Löytökeskittymä on yhden tällaisen kohdalla, noin 1 neliömetrin kokoisella alalla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 23366:1-2). Paikka olisi sopiva leiripaikaksi, vaikka maapohja onkin kivistä.

Oivusvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen varrella, Ala-Lankojoen suusta 1 km päässä. Pyyntikuoppaketju, johon kuuluu 22 kuoppaa, kulkee joen vieressä, melko tasaisella terassilla, joka nousee Oivusvaaraa kohti. Kuopat ovat melko suuria, syviä ja pyöreitä. Kuoppien halkaisja vaihtelee 2 metristä 4 metriin ja syvyys 0,5 metristä 1,4 metriin. Alueella kasvaa mäntyä ja tunturikoivua, maaperä on hiekkaa.

Kotkajärvi Keloniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vaskojoen suun koillispuolella olevan Kotkajärven luoteisrannalla, Keloniemessä, Metsoloiden huvilalla. Kohteessa on kaksi eri tasolla olevaa löytökohtaa: alempi on tasaisella rantaterassilla, ylempi kapean harjanteen laella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 26706:1-3). Maasto paikalla on hiekkaperäistä mäntykangasta.

Syvän Harrijärven laskupuro (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kirakkajoen suusta 1,3 km itäkaakkoon, Uulahden itärannalla, Syvästä Harrijärvestä tulevan puron suun kaakkoispuolella, puronsuusta noin 80 m itäkaakkoon. Paikalla on oieni hiekkainen niemi, joka on huuhtoutunut lähes lakea myöten. Alue on mäntykangasta. Paikalta on löytynyt mm. kvartsiittiesineitä (KM 26815:1-4).

Saarikoski koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Näätämöjoen pohjoispuolella, Saarikoskesta noin 350 m pohjoisluoteeseen.

Näkkäläjärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Historiallisella ajalla käytetty välihautausmaa.

Antinkorva 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Petäjäskosken voimalan ja Jaatilansaaren itäpuolella, Kemijoen vanhasta uomasta 300 m ja maantiestä 50 m itään. Maasto on paikoin kivikkoista, mutta pääosin hiekkapohjaista havupuuvaltaista metsää. Paikalta on todettu 2006 voimajohtoreitin inventoinnissa ojaleikkauksessa palaneita kiviä. Löytöjä ei ole tavattu. Paikan luonteen selvittäminen edellyttää lisätutkimuksia.

Oalggojohka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven kaakkoisrannalla, Näkkäläjoen ja Garanasvarrin välisessä maastossa, kosteiden lanttojen reunustamalla hiekka- ja sorakankaalla, jossa kasvaa männikköä ja vaivaiskoivua. Paikan etelä- ja kaakkoispuolella virtaa Näkkäläjokeen idästä pieni Olkojoki (Oalggojohka).
Paikalta on todettu kolme pyyntikuopparyhmää. Läntisimmässä on ainakin 16, keskimmäisessä 30 ja itäisimmässä 20 kuoppaa (1,5-3 x 1,5 x 20-80 m). Itäisimmän, Garanavarrin juuressa olevan kuopparyhmän ja rinteessä erottuvan jyrkänteen välissä on kaksi tulisijaa (halk. 70-80 cm), joista toinen vaikuttaa melko myöhäiseltä. Paikalla on myös pitkänomainen kivijuotti (3 x 0,4 cm). Kohdetta ei ole tarkastettu, mutta tietojen perusteella täyttää muinaisjäännöskriteerin.

Kotakoski (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaamasjoen sivujoen Kielajoen etelärannalla. Paikalla on ilmoitettu olevan vanha lappalaisten asuntopaikka, mihin paikannimikin viittaa. Paikalla on havaintojen mukaan kotien jäännöksiä ja läheisen lammen rannalla ilmesiesti kellarikuopan jäännökset. Kentällä on asuttu vielä 1900-luvulla. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Hangaslahti 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hangaslahden eli Koiralahden suun länsirannalla. Vuonna 1972 inventoinnissa saadun tiedon mukaan paikalla on mahdollisesti lapinkenttä. Inventoinnissa 1988 paikalta ei todettu selvää merkkiä muinaisjäännöksestä. Paikan sijainti on epävarma.

Mustan kesäpaikka (Asuinpaikat)
Ajoittamaton;

Talastupa (Asuinpaikat)

Kivijärvi (1000008787) (Asuinpaikat)

Välijoki 2 (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee kankaalla avosuon reunassa Suolammen länsipuolella. Suon
tyyppi on neva ja suursarainen suo. Rajamerkkinä oleva kiviröykkiö on neliömäinen ja mitoiltaan noin 1,5 m x 1,5 m. Röykkiön korkeus on noin 0,5 m. Röykkiön keskellä on napakivi. Rakenne sijaitsee valtion ja yksityisen maan rajalla.

Kivilahti (1000008880) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Alemman Akujärven länsiosassa luoteeseen työntyvän kivilahden länsirannan tuntumassa 25 metriä rannasta. Kuoppa on halkaisijaltaan 5 metriä. Sen reunoilla on havaittavissa selvähköt vallit, mutta kunnollista kaksoismaannosta ei valleihin tehdyissä koepistoissa voitu havaita. Kyse voi olla myös luonnonmuodostumasta.

Vallen kenttä (Asuinpaikat)

Sulkusjärvi (Asuinpaikat)

Talvitupalompola (Asuinpaikat)

Ahvenjärvi (1000009034) (Asuinpaikat)

Antti Mustan talon sija (Asuinpaikat)

Nellimin talo (Asuinpaikat)

Paksuniemi (Asuinpaikat)

Salmenniemi (1000009038) (Asuinpaikat)

Könkäänjärven kievaritalo (Työ- ja valmistuspaikat)

Mäntyrinne (1000009040) (Asuinpaikat)

Nirrola (Asuinpaikat)

Mielgânjargâ (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Paikalla kerrotaan olleen lapinkenttä. Vuonna 1972 tehdyssä tarkastuksessa siitä ei todettu mitään merkkiä.

Hietajärvi (1000009044) (Asuinpaikat)

Seitapää (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Paikkaa ei ole arkeologisesti tarkastettu.

Munkki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Munkki eli Munkkihieta sijaitsee Simojoen suusta noin 5 km länsilounaaseen, Perämeren rannalla. Kyseessä on laajahko kangas, jonka rannassa on kesämökkejä. Kivikkoinen kankaan laki kohoaa noin 12,5 metrin korkeuteen.
Hietalan talosta noin 200 m lounaaseen on useita viljelysraunioiksi tulkittavia kookkaita kiviraunioita sekä ainakin kolme kiviaitaa.
Munkkihiedan alueeseen liittyy useita tarinoita munkeista (ja munkkileivonnaisista).

Nauriskumpu (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 1 km pohjoiseen Liakan ja Lautamaan välisestä tiestä. Vallit sijaitsevat kummulla, jolla ei ole nimeä, lähin karttanimi on kummun luoteispuolella sijaitseva Nauriskumpu. Alueen kasvillisuus on kosteaa kuusimetsää, jossa aluskasvillisuutena kasvaa sammalta ja varvustoa.
Paikalla on havaittu kolme turvevallia, jotka sijaitsevat kummun lounaispuolella pienen metsästysmajan ympärillä.Turvevallit ovat suorakaiteen muotoisia rakenteita, joiden keskusta on maanpinnan tasolla. Vallien päällä kasvaa vahva aluskasvillisuus ja puusto.
Vallien tarkemmat tiedot on liitetty rekisterin erilliskohteet välilehdelle.

Pirkkiö Ruonanmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruonanamäellä, Pirkkiön saaren itäosassa. Ruonanmäen läpi kulkevan metsätien pohjoispuolella sijaitsee matalien kivivallien keskittymä. Kivivallit ovat loivasti etelään laskevalla rinteellä, jossa kasvaa kuusivaltaista sekametsää.
Neljä valleista on pohjois-eteläsuuntaisia ja yksi valli yhdistää kaksi pitkittäisvallia eteläpäästään. Vallien leveys on 1,5-2 m ja korkeus 0,3-0,6 m.
Paikallisen perimätiedon mukaan vallit ovat olleet perustana venelaiturille.

Hautaharju (1000009280) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Hautaharju sijaitsee Yli-Vojakkalan pohjoispuolella. Hautaharjun luoteiskulmassa, metsätien itäpuolella on yksittäinen kuoppa. Kuopan länsi- ja pohjoispuolella on vanha soranottoalue. Kuopan halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,40 m.

Kelliniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Livojärven Suottaselän länsirannalla, Kellinniemen pohjoisrannalla, jossa on iältään epävarma liesikiveys.

Nälkäjoki Luusua 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Näkkäläjärven eteläpuolella. Näkkäläjoen länsipuoliselta jokseenkin tasaiselta kankaalta on tavattu asuinpaikasta kertovia kvartseja polun kuluttamalta maan pinnalta.

Máttimuš Mádjjohsuorgi (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kevon luonnonpuistossa, Máttimuš Mádjjohsuorgin pohjoispuolisella vaaralla. Paikka on loivaa harvakoivuista vaaranrinnetta. Kuoppia on kaksi. Ne sijaitsevat 50 metrin päässä toisistaan hiekkamaassa. Muodoltaan kuopat ovat säännöllisen pyöreitä, jyrkkäreunaisia kartioita. Kuopissa ei kasva kasvillisuutta. Kuoppien syvyys on 1,5-2 m ja halkaisija 5 m.

Suorbmaljohka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Useita purnuja havaittu vaellusretkellä Suorbmaljohkan länsipuolella Ceavrresgielasin länsirinteellä rakkakivikossa. Paikkaa ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Pellikoskenmaa pohjoinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pikku Mannajärven itäpäästä 250 m itäkaakkoon. Pellikoskenmaan kankaan pohjoisosassa on halkaisijaltaan parimetrinen kivilatomus, joka tulkittiin 2006 inventoinnissa lähihistoriaan ajoittuvaksi kiukaan jäännökseksi.

Námmácohkka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puukaarre. Tunnetaan nimellä Námmácohkka / Nammatsokka.

Suohpajávri 3 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Suohpajärven pohjoispään länsipuolisessa Nammaskaidin rinteessä, Mielkijokisuun pohjoispuolella. Kyseessä on maakivi, jonka alle pantu luita. Kohde on dokumentoitu 2006, mutta sitä ei ole arkeologisesti tarkastettu.

Riikkavárri (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Utsjoen keskustan länsipuolella, Riikkavárrin pohjoispuolella. Paikalla on kartoittajan tiedonnanon mukaan vanha poroaita, mutta kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Korteniemi - Riihelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla sijainnut Korteniemen talo, joka on rakennettu viimeistään 1700-luvun alussa. Talossa on yöpynyt 1736-1737 Pierre Maupertuis retkikuntineen. Korteniemen pihapiiristä on säilynyt piirros (Herbelot), joka on julkaistu 1744 (Outhier). Tila on säilynyt ainakin 1820-luvulle asti. Viimeiset Korteniemen rakennukset ovat tuhoutuneet Pellon kylän hävityksessä 16.10.1944. Alue on nykyisin rakennettua taajamaa. Kohteen arkeologista luonnetta ja rakenteiden mahdollista säilyneisyyttä ei ole selvitetty.
Vuonna 1984 löytyi vanhan Korteniemen talonpaikan pohjoispuolelta arvioilta 60-70 m päästä Riihelän tilan perunapellosta kivikautinen tuura (KM 25664), talosta noin 30m rantaan päin, matalan terassin alta. Alue on loivasti länteen viettävää rantapeltoa, noin 4 m jokea ylempänä ja sen rannasta 60 m. Paikalla on hiekkamaata. Muuta mahdolliseen kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa ei ole havaittu, vaikka laaja niemeke on sopiva myös esihistorialliselle asutukselle.

Kylmäoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hannukaisissa, Äkäsjoesta etelään erkanevan Kylmäojan varrella
ojan suusta noin 120 metriä etelään. Kohteessa on halkaisijaltaan 12 metrin kokoinen tervahauta, jonka halssi päättyy tieleikkaukseen ja on osittain tielinjan tuhoama. Leikkauksessa näkyy hiiltä. Haudan keskikohdan syvyys on noin 1.5 metriä. Haudan vallit ovat noin 1.5 metriä leveät ja 0.3 metriä korkeat.

Kylmäoja 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Hannukaisissa, Äkäsjoesta etelään erkanevan Kylmäojan suun länsipuolella, Äkäsjoen ja sen varrella kulkevan mökkitien eteläreunalla.
Paikalla on osin maahan kaivetun pirtin pohja (”tervapirtti” tervahaudan vieressä) mitat vallien reunoilta 4 x 4 m, sisältä 2 x 2 m, uuni itäseinällä 1,5 x 1,5 m. Valli 50 cm korkea, permantokuopan syvyys noin 80 cm. Valli ja uunin jäänne turvettuneet runsaasti. Vallin sisäpuolella yhä nähtävissä hirsiä, ts. talossa ollut hirsikehikko. Oviaukko
pohjoiseen (joelle) päin. Talonpohjan vieressä, sen eteläpuolella varastokuoppa,

Vuopmeveadji (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muotkatunturin erämaa-alueen länsirajalla, Inarinjokeen laskevan Vuopmeveadjin etelärannalla kohoavan harjanteen koilliseen työntyvässä päässä. Paikalta on todettu mahdollinen pyyntikuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Gálgoaivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu. Merkitty vanhoille peruskartoille.

Moidumalas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karigasniemen Kaamasmukan kohdalla, päätieltä noin 5 km etelään. Moaidunaláš on ollut Paistunturin paliskunnan ensimmäinen talvikäytössä ollut erotuspaikka, joka on tehty 1930-luvulla. Kämppäkylä, josta ei ole enää yhtään rakennusta jäljellä, on sijainnut aidasta noin 500 m kaakkoon. Viimeinen erotus on pidetty vuonna 1954.
Aidan halkaisija on ollut noin 200 metriä ja sen ympärillä on sijainnut kymmeniä pieniä karsinoita, halkaisijaltaan suunnilleen 20 metriä. Aidan läheisyydessä on sijainnut myös neljä kahvilaa. Aidan puurakenteet ovat suurelta osin lahonneet ja kaatuneet. Aitapohjassa kasvaa miehen korkuisia koivun vesoja.
Kohde on tarkastettu Lapin kulttuuriympäristöt tutuksi-hankkeessa ja se on merkitty vanhoille peruskartoille.

Ráhpesoaivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu. Merkitty vanhoille peruskartoille.

Seskamojärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu. Merkitty peruskartoille.

Stuorroaivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu. Merkitty vanhoille peruskartoille.

Urruáivi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu. Merkitty peruskartoille.

Urruáivi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä. Ei tarkastettu.

Vuomajoki (1000010624) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsähallituksen tietojärjestelmästä

Roavvecohkka (1000010797) (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Roavvecohkkan laella, Utsjokilaakson Boearesgiettejavrin itäpuolella, Kenestuvalta 2,5 km kaakkoon. Tiedonannon mukaan laella on pyöreä, vanhalta näyttävä latomus (halk. 1 m, kork. 1,5 m). Kyseessä on mahdollisesti rajamerkki, mutta myös muu rakennelma voi tulla kyseeseen. Kivirakennelmasta noin 100 m päässä on toinen kivipyykki, Rakennelmat eivät näytä liittyvän ainakaan nykyään tiedossa oleviin rajoihin. Paikkaa ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Puksajavroaivvik (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kaldoaivin erämaassa. Paikalla on tiedonannon mukaan kiveys. Kyseessä on ilmeisesti melko myöhäinen tai jälkeenpäin pengottu rakennelma. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Majavajärvi (Asuinpaikat)

Peltotievan vainio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Peltovuoman kylän pohjoislaidalla, Angelinjärven pohjoispuolisen kankaan itäosassa, sähkölinjan alla ja eteläpuolella on niin sanottu Pelto-Erkin vainio. Paikalla kerrotaan olleen kiviaita/-aitaus, joka olisi ollut kooltaan noin 30 x 30 metriä ja korkeudeltaan metrin.
Perimätiedon mukaan Pelto-Erkki -niminen henkilö olisi viljellyt paikalla ohraa ja ruista 1700-luvulla. Kiviaita on jälleenrakentamisen aikana ajettu rakennusten pohjiksi/perustuksiksi. Paikalla oli vuoden 2005 tarkastuksen aikaan jonkin verran kiviä, mutta kohde on käytännössä tuhoutunut.
Vuonna 2014 löytyi metallinetsimellä mielenkiintoinen 1700-luvulle ajoittuva pronssinappi noin 50-60 m annettua koordinaattia pohjoisempaa. Löytöpaikka sijaitsee seurantalon pohjoispuolella olevan kuntoradan varressa, noin 70 metriä Ounastiestä länteen. Napissa on kruunun kuva, tekstiä ja vuosiluku 1792. Nappia ei talletettu Kansallismuseon kokoelmiin (verifikaatti ja valokuva).

Frimannin kenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muonion kirkosta noin 29 kilometriä eteläkaakkoon Salmijärven luoteispään koillisrannalla. Paikalla olevan talon pihapiirissä on mainittu olevan kotasijoja.
Vuoden 2005 tarkastuksen aikana talonväki ei ollut paikalla. Aiemman kuvauksen perusteella ei kotasijoja pystytty varmuudella paikantamaan. Alueella oli joitakin epämääräisiä kumpareita ja kuopanteita, mutta ei selviä rakenteita.

Rumajärvi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Muonion kirkosta noin 29 kilometriä eteläkaakkoon, Rumajärven koillisrannalla. Järveen viettävässä jyrkässä rinteessä mainituksi olevaa kvartsilouhosta ei vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä pystytty löytämään.
Aiemman kuvauksen perusteella kyse saattaa olla varsin pienestä lohkareesta, josta kvartsia olisi lohkottu. Koordinaattien osoittamalla paikalla on jyrkkä kivikkorinne.

Salmijärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muonion kirkosta noin 29 kilometriä eteläkaakkoon. Koordinaattien osoittamassa paikassa, etelässä olevaan järveen laskevassa, jyrkähkössä rinteessä on luotainen tasanne/tasanteita. Niistä ei vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä tavattu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä, vaikka paikalle tehtiin muutamia koekuoppia.
Rinteessä olevan notkelman eteläreunassa on kohdassa p: 7514787, i: 3368554 moderni kaivanto, ja siitä noin 20 metriä eteläkaakkoon luontainen matala kuru. Kohteesta on aiemman tutkimuksen mukaan havaintoja asumuksenpohjista, joilla lienee tarkoitettu jotakin näistä.

Sarminiemi Ikkerinniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarijärven Sarminiemen Ikkerinniemessä. Paikalla on mahdollisesti kenttä.

Sammakkoselkä Kylmäntuvanlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Sammakkoselän Kylmäntuvalahden pohjoisrannalla.

Satapetäjäselkä Kaakkurilampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ianrijärven koillisrannalla. Tiedonnanonnon mukaan Inarijärven järven ja kaakkurilammen välisellä kannaksella olisi kenttä, mutta 1988 inventoinnissa mukaan alue on louhikkoista ja rantautumiseen sopimatonta.

Partakko länsi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Partakossa, maantien länsipuolella. Paikalla tiedonannon mukaan kodanpohjia, kuoppia. Ei tarkastettu.

Mukkajärvi itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mukkajärvi (Mokkejävri) sijaitsee Myössäjärven lounaispuolella, noin 600 m Vaadinselältä Alajärvelle kulkevan metsäautotien pohjoispuolella. Myössäjärven ja Mukkajärven välillä on Harrijärvi, josta laskee puro Mukkajärveen.
Mukkajärven itäpään kapean lahdelman eteläpuolelta, noin 20 m paikasta, jossa puro laskee Mukkajärveen, löytyi järven rantaa pitkin kulkevalta polulta, osin kuntan alta palaneita kiviä, palanutta hiekkaa ja hiiltä. Noin 4 m tästä vanhemmasta tulisijasta pohjoiseen löytyi polun varren hietikosta pinnaltaan lähes sileäksi kulunut kolikko, jonka ikää on vaikea määrittää. Vanhan tulisijan viereen oli tehty myös uusi, pyöreä nuotiokiveys. Koepistot olivat löydöttömät. Kohteen luonteen määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.

Mukkajärvi etelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mukkajärvi (Mokkejävri) sijaitsee Myössäjärven lounaispuolella ja Rahajärven luoteispuolella, Vaadinselästä Alajärvelle kulkevan tien pohjoispuolella. Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Mukkajärven etelärannan keskiosassa, pohjoiseen pistävän niemen läntisellä törmällä, noin 15 m koilliseen savottakämpän hirsikehikosta.
Kuluneella, hiekkaisella rantatörmällä on havaittavissa rikkipalaneita kiviä ja punaiseksi palanutta hiekkaa. Koekuopasta tuli esiin lisää palaneita kiviä, tummanpunaruskeaa likamaata (noin 5 cm paksu kerros) ja muutamia hiilenmuruja. Muutoin hiekkatörmä oli löydötön.
2017 inventoinnissa kohteesta ei saatu lisätietoja.

Malkosaaret luode (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kolme Malkosaarta (Malgâsuolluuh) sijaitsee Kasariselän länsilaidalla, Leviä Petäjäsaaresta koilliseen. Luoteisimman Malkosaaren kallioperä on hyvin rautapitoinen, ja sen länsilaidalla on selkeitä jälkiä rautapitoisen kiviaineksen pienimuotoisesta irrottamisesta kallioperästä ainakin kahdessa eri paikassa.

Selkälahti (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Selkälahti (Jornâluohtâ) sijaitsee Kasarinselän itälaidalla, Koutunkisaaren eteläpuolella ja Varttasaaren pohjoispuolella, Cärbinsuálui-saaren pohjoiseen, Selkälahdensalmeen avautuvassa lahdessa.
Selkälahden pohjoisranta on kalliota ja kivikkoa, ja sen keskiosan kaakkoon pistävällä niemellä on Metsähallituksen kämppä. Kämpästä noin 30 m kaakkoon oli kalliolla kolmessa kohdassa suuria kvartsilohkareita, joista oli hakattu irti erikokoisia paloja.

Ukonjärvi luode (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Ukonjärvi (Äijihjävri) sijaitsee Ivalon ja Inarin puolessa välissä, ja E4-tie kulkee sen länsirantaa pitkin. Aivan järven luoteispäässä sijaitsee parkkipaikka, jonka itäpuolella on heinittynyt kenttä ja rakennuksen peruskiveys. Paikalla on sijainnut toisen maailmansodan aikana tuhottu Ukonjärven valtionmajatalo.
Kentässä on näkyvissä pohjois-eteläsuuntaisen, 12 m pitkän ja 5 m leveän talon peruskiveys. Lounaisnurkassa on 1,5 m x 1,5 m kokoisen tulisijan peruskiveys. Oviaukko on länteen.
Vuonna 2015 välitetyn tiedon mukaan paikalla on asunut Johan Anderss Morotttaja, kruunun nimismies, joka olisi kadonnut vuonna 1798.

Miesniemi Kankivuonon perä (Asuinpaikat)
Moderni; Miesniemi-niminen tila sijaitsee varsinaisen Miesniemen ja Kankivuonon välissä, aivan Kankivuonon pohjukassa, loivalla, koilliseen viettävällä rinteellä. Asuinkenttään muuttivat sotien jälkeen Nestori ja Maria Karisaari läheiseltä Kankiniemen tilalta, joka sijaitsee Miesniemen tilasta 1,6 km koilliseen.
Kenttä on asuttu. Noin 40 m päärakennuksesta pohjoiskoilliseen on näkyvissä rakennuksen peruskiveys, jonka koko on 8 m x 5 m. Kentässä on pystyssä vielä vanhaa rakennuskantaa, mm. navetta ja kellari.

Jurmurova (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Jurmurovat (Jormoruàvih) sijaitsevat Solojärven itäpuolella ja Otsamon sekä Juutuanjoen eteläpuolella. Kohde sijaitsee Jurmurovien kaakkoispuolisessa rinteessä, Päiväpuolijärvestä noin 0,5 km etelälounaaseen.
Tiedonannon mukaan paikalla on ainakin neljä kivirakennelmaa. Rinnettä inventoitiin vuonna 2008 ilmoitetun paikan ympäriltä noin 280 m mpy käyrälle saakka, mutta sieltä löytyi ainoastaan yksi mahdollinen soikeahko latomus. Se on kaakko-luodesuunnassa 3,5 m pitkä ja noin 1,5 m leveä. Halkaisijaltaan noin 20-25 cm kokoisia kiviä on ladottu puolikaaren muotoon niiden koillispuolella olevaa kalliota vasten. Koepistosta latomuksen keskeltä tuli tummanpunaista, tahmeaa maata.

Tulppio, Sorakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivi- ja/tai varhaismetallikautinen asuinpaikka sijaitsee 0,1 kilometriä Tulppiosta luoteeseen Tulppion majojen ja Sokliin vievän tien eteläpuolella Tulppiojoen itärannan mäntykankaalla, Soklin tien ja sorakuopan välisellä alueella. Löytöalue on Tulppiojoen rannalla sijaitseva melko tasainen hiekkapohjainen mäntykangas.
Vuoden 1988 inventoinnissa pintaeroosion kuluttamalta alueelta löytyi joitakin epämääräisiksi kuvailtuja kvartsi-iskoksia., jotka saattavat olla peräisin raskaiden työkoneiden tms. alla murskaantuneista luontaisista kvartsimukuloista. Vuoden 2008 inventoinnissa selkeitä kvartsi-iskoksia ei paikalla havaittu.
Vuoden 2013 inventoinnissa alueen todettiin olevan suurimmaksi osaksi hyvin myllättyä ja vanhan sora-kuopan sekä Soklin tien väliselle alueelle on rakennettu mökki ja helikopterikenttä, idempänä on myös pieni lentokenttä. Maaperä on alueella pikkukiveä ja soraa. Alueen eteläosassa, vanhan sorakuopan eteläpuolella on ehjempää maastoa Tulppiojoen partaalla. Koekuoppia ei alueelle tehty, sillä se ei suoranaisesti ole vaarassa osayleiskaavassa esitettyjen suunnitelmien perusteella.

Rantatupakenttä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Inarijärven itäosassa, Kessivuonon suusta noin 2500 metriä koilliseen olevassa pikkuniemekkeessä (säännöstelyn takia nykyisin pieni saari). Paikalla on tiedonannon mukaan lapinkenttä, jota sanotaan Rantatupakentäksi. Paikkaa ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Rantavainio (1000013981) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka Pellon kirkonkylän Jolmanpäässä, Tornionjoen Pellojärveen yhdistävän Jolmanputaan etelärannalla, laajassa niemekkeessä, putaan järven puoleisessa päässä. Vuonna 1926 paikalta on löydetty tasataltta (KM 8713), tiedon mukaan 25 cm syvyydestä viljelemätöntä lietemaata kynnettäessä. Löytöpaikka oli Koivuniemessä, tasaisella maalla järven rannassa, noin 400 m talosta (Rantavainio ?) etelään (tai mahdollisesti lounaaseen). Niemekkeen kärkeä, jonka kautta rautatie nykyään kulkee, on nimitetty Koivuniemeksi. Myös putaan ranta on siirtynyt rantapadon vuoksi useita kymmeniä metrejä. Löytöpaikka lienee rautatien itäpuolella Vasikkasaarta vastapäätä. Peltoalueilta on muitakin kiviesinelöytöjä: Saarikon tilan pellosta kerrotaan Leonard Jolman aikoinaan löytäneen useita kiilamaisia kiviesineitä (ilmeisesti kirveitä tai tuuria). Niitä oli löydetty myöhemmin riihen eteen kootusta kivikasasta. Jolman perikunnan rakennukset sijaitsivat (1984) noin 200 m arvioidusta Koivuniemen löytöpaikasta länteen. Löytöjen ja löytöpaikan perusteella alueella rautatielinjan vaiheilla lienee kivikautinen asuinpaikka.
Paikkaa ei ole tarkastettu vuoden 2008 Pellon keskusta-alueen historiallisten muinaisjäännösten inventoinnissa. Tarkastuksessa 2009 alueen todettiin kasvavan tiheää pensaikkoa, jossa pintahavaintojen tekoon ei ollut mahdollisuutta.

Tuomas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 7952) sekä toisen kiviesineen löytöpaikka valtatien itäpuolella Lehmivaarassa, Tuomaan tilalla, noin 300 m Tuomaan talosta (torpasta) pohjoiseen. Karkeaa viljelemätöntä rinnettä kuokittaessa löytyi v. 1921 kovaan savimaahan painunut kourutaltta. Löytöpaikan on vuoden 1984 inventoinnissa todettu olevan Tuomaan tilan navettarakennuksen takana pellolla, kaakkoon viettävässä rinteessä, josta olisi myös toinen teroitettu kiviesine, joka sittemmin on joutunut hukkaan. Rinne laskeutuu noin 50 m matkalla 3 m alavaksi pelloksi raivatuksi jängäksi. Mahdollisesti tällä vaarojen ja kumpuilevien kangasmaastojen ympäröimällä suoalueella on ollut vesialue. Alueen pellot ovat inventoinnin aikana olleet käsittelemättä, joten pintahavaintoja mahdollisesta asuinpaikasta ei ole voitu tehdä

Vuopio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pellon kirkonkylän länsipuolella sijaitsevan Nivanpään Vuopion talon perunamaasta kerrotaan joskus 1900-luvun alkupuolella löytyneen useampia teroitettuja kiviesineitä, ilmeisesti talttoja, jotka kuitenkin ovat joutuneet hukkaan. Yhdessä oli tähtikoristetta, eli sitä lienee käytetty nappivalimena. Mainitun löytöpaikan arveltiin vuoden 1984 inventoinnin aikaan sijainneen Mäntyrannan puusepäntehtaan paikkeilla. Se on loivasti kumpuilevaa kangasmaata, noin 300 m Torniojoen rannasta etelään. Löytöpaikan sijainti Torniojoen mutkan niemekkeen länsireunassa on sovelias kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Alue on varsin asuttua, eikä uusia löytöjä ole tiedossa. Pikku-Taivaankankaan kivirakennelmat (kohde 854010011) sijiatsevat Vuopiosta noin 400 m etelään. Paikkaa ei ole tarkastettu vuoden 2008 Pellon keskusta-alueen historiallisten muinaisjäännösten inventoinnissa.

Kotasaajo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peruskarttn nimen Kotasaajo perusteella arvioitu tarkastamaton saareke Salmijärven lounaisrannalla paikassa, jonka järven laskujoki (Salmijoki) kiertää ja muodostaa Kotasaajan joen ja järven rajaaman niemekkeen. Nimi viittaa mahdoliseen, ensisijaisesti historiallisen ajan kotasijaan, mutta paikan sijainti on myös sopiva esihistorialliselle asuinpaikalle. Noin 2 km koilliseen on Kotarova vaara, etelän suunnassa Peuravuona ja Peuravuomansaajo. Vahtolan mukaan lähellä Pellon kirkonkylää on myös Lapinkotajänkä.

Lampssaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muistitiedon mukaan Nivanpään länsipuolella Torniojoen mutkan kohdalla sijaitsevassa Lampssaaressa olisi ollut Pellon saamelaisten viimeinen asuinpaikka. Tästä merkkinä saaressa kerrotaan olleen näkyvissä raunioita. Täältä asukkaat olisivat muuttaneet Lampssijärvelle antaen uudelle asuinpaikalleen vanhan nimen ja edelleen Ruuhijärvelle Kainuunkylän isäntien tieltä. Arkeologit eivät ole tiettävästi tarkastaneet tätä kohdetta.
Toinen asuinpaikkasaari ja mahdollinen kauppapaikka on ollut Pellon keskustan kohdalla Ruotsin puolella rajaa sijaitseva Kylänsaari, josta tunnetaan muistitietoja seitapaikasta, kiviesineitä, painanteita, mahdollisia peuranhautoja. liesikiveys sekä raunioita. Ainakin kiviesineet KM 13296 (tuura), (Pohjois-Pohjanmaan museo 318=991, tuura) sekä rombinmuotoinen kivikirves, olisivat Kylänsaaresta.
Mahdollisesti näiden saarten saamelaisasutus oli jäljellä vuoden 1600 vaiheilla.

Saivonpalo (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Seitakivi sijaitsee Raattaman kylän länsipuolella, Saivovaaran itäpuolella Saivovaaranpalossa, metsätien pohjoispuolella, 2,5 km Raattamasta Peltovuomaan vievältä maantieltä länteen. Inventoinnissa 2007 seitakiveä ei pystytty
inventoinnissa kuitenkaan paikallistamaan aimpien koordinaattien osoittamalla alueella useiden kivien joukosta. Saatujen ilmoitusten mukaan kivi on peruskartan seitakivimerkin vaiheilla vaaran laella, noin 200 m aiemmista koordinaateista eteläkaakkoon. Myös Raattaman kyläläiset ovat ilmoittaneet tästä vanhan polun varressa olevasta kankaalla yksinäisestä seitakivestä, jonka kautta on käyty kalassa Saivojärvellä.

Puukkoaho (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen maakuoppa Ison Kuukasjärven pohjoispään luoteispuolella, järveä kiertävän maantien luoteispuoleisella kankaalla. Se on noin 4 m laaja ja 70 cm syvä mahdollinen pyyntikuoppa. Kuoppaa ympäröi valli ja humus non ympäristön kanssa yhdenmukainen, reunat loivia ja maapohja osin kivistä hiekkamaata. Kuoppa on paikannettu Ranuan perusinventoinnissa 1990. Lapin maakuntamuseoon vuonna 2009 tulleen ilmoituksen mukaan kuoppa olisi maanomistajan 1960-luvulla sorastustyön takia tekemä. Kuoppa on kuitenkin epätyypillinen lapiomiehen työksi ja on epäselvää, tarkoittaako ilmoituksen kuoppa inventoinnissa aiemmin havaittua.

Kirppakenttä (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kuhan taajaman eteläpuolella, Kuhajärven ja Kuhan Takajärveä yhdistävän joen itäpuolen kankaalla, on suon reunassa vaatimaton maatunut kuopanne, kooltaan noin 1,5x1 m ja 0,4 m syvä. Kyse ei ole pyyntikuopasta, mutta kuopan tarkoitus on määriteltävissä ainoastaan tutkimuksilla. Maatumisasteen perusteella se ei kuitenkaan ole tuore.

Ruumissaari (1000014934) (Hautapaikat)
Historiallinen; Pöyrijärven pohjoispään itärannan tuntumassa on pitkänomainen Ruumissaari, jonka eteläosassa on 4-5 kuopannetta, jotka perimätiedon mukaan ovat kesähautoja. Myös saaren pohjoispuolella olevia kahta pienempää saarta on kuvattu kesähautaussaariksi ja kaikkia yhteisesti Ruumissaariksi tai Haminasaariksi. Ruumissaareen kerrotaan haudatun Näkkälän Mustalompoloon 16-17-vuotiaan hukkunut saamelaistyttö 1800-1900-luvun vaihteessa. Paikka tarkastettiin 2009.

Proksin saivo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pöyrisjoen yläjuoksulla Proksin saivon luona on kerrottu olleen seitakivi. Saivo sijaitsee Pöyris- ja Suomajoen kohtauspaikasta 5,6 km etelään. Torvisen ja Halisen (1999) mukaan saivon pohjoispään länsirannalla on 1,5 m korkea ja 1 m leveä kivi, jolle kalastajat ja poromiehet ovat uhrtanneet. Saivon rannat ovat etelää lukuuun ottamatta kiviset. Vuoden 2009 tarkastuksessa mainitunlaista kiveä ei löydetty ja havaitut kivet olivat matalampia, joiden joukossa on suurehkojakin. Näistä saivon pohjoispuolella, niemen kärjen kohdalla, aivan rannassa on kivi, joka erottuu vastarannalle saakka, ja vastaa tunnettujen seitojen sijaintia. Sen pitäminen seitana kuitenkin edellyttäisi lisätutkimuksia.

Ristimellanjärvi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Ilmeisesti 1700- tai 1800-luvun rautamalmin louhintaan ja Ruotsin puoleiseen Köngäsen ruukin toimintaan liittyviä pieniä louhoksia. Koordinaattien osoittama louhos sijaitsee Ristimellanjärven etelärannasta noin 150 m lounaaseen kankaan länsilaidalla. Louhoskuoppa on kallioseinäinen, noin 3 x 2,5 x 1,4 m laajuinen. Inventoinnissa 1999 paikannettu mahdollisesti raudanpelkistykseen liittyvä suorakaiteen muotoinen vallien ympäröimä kaivanto on tästä 150 m koilliseen, syvyydeltään 1 - 1,5 m. (koordinaatit 7486132/3363537). Vuoden 2006 inventoinnissa tämä on arvioitu maa-aineksen ottokuopaksi. Lähiympäristössä lienee muitakin louhoksia (Ristimellanjärven koillispuolella runsas 100 m).

Haapaniemi (1000015263) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pellon kaakkoiskulmassa sijaitsevan Nuasjärven kaakkoisosassa olevassa Haapaniemessä kerrotaan joskus 1900-luvun alkupuolella vielä olleen kivestä tehty piisi, ulkouuni. Paikkaa oli pidetty lappalaisten entisenä asuinpaikkana. Paikkaa ei tarkastettu Pellon perusinventoinnissa 1984. Niemi on säilynyt rakentamattamana 2000-luvun alkuun. Samanlaisen piisin kerrotaan olleen myös järven länsirannalla Nuasniemessä paikalla, jolle oli sittemmin rakennettu ja raivattua peltoa.

Kenttälampi länsi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Onkamojärven ja Kenttälammen välisen harjanteen länsipäässä, harjannetta myötäilevän kärrytien eteläreunassa. Kyläläisten kertoman mukaan paikalta on löydetty 1937-1938 luita ja pronssiesine, jotka ovat hävinneet. Paikalla on tehty pienialainen koekaivaus 1993, mutta tutkitusta kohdasta ei ole todettu mitään hautaukseen viittavaa. Ympäristöä ei ole tutkittu. Paikalta 700 m itään, saman kärrytien pinnasta on löydetty 1970-luvun lopulla myöhäisrautakautinen eläinriipus (ks. Kenttälampi koillinen 2).

Kivelänvaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Paloperä Kivelän kyläkeskuksen luoteispuolisessa Kivelänvaarassa. Vaaran rinteestä on 1991 inventoinnissa todettu pyyntikuoppia ja nauriskuoppana pidetty kivikehä.

Puukkoniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paloperä Kivelän kyläkeskuksesta etelään, Kivelänjärven lounaisrannalla sijaitsevassa Puukkoniemestä. Paikalta on löydetty hioin. Perimätiedon mukaan niemessä on ollut lappalaisasuinpaikka.

Sohramonkenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paloperässä, Kivelänjärvestä Isojärveen virtaavan Sohramojoen varressa. Kenttä on tuhoutunut patoa rakennettaessa 1900-luvun alussa. Kentästä on kuitenkin ehditty siirtää Kivelän tilan rantaan kala-aitta, jossa on vuosiluku 1688. Kyläkeskuksen länsipuolella,

Rakkaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijärven Javaruksen itärannalla, Lehtopalon vaaran länsipuolisessa Rakkaniemessä. Jäännöstä ei ole arkeologisesti tarkastettu, mutta kuvan perusteella kyseessä on pyykki. Jäännös sijaitsee Kemin pitäjän ja Kemin Lapin rajapaikkoina 1687 mainittujen Tarsavaaran ja Javaruskankaan välillä.

Suosaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lapalionjärven koillispuolella kohoavan vaaran laella. Jäännöstä ei ole arkeologisesti tarkastettu, mutta kuvauksen perusteella kyseessä on rajapyykki.

Nousu 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nousun kylässä. Jäännös sijaitsee Kemikylän ja Kuolajärven rajalla, joka määritelty 1795 ja esitetty Wahlenbergin kartassa 1802.

Ahvenjärvi (1000016718) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Äkäsjoen eteläpuolella sijaitsevan Ahvenlammen länsirannalla todettiin inventoinnissa 2008 rakennuksen pohja ja kiukaan jäännös ja kellarikuoppa. Perusta ja kiukaan jäännös ovat vahvasti sammaloituneet, mutta yhdellä sivulla havaittiin vielä muutamia kelottuneita hirsiä. Kyseessä lienee kämpän raunio 1900-luvun alusta.

Talviaissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren pohjoispäässä on perimätiedon mukaan kesähautoja. Talviaissaari on mainittu myös Kemin pitäjään kuuluneen Kemijärven ja Kemin Lapin Sodankylän välisenä rajapaikkana 1795.

Lapinelosijanniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on tiedonannon mukaan "lappalaisasuinpaikka". Länsirannalla ei havaittu inventoinnissa 1992 merkkejä asuinpaikasta. Paikka saattaa olla muualla. Paikannimi ja varsinkin itäranann niemi sopisi asuinpaikaksi.

Illinkiharju (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Yksittäinen pieni maakuoppa Aavasaksalta Raanujärvelle johtavan maantien 932 eteläpuolella Illinkiharjulla. Kuoppa todettiin kaakko-luode suuntaisen, loivasti lounaaseen laskevan hiekkakankaan alaosassa. Kuopan tarkoitus ei ole selvillä, mutta luontainen se ei ole. Kuoppia, muita rakenteita tai löytöjä ei havaittu avohakatulla alueella, jota ei ollut äestetty tarkastusajankohtana kesäkuussa 2010. Paikka tai kangas kokonaisuutena vaikuttaa sopivalta myös kivikautisen asuinpaikan sijoittumiselle. Tarkastus kuitenkin rajoittui vain runsaan 200 m matkalle kankaan lounaisrinnettä ja lakea, jossa ei ollut juurikaan maaperän rikkoutuneita havaintokohtia. Mahdollisesti asuinpaikalle sopivimmat alueet ovat kankaan luoteisosassa, jossa se kohtaa pienet Illinkijärvet ja suonreunat. Saman kankaan itäosassa on peruskartalle merkitty kaksi tervahautaa.

Kittilänjärven Kangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kemi-Oulu välisen valtatien E4 pohjoispuolella, kuivuneen Kittilänjärven länsireunalla, rinteessä. Paikalla on maakuoppia ja kiviröykkiöitä, jotka ovat mahdollisesti ihmisen tekemiä. Tarkka sijainti ei ole tiedossa.

Tikkasen Vieriharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Neljä pyyntikuoppaa hiekkaharjulla. Paikkaa koskevan kuvauksen mukaan kuopat sijaitsevat Tikkasen Vieriharjulla. Kartat mukaan paikka on Kemihaaran tien pohjoispuolella, lammen eteläpuolisella harjulla. Tarkkaa sijaintia ei ole voitu määrittää.

Ákšojävri Sieidikeđgi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Inarin luoteisosassa Kaamas- ja Peltojokien välissä Aksujärven länsirannalla on pienen Sijdajuuvasin puron suun eteläpuolella vedessä noin metrinen matala kivi, johon T.I.Itkonen ja M.Mattus ovat viitanneet 1940-luvulla peuranpyytäjien seitana.

Thiestle (Alusten hylyt)
Historiallinen; Haaksirikkopaikka on Keilakrunnin karikon alueella, mutta sijaintipaikka ei ole löydetty.
Norjalainen höyrylaiva Thiestle. Alus ajoi karille ja haaksirikkoutui vuonna 1900 ollessaan matkalla Pernausta Tornioon hakemaan puutavaraa. Vähän ennen karille ajoa laiva oli ohittanut Pohjantähden matalan. Miehistö pääsi pelastautumaan pelastusveneellä lähimpään saareen. Pelastusalus Merkur kävi haaksirikkopaikalla ja totesi laivan jäävän hylyksi. Hylky ja siitä pelastettua tavaraa myytiin huutokaupalla 13.9.1900. Hylky myytiin romukauppiaalle, jonka työn jäljiltä pohjaan jäi ilmeisesti vain hyvin vähän laivan osia.
Thiestle oli rakennettu Englannissa 1879. Laiva oli 50,6 metriä pitkä ja 9,5 metriä leveä. Kantavuutta oli 307 brt.

Albano (Alusten hylyt)
Historiallinen; Haaksirikkopaikka on Sarvi -saaren lähellä, mutta sijaintipaikkaa ei tunneta.
Englantilaisen höyrylaiva Albanon hylky, jonka sijainnista ei ole varmaa tietoa. Alus haaksirikkoutui syyskuussa 1897 Kemin Sarven lähellä. Tuolloin alus oli painolastissa matkalla Ruotsin Trelleborgista Alakalixiin. Se ajoi sumussa ja myrskyssä karille. Pelastusyhtiö Neptunin pelastusalus Gol pelasti miehistön Kemiin. Hylky makasi vuosia karilla, kunnes 1905 sen romutti romukauppias Juntunen. Aluksesta pelastettua tavaraa huutokaupattiin 13.11.1897. Romukauppias todennäköisesti purki hylyn huolellisesti. Hylyn jäännöksiä ja tarkkaa haaksirikkopaikkaa ei ole tiedossa.
Albano oli rakennettu 1861. Laiva oli 75 metriä pitkä ja 9 metriä leveä.

Kataja (2503) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Röyttästä etelään Kataja-saaren itäpuolella, alle 30 metriä väyläalueen ulkoreunasta.
Kyseessä on viistokaikuluotauksessa 2005 havaittu noin 8 x 35 metrin kokoinen rakenne, joka on mahdollisesti aluksen kansi- tai pohjaosa. Rakenne kohoaa pohjasta noin 0,5 metriä. Viistokaikukartoitusta tehtiin Merenkulkulaitoksen tilaamana työnä liittyen väylätöihin.
Kohdetta yritettiin paikantaa 2007 osana Metsähallituksen, Oulun yliopiston ja Museoviraston järjestämää kurssia Perämeri biologisena ja kulttuurisena tutkimuskohteena. Kohdetta ei onnistuttu paikantamaan.

Inakari (1873) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky on Inakarin ja Välikallion välillä, lähempänä Inakarin rantaa alle kahden metrin syvyydessä. Hylyn tarkasta sijainnista ei ole tietoa.
Kyseessä on pahoin hajonnut puurunkoisen aluksen hylky.

Kettufarminkangas (1000017220) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Keminmaan rajan tuntumassa Kemin lentokentän itäpuolella on inventoinnissa 1990 todettu muurimaisia kivirakenteita. Ne ovat toistakymmentä metriä pitkiä ja noin metrin levyisiä. Rakenteita on kaksi, joista toinen on paikalla olevan metsätien suuntainen ja sen pohjoispuolella, toinen on edelliseen nähden suorassa kulmassa ja tien eteläpuolella. Eteläisemmän ja tien välissä on kivikehä, n. 3 x 4 m. Mahdollisesti rakenteet liittyvät sodanaikaiseen rakentamiseen, mutta ne voidaan sekoittaa esihistoriallisiin jäännöksiin. Ehkä kyseessä on samantapaiset, ilmeisen myöhäiset rakenteet, kuin havaittiin Keminmaan kohteen Lautiosaari (Keminmaa 130) itäpuolella tarkastuksessa 2008.

Selkäsarvi eteläpuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Mahdollinen hylky sijaitsee Selkä-Sarvesta etelään 6-7 metrin syvyydessä. Paikalla hieman kylkeä ja runkorakenteita. Lisäksi mahdollinen peräsimen osa. Pohjassa tiilikasa, jonka alla aluksen kylkiosia. Isoimman tiilikasan koko arviolta noin 20 m x 5 m ja korkeus on noin 1 m. Myös Selkäsarven rannasta löytyy tiiliä.
Hylyn ilmoitti Museovirastolle 1973 Pohjanlahden merivartiosto. Ilmoituksen mukaan alus on uponnut 1900-luvun alkupuolella eikä sen tarkasta sijainnista ole tietoa.
Hylkyä yritettiin paikantaa Metsähallituksen, Oulun yliopiston ja Museoviraston yhteistyönä 2007 (Perämeri biologisena ja kulttuurisena tutkimuskohteena -kurssi), mutta paikantaminen ei onnistunut.
Tähän hylkyvihjeeseen on yhdistetty arkistotieto kuunari Julianista (haaksirikko Sarven lähellä 1890) kuten myös Selkä-Sarven kaakkoiskärjestä 2010 paikannettuun hylkyyn (ks. id 1870).

Kenttäniemi (1000017979) (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Mahdollinen kivikautinen sekä ilmeisesti historiallisen ajan saamelaisasuinkenttä. Niemelän Kenttäniemestä on löydetty kvartsinen (?) uurrenuija (KM 1969:2) ja Niemelän kylän läheltä metsiköstä toinen uurrenuija KM 3643. Tämän löytöpaikan ilmoitetaan sijainneen karjatien vierellä, noin 200 vanhaa syltä Niemelän kylästä koilliseen, Savinajoen rannalla. Inventoinnissa (1989) löytöpaikka on sijoitettu Kenttäniemeen (peruskartalla Haudanniemi), joka erottaa Näsmäjärveen lännessä Savinajoen alkupäästä idän puolella. Niemelän kylän ympäristöstä on viitteitä saamelaisasutuksesta, joista yksi sijoittunee juuri Kenttäniemeen. Inventointiaikana 1989 niemekkeen alue oli peitteinen ja kasvillisuuden tulkittiin osoittavan pitkää kulttuurivaikutusta. Alueella havaittiin vanhoja rakennuksen perustuksia ja ainakin yksi kellari. Näistä ei kuitenkaan esitetty tarkempaa.

Umpilampi (1000017982) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka, mahdollinen osittain tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Näsmäjärven kaakkoispuolella, järvestä laskevan Savianjoen ja sen eteläpuolella sijaitsevan pienen umpilammen välillä, suurehkon sorakuopan koillisreunassa. Matkaa jokirantaan on 50-100 m. On todennäköistä, että kyseessä on kivikautinen asuinpaikka, joka on soranotossa ainakin osittain tuhoutunut. Lähialueella on muita toistaiseksi vähälöytöisiä ja laajuudeltaan määrittelemättömiä asuinpaikkoja, joista lähimpänä joen pohjoispuolella sijaitseva Savinajoen asuinpaikka (Salla 43).

Siedisuálui (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen seitakivi Inarijärven suuren Pisterinniemen itäpuolella, Cuávi Suárduluohtan lahden (Sortolahden) edustalla olevan pohjoisimman pienen Siedisuáluin saaren pohjoispään rannalla. Saamelaisen kulttuurin tuntijat ovat tarakstaneet paikan 2000-luvun alkuvusina. Jäät ovat viime aikoina siirtäneet ja kaataneet silokallion nokassa olevan kiven.

Pyhäjärvi Seitasaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Seitasaaressa sijaitseva kallio, mahdollinen seita, jonka Paulaharju mainitsee (1932) olevan järvessä Muonion Sonkavaaran takana. Sonkavaaran ja Pyhärovan välissä Enontekiöllä on Pyhävaara, jonka länsirannan tuntumassa on Seitasaari. Alueen seitojen tarkastuksessa vuonna 2008 itse saarta ei voitu tarkastaa. Pieni saari on asumaton, joten siellä voi hyvin olla säilyneenä merkkejä uhraustoiminnasta.

Haukijärvi (1000018300) (Asuinpaikat)

Beaivasjuovva (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kahdesta rinnakkaisesta kivirivistä muodostuva tulisijan jäännös tuulisella kumpareella avoimessa ylätunturissa, Ailakkapahtan eteläpuolen satulassa. Paikalta on näkymä sekä Kilpisjärvelle lännessä että kaakossa Ailakkajärvelle.
Beaivasjuovvan tulisija vaikuttaa lyhytkestoisen sesonkiluonteisen leiriytymisen synnyttämältä nuorehkolta rakenteelta.

Bossojohka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kammin jäännös ilmeisesti 1900-luvun alusta. Se sijaitsee tunturikoivikossa loivapiirteisen notkon itälaidalla kaakkoon laskevassa rinteessä Kilpisjärven itäisen pohjoislahden pohjoispuolella olevan järviketjun luoteispuolella. Kammin raunio on kooltaan noin 5 x 4 m. Sen länsinurkassa on laattakivistä ladottu tulisijan jäännös, kooltaan noin 1,5 x 1,5 m. Seinien paikat erottuvat noi metrin korkuisina kohoumina. Rakenteet ovat romahtaneet ja pääsosin maatuneet. mahdollisesyti kyse on riekonpyytäjien tai poromiesten kammista 1900-luvun alusta. Ikään viittaavaat käytetyt tehdasvalmisteiset naulat. Kotamaiseen rakenteeseen viittaa koillispäädyn puoliympyrän muoto. Lounaispääty on suorakulmainen.

Cáhkáljávri pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämpän raunio, josta parhaiten erottuu luonnonkivistä ladotun tulisijan jäännös. Rakennus lienee ollut kooltaan noin 3,5 x 2 m. Sen lounaisnurkassa on ollut tulisija, halkaisijaltaan noin 1,5 m ja havaittu korkeus on noin 70 cm. Ilmeisesti tulisija on ollut sisäänlämpiävä. Raunio on noin 20 m järvenrannasta, pienessä notkelmassa. Arvion mukaan kämppä olisi 1800-luvulta ja mahdollisesti kalasauna. Palokerros viittaa se tuhoutuneen tulipalossa.

Utterinkrunni (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Vähä-Huiturista koilliseen, Utterinkrunnin alueella 1,5 metrin syvyydessä.
Rautarunkoisen aluksen hylky, joka on pahoin hajonnut ja ruostunut. Hylyn ilmoittaja Pohjanlahden merivartiosto olettaa hylyn olevan peräisin 1900-luvun alkupuolelta.
Tornionlaakson Sukellusseura ry kävi Utterinkrunnilla 2010 ja havaitsi rannalta käsin rautaosia ja rautalevyjä Utterinkrunnin eteläpuolella sekä vedessä että rannassa.

Karhakkamaanjänkä koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 4 km Kemijoen pohjoispuolella, Peurasta pohjoiseen vievältä metsätieltä länteen haarautuvan sivutien varrella, ampumaradan pohjoispuolella sijaitseva kvartsi-iskosten löytöpaikka. tien lounaispuoleisen taimettuneen hakkuuaukean reunan läheisyydessä havaittiin äestysurassa pari kvartsi-iskosta. Löytöjä havaittiin vain pienellä alalla, mutta mahdollisudet pintahavaintojen tekoon eivät olleet otolliset, eikä koekuoppia kaivettu. Paikan sijainti loivahkosti lounaaseen viettävässä hiekkamaastossa muinaisen merenlahden pohjoisrannalla, on sovelias kivikautisen asuinpaikan sijainnille. Samoilla korkeuksilla mainitun muinaislahden eteläreunalla ampumaradan eteläpuolella on selkeämmin kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä.

Honkasuo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Kuopat sijaitsevat Tervajärven luoteisrannan hiekkakankaalla, jossa kasvaa varttunut kasvatusmetsä, joka on mäntyä. Aluskasvillisuutena on puolukka ja suopursu.
Kohteessa on seitsemän kuoppaa, joiden merkitys jäi epäselväksi. Osa kuopista muistuttaa ruumishautoja, joiden rakenne on romahtanut ja jättänyt paikalle soikean matalan painanteen. Osa kuopista on pyöreitä ja muistuttavat pyyntikuoppaa. Kuoppien mitat ovat seuraavat:
Kuoppa 1, x 3555189 y 7312862. Pituus 4 m, leveys 3 m, syvyys 70 cm
Kuoppa 2 x 3555212 y 7312874. Pituus 5 m, leveys 3 m, syvyys 60 cm.
Kuoppa 3 x 3555216 y 7312872. Pituus 3 m, leveys 2,5 m, syvyys 60 cm.
Kuoppa 4 x 3555221 y 7312875. Pituus 2 m, leveys 1,5 m, syvyys 70 cm.
Kuoppa 5 x 3555220 y 7312880. Pituus 5 m, leveys 2,5 m, syvyys 70 cm.
Kuoppa 6 x 3555222, y 7312880. Pituus 5 m, leveys 3 m, syvyys 80 cm.

Kokkovaara (1000019004) (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Ison hietajärven etelärannalla Posiolta Ranualle vievän tien länsipuolella 340 metriä. Alueella kasvaa varttunut kasvatusmännikkö ja kohteen pohjoisreuna on järven hiekkarantaa. Aluskasvillisuutena on puolukkaa.
Kohteessa on 4 x 3 metrin kokoinen maakumpu, joka on metrin korkuinen. Sen kaakkoispuolella metrin päässä on 1,5 x 0,8 metrin kokoinen maakumpu, joka on 0,5 metriä korkea. Maakummun eteläreunalta on kaivettu kuoppaa ja kuopan reunalla on ruskea likainen maa ja pieniä palaneita kiviä. Turpeessa ei näy
huuhtoutunutta kerrosta.
Kummussa on harmaata ja ruskeaa likamaata ja palaneita kiviä. Kumpu on jonkinlainen kuona- tai jätekasa tervan- tai raudanvalmistuksesta. Lopullinen merkitys jäi arvoitukseksi.

Laukunsaaret 1 (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Laukun saarien eteläisimmällä, pienellä saarella, jonka itäpuolella on Laukkujärveen laskeva Kuikkaniemi. Kesällä niemestä pääsee kahlaamalla saareen. Saaressa kasvaa varttunut mäntymetsä. Aluskasvillisuutena on puolukkaa ja variksen marjaa. Kohteen koordinaatti on mitattu kuopasta 2.
Kuopat sijaitsevat saaren itäreunalla. Kohteessa on kuusi kuoppaa muutaman metrin etäisyydellä
toisistaan. Suurimman kuopan 2 koordinaatit ovat x 3523385, y 7325436.
Kuoppa 1 on pyöreä, halkaisija 2,5 m, syvyys 120 cm. Kuoppa aukeaa eteläosaltaan saaren rantaan.
Kuoppa 2 on soikea, pituus 5,5 m ja leveys 5 m, syvyys 1,6 m. Kuopan pohjalla on 2 x 2m - kokoinen tasainen alue.
Kuoppa 3 on soikea, pituus 2,5 m, leveys 1,5 m, syvyys 1 m. Kuoppa muistuttaa hautaa. Kuoppa 4 on pyöreä, halkaisija 1 m, syvyys 50 cm.
Kuoppa 5 on pyöreä, halkaisija 1m, syvyys 60 cm.
Kuoppa 6 on soikea, pituus 3m, leveys 2m, syvyys 60 cm. Kuoppa muistuttaa isoa hautaa.
Kuoppien merkitys on epäselvä. Paikalliset asukkaat eivät tiedä niiden alkuperää. Kuoppien vierellä kasvaa noin 500 vuotta vanha mänty, jonka kyljessä on pilkka. Pilkka on ilmeisesti syntynyt kuoppien tekovaiheessa. Samanlaisia kuoppia on saaren pohjoispuolella sijaitsevassa seuraavassa Laukunsaaressa.

Laukunsaaret 2 (Maarakenteet)
Kohde sijaitsee Laukunsaaret -nimisen saariryhmän itäisimmässä saaressa, saaren länsirannalla. Saaren lounaispuolella on toinen saari, jossa on samanlaisia kuoppia: kohde Laukunsaaret 1. Saaressa kasvaa vanhaa mäntymetsää ja aluskasvillisuutena on puolukkaa ja suopursua.
Kohteessa on kaksi kuoppaa. Soikea kuoppa on kooltaan 3 m x 2 m ja kuopan syvyys on 80 cm. Kolmen metrin päässä soikeasta kuopasta on pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on 2 m ja syvyys 60 cm. Kuoppien välissä ja ympärillä on satoja vuosia vanhoja petäjiä, joissa on kirveellä hakattuja pilkkoja. Yhdessä männyssä on pilkan reunaan ja männyn kylkeen hakatut puukiilat 2 metrin korkeudella. Kuoppien päällä oleva turve on yhtenäinen.
Kuoppien merkitys on epäselvä. Ilmeisesti ne ovat saman toiminnan tulosta, kuin kohteen Laukunsaaret 1 kuopparyhmä. Kuoppien ympärillä olevien petäjien pilkat ovat luultavasti syntyneet kuoppien teon yhteydessä.

Kukkokari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on noin 30 metrin etäisyydellä Kukkokarin länsirannasta kivistä rakennetun aallonmurtajan edustalla tasaisella pohjalla vajaan viiden metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 27 metriä ja leveys noin 10 metriä. Aluksesta on jäljellä pohjaosa, joka on osittain täyttynyt pohjamudalla. Alus on ollut tasasaumainen ja sisälaudoitettu. Kansirakenteita ei ole jäljellä. Keula- ja peräranka on katkaistu. Keulaosassa on näkyvissä sahattuja kylkikaaria. Kyljissä on havaittavissa jäänteitä rustiraudoista. Aluksessa on ilmeisesti ollut peräpeili; hylyn perän lähellä meren pohjassa on rakenneosa, jonka löytäjä arvelee kuuluneen peräpeiliin. Hylyn ilmoittajan mukaan on mahdollista, että aluksen ylärakenteet on purettu tarkoituksella.
Hylky löytyi 2012 Tornionlaakson Sukellusseura ry:n tekemässä viistokaikuluotauksessa. Hylyn löytämisen yhteydessä seuran jäsenet kuulivat paikalliselta iäkkäämmältä kesämökkiläiseltä, että tämän isä oli tuntenut hylyn ja kutsunut sitä purjelaivan hylyksi. Hylyn sijaintipaikan lähellä rannassa on metallinen suorakulmainen noin 110 x 40 cm:n kokoinen esine, jota on kutsuttu hylyssä olleeksi vesisäiliöksi. Esineen noston hylystä kerrotaan tapahtuneen ennen noin 65-vuotiaan kesämökkiläisen syntymää.
Hylyn ilmoittajan mukaan viereisellä Kuusiluodon saarella on ollut sahayhdyskunta 1800-luvun lopulta vuoteen 1944, jolloin saksalaiset tuhosivat sahan. Sahatoiminnan aloittaja oli nimeltään Isak Kurt, ja 1933 lähtien sahan omisti Rosenlew-yhtiö.

Koddevuonâ (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee 10,3 kilometriä Ivalon kirkosta koilliseen, Peuravuonossa, toimintansa lopettaneen Peuravuonon sahan luoteispuolella, Inarinjärven rannalla. Paikalle pääsee esimerkiksi toimintansa lakkauttaneen saha-alueen kautta. Ympäristö on soista, mutta alueella on kaksi vierekkäistä niemeä, jotka ovat maaperältään kuivempia. Paikalla kasvaa koivikkoa, jokunen mänty ja aivan rannassa on pajukkoa. Aluskasvillisuus on tiheää varvikkoa ja paikoitellen kasvaa rahkasammalta.
Epämääräinen kuoppa sijaitsee aivan rannan tuntumassa. Se on muodoltaan hieman soikea, noin 1,4x1,5 metriä ja syvyydeltään noin 0,6m. Kuopassa on vallit, jotka ovat osin ehyet, mutta pohjois- ja lounaisosassa, vallin päällä kasvavat vaivaiskoivut ovat tehneet tuhojaan. Koska kuoppa on hieman epämääräinen, on syytä epäillä, että se saattaa olla vanha tuulenkaato. Alueelta ei havaittu muita pyyntikuoppia.

Menišjäävrih (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 16,7 kilometriä Ivalon kirkolta koilliseen, Ylimmäinen Menesjärvi –nimisen järven etelärannalla. Paikalle pääsee Veskonniementietä, kääntymällä Nanguniemen- ja sitten Jänislahdentielle. Autolla pääsee järven rannalle, mökin piha-alueelle. Etenkin järven kaakkoisrannassa maasto kohoaa jyrkästi, muutoin rannat ovat soistuneet. Järven eteläosassa on kuivaa kangasta. Paikalla kasvaa mänty- ja koivumetsää ja aluskasvillisuus koostuu mustikan – ja puolukanvarvuista. Mökin pihamaalla noin 9 metriä mökistä länteen ja osittain mökkitien puhkaisemana, on kapeahko hiekkaharjumuodostelma, jonka takana, sisämaassa, on soinen alue. Harju on järven ja suon välissä. Se kulkee pohjoisesta etelään ja kääntyy kaakkoisluode -suuntaiseksi aivan mökin pihamaalla.
Harjanteen päällä on epämääräisiä kuoppia, joista ainakin osa saattaa olla pyyntikuoppia. Sijainti on suotuisa pyyntikuopille, mutta osa niistä on kovin lähellä toisiaan. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2 metrisiä, muodoltaan epämääräisiä ja niissä ei ole havaittavissa valleja. Kuoppia on yhteensä viisi kappaletta, näistä kolme sijaitsee pohjoisetelä-suuntaisen harjanteen päällä ja kaksi kaakkoisluode-suuntaisen harjanteen päällä.

Kukkulajoki 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kukkulajoen pohjoispuoleisella harjanteella, Käsivarrentien itäpuolella, tunturikoivikon ympäröimässä rakkakivikossa.
Kohde on harjanteen rinteen yläosan loivasti kohti lounasta viettävään rakkakivikkoon kaivettu luode-kaakko-suuntainen soikea kuoppa, laajuudeltaan noin 2,0 x 3,0 m ja syvyydeltään noin 0,6 m. Kivet kuopasta on vieritetty kuopan reunoille, ja varsinkin kuopan länsilaidalla kivet muodostavat vallimaisen rakenteen. Useimmat kivistä ovat miehennostannaisia, halkaisijaltaan noin 20–40 cm, muutamat kookkaampiakin. Kivet ovat hyvin jäkälöityneet.
Kyseessä voi olla joko kookas purnu tai toisen maailmansodan aikainen ampumapesäke. Mikäli kyseessä on ampumapesäke, olisi pesäkkeen ampumasuunta kohti lounasta, Käsivarrentielle päin.

Cáhkkorjávráš (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kotasijan paikka Kilpisjärven pohjoisosassa, Pikku-Mallan kaakkoispuolella. Asuinpaikan merkkinä on todettu pyöreä, kehämäinen, vain reunoilta kivetty tulisijan jäännös, jonka ympärillä on kehämäisesti muutamia kiviä. Muuta asumiseen viittaavaa ei todettu. Todennäköisesti paikalla on ollut lyhytaikainen kotasija historiallisella ajalla.

Hietajärvi (1000021293) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hietajärven koillispuolella, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydellä järven rannasta, suojaisalla hiekkaisella tasanteella, Metsähallituksen huoltaman nuotiopaikan vieressä. Hietajärven koillispään läheisyydestä, noin kahdenkymmenen metrin etäisyydeltä järven rannasta, löydettiin paljaaksi kuluneesta maanpinnasta, hienon hiekan seasta, lukuisia palaneiden luiden kappaleita. Luut havaittiin noin 15 m x 10 m laajuisella, itä-länsisuuntaisella, soikeahkolla alueella, jonka itäreuna on Metsähallituksen huoltaman nuotiopaikan tasalla. Suurin osa luista keskittyi halkaisijaltaan noin viisimetriselle alueelle, jonka keskikohta sijaitsee nuotiopaikasta noin viisi metriä länteen. Paikka on tasainen ja laajasti paljaaksi kulunut. Alueelle, jolla luita havaittiin, kaivettiin muutamia lapionpistoja, joista todettiin tulenpidon merkkeinä huuhtoutumiskerroksen yhteydestä hiiltyneitä puiden kappaleita. Muita ihmistoimintaan liittyviä löytöjä tai ilmiöitä ei havaittu.
Hietajärven koillispäässä on sijainnut asuinpaikka, jonka ikä ei inventoinnin aikana tehtyjen havaintojen perusteella ollut tarkoin määriteltävissä. Paikka on tarjonnut suotuisat olosuhteet leiriytymiseen tuhansia vuosia, ja on mahdollista, että alueelta olisi löydettävissä jälkiä useista eri-ikäisistä leiriytymisistä. Koska paikalta ei kuitenkaan tavattu selvästi esihistorialliseen aikaan liittyviä löytöjä, on todennäköisintä, että asuinpaikan keskeisin käyttöjakso ajoittuu historialliselle ajalle. Täysin poissuljettavissa ei kuitenkaan ole sekään, että paikalta löydetyt palaneiden luiden kappaleet voisivat olla moderneja ja peräisin retkeilijöiden aterioista. Kohteen tarkemman luonteen ja iän sekä kohteen säilyttämiseksi tarvittavien toimien selvittäminen vaatisi lisätutkimuksia.

Ranta (1000022701) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Liusketankojen sekä kvartsi-iskoksen löytöpaikka Kätkävaaran länsipuoleisen Luppovaaran pohjoisrinteen juurella, Rannan (Kemelin) talon vaiheilla. Alueen maaperä on pääosin hiekkaa. Vuonna 1988 löytyi ojankaivussa muutamia liuskekankia (KM ?) 0,5 m syvyydeltä tilan koilliskulman vaiheilta. Tarkastuksessa 1988 talon länsipuolen kivettömällä laidunalueella havaittiin yksittäinen kvartsi-iskos. Alueella lienee asuin-tai leiripaikka, jolle paikan sijainti vaikuttaa otolliselta.

Aapajärvi Järvenpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Piinuolenkärjen (KM 11709:1) löytöpaikka Aapajärven itäpään pohjoisrannassa. Esine oli löytynyt venerantaa perattaessa kesällä 1939. Löytökohta oli runsaan metrin rantaviivasta paikassa, jossa vettä oli noin 40 cm. Paikan tarkastuksessa v. 1947 todettiin rannan olevan soraa ja hiekkaa, jossa oli luontaisia kvartseja. Vedestä poimittiin kuitenkin myös pari palaneen luun sirua (KM 11709:2). Ranta on matalasti kohoavaa, mutta noin 15 m päässä nousee korkeaksi terassiksi, jossa oli joitakin kivitä koottuja kivirakennelmia, ilmeisesti viljelyraunioita. Kuivalla maalla hiekkaisen maaperän peitti multaturve ja terassin päällä oli Lehdon talon perunapelto. Nuolenkärki arvioitiin irtolöydöksi, mutta llänempää kerrottiin löydetyn myös kivinen keihäänkärki.
Paikan sijainti sekä löydöt ja löytötiedot huomioon ottaen on varsin mahdollista, että rannalla, mahdollisesti rantaterassilla, sijaitsee kivikautinen auinpaikka.

Mäki (1000024541) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kolarin kirkosta 6,6 km pohjoisluoteeseen, Kolarinsaaren pohjoisrannalla, osoitteessa Siltatie 73 a, Mäen tilan pihapiirissä. Paikalla on vallillisia kuoppia ja muita rakenteita 55 x 25 m laajalla alalla.
1. Kiuasröykkiö, noin 4.5 x 3.5 x 1 m, muodoltaan vallin ympäröimä pyöreäkulmainen soikio. Vallia ei enää 2014 ollut havaittavissa, sillä se on jäänyt osittain kasvimaan sekä välittömästi rakenteen kaakkoispuolelle rakennetun puuvajan seinustan alle. Liiterin reunaa koneellisesti jyrsittäessä mukana oli noussut hiiltä, hirren jäännöksiä ja palaneita kiviä. Sijaitsee Mäen tilan asuinrakennuksesta 9,5 metriä etelään.
2. Löytöjä kasvimaasta, KM 40219 hioinkivi ja palamatonta luuta (ei talletettu kokoelmiin). Kasvimaa sijaitsee välittömästi kiuasröykkiön lounaispuolella.
3. Pyöreähkö, vallillinen kuoppa, jonka ulkokehän halkaisija on noin 3.5 m, syvyys noin 30 cm. Vallin korkeus noin 5 cm, leveys noin 70 cm. Sijaitsee noin 45 metriä kiuasröykkiöstä länsilounaaseen.
4. Vallillinen kuoppa, halkaisijaltaan noin 3.5 m, syvyydeltään noin 70 cm. Kuopan sisäosan halkaisija on noin 1 m. Sijaitsee noin 15 metriä kiuasröykkiöstä kaakkoon.

Ylempi Ahmajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee rajavyöhykkeellä Ylemmän ja Alemman Ahmajärven välisen kannaksen koillispäässä, kapean salmen rannalla, noin 17 m rannasta. Salmen jälkeen harjanne jatkuu matalana niemenä. Maasto on tasainen ja maaperä on hiekkamoreenia. Kohteen lähellä kasvaa mäntyjä, mutta rannassa lähinnä koivuja. Aluskasvillisuus on varsin paksu, sammalia, jäkäliä, variksenmarjaa, puolukkaa, suopursua ja heinää. Kaakkois- ja eteläpuolella on suota.
Kannasta pitkin kulkee polku, jonka uralta löytyi muutama kvartsi-iskos, osa niistä on lasikvartsia. Ympäristöön tehdyistä koeruuduista kahdesta löytyi lisäksi pari kvartsia kummastakin, ne olivat turvekerroksessa tai välittömästi sen alla. Löytöjä tuli noin 3 m x 5 m alalta. Yhdessä koeruudussa oli varsin runsaasti hiiltä ja sen alla palaneen näköistä maata, mutta ei palaneita kiviä, joten hiili voi olla peräisin myös metsäpalosta.

Hämeenmaa (Kivirakenteet)
Länsiluode-itäkaakkosuuntaisessa, sammaleen peittämässä rakkakivikossa, jonka koko noin 10 x 30 metriä. Noin 30 metrin päässä tiestä. Mänty-sekametsää, jonka kasvatusluokka 30. Kuivahkoa kangasta, jonka aluskasvillisuudessa seinä- ja kynsisammalta sekä puolukkaa ja variksenmarjaa.
Kohteessa on pyöristyneistä luonnonkivistä ladottu, noin 1.5 x 1.2 metrin kokoinen, metrin korkuinen kivilatomus. Pidempi halkaisija on itä-länsisuuntainen. Kivet ovat jäkälän ja osittain sammaleen peittämiä. Latomus kapenee loivasti ylöspäin.

Karhukummut (Kivirakenteet)
Simon ja Ranuan rajalla, 0.3 hehtaarin kokoisen rakkakivikon korkein kohta. Rakkakivikon ympärillä on sekametsää, jonka kasvatusluokka on 20.
Kohteessa on 0.6 metriä korkea, halkaisijaltaan noin metrin levyinen, eri kokoisista kivistä kasattu kivilatomus. Vain kivien ulkopinnoilla kasvaa jäkälää. Mahdollinen rajamerkki.

Metsoniemi (Kivirakenteet)
Pienen rinteen alalaidassa, melko aukealla paikalla, suon reunasta noin 40 metrin päässä. Rinteen päällä latomuksen lounaispuolella mäntymetsää, jonka kasvatusluokka 20.
Kohteessa on halkaisijaltaan luode-kaakkosuunnassa 1.2 metriä pitkä ja kohtisuoraan 1.0 metriä pitkä, pyöreistä luonnonkivistä ladottu kivilatomus. Latomuksen päällä, sen keskikohdassa, on pystyssä neljä laakakiveä, jotka ovat itä-länsisuuntaisia. Latomuksen korkeus pyöreiden kivien yläreunaan on 0.8 metriä ja korkeimpaan laakakiveen noin yhden metrin. Latomus on päältä kuopalla. Latomuksen vieressä on yksi irtokivi, joka on latomuksesta mahdollisesti purettu tai pudonnut. Latomuksen kivet ovat jäkälän ja osin sammaleen peittämät. Mahdollinen rajamerkki.

Poroharju 8 (Maarakenteet)
Poroharjun kuivaa kangasmetsää kasvava luoteispuoli, lounais-koillissuuntainen hiekkatasanne, jossa kasvaa mäntymetsää, jossa aluskasvillisuutena puolukkaa, sammalta ja jäkälää. Metsän kasvatusluokka on 30.
Kohteessa on samalla hiekkatasanteella kolme matalaa kuoppaa. On mahdollista, että kuopat ovat luontaisesti syntyneitä.

Látnabuolža 3 (Asuinpaikat)
Metsähallituksen Lapin luontopalveluiden puistomestari Petteri Polojärvi on löytänyt alueelta mahdollisia esihistoriallisen asuinpaikan jäänteitä kesällä 2012.
Mahdolliset asuinpaikan jäänteet ovat löytyneet Kaldoaivin erämaa-alueelta Sevettijärveltä noin 15 km luoteeseen Silisjoen ja Poaskijoen yhtymäkohdasta noin 570 metriä länteen olevan pienen lammen kaakkoisrannalta. Polojärvi on löytänyt alueelta jonkinlaisen kivilatomuksen tai tulisijan jäännöksen sekä mahdollisesti kvartsi-iskoksia.
Kohteelle ei ole tehty rajausta.
Ei ole toistaiseksi luokiteltu Muinaismuistolain suojaamaksi kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Talonmaa 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee 1,8 kilometriä Tulppion pohjoispuolella, välittömästi Tulppiosta pohjoiseen johtavan Rassinvaarantien itäpuolella Ylä-Nuortin ylittävästä sillasta 125 metriä kaakkoon, leiripaikkana käytetyn alueen eteläpuolella. Alue on mäntykangasta ja maaperä hiekkaa tai karkeaa hiekkaa.
Kohde löydettiin vuoden 2013 inventoinnissa kohteiden Talonmaa 1-2 tarkastusten yhteydessä. Metsä-polun pinnalta (J218) ja Rassinvaarantien itäpuolisesta leikkauksesta (L230) löytyi joitakin hieman epämääräisiä kvartsi-iskoksia, samoin tienleikkauksen viereen tehdystä koekuopasta (L242). Maasto on loivasti Ylä-Nuortti –jokeen viettävää mäntykangasta, mutta juuri löytökohdalla on matala törmä, jonka päällä mahdolliset asuinpaikkalöydöt ovat. Löydöt eivät täysin vakuuta, mutta on mahdollista että paikalla on kivikautinen asuinpaikka, jonka voi rajata noin 10 x 8 metrin laajuiselle alueelle.

Ponninpalo 3 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee Tulppiosta 6,7 km länsilounaaseen, Jänesojan pumppuaseman lähellä, siitä 600 metriä pohjoiskoilliseen, metsäautotien varressa. Kohde on hiekkasärkällä soiden välissä, Jänesoja on kohteesta 200 metriä länteen. Särkillä kasvaa mäntyjä ja maaperä on hienoa hiekkaa.
Kohde löytyi vuoden 2013 inventoinnissa, kun alueen halki kulkevan metsäautotien itäisestä leikkauksesta ja tien pinnalta löytyi joitakin hieman epämääräisiä kvartsi-iskoksia noin kolmen metrin matkalla. Löytöpaikalla kasvaa mäntytaimikkoa. Löytöpaikan lähelle kaivettiin muutama tulokseton koekuoppa, joten mahdolliselle asuinpaikalle ei saatu varmistusta.

Pohjukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pohjukan löytöpaikka sijaitsee Juoksengin Kuiluvaaransaaren (Maansaaren)
etelälaidalla, Alaisen Ratasjoen rannalla.
Kaksi tuuraa KM 16400:1-2 on löytynyt 1937-38 rantapensaikkoa raivattaessa vieritysten hiesumaasta lapionpiston syvyydestä, n. 5 m:n päässä törmän reunasta. Löytöpaikka on Pohjukan rakennusten kohdalla rannassa; Ratasjoen yli johtavasta rautatiesiliasta
n. 200 m länteen. Paikka on n. 3 m joen pinnan tasosta rantatörmän
n. 30m leveällä tasanteella, josta maasto nousee n. 1,5 m korkeana
terassina tasaiseksi peltoaukeaksi. Maaperä löytöalueella on n. 1,5 m hiesumaata, jonka alla seuraa savi ja moreeni.
Paikan topografia ja löydöt viittaavat mahdolliseen kivikautiseen asuinpaikkaan.
Tilaa raivattaessa 1937-38 rantatörmän lietemaasta n. 1 m:n syvyydestä tuli esiin mm. kuusenkäpyjä)

Heiskarinselkä (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen kaakkoispuolella sijaitsevan Heiskarinselän harjujakson lounaisella juurella sijaitseva kuoppajäännös, kooltaan noin 2x3 m. Rakenteeseen tai sen ympäristöön ei tehty koepistoja ja kuopan muinaisjäännösluonne on toistaiseksi epäselvä. Sen kohta on jyrkemmän harjurinteen alaista, loivasti laskevaa kangasta, hiekkamaata. Lännen puolella on tasaista, soistunutta ojitusaluetta. Lidar-aineistoissa on lähiseudulla anomalioita, jotka voivat osoittaa pienempiä arkeologisia rakenteita.

Mustijärvi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Muonion eteläosassa sijaitsevan Mustijärven itäpään pohjoisrannalla, sen ja paikallistien välisellä harjanteella, on todettu kahtena ryhmänä yksi pyynti- tai kellarikuoppa sekä lähes 20 asumuspainanteiksi tai kodanpohjiksi tulkittuja painanteita. Lisäksi on todettu mm. mahdollisia liesikiveyksiä, kaikki havainnot noin 250 m matkalla. Painanteet ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia ja niiden koko vaihtelee noin 8 m ja peräti 33 m välillä. Niiden vallien todetaan olevan massiiviset. Toisena tulkintamahdollisuutena on esitetty, että kyse olisi pyyntikuopista.
Mahdollisiksi tulisijoiksi tulkitut kiveykset sijoittuvat pääosin poluille, jossa varsin kiviseksi todetun maaperän kuluminen on ne paljastanut, ja sellaisina ne vaikuttavat varsin epävarmoilta liesikiveyksiltä. Kun alueelta ei ole arkeologisia löytöjä ja painanteet pääosin ovat kooltaan kovin suuria asumuksiksi tai pyyntikuopiksi, on myös mahdollista, että kyse on valtaosin luontaisista painanteista. Ainakin yhden pyynti- /kellarikuopaksi tulkitun jäännöksen voi arvioida olevan kaivettu rakenne. niemimäinen maastokohta järven sekä pohjoispuoleisen kosteikon välissä on kuitenkin sopiva pyyntikulttuurin toiminnan paikaksi.
Toistaiseksi kohdetta on pidettävä mahdollisena muinaisjäännöksenä.

Maaninkajärvi Jättiläissaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Castrenin (1894, 259) mukaan oli 1800-luvulla havaittu (sittemmin?) kuivatun Maaninkajärven Jättiläissaarella "useampia isoja ja pieniä kuopanteita" saaren sijainti on epäselvä. sitä ei ole perus- tai topografikartalla. Paikalla ei käyty vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä.
On mahdollista, että kyse on ent. järven pohjoispään alueella sijaitsevasta pienestä korkeahkosta saaresta, jossa laserkeilausaineiston perusteella saattaa olla muutamia kuoppia. Toistaiseksi mahdollisena muinaisjäännöksenä, jonka edellyttää tarkastusta.

Tainijoensuu länsi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simojoen pohjoisrannalla, Tainijoen länsirannalla, pellolla n. 25m Tainijoensuun talosta etelälounaaseen. Alueelta on löydetty kivitaltta (Simon kotiseutumuseo 185), jonka löytöpaikan tarkastuksessa vuonna 1984 ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä löytäjältä saadun tiedon mukaan paikalta olisi vesijohtotöiden yhteydessä löytynyt lisää kiviesineitä. Vesijohto-ojan kohtaa tarkastettaessa merkkejä asuinpaikasta ei kuitenkaan havaittu.

Haikaraniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kapsajokeen lännestä työntyvässä Haikaranniemessä. Maasto on hiekkaperäistä tulva-aluetta, jossa kasvaa lehtimetsä ja aluskasvillisuus on pitkää heinää ja lehtokasvillisuutta. Inventoinnissa vuonna 2014 ei havaittu mitään merkkejä asuinpaikasta. Perimätiedon mukaan Haikaraniemessä on ollut vanha saamelaisten talvikylänpaikka, jossa vaikutti kuuluisa Haikarashamaani. Läheiseen Kirkkokuusikkoon perustettiin ensimmäinen Kittilän kirkko, koska sen haluttiin sijaitsevan lähellä talvikylää. Talvikylästä kulkee lahonneet pitkospuut kirkkokuusikkoon aapasuon yli.

Vuontislompolo 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen kivikautinen /esihistoriallinen asuinpaikka Inarin pohjoisosassa, Vuontislompolon järven pohjoisrannalla. Tieto perustuu 2017 kalastusmatkalla olleiden henkilöiden havaintoon mahdollisesta asumuspainanteesta sekä muista kuopparakenteista, mahdollisista keittokuopista, joista ilmoitettiin elokuussa 2017.
Asumuspainanteen koko on noin 8 m, mahdolliset keittokuopat halkaisijaltaan noin 1,5-2 m.
Kohde sijaitsee erämaisessa ympäristössä etäällä varsinaisista tieyhteyksistä. Kohteella on tarkastustarve.

Vuontislompolo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Elokuussa 2017 kalastusmatkalla saatu havainto todennäköisistä pyyntikuopista Inarin pohjoisosassa, Vuontislompolon järven pohjoispuolella sijaitsevan perillisen pienen lammen lounaisrannalla. Sen mukaan kuoppia olisi viisi kappaletta S:n muotoisessa muodostelmassa.
Näistä runsas 200 m länteen havaittiin mahdollinen asumuspainanne sekä muita kuopparakenteita, mahdollisia keittokuoppia (kohde Vuontislompolo 1).
Kohde sijaitsee erämaisessa ympäristössä etäällä varsinaisista tieyhteyksistä. Kohteella on tarkastustarve.

Malininpalo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Simojoen ison Petäjäkosken kohdalla, noin 250 m joen eteläpuolella hiekkapohjaisella mäntykankaalla todettiin vuoden 2017 sähkölinjainventoinnissa korkeussijaintinsa perusteella varhaismetallikauteen ajoittuva asuinpaikka. Sähkövoimalinjan ja metsän väliltä todettiin kaksi kvartsiitti-iskosta, mutta tehdyissä kolmessa koepistossa ei ollut löytäjä tai merkkejä kulttuurikerroksesta.
Löydöt, maaperä, topografia ja sijainti joen varressa tai muinaisessa jokisuussa viittaavat selvästi asuinpaikkaan. Idän puolella asuinpaikka rajoittuu muinaiseen uomaan ja metsäautotiehen. Pohjoisessa rajana on muinainen rantatörmä, jonka alla maasto on kosteaa kuten myös lännen puolella. Asuinpaikan ja joen välillä kulkee Ranuantie ja asuinpaikan itäpuolella on metsätie.
Vuoden 2018 yleiskaavainventoinnin pintatarkastelussa ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Vieressä kulkevan metsätien ja asuinpaikan reunalta havaittiin kvartsiitteja, jotka liittyvät tien kunnossapitoon. 2018 arvion mukaan kyseessä on mahdollinen muinaisjäännös.
Kohteen luonteen ja laajuuden selvittäinen edellyttää tarkempia koetutkimuksia.

Kuervaara pohjoinen lähde (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pohjois-Suomen aluehallintoviraston ympäristö- ja vesitalouslupamenettelyn tarkastuksen yhteydessä syyskuussa 2017 havaittiin välittömästi lähteen nro 900 yläpuolella selviä jäännöksiä asumisesta. Kohde sijaitsee Kuervaaran pohjoisrinteen alaosassa, Kuerjoen Hautakosken yläpuolella, joesta runsaat ½ km länteen. Paikalla havaittiin mm. metallirakenteinen kiuas ja useampia metallisia liesirakennelmia. Tarkastuspöytäkirjan mukaan jäännösalue muistuttaa Hannukaisen kaivosalueen kohteen Lamujänkkä jäännöksien mukaista talon pohjan pihapiiriä. Kohde ei ole tuhoutumassa kaivoshankkeen seurauksena. Kohteen ikää ei pystytty arvioimaan, mutta alueella olevien kiuas- ja saapasjäänteiden perusteella se on todennäköisesti alle 100 vuotta vanha.
Edellyttää arkeologista tarkastusta ja arviointia.

Varevaara Vaarajänkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen mahdollinen asuinpaikka Varevaaran länsiosassa, Vaarajängän reunasta noin 340 m itään, muinaisen pohjoiseen työntyvän lahdelman edelleen osin kosteikkona säilyneellä itäreunalla. Alue on kivetöntä tai melko kivetöntä hiekkaperäistä, loivahkosti länteen viettävää rinteen alaosaa. Syksyllä 2017 alueelle noin 80 m pituudelle likimain samalla korkeudelle tehdyistä kolmesta koepistosta yhdessä todettiin hiekkamaassa selvä kvartsi-iskos ja mahdollista heikkoa kulttuurikerrosta. Paikka vaikuttaa hyvin sopivalta kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Alueella oli 2017 harvennushakattua kuusi- ja mäntymetsää.

Särkelä (1000032212) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta kerrotaan tehdyn asuinpaikkaan viittaavia havaintoja.
”Kiukaan sijoja” Kemijärven kauppalassa entisen Särkelän kestikievarin lähellä.
Lisätietoja SMYA V, s. 48.
Sijainti on merkitty emijärven inventoinnin 1989-90 kohde 13 karttamerkinnän perusteella. Kohdetta ei ole kyetty tarkemmin paikantamaan.
Ilmoitetulla havaintopaikalla on 2015 inventoinnin aikana ollut pientaloasutusta ja hoidettuja pihapiirejä.

Koiraoja 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lemmenjoen törmässä, joen itärannalla, noin 1,6 km lounaaseen joen suusta. Kohde on suunnilleen itäpuolella olevan soikean, nimettömän, lammen keskikohdalla. Maaperä on hiekkaa. Törmän päällä on kasvaa mäntyjä, aluskasvillisuus on ohut, pääosin jäkäliä ja sammalia.
Koiraojan pyyntikuoppaketjun pohjoisimman kuopan kohdalla joen törmässä havaittiin palanutta luuta ja palaneita kiviä. Lisäksi törmässä oli punaiseksi palanutta maata noin 20-30 cm nykyisen maanpinnan alapuolella. Paikalla ei havaittu kvartsi-iskoksia tai hiiltä. Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka.

Pyhäjärvi 1 (1000038129) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyhäjärven pohjoisosassa on järven pohjaan upotetuista puuseipäistä tehdyn aitamaisen madepadon jäänteet. Pato on ollut kaakko - luode -suuntainen. Inventoinnin aikana vallinnut tuulinen sää rikkoi vedenpinnan niin, ettei patoa ollut mahdollista tarkemmin paikantaa, vaikka yrityksiä tehtiinkin.

Pyhäjärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyhäjärven pohjoisosassa on järven pohjaan upotetuista puuseipäistä tehdyn aitamaisen madepadon jäännökset. Pato on jokseenkin lounas - koillinen -suuntainen. Inventoinnin aikana vallinnut tuulinen sää rikkoi vedenpinnan niin, ettei patoa ollut mahdollista tarkemmin paikantaa, vaikka yrityksiä tehtiinkin.

Pyhäjärvi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyhäjärven pohjoisosassa on järven pohjaan upotetuista puuseipäistä tehdyn aitamaisen madepadon jäännökset. Pato on jokseenkin lounas - koillinen -suuntainen. Inventoinnin aikana vallinnut tuulinen sää rikkoi vedenpinnan niin, ettei patoa ollut mahdollista tarkemmin, paikantaa, vaikka yrityksiä tehtiinkin.

Paljakkalaki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Lisätty rekisteriin elokuussa 2020 tehdyn kansalaisilmoituksen perusteella. Kohde tulee tarkastaa sen statuksen määrittämiseksi.

Kivikautinen; Syyskuussa 2020 kansalaisilmoituksen kautta tietoon tullut mahdollinen muinaisjäännös. Kohteessa on pieni "luola", jossa kuvien perusteella vaikuttaa olevan merkkejä kvartsinlouhinnasta. Kalliovaaran alueelta tunnetaan joitakin tällaisia kohteita. Lisäksi kohteen lähistöllä on keloja, joissa on merkintöjä / kaiverruksia.
Kohde tulee tarkastaa maastossa sen statuksen määrittämiseksi.

Purnukangas (1000040359) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Alue on mäntymetsää Tikanmaan muodostumalla. Kalliopaljastumat ovat myöhäismesoliittisella tai varhaisneoliittisella rantavyöhykkeellä. Kohteelta löytyy kallionseinämää,josta ns. sädekiviliusketta on saatettu louhia. Kalliossa esiintyy sammaloituneita liusketankoja, joista
osa vaikuttaa puuttuvan. Tuoreita lohkeamia ei vuoden 2019 tarkastuksessa havaittu.

Nahkiaiskangas (Raaka-aineen hankintapaikat)
Ajoittamaton; Kohde on tarkastettu vuonna 2019. Alue on mäntymetsää Tikanmaan muodostumalla. Kohde sijaitsee varhais- tai keskineoliittisella rantavyöhykkeellä. Kohteelta löytyi sammaleen seasta irtonaisia sädekiviliusketankoja. Kohteella on myös suuren kivenlohkareen päällä kasvaneen puun kaatumisen paljastamaa lohjennutta pintaa. Kivi vaikutti ns. sädekiviliuskeelta. Paljastuman kohdalta irtolohkareen päältä on saatettu louhia kiveä, mutta jäljet saattavat olla myös luontaisia.

Laivakangas (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikalta löydetty metallinetsinnässä puukon terä. Löytöpaikan vieressä matalahko (20-30 cm) noin 1,5 x 2,5 m kokoinen röykkiö.

Pappila (Autio) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autio -niminen kirkkoherran virkatalo sijaitsee Muonionniskalla Suukoskelta ja Muonionjärveltä nousevan rinteen päällä. Pappilan ensimmäiset rakennukset rakennettiin 1780-luvulla kun kappeliseurakunta perustettiin ja Autio -niminen uudistila perustettiin. Ensimmäinen kappelisaarnaaja oli vuodesta 1788 Mathias Kolström, josta tuli 1812 perustetun seurakunnan kirkkoherra. Pappila tuhoutui tulipalossa 1790-luvulla ja toisen kerran 1944. Jälleenrakennus alkoi 1946 kun ensimmäinen rakennus, pikkupappila, valmistui. Varsinainen pappila valmistui 1948. Nykyinen Pappilan nurmipintainen pihapiiri sijoittuu vanhan kylänraitin varteen. Itään aukeavaa pihapiiriä rajaavat pappila, pikkupappila ja talousrakennus. Seurakunnan rakennuksia ovat lisäksi modernia rakennustapaa edustavat kanttorila ja seurakuntakoti.
Vuoden 1786 tiluskartan mukaan pappilan pihapiirin luoteispuolella olisi kirkkorakennus. Kirjallisuustietojen mukaan ensimmäinen kirkkorakennus olisi ollut Ollintörmällä v. 1781. Pellot ja nimi Autio viittaavat siihen, että ennen pappilaa paikalla on ollut jo asutusta ja maataloutta. Rakennukset sijoittuivat usein peltojen keskelle, joten vanhempi asuinpaikka voisi olla peltojen ja aidatun alueen keskellä.
Aution tiluskarttaan merkitty kirkko on todennäköisesti sijainnut nykyisen kanttorilan paikkeilla, mahdollisesti sen länsipuolella. Aution talo sijoittuu nykyisen Pappilan paikkeille, todennäköisesti hieman sen itäpuolelle.
Kohteen laajuuden, säilyneisyyden ja tarkemman merkityksen arvioiminen vaatii lisätutkimuksia. Pihapiirissä ei ole laajamittaista uudisrakentamista, joten voitaneen olettaa, että alueella on säilynyt kerrostumia aikaisemmasta maakäytöstä. Vuoden 2022 kaivauksissa ei löydetty merkkejä kirkon paikasta.
Vuonna 2022 tehtyjen arkeologisten kaivausten tuloksiin perustuen pohjoisempi alue poistettiin.

Iso venejärvi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Nelikulmainen painanne. Mahdollisesti hist. ajan asuinpaikan jäännös. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Poroaitakangas (Kivirakenteet)

Kiimaoja (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pyhäjoen Könkäänkosken alapuolella olevassa pienehkössä suvannossa rannan tuntumassa ja aivan Kiimaojan välittömässä läheisyydessä.
Ilmoittaja havaitsi lapsena 1970-luvulla kalastaessaan lähes kokonaan hiekkaan hautautuneen puuveneen yläosan, josta oli näkyvillä noin kaksi metriä. Vene sijaitsi poikittain virran suuntaan nähden. Näkyvyys havaintohetkellä oli hyvä. Vene oli havaittavissa vain yhtenä kesänä.
Kohde vaatii maastotarkastuksen.

Otuslamminmaa 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kansalaisilmoituksen mukaan paikalla neljä "kivikautista hautaa puolikaaren muodossa". 5p LiDAR-havaintojen perusteella 4 pyyntikuoppaa em. muodostelmassa. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Törmävaaran pohjoisrinteen itäpäästä, noin 6,3 km Tervolan kirkolta luoteeseen ja 650 m ortodoksisesta kappelista lounaaseen. Hiekkakuopan reunalla havaittiin vuonna 1984 kvartsi-iskoksia ja seuranneessa koekaivauksessa kuoppaliesi. Liettä lukuun ottamatta ei hiekkakuopan ulkopuolelta löydetty merkkejä kulttuurikerroksesta.

Haapakoski 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ylitornion Tengeliönjoella Haapakosken alajuoksun pohjoispuolella, 420
m uudemmasta vesivoimalaitoksesta luoteeseen. Kohde sijaitsee ilmeisesti luontaisen
kuivuneen pohjoissuuntaisen puron uoman äärellä, joka on kohteen itäpuolella.
Kohteella sijaitsee myllyn paikka, joka on merkitty vuoden 1883 tiluskarttaan Jalosen
kotitarvikemyllynä. Rakennusta itsessään ei ollut tarkasti merkattuna, mikä voi tarkoittaa
sen olleen purettuna jo ennen kartan laatimista.
Myllynpaikkaa ei havaittu kentällä vaan sen mahdollinen sijainti hahmotettiin vasta
jälkikäteen lidarista. Paikalla on 12 x 12 m neliskanttinen noin 20 cm syvä pusikoitunut
painauma. Paikkaa ei koekuopitettu vuoden 2023 inventoinnissa, mutta jokitörmältä löytyi
yksittäisiä tiilenkappaleita, joiden katsottiin olevan myllyn mahdollista purkutavaraa.

Tuomikoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Orankijärvestä noin 6 km luoteeseen, Orankijoen rantapenkereellä noin 16 metriä halkaisijaltaan oleva tervahauta. Kohde on paikallistettu lidar-aineiston pohjalta.

Peurakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan 12 metriä. Tervahaudasta itäkoilliseen noin 25 metriä on mahdollinen kämpän jäännös P: 7434392, I: 374418

Rytikoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan 13,5 metriä

Rytiniva (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan 13,8 metriä

Siikaojansuu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan noin 10,5 metriä.

Suukoski (1000050023) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan noin 10,3 metriä.

Suukoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan noin 9 metriä.

Mukkaskoskenlaki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu tervahauta, halkaisijaltaan noin 10,6 metriä.

Mäntysaajo (Työ- ja valmistuspaikat)

Kelhujoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineistolla paikannettu kolme tervahautaa P: 7468280, I: 386020, halkaisijaltaan noin 9,6 metriä, P: 7468285, I: 386074, halkaisijaltaan noin 6,3 metriä, ja P: 7468280, I: 386101, halkaisijaltaan noin 10 metriä. Kohteet sijaitsevat Kelhujoelta noin 80 metriä etelään.

Teurolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde havaittu 5p-kartoituksessa malminetsintäalueelta. Todennäköinen pystymiilu.

Takkuperänlehto (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde havaittaiin malminetsintäalueelta 5p LiDAR-aineistosta. 4 maatuneen oloista kuoppaa jonossa. Ainakin osassa vaikuttaa olevan ympärysvalli. Halkaisijat (valli ml) ~ 4-5 m luokkaa. Kyseeseen voivat tulla myös mm. tuliasemat. Kohde tulee kuitenkin tarkastaa maastossa.

Takkuperänlehto 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kaksi kuoppaa, joiden ympärillä vaikuttaa olevan ympärysvalli. Halkaisija (valli ml.) ~ 5-6 m. Kuopat asettuvat linjaan kohteen Takkuperänlehto kanssa. Mahdollisesti pyyntikuoppia tai tuliasemia. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Kellariniemi Norkonsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on havaittu malminetsintäalueelta 5 p LiDAR-aineistosta. Paikalla on mahdollisesti hiilimiilu (pystymiilu). Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Miilulampi (1000050647) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lähellä aluetta, johon on haettu malminetsintälupaa. Hakemuksesta lausuttaessa kiinnitettiin huomiota läheisen lammen nimeen. Uteliaisuudesta alue tarkastettiin 5p LiDARista. Paikalla vaikuttaisi olevan n. 15,5 x 13,3 m kokoinen lamamiilu. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Maksniemi Parsiala 2 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Simon keskustasta länteen Maksniemen länsiosassa vielä 1730-luvun alussa mereen etelään työntyvän niemen kärjen eteläosasta pohjoiseen.
Maksniemen asutus on ollut olemassa viimeistään uuden ajan alussa, sillä vuoden 1548 verotietojen mukaan kylässä oli 5 asukasta. Vuoden 1608 verollepanoa tehdessä kylässä oli 9 verotaloa, joista kaksi oli uudistaloja ja kaksi nihtien asuttamaa tilaa. Suomen 1560-luvun asutuksen kartastossa Maksniemen kylän alueelle on merkitty kahdeksan tilaa. Näin näyttäisi siltä, että pääosa tiloista periytyisi 1500-luvun puolelta.
Kohteessa on ollut vuoden 1736 kartan mukaan tilan asuintontti, joka on merkitty numerolla 1. Kyseessä on vuoden 1725 tilaluettelon tila nro 1 Parsiainen. 1800-luvulla tila tunnetaan nimellä Stor-Parsiala ja Isoparsiala. 1900-luvulla paikan nimi on ollut Sassi. Asutuksen yleisluettelon ja rippikirjojen antaman tiedon perusteella paikalla on ollut Parsiala-niminen tila, joka lienee syntynyt jo 1560-luvulle tultaessa ja jonka asukkaat ovat tiedossa 1630-luvulta alkaen. Asutuksen yleisluettelossa tila on merkitty nimellä Parsiala 2, joka kirjattiin myös muinaisjäännösrekisteriin tilan nimeksi.
Karttojen ja ilmakuvien antaman tiedon tarkastelun perusteella 1700-luvun kartalla merkitystä tonttimaasta on voinut säilyä ainakin pienellä alueella tontin luoteisosassa vanhempia asutuskerrostumia entisen pellon alueella. Osa tontin kerrostumista on kuitenkin todennäköisesti kadonnut myöhemmän asuin- ja tierakentamisen vuoksi. Koska vanhemmat historialliset kartat eivät ole mittatarkkoja, tarkastelun antama tieto ei ole täysin luotettavaa. Kohde on rajattu muinaisjäännösrekisteriin vuoden 1736 kartan tontin laajuuden mukaan.
Tontin tietämillä on ollut maatilan rakennuksia vielä 1900-luvulla, mutta ne on purettu pois vuosien 1998 ja 2004 välillä.
Tiedot perustuvat arkistotutkimukseen, eikä kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Surmanharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on LiDARK-hankkeessa paikannettu n. 14 m halkaisijaltaan oleva pystymiilu. Kohde on lisätty muinaisjäännösrekisteriin mahdollisena muinaisjäännöksenä sen sijoituttua malminetsintäalueelle. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Salmilampi (1000050808) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin tarkasteltaessa malminetsintäaluetta 5 p LiDARissa. Paikalla vaikuttaa olevan yksittäinen vallillinen pyyntikuoppa. Se sijaitsee tyypillisessä paikassa, notkelmassa kapealla maakannaksella soiden välissä. Muodoltaan se on pyöreähkö ja halkaisijaltaan (valli ml) n. 8,7 m. Kuopan pohjoispuolelta kulkee mönkijäura, joka on voinut osittain vahingoittaa vallin pohjoissivua. Kohteen luonne tulee varmistaa maastotarkastuksella.

Vähäkangas (1000050835) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta halkaisijaltaan noin 15,5 metriä. Halssi johtaa kohti etelää.

Rumatmaat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Paikalla on havaittu harjanteen päällä mahdollinen pyyntikuoppa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Ilmoituksen tekijät ovat Mawson Oy:n malminetsintägeologeja.

Kivilehto (1000051013) (Taide)
Historiallinen; Keskelle hakkuualuetta on jätetty pystyyn ainakin 500-vuotias mänty. Sen kyljessä on kirveellä hakattu taulu, jossa on kirjoitusta. Pilkka on halkeillut, eikä kirjaimista näytä muodostuvan selkeitä sanoja. Kirjoitusta on neljällä rivillä, ja niiden puolivälissä kulkee selkeä poikkiviiva. Puu on pitkälle kylettynyt pilkan kohdalta, millä perusteella pilkka voi hyvinkin olla jopa 150-vuotias. Kylettymisen alla voi olla lisää kirjaimia. Kaikki merkit näyttävät kirjaimilta eikä puussa ole vuosilukua. Muualla Ylitornion pilkoissa on havaittavissa yksityiskohta, että erityisesti 1800-luvun pilkoissa on kirjoitusrivejä eroteltu toisistaan vaakaviivoin.
Ympäristö: Kaitajärven luoteispuolella, soiden keskellä, on kivikkoinen nyppylä nimeltään Kivilehto. Metsätie kulkee Kivilehdon kaakkoisreunalla. Vajaa 100 metriä tieltä kasvaa suuri mänty, jonka kyljessä on kaiverruksia. Alue on hakattu 1980-luvun puolivälissä. Alue on ilmeisesti äestetty. Taimikko on harvaa ja maaperä karua.

Petejäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta halkaisijaltaan noin 15.5 metriä.

Vilminperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta halkaisijaltaan noin 10,6 metriä.

Väkkärävaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin sattumalta lausuttaessa läheistä aluetta koskevatsta malminetsintälupahakemuksesta. Peruskarttaan on merkitty pyyntikuoppia, joita ei kuitenkaan aiemmin ole ollut muinaisjäännösrekisterissä. LiDAR 5p:ssä havaitaan notkelmassa kaksi anomaliaa, jotka voisivat sopia pieniksi pyyntikuopiksi. Ne ovat vierekkäin noin 6,7 m etäisyydellä toisistaan. Läntisempi (johon kohdepiste osoittaa) vaikuttaa olevan vallien ympäröimä noin 5m (vallit ml) halkaisijaltaan oleva pyöreä kuoppa. Itäisempi vaikuttaa epäselvemmältä ollen soikion tai pitkulaisen muotoinen (n. 4x3m). Sen itäpuolella LiDARista on hahmottuvinaan jonkinlainen nelikulmainen rakenne, joka kuitenkin on epäselvä. Kyseeseen voisi näin ollen tulla myös kämpän jäännös, jolloin kuopat olisivat kellarikuoppia tms. Joka tapauksessa kohde tulee tarkastaa maastossa sen statuksen varmistamiseksi.

Väkkärävaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin sattumalta lausuttaessa läheistä aluetta koskevasta malminetsintäöupahakemuksesta. Peruskartassa alueelle on merkitty pyyntikuoppia, joita ei kuitenkaan aiemmin löytynyt muinaisjäännösrekisteristä.
Paikalla on kaksi kuoppaa, jotka voisivat sopia pyyntikuopiksi. Kuopista läntisempi (johon kohdepiste osoittaa) on muodoltaan pyöreä, vallien ympäröimä noin 5 m (vallit ml) halkaisijaltaan oleva kuoppa. Itäisempi kuoppa on pienempi, pyöreä, halkaisijaltaan noin 2,5 m ilman selkeästi visualisoituvia ympärysvalleja.
Kohteen tarkka luonne tulee määrittää maastotarkastuksella.

Väkkärävaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin sattumalta lausuttaessa läheistä aluetta koskevasta malminetsintälupahakemuksesta. Alueelle on peruskarttaan tehty merkintä pyyntikuopista, joita ei kuitenkaan aiemmin löytynyt muinaisjäännösrekisteristä.
Paikalla visualisoituu 75 m päässä toisistaan kaksi kuoppamaista anomaliaa, jotka sopisivat hyvin pyyntikuopiksi. Kuopista itäisempi (johon kohdepiste osoittaa), on ympärysvallien ympäröimä halkaisijaltaan (vallit ml) noin 7 m oleva pyöreä kuoppa. Tästä noin 75 m länteen on toinen kuoppa, joka LiDARista päätellen on osittain jäänyt kääntöpaikan alle. Se erottuu kuitenkin edelleen selkeästi ollen muodoltaan soikean pyöreähkö, ympärysvallien ympäröimä ja halkaisijaltaan (vallit ml.) noin 6,5, m oleva kuoppa.
Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Tuohisaarenvisat (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin malminetsintäalueen sisäpuolelta asiasta lausuttaessa. Paikalla on yksittäinen kuoppa-anomalia, joka voisi olla pyyntikuoppa. Se on halkaisijaltaan noin 6 m ilman täysin selkeää ympärysvallia. LiDAR-aineistossa sen ympärillä on kuitenkin havaittavissa hennohko nelikulmaisena visualisoituva rakenne, joka on mitoiltaan noin 10 x 10 m. Tämä voisi viitata siihen, että kyseessä on itse asiassa kämpän jäännös ja kuoppa on kämpän kellari. Selkeää piisiä ei kuitenkan visualisoidu, tosin se saattaisi sijaita kuopan länsipuolella.
Kohde tulee tarkastaa maastossa sen statuksen määrittämiseksi.

Konttaköngäs 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Konttakönkään niskalla, länsirannalla Könkäsenmaan puolella kerrotaan asuneen lappalaispariskunta ilmeisesti vielä 1800-luvulla. Vielä 1900-luvun puolella heidän peltotilkkunsa ja asuntonsa jäännökset ovat olleet näkyvissä. Mikäli kyseessä on ollut perunanviljelys, ei kyseinen asutus lienee 1800-luvun alkupuoliskoa vanhempaa.
Könkään itäpuolisen kangasmaaston nimitys Talvirovat" viitannee kuitenkin vanhempaankin lappalaisasutukseen paikalla. Nimi myös maaston edullisen sijainnin huomioonottaen voi merkitä vanhaa talvikylän paikkaa.
Paikalle vuosikymmeniä sitten rakennettujen uittorakennelmien lisäksi on koskenniskalle johtavan tien eteläpuolella, haavikossa n. 50 m ennen siltaa erotettu varsin epämääräisen muotoisia ja kokoisia painanteita. Painumat olivat noin 30-40 cm:n syvyisiä, hautamaisia ja laajempiakin vajoamia tai kuoppia noin 15 m x 25 m suuruisella alalla. Maaperä paikalla on varsin kivistä, hiekansekaista. Sammalkerroksen alla on normaali, noen värjäämä n. 10 cm paksu harmaan hiekan kerros. Painaumien päällä kasvavien mäntyjen halkaisijat olivat n. 35 cm eli puut lienevät noin sadan vuoden ikäisiä (1984).

Myllykoski 2 (1000052084) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllykoskella Orankijoen molemmin puolin kolme tervahautaa. Kaksi tervahaudoista joen pohjoispuolella ja yksi joen eteläpuolella.
Tervahauta 1: halkaisijaltaan noin 11 metriä. Halssi länsiluoteeseen.

Isolaki Kotavaara (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Mahdollisia pyyntikuoppia. Pitää tarkastaa maastossa.

Patokangas 2 (1000053209) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin sattumalta lausuttaessa viereselle alueelle tulevasta metsänkäytöstä. Suon laidassa, suon vastaisen törmän sivussa, näkyy 5p -aineistossa neljä arkeologisesti kiinnostavaa loivaa painannetta törmän suuntaisesti kaarevassa rivissä. Ainakin osassa painanteita vaikuttaisi olevan ympärysvallit. Kaksi pohjoisinta vaikuttaa olevan nelikulmaisia ja kiinni toisissaan. Painanteet tuskin ovat pyyntikuoppia, mutta ne voisivat olla esim. asumuspainanteita. Toisaalta myös mm. vanhat savottakämpät on voitu rakentaa tällä tavalla, tosin yhdessäkään painanteessa ei ainakaan LiDAR-aineistossa visualisoidu selkeää tulisijaa. Paikka tulee tarkastaa maastossa.

Kirjavuoma 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta merkitty peruskarttaan. Paikannettu LiDAR-aineistosta. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Topiaksentervamaa (Työ- ja valmistuspaikat)

Kivitörmä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Lidarilla paikannettu mahdollinen asumuspainannekohde, jossa arvion mukaan voisi olla 15 painannetta.

Isoaho itä 2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Lidarilla paikannettu mahdollinen asumuspainannekohde, jossa ainakin kuusi painannetta.

Uopajanniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p LiDAR-aineistosta lausuttaessa lähelle tulevasta metsänkäytöstä. LiDAR-aineistossa paikalle visualisoituu vallien ympäröimä rännimäinen pohjoisetelä-suuntainen, n. 8,5 m pitkä anomalia. Kyseessä on todennäköisesti tervahauta, ns. rännihauta. Tynnyrin paikka vaikuttaa visualisoituvan rännin eteläpuolella n. 3,5 m leveänä pyöreänä painaumana.
Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Saukkolampi (1000054136) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde paikannettu Lidarilla. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11 metriä.

Armassaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta, paikannettu lidarilla. Kohde on halkaisijaltaan noin 9,5 metriä.

Mellajavuoma (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Saarivaaran ja Mellajavuoman välisessä maastossa, Mellajavaarantien kummallakin puolella on kaksi kivilatomusta. Mellajavuoma latomus on mahdollisesti kiviuunin jäännös. Tästä kivilatomuksesta toinen on Saarivaara 1 niminen, joka sijoittuu 520 metrin päähän itäkoilliseen.
Sijoittuminen perustuu yleisöilmoitukseen, eikä kohdetta ole tarkastettu vuoden 2024 inventoinnissa maastossa. Se kuvataan kuitenkin inventoinnin raportissa nimellä Saarivaara 2.

Mätäsjoki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on halkaisijaltaan noin 4 metrin kokoinen, korkeudeltaan 1.2 metrinen kivikasa,
joka on kasattu vaihtelevan kokoisista kivistä. Mahdollisesti rakennuksen kiuaskiveys.
Seinälinjoja ei ole näkyvissä.
2025: Vanhimmassa saatavilla olevassa ilmakuvassa (1959) ei paikalla näy rakennusta. LiDAR-aineistossa ei kiukaan ympäristössä näy rakennusjäännöstä. Mikäli kyseessä on rakennuksen kiuas, se voi olla iältään niin vanha, että se täyttää muinaisjäännöksen kriteerit. Kohde tulee tarkastaa maastossa uudelleen.

Joukhaispää kaakko (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Retkeilijän löytämä kivirakenne Joukhaispään kaakkoisrinteellä, puron uomassa. Kohde voi mahdollisesti olla purnu tai ehkä tilapäinen tulipaikka.

Korpihaka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Simossa Simonkylän ja Simoniemen kylän alueella on runsaasti kiviaitoja, jotka liittyvät peltoviljelyyn ja peltojen raivaamiseen. Osa kiviaidoista näkyy 1954 vuoden peruskartalla ja suurin osa niistä osoitettu säilytettäväksi yleiskaavassa. Kiviaidat sijaitsevat peltojen reunoilla ja teiden vierustoilla. Kylätie läpi kulkeva nykyinen Kirkkotie on mutkiltaan oikaistu 1960-luvulla ja aikaisempi tie jatkui Kirkkotietä Vakkalantielle ja talojen pihojen läpi. Nyt maastossa näkyvä kiviaita kertookin osaltaan aikaisemman tien sijoittumisesta.
Simoniemen kiviaidoista osa on tehty 1900-luvulla, mutta osa kiviaidoista juontaa juurensa jo varhaisesta alueen asutuksesta ja peltoviljelyksestä ja voi olla jopa 1600-luvulta.

Korpivaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Alisen Korpivaaran lounaisrinteellä oleva tervahauta. Halkaisijaltaan noin 15 metriä.

Pahtasenvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pahtasenvaaran lounaisrinteellä oleva tervahauta. Halkaisija on noin 15 metriä.

Molkankummut (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde havaittiin LiDAR 5p-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta.
Paikalla on LiDARissa hahmottuva 5 kuopan ryhmä, jotka ovat mahdollisesti pyyntikuoppia. Kuopat ovat pyöreitä ja ainakin parissa on hahmotettavissa ympärysvallia. Kuopat ovat halkaisijaltaan (ml. vallit) ~7-9 m luokkaa. 2 kuoppaa (1 ja 5) ovat mahdollisesti jkv. vahingoittuneet metsänkäytössä.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Velhoniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kolarin inventoinnissa 1998 havaittu kohde, jossa muutama lieden pohja ja yksi asumuksen pohja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa viime vuosina. Velhoniemellä on korkea käyttöaste, joten itse kohteen ja sen laajuuden lisäksi, säilyvyys tulee selvittää.
Inventointi 1998: A) Liesi (?), pyöreä, halkaisija n. 2 . 5 m, korkeus n . 0.15 m, kokonaan mätästynyt, alla tuntui kiviä. Keskeltä otettuun kairanäytteeseen tuli useita päällekkäisiä podsolikerrostumia. Ympärillä havaittiin muutamia muitakin matalia, pienempiä kumpareita, joiden pinnan alla todettiin kiviä N. 5 m A:sta SW on B) kodan tai rakennuksen pohja (?), pyöreänlaakea kumpare, halkaisijaltaan n. 8 m, korkeudeltaan n. 0.4 m, reunoilla muutama iso ja lievästi palamisen rapauttama kivi. Keskellä korkeimmalla kohdalla kasvillisuuden alla tuntui olevan pienempiä kiviä.

Myhkyränoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on LiDARK-hankkeessa havaittu tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Myhkyränoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on LiDARK-hankkeessa havaittu, karttaankin merkitty, tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Saarivaara 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivilatomus, mahdollisesti kiviuunin jäännös, sijoittuu Saarivaaran rinteelle, Mellajavuoma nimisen kivilatomuskohteesta noin 520 metrin päähän. Sijainti perustuu yleisöilmoitukseen, eikä kohdetta ole tarkastettu maastossa vuoden 2024 inventoinnissa. Kohde kuvataan kuitenkin ko. inventoinnin raportissa.

Vinsanmaa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pääkoordinaatti on asumuspainanteista itäisin. Yhteensä 11 asumuspainanteen rykelmä, joista suurin osa sijoittuu Tornion puolelle, Rajakummun, Kalliosarven ja Vinsanmaan väliseen maastoon, Vinsanmaan harjanteen itärinteeseen.
Asuinpaikkaa ei ole maastotarkastettu.

Keskikoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tervahauta, joka sijaitsee Keskikosken rantatörmällä, Honkamaan pohjoispuolella ja noin 20 kilometriä Tervolan kirkolta kaakkoon, on halkaisijaltaan noin 10 metriä.

Ylirahko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 12 kilometriä pohjoisluoteeseen Ounasjoen lounaisrannalla. Kivikautiseen asuinpaikkaa viittaavia löytöjä on tehty Yli-Rahkon tilan itäpuoliselta törmältä (asuinpaikka R(ovaniemi)-105b). Kohde on löytynyt 1950-luvulla ja tarkastettu 1987 (2004?). Tienteon yhteydessä 1970-luvulla alue kuorittiin noin 2-4 m paksuudelta ja maa-ainekset siirrettin alemmas kohti jokea. Kohdetta ei ole enää tarpeen suojella kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Tämän itäpuolella on niin sanottu Katumuskivi. Kauempana rannasta on kiviesineen löytöpaikka (R-105a). Noin 400 metriä jokivartta ylempää on niin ikään kivikautinen löytöpaikka (Rovaniemen sisäisen kohdenumeroinnin mukainen kohde 26), josta on löydetty useita esineitä.

Toivola (Mustikkamaa) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ala-Korkalon koillispuolella oleva Mustikkamaa on vanhaa, soiden ympäröimää metsämaata, jonne tehdyltä peltoraiviolta löytyi vähäisen muinaisasutuksen viitteitä. Kivikkoista hiekkamaata.
Lapin maakuntamuseon tekemässä tarkastuksessa (2010) pääosan peltoalueesta todettiin olevan suurien puu- ja rankakasojen peittämää, aiemman löytökohdan paikantaminen tai tarkastaminen ei ollut mahdollista ja paikka arvioitiin pitkälle tuhoutuneeksi kohteeksi.

Honkanen (845010126) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ossauskosken itärannalla olevalla peltotörmällä. Honkasen vanhan tilan aluetta ja hienoa hiekkamaata. Löydöt kvartsia, liusketta, tuluspiitä, palanutta savea.
Vuoden 1989 inventoinnin mukaan Ylätörmältä löytyi hienohiekkaisesta maasta muutamia palaneiden kivien koosteita, nokimaata ja palanutta hiekkaa auratulta pellolta. Mitään erityisen vahvoja asuinpaikkamerkkejä ei ollut. Paikalla oli kvartsia ja liusketta, joita voi arvella kivikauden löydöiksi. Palanut savi (savitiiviste?, :25) ja tuluspii (:23) ovat ilmeisiä historiallisen ajan jäännöksiä, jotka voivat olla keskiajalta tai uuden ajan alusta. Enimmät löydöt ovat ylemmän peltotörmän luoteisreunasta, yli 45 m mpy olevalta alueelta. Vanhasta rakennuskannasta on jäljellä vain pari latoa.

Uhoniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uhoniemi sijaitsee Juutuanvuonon luoteisrannalla, koillisesta Inarijärveen laskevan Uhuojan suun itäpuolella. Niemen eteläkärjessä sijaitsevan huvilan lähettyviltä on löytynyt piisirppi (KM 17065). I. Itkonen on maininnut v. 1910, että Uhoniemestä olisi löytynyt myös kivikautisia ja "saamelaisaikaisia" tulisijoja, joista osa olisi tuhoutunut. Näiden tarkasta sijainnista ei kuitenkaan ole tietoa.
Vuosien 1988 ja 2008 inventointien yhteydessä ei kallioiselta ja kiviseltä niemeltä voitu löytää mitään merkkejä muinaisjäännöksistä. Niemi soveltuu erittäin huonosti asuinpaikaksi, joten tulisijojen on täytynyt sijaita jossakin muualla.

Mäkelä (1000008457) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luksuanjoen suun eteläpuolisella rannalla Mäkelän talosta itäkoilliseen. Paikalta on löytynyt reikäkivi ja kvartsiydin (KM 13989, 29988).

Kettusuvanto pohjoinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kettujoessa on Ylämukkan kohdalla suvanto, jonka eteläpään länsirannalla on Tupasuvannon tila. Suvannon koillisrannalla on 4-7 m korkea törmä. Tästä n. 350 m lounaaseen on kahden hiekkaharjanteen välissä tasanne, josta on löydetty pii-iskos. Lähellä kohteet Inari 419, 421.

Rovaniemi lounas (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven Rovaniemen jyrkän rantatörmän juurella, tasaisella ja hyvin vähäkivisellä hiekkarannalla, joka jatkuu järveen loivana hiekkapohjana useita kymmeniä metrejä rantaviivasta. Paahumajärven pohjoisrannalta niemen tyvestä alkaen on niemessä useita esihistoriallisia kohteita. Ks. kohteet Inari 401-402, 520, 522-525.
Paikalta on löytynyt rantavedestä serttisäle (KM 23377:1). Sekä rantaa, rantatörmää että vedenpohjaa on tarkastettu laajalta alueelta, mutta paikalla ei ole havaittu muita löytöjä. Säle on mahdollisesti joutunut rantaveteen rantatörmän sortumisen seurauksena.

Kaidanvuonon saari länsi (148040663) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kaidanvuonon lounaisrannalla on kumpumainen moreenisaari. Sen huuhtoutuneelta lounaisrannalta on löydetty kvartsi-iskoksia ja mahdollinen kvartsinuolenkärki. Muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei löydetty. Lähellä kohde Inari 664.

Rahajärvensalmi 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka sijaitsee 4,3 km Kuosnavuonon perukasta luoteeseen, Soidinvaaran kaakkoiskulmassa ja Rahajärvensalmen länsirannan eteläpäässä. Paikalla on kiven ja hiekan sekainen niemi, jonka rannat ovat huuhtoutuneet 30-40 m leveydeltä. Ympäristön maasto on kivikkoista mäntymetsää.
Kivikkoiselta rannalta, noin 25 m:n päästä vesirajasta löytyi tuuran kärkikatkelma ja mahdollisesti tästä peräisin olevia sädekiviliuskekappaleita (KM 26844:1-2) oli tästä vielä viiden metrin päässä. Mitään asutukseen viittaavaa ei paikalla ollut. Lähellä kohteet Inari 768-769.

Haavikko (699010200) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suomen varhaisimpiin puuesinelöytöihin kuuluva mesoliittisen kivikauden veistos, hirvenpää KM 14189, joka lienee toiminut veneen keulakuvana n. 8000 vuotta sitten. Suolöytö Lehtojärven rannan tuntumasta, nykyisin pellon kulmaus.

Leistonjänkä pohjoinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka.

Tammenharju (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Alajärven länsipäässä olevan vanhan tilan pihamaalta löytynyt poikkeuksellisen edustava keskisen rautakauden esine, kullattu reliefisolki. Käytetään nimitystä "Rovaniemen solki".

Verkatvisa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydettiin kiviesineen teelmä metsäautotien kuluttamasta hiekkakankaasta. Löytöpaikan maasto on jatkoa Hankapuljuille eli dyynihiekkamuodostelmalle, joka kulkee suossa pitkänä ja kapeana harjuna. Irtolöytökohteesta luoteeseen 1,2 kilometrin päässä on Ylä-Liesijoen ylittävä silta ja metsätyökämppä. Löytöpaikalla ei ollut havaittavissa teelmän lisäksi mitään muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Vajukoski (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Paikka sijaitsee Kitisenjoen Vajukosken itärannalla, kivikkoisella kangasmaalla. Vuonna 1906 löydettiin jäkälää nostettaessa kookkaan kiven alta neljä pronssimiekkaa. (ns. Sodankylän Petkulan kätkölöytö) Paikalla tehtiin koekaivaus 1907, tulos jäi negatiiviseksi. Lopullisesti löytöpaikka lienee tuhoutunut Vajukosken voimalaa rakennettaessa.
Vuoden 2019 inventointi: Paikalla ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Tall-grenin 1907 tutkimuskertomuksen karttojen perusteella kätkön tarkkaa kohtaa on vaikea paikantaa, sillä kartat ovat pienialaisia, eikä niissä näy rakennuksia tai muita kiintokohtia. Myös Torvisen 1979 koekaivauksen raportista käy ilmi, että kätkölöydön tarkka paikka on epäselvä. Paikalla oli jo tuolloin tehty louhintaa, minkä vuoksi kätkölöydön päällä ollut kivi oli saattanut jo poistua paikalta.

Nuulasenlehto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Puuleikkauksin koristellun suksen (KM 19441) kärkikatkelman löytöpaikka sijaitsee Sodankylä-Vaalajärvi -tiestä Kyläjärven ampuma-alueelle haarautuvan tien risteyksestä n. 600 m luoteeseen. Löytö on tehty Vaalajärventien ja sen lounaispuolella virtaavan Lintuojan välisessä suomaastossa tilusrajaa pitkin kulkevasta vesijohtokaivannosta.
Ornamentiikkansa perusteella löytö on arvioitu viikinkiaikaiseksi ja suksesta tehty hiiliajoitus (Hela-132, 1215-+55 BP, kalibroituna 830 cal AD) on vahvistanut ajoituksen. Löytöä koskevan kirjeen mukaan suksi (kalhu) oli kaivuussa katkennut. Muistitiedon mukaan löytöpaikan vaiheilla on aiemmin ollut kuusi veistettyä maahan lyötyä paalua ja niissä vuosiluku: 1764.

Karastinniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltoalue Karastinniemessä sijaitsevan Niemen talon maalla. Löydöt taltta (hukattu) ja kvartsia (KM 29990:1-3)

Salmela (1000000561) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Särkiniemen kärjessä Salmelan tilan maalla

Soukkalahti (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Hiekkarantainen kesämökkitontti kuusimetsässä Soukkalahden itäisessä pohjukassa. Löydöt rautakuonaa.

Pihtiäinen 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee n. 200 m länteen kohteesta Posio 173 saman harjumuodostuman laella Särkiniemessä Kitkajärven etelärannalla. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Nuitionvaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee pienellä terassilla Nuitionlammen koillisrannalla. Lammen rantaan vievän mökkitien varrella on havaittavissa kvartsi-iskoksia.

Noidansuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Porosaaren pohjoisrannalla, Noidansuon etelärannalla. Löytö kvartsikaavin.

Kiurusensalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kiurusensalmen länsirannalla n. 400 m itään kohteesta Posio 206.

Kiiskihauta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Käkiniemeen vievältä tieltä etelään erkanevan metsätien varrella, niityn ja suon välisellä hiekkakannaksella.

Takapuro (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Hyväniemenharjun itäpäässä, n. 200 m Takapuron talosta itään, terassin reunalla. Paikka on suureksi osaksi tuhoutunut kaapelilinjaa kaivettaessa.

Vuogojavri 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kevon luonnonpuiston itäosassa on parin kilometrin mittainen pyöreähkö ja enimmäkseen matala Vuogojärvi. Järven itärannalla on vanha, yhä käytössä oleva kalakenttä. Järven rannat ovat hyvin soisia, mutta siellä täällä järveen pistää hiekkaisia niemekkeitä. Kvartsilöytöpaikka on järven hiekkarannalla, noin n. 250 m etelään kohteesta Vuogojavri 1. Kuivan alueen leveys rannassa on vain n. 5 m.
Vuonna 2011 inventoinnissa tehdyssä tarkastuksessa paikalta ei havaittu merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.

Toivola (1000000953) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautaesineen löytöpaikka sijaitsee Toivolan talon maalla, n. 650 m Kiistalan koulusta luoteeseen.

Kiviharju (1000000963) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ounasjoen itärannalla, Kiviharjun tilan maalla.

Copmalotvuopmeája (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; N. 300 m Akukammin taukopaikasta länteen purosta löytyi koverateräinen kvartsiesine. Löytöpaikka on Copmalotvuopmeája -puroa ympäröivän suon reunassa, tunturikoivikossa virtaava lähdepuro. Paika on korkeavarpuista rämettä:suopursua, vaivaiskoivua, suokukkaa, mustikkaa ja saroja.

Kutuoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Kuolajärven itärannalla, järven ja tien välissä, n. 250 m Kuolavaaranjärvenojan suulta pohjoiseen.

Ceavrresgielas 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ceavrresgielasin eteläisen laen luoteispuolelta, retkeilyreitin paljaaksi kuluttamasta kohdasta löytyi koverateräinen kvartsiesine. Löytöpaikka on lakialuetta ja paljakkaa. Kasvillisuus on karua: variksenmarjaa, jäkälää ja pientä vaivaiskoivua.
Vuonna 2011 tehdyssä inventoinnissa todettiin, että 1999 ilmoitetu koordinaatit (P: 7717988 I: 475857 ETRS-TM35FIN) eivät osu retkeilyreitille. Tarkastuksessa todettiin, että todennäköisin löytöpaikka sijaitsee noin sadan metrin säteellä pisteestö P: 7720930 I: 3476260 (YKJ). Polulta ei havaittu merkkejä esihistoriallisesta aktiviteetista.

Vetsijärvi 4 Fállejohkan suu (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kapealla harjulla n. 150 m Veitsijärveen idästä laskevan Fállejohkan eteläisen suunhaaran suusta länteen, hieman toista metriä järven pinnan yläpuolella. Harjun rinteessä olevasta tuulen synnyttämästäuopasta, josta puuttui aluskasvillisuus, löytyi hiotun sädekiviliuske-esineen katkelma sekä ainakin yksi kvartsikaavin ja kvartsi-iskoksia. Esineet viittaavat leiripaikkaan.

Vetsijärvi 5 Fállejohkan suu (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee hiekkarannalla 100 m Vetsijärveen idästä laskevan Fállejohkan eteläisen suuhaaran suusta länteen. Hiekkarannalta löytyi muutamia kvartsi-iskoksia, mutta ei esineitä eikä muuta asuinpaikkaan viittaavaa.

Vetsijärvi 11 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee kuivalla harjanteella Vetsijärvelle etelälounaasta johtavalla ajouralla, noin 500 metriä Vudneluoktan pohjukasta itään ja noin 1700 metriä järveen etelästä pistävän niemen länsirannalle peruskartalla merkitystä kämpästä etelälounaaseen. Rikkoutuneelta ajouralta löytyi yksi pii-iskos ja yksi vaalea raidallinen kvartsiitti-iskos. Heti ajouran länsireunalta löytyi peurahauta (kohde Vetsijärvi 12).

Pulmankijärvi S Särkkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsiittiydin on poimittu Pulmankijärven eteläpäässä Pulmankijoen suun pohjoispuolella olevan hiekkasärkän länsiosasta. Pitempiaikainen asutus särkällä on epätodennäköistä tulvavesien vuoksi, mutta sitä on voitu käyttää tilapäisenä leiripaikkana.

Ahkovarri 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen pohjoispuolella n. 300 m Vappulan talosta länteen. Kalddasjoen pohjoispuolella olevan tien ja tunturin välissä olevassa rinteessä on järveä kohti työtyvä 6 m leveä tasanne, josta löytyi kvartsiitti-iskos. Iskos löytyi kanalinnun tekemästä hiekkakylpypaikasta.

Ahkovarri 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla Kalddasjoen pohjoispuolella n. 800 m Kalddasjoen sillasta pohjoisluoteeseen. Tien ja tunturin välissä olevalta rinteeltä löytyi tien länsipuolisesta ojasta, alueelta, jossa tie on ylittänyt 35 m:n korkeuskäyrän, suuri kvartsi-iskos.

Mávnnajohka 2 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Mávnnajohkan suulla, sen länsipuolella, n. 100 m nykyisestä jokisuusta länteen. Paikka on entinen jokitörmä, tasainen kapea terassi, jota Njiljokeen laskeva Mávnnajohka on syönyt. Törmä on n. neljän metrin korkeudella vedenpinnasta. Yksinäinen bipolaari-iskos löytyi hiekkamaan paljastumasta.

Nivasalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nivasalon tila sijaitsee Inarijärven Juutuavuonon pohjoisrannalla, Inarijärveen laskevan Uhuojan itäpuolella Uhuniemen länsirannalla. Poikkikirveen (KM 13417) löytöpaikka sijaitsee Nivasalon tilan päärakennuksesta noin 100 m koilliseen, pellon laidassa olevan kivikkokumpareen länsireunalla. Paikalta on löytynyt lisäksi epämääräinen kvartsi-iskos (KM 18892).
Pelto ei ole nykyisin käytössä ja se kasvaa heinikkoa. Arvioidun löytöpaikan eteläpuolelle on myös rakennettu kaksi kesämökkiä. Vuoden 2008 inventoinnissa ei alueelta löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ukonjärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran (KM 5471:1) löytöpaikka sijaitsee Inarin ja Ivalon välissä sijaitsevan Ukonjärven koilliseen pistävän Ukonperä-nimisen lahden etelärannalla. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa, mutta verifikaatin perusteella se sijoittuu noin 1 km Kirakkakönkään itäpuolelle, paikkaan, jota kutsuttiin Salmenniemeksi.
Paikalla ei ole havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Vuoden 2008 inventoinnissa arvioitua löytöpaikkaa tarkennettiin verifikaatin perusteella noin 330 m kaakkoon, keskelle Salmenniemeä.

Tiiaisniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivituuran tai -taltan (KM 8187) löytöpaikka sijaitsee Tiiaisniemen eli Tiaisniemen talon luona, perunapellossa. Pihamaa ei ole vuosikausiin ollut viljelykäytössä. Paikka on topografialtaan sopiva asuinpaikaksi, mutta mitään merkkejä sellaisesta ei ole voitu havaita.

Jokitörmäharju kaakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsiitti-iskosten (KM 22204) löytöpaikka sijaitsee Partakko-Suojanperä -maantien varrella, Nitsijärven koillispäässä, Sortolahteen pistävän Jokitörmänharjun kaakkoisrannassa olevalla tasanteella, Sortolahden tilasta noin 0,7 km lounaaseen. Löydöt on poimittu maantielevikkeen ja rantatörmän väliltä, noin 1 neliömetrin alalta.

Ailejohka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 22214) löytöpaikka sijaitsee Sevettijärven länsirannan ja Näätämöön vievän maantien välissä, Ailejohkan pohjoisrannalla, jokeen viettävän törmän taitteessa. Maaperä paikalla on karkeaa hiekkaa ja kasvillisuus männikköä, jokirannassa pensaikkoa. Kvartsit on poimittu maantiesillan kohdasta lähtevän polun pinnasta, noin 15-20 m päässä tiestä.

Sortolahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 22216) löytöpaikka sijaitsee Nitsijärven koillispään ja Lammen välisellä 150-200 m leveällä soraharjulla, jonka päällä kulkee maantie. Löydöt on poimittu maantien molemmin puolin tien penkoista. Maasto on männikkökangasta, maaperä on hiekkaa ja soraa.

Tuuruharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka sijaitsee Kaamasjoen ylittävän Karigasniemen ja Kaamasen välisen tien pohjoispuolella. Joki tekee löytöpaikan läheisyydessä mutkan, jonka etelärannalla ja pohjoispuolella on tasanteita. Paikalla on palaneita kiviä, jotka lienevät tulisijojen jäänteitä. Rannat ovat veden kuluttamia ja osin jokeen sortuneita. Alueelta on löytynyt kvartsiittinuolenkärki (KM 20864), kvartsi-iskos (KM 22575) sekä palanutta luuta (KM 23370), joka saattaa olla varsin nuorta. Luun löytöpaikan kohdalla on 2. maailmansodan (saksalaisten?) aikaisen asemapaikan kaivantoja ja jätteitä.

Ylimmäinen Santajärvi koillinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 22576) löytöpaikka sijaitsee Nellimössä, Ylimmäisen Santajärven kaakkoisrantaa noudattavan polun kohdalla, järven laskuojan ylittävältä sillalta noin 15 m kaakkoon. Maaperä paikalla on karkeahkoa soraa. Maasto viettää luoteeseen kapeana niemenä järven ja sen koillispuolella olevan suon väliin. Lähellä on kivikautinen asuinpaikka- ja pyyntikuoppakohde, Ylimmäinen Santajärvi N (kohde 121).

Jorvapuolijärvi itä 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 22688:1-2) löytöpaikka sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella, Jorvapuolijärven pohjoispään itärannasta noin 75 m ja Kallolahden tilasta noin 0,9 km pohjoiskoilliseen. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Järven ja löytöpaikan välissä on kaksi muinaista rantaterassimuodostumaa, mutta löytöpaikan kohdalla maasto on tasaista. Löydöt on poimittu polun pinnasta. Lähellä on pyyntikuoppakohde, Jorvapuolijärvi E 2 (kohde 360).

Jorvapuolijärvi lounas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 22689:1-3) löytöpaikka sijaitsee Kaamanen-Sevettijärvi -maantien kaakkoispuolella, tiestä 400 m päässä, Jorvapuolijärven ja sen eteläpuolella olevan pienemmän järven välisen joen pohjoispuolella. Löydöt on poimittu metsätieltä noin 15 m matkalta. Alueella kasvaa mäntyä ja jäkälää, maaperä on hiekkaa.

Tavila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 22486) löytöpaikka sijaitsee Ivalon keskustassa, muinaisen jokiuoman, nykyisen järveksi umpeutuneen vesialtaan itäpuolisella rantatörmällä. Löytökohta on hiekkaista perunapeltoa. Löytökohdasta noin 0,4-0,6 km etelään kerrotaan löytyneen kyntämisen yhteydessä kaksi kehämäistä kiveystä noin 0,5 m syvyydessä. Lisäksi pellolla on havaittu palaneita kiviä ja hiiltä.

Saarineitämöjärvi itä (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Palaneen luun (KM 23353) löytöpaikka sijaitsee Ivalojoelta noin 1 km itään olevan Saarineitämöjärven itärannalla. Kyseessä on pyöreä, noin 200 m leveä järvi, jonka itärantaa pitkin kulkee Ivalon taajamasta Luusuanvaaraan johtava metsätie. Tien ja rannan välissä on paikoin hiekkaperäistä maata, jossa on havaittu muutamia palaneen luun keskittymiä. Vuoden 2010 inventoinnissa paikalta ei löytynyt enää mitään.

Ivalon rajavartiosto (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Palaneen luun löytöpaikka (KM 23352) sijaitsee Mukanperäsaaren eteläpuolella, rajavartioston alueella olevan tien lounaispuolisella reunalla, tieleikkauksessa. Alue on mäntymetsäistä hiekkakangasta, joka on pahoin tuhoutunut kaivelun ja nykyasutuksen johdosta.

Ritakoski (1000002816) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 21126) löytöpaikka sijaitsee Ivalojoen pohjoispuolella, Palsiojan suusta noin 350 m lounaaseen. Paikalla on joen suuntainen, 100-150 m pitkä ja suurimmillaan 20-30 m leveä tasanne, jonka lounaispää on kivikkoista ja kasvaa mäntymetsää. Alajuoksulle päin tasanne muuttui heinikkoiseksi koivikoksi. Paljaassa rantatörmässä on havaittu tummanpunaista maata. Myös tasanteelle tehdyissä koekuopissa on havaittu 20-50 cm paksu punaisen maan kerros. Koekuopista on löytynyt kvartsia. Paikalta kerrotaan löytyneen myös miekan. Vuoden 2010 inventoinnissa ei havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Haapalahti (1000002817) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haapalahti (Supelouhtâ) sijaitsee Juutuanjoen pohjoisrannalla, Haapakosken alapuolella ja Jäniskosken yläpuolella. Kvartsien (KM 23358:1-2) löytöpaikka sijaitsee noin 130 m etäisyydellä joen rannasta, lähes vastapäätä Haapakosken päivätupaa.
Löytöalue on hiekkakaisessa jokirannassa noin 1 x 10 m laaja, ja se sijaitsee Juutuanjoen kaakkoisrannalla olevan kalastuksenvalvojan mökistä pohjoiseen. Mökin kohdalla on merkkejä tulenpidosta. Kyseessä saattaa olla satunnaiseen oleskeluun liittyvä paikka.

Kotisaari (1000002821) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Paatsjoen uomassa, Virtaniemen rajavartioaseman edustalla olevan Kotisaaren etelärannalla. Maapohja on kivikkoista moreenia ja soveltuu melko huonosti asuinpaikaksi. Paikalta on kuitenkin löytynyt epämääräinen kvartsi-iskos (KM 24314).

Hanhimella (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25448:1-2) löytöpaikka sijaitsee Alemman Akujärven pohjoispuolella olevan Piinaskoppajängän länsipuolella, Hanhimellan eteläreunassa. Ivalo-Akujärvi -tieltä kulkee kärrytie Hanhimellan ylitse. Löydöt on poimittu hiekkaisen kärrytien pinnasta, kohdasta, missä tie alkaa nousta melko jyrkästi Hanhimellan päälle. Löytöpaikan maaperä on hienoa hiekkaa ja suotuisa asutukselle, mutta siinä ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen liittyvää.

Piinaskoppajänkkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin (KM 25449) löytöpaikka sijaitsee Akujärven koulusta 200 m länsiluoteeseen, polulla, joka menee koululta Piinaskoppajänkän reunaan, lounaisemman Piinaskoppajärven kohdalla. Maasto on avointa, maanpinta rikkoontunut. Paikalla ei ole havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Mattojärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pii-iskoksen (KM 25456) löytöpaikka sijaitsee Mattojärven luoteisnurkkaan laskevan puron suusta 20 m itäkoilliseen, rannasta 5 m päässä, polun kohdalla. Alue on hiekkaperäistä mäntykangasta, joka Mattojärven luusualle mentäessä kapenee ja muuttuu jänkämäiseksi.

Porttiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin (KM 25465) löytöpaikka sijaitsee Sevettijärven itärannalla, Porttiniemen talosta 330 m länsilounaaseen, kahden lammen välisellä kannaksen luoteispäässä, karikkeisen polun kohdalla. Paikalla saattaa olla asuinpaikka.

Neivalahti länsi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsiitti-iskosten (KM 26707) löytöpaikka sijaitsee Solojärven kaakkoiskulmassa olevan Neivalahden rannalla, Westin lomamajoista noin 40 m koilliseen ja Solojärven rannasta noin 30 m päässä. Löytöpaikka on pienellä ja matalalla hiekkakumpareella, tieuran kohdalla. Alueella kasvaa koivu- ja mäntymetsää. Paikalta kerrotaan löytyneen liuskenuolenkärjen, joka on sittemmin joutunut hukkaan.

Näätämöjoki etelä 6 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 31956) löytöpaikka sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella, Haukiojan ja sen pohjoispuolella olevan lammen itäpäässä.

Haukioja (Näätämöjoki etelä 7) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Palaneen luun (KM 31957) löytöpaikka sijaitsee Näätämöjoen eteläpuolella olevan Haukiojan eteläpuolella.

Pöyrisjärvi länsi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Tasakantaisen nuolenkärjen (KM 20131) löytöpaikka sijaitsee Pöyrisjärven länsirannalla olevan jyrkän hiekkaharjun luoteisrinteessä. Esine on löytynyt maan pinnasta. Alueella kavaa vaivaiskoivua. Kyseessä ei liene asuinpaikka, koska löytökohdassa rinne on varsin jyrkkä.

Palo (1000002890) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuske-esineen (KM 22164) löytöpaikka sijaitsee Vuontisjoen länsirannalla, Hetta-Nunnanen -maantien Vuontisjoen ylittävältä sillalta 0,4 km pohjoiskoilliseen. Esine on löytynyt betoniseoksesta kaivonrenkaiden valun yhetydessä. Betoniseosta varten tarvittu sora oli esineen löytäjän kertoman mukaan peräisin tilan asuinrakennuksesta noin 150 m pohjoiseen olevasta sorakuopasta. Tänne esine lienee kulkeutunut Vuontisjärven etelärannalta, noin 0,2-0,3 km päästä pohjoisesta. Lähellä, Vuontisjoen itärannalla on Vuontisjoki E -niminen pyyntikuoppakohde (kohde 488).

Vieltojärvi, Ojala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen hakunmuotoisen tuuran (KM 23315) löytöpaikka sijaitsee Enontekiö-Vuontisjärvi -maantien ja Ounasjärven välissä, Ojalan talon perunamaassa. Löytöpaikka on pienen hiekkaharjun laella. Harjun pohjois- ja luoteisrinteet ovat melko loivat, sen sijaan kaakkois- ja etelärinne muodostuvat jyrkästä, hiljalleen sortuvasta rantatörmästä. Löytöpaikasta noin 100 m koilliseen on Proksinkentän kivikautinen asuinpaikka (kohde 76) ja noin 400 m lounaaseen on Ungelon kivikautinen asuinpaikka (kohde 213).

Tuorkottajajärvi kaakko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 24566) löytöpaikka sijaitsee Tuorkottajajärven eteläkärjestä itäkaakkoon, pienen järven etelärannalla. Järven rannat ovat soistuneet, mutta löytöpaikan kohdalla on varsin tasainen, 20 x 20 m kokoinen alue. Paikalla kasvaa vaivais- ja tunturikoivua. Löytöpaikan lähellä, paikasta 240 m itään, on Paalojärvi NW -niminen pyyntikuoppajärjestelmä (kohde 116).

Naapajärvi luode (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Naapajärven luoteispuolisella alueella, Pöyrisjärven rannasta noin 400 m päässä, tasaisella ja hiekkapohjaisella, puuttomalla alueella, jota ympäröivät järvet, lammet ja suot. Kasvillisuus on vaivaiskoivua, puolukkaa, jäkälää ja varsiksenmarjaa. Maanpinnalta, neljästä eri kohdasta on löytynyt kvartsi-, kvartsiitti- ja jaspisiskoksia ja -ytimiä noin 1,5 m säteeltä.

Matkailuhotelli pohjoinen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Matti Siiropään toimittama metalliesine, joka on ilmeisesti kuparinen astian pala. Siiropää kertoi löytäneensä esineen Utsjoen matkailuhotellilta itään 150 m olevasta kaivosta 10 m pohjoiseen. Löytöpaikka on moreenikangasta, jonka pinta on ajoneuvoliikenteen kuluttama. Esine on kolmiomainen ja kooltaan 38 x 18 x 1 mm.

Nanguvuono Meneslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nanguvuonon Meneslahden itärannalla. Paikalta on mökin rakennustöissä 1980-luvulla poikkiteräinen taltta. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Ciekŋalisluokta (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iijärven Rovaniemeen johtavalla kapealla kannaksella, kannaksen keskivaiheilla. Paikalla on havaittu hiekkapaljastumassa palanutta luuta ja palaneita kiviä. Kohteen summittainenkin ikä jää epävarmaksi, mutta aivan hiljattain paikalla tapahtuneesta toiminnasta ei ole kyse. Paikan sijainti ei myöskään ole tyypillinen alueella muutoin havaituille moderneille leiripaikoille.

Siimmâtluohtâ 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin puolessa välissä matkalla Iijärven Kutulahden pohjukasta Rovaniemen pohjoiskärkeen, noin 80 metriä rannasta. Alue on harvaa koivikkoa kasvavaa hiekkakangasta. Paikalla sijaitsevassa hiekkapaljastumassa on havaittu palaneita kiviä sekä yksittäinen kvartsisäle. Löytökohdan välittömässä ympäristössä ei ole tehty muita havaintoja.

Maunuvaara (1000007986) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tapionkylän lounaispuolella, Maunuvaaran kaakkoisrinteellä, metsätien varrella, maantieltä Maunuvaaraan juurelle johtavan hiekkatien ja voimajohtolinjan leikkauksesta 100 m kaakkoon. Tien eteläpuoliselta levikkeeltä on 2006 inventoinnissa otettu kuoritusta maanpinnasta talteen kaksi kvartsia. Mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei ole tavattu ja kohde on luokiteltu löytöpaikaksi.

Marrasjoki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alueelta löytynyt kiviesine. Esineen tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa eikä tarkastuskäynneillä kohteelta ole todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Oravasalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 24319 liuskekeihäänkärjen löytöpaikka.

Ylimmäinen Noukajärvi etelä (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Noukajärven etelärannalla. Maaperä on hiekkaista moreenia, joka
kohteen välittömässä ympäristössä on muotoutunut erityisen tasaiseksi ja hiekkaiseksi.
Puusto on yli 200-vuotiasta kuusimetsää.
Kohde sijaitsee Metsähallituksen valvontatuvan lähellä rannassa. Hiekkarannalta löydettiin muutamia kvartsi-iskoksia. Vastaavia kappaleita ei löydetty muualta järven rannalta eikä muiden alueen järvien rannoilta. Kivimursketta tai vastaavaa ei ole käytetty mökin rakentamisessa tai vastaavassa lähialueella. Ylimmäisestä Noukajärvestä on vesiyhteys Kitkajärveen.
2022: Paikalta ei tehty uusia havaintoja. Yksi suurempi kvartsinpala (halkaisija noin 5 cm) oli rantavedessä.

Sarviniemi 2 (1000008707) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Sarviniemi (Cuárvinjargâ) sijaitsee Juutuavuonon pohjoisrannalla, Kalkuvaaran eteläpuolella ja Pielpavuonon länsipuolella. Sarviniemen kaakkoon pistävältä niemekkeeltä on löytynyt liusketaltta (KM 31390) rantamökin perustuksia kaivettaessa.
Paikka tarkastettiin vuden 2008 inventoinnissa, mutta niemeltä ei löytynyt mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Aunionniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen;

Lepola (1000008854) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niemijärven Uuperänniemen pohjoisrannalla, Lepolan tilalla. Maasto on kivensekaista männikkökangasta, joka viettää loivasti Uuperanlahteen. Paikalta on löytynyt 2007, vasta pusketulta mökkitieltä, liusketaltta (KM 36808). Alueelta ei ole todettu 2007 tarkastuksessa mitään merkkiä muinaisjäännöksestä.

Kortelahti (1000008875) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Palaneen luun löytöpaikka sijaitsee Alajärven etelärannalla lyhyellä hiekkakaistaleella (rannalla). Rannan taustalla törmä tai pikemminkin rantavalli on hyvin matala ja heti sen jälkeen alkaa suo. Hietikolla on merkkejä tuoreesta tulenpidosta – nuotiokiveyksiä sekä irrallisia palaneita kiviä. Niinpä rannalta löytönä saatu palanut luu voi liittyä myös näihin nuoriin aktiviteetteihin.

Huutoniemi (1000008876) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin löytöpaikka sijaitsee kallioisella niemekkeellä Salmenniemensaaren koilliskärjen kohdalla Nanguvuonon pohjoisrannasta 60 metriä pohjoiseen. Kvartsi löytyi tuulenkaadosta. Löytöpaikan lounaispuolella on mökki, jolle johtaa hiekkatie. Tältä tieltä erkanee ajoura, joka jatkuu lähelle löytöpaikkaa. Ajouralta sekä hiekkatieltä löytyi myös muutamia kvartseja.

Kitisijänniemi itäinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee Nellimövuonon pohjoisrannalla Kitisijänniemessä. Kaksi kvartseista löytyi rantavedestä ja yksi mökin grillipaikalta. Paikalla on mahdollisesti esihistoriallinen asuinpaikka. Maaperä alueella on hiekkaa ja maasto on muutenkin kivikautiselle asuinpaikalle tyypillistä.

Pallaslompolo 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pallasjärven lounaiskulmassa olevan Pallaslompolon etelärannassa olevasta veneidenlaskupaikasta 250 m kaakkoon. Kohde sijaitsee paikassa, jossa Pallaslompolonharju leikkaa järveä kiertävän tien. Kohde on sijainnut tällä harjanteella, mutta Pallasjärven eteläreunaa kiertävä tie ja hiekanotto ovat ilmeisesti tuhonneet sen lähes täysin.
Paikalla on kaksi löytöaluetta joista ensimmäinen sijaitsee tien eteläpuolella olevan hiekkakuopan pohjoisreunassa, suon laidassa. Suo loppuu tien reunaan 30 m päässä. Löydöt, kvartsi-iskokset ja ydin, tehtiin auki erodoituneelta maanpinnalta. Koko harjanne on tällä kohdin tuhottu. Toinen löytöalue sijaitsee heti tien pohjoispuolella, samalla harjanteella. Täällä löydettiin yksi kvartsi-iskos hiekkarouhaisusta, joka ulottuu tien reunasta noin 25 m pohjoiseen. Eteläosa on täysin hiekanoton tuhoama –
kohde on aikoinaan sijainnut joko harjanteen eteläkärjessä, tai sitten se on ollut samalla harjanteella ensimäisen löytöalueen kanssa, jolloin tie olisi leikannut osan harjanteesta pois.

Matolampi (1000008925) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pallasjärven eteläpuolella, Pallasjärvi-Majavaoja maantiestä pohjoiseen haarautuvan, Pallasjoen suuhun vievän tien itäpuolella. Kohde on pienen Matolammen ja Aittavaaran välissä, Matolammen pohjoispäässä olevan mökin kohdalta itään haarautuvalla tiellä, 100 m mökistä, Matolammen koillisrannalla. Kohdassa, josta paikan ainoa löytö, kvartsi-iskos tehtiin, tie kulkee heikon rantatörmän päällä. Vesirajaan löytöpaikalta on matkaa 40-50 m.

Nanguniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Inarijärven etelärannalla olevan Nanguniemen pohjoiskoillisosassa. Maasto on louhikkoista kivikkoa. Paikalta on löydetty 2003 hopeisia kaularenkaita sisältänyt kätkö. Löytöpaikan lähiympäristön tarkastuksessa ei ole todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Luotomäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee nykyisellä Luotomäen omakotialueella, vanhan Luotomäen talon kasvimaalla. Paikalta löytyi vuonna 1966 viikinkiaikainen pronssinen kupurasolki.

Sammaljänkkä (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Suksen katkelman löytöpaikka sijaitsee 8 km Tornion kirkosta kaakkoon ja 2,7 km itä-koilliseen Liakan kylän Liakanjoen ylittävältä sillalta. Löytöpaikka on nykyisin vaikeakulkuista ja tiheää korpea.

Laivajärvi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Tarkkoja tietoja löytöpaikasta ja löytöolosuhteista ei ole saatavilla.Kyseesä on entisen Laivajärven pohjakerroksesta esille tullut suolöytö, joka löytyi Laivajärven alueen kuivauksessa.
Löytö koostuu 4,5 m pitkästä emäpuun osasta, johon liittyi puunjuurilla ommeltuja sivulautoja.

Myllyoja (1000009096) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran löytöpaikka sijaitsee Niemenpään koillispuolella, Tornion ja Ylitornion rajalla olevasta Martimon sillasta 1,8 - 1,9 km itäkaakkoon ja koillisesta Tornionjokeen laskevan Myllyojan suusta 800 tai 300-500 metriä koilliseen.
Koordinaattien ilmoittamalla paikalla maasto on hiekkamoreenikankaan reunaa, jonka eteläpuolinen alavampi alue on selvästi kosteampaa. Kuusivaltaiselle alueelle tehdyistä koekuopista ei tavattu mitään esihistorialliseen viittaavaa.
Toinen löydölle ilmoitettu sijainti on 300 - 500 metriä joesta. Paikalla on pelto, joka tarkastuksen aikana oli heinällä. Alue on pienehkö raivattu kuivan kankaan pää. Tältäkään alueelta ei tavattu mitään esihistorialliseen viittaavaa.

Poikkijärvi Isomaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sieppijärven itärannalla. Kiviesineet ovat löytyneet perunapellosta Poikkijärven tilan päärakennuksen itäpuolelta. Vuonna 1955 perunamaata kuokittaessa löytyneet kiviesineet (kvartsia, tuura, kiviesineen katkelma) sijoitettiin Sieppijärven kansakoululle ja ne ovat sittemmin ilmeisesti kadonneet. Vuoden 1958 inventoinnissa Erä-Esko poimi kokoelmiin paikalta kaksi "ukonkiveä" eli ilmeisesti kvartsia. Vuoden 1997 inventoinnissa ei tehty uusia esinelöytöjä.

Väylänpään Talari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoesta 250 m koilliseen. Luovutustietojen mukaan pohjalainen kivikirves on löytynyt v. 1944 ojankaivuussa. Paikka on Hilkka Oksalan (2000) arvion mukaan luultavimmin nykyisen sähkölinjan alla 250 m pohjoiseen Talarin tilalta. Inventoinnissa 2010 lähialueella kuljettiin maastossa paikoin koekuoppia tehden, mutta merkkejä esihistoriasta ei havaittu.
Löytötiedot ovat löytäjän suvulta tarkentuneet vuonna 2021. Löytövuosi on ollut 1954 ja löytöpaikka on sijainnut tilan rajalla. Esine on löytynyt noin 1 m syvyydeltä ojan kaivun yhteydessä pellon reunasta loppumatkalla ennen kalliojänkälle menevää tietä. Löytöpaikan koordinaatit on muutettu tälle muistitiedossa säilyneelle paikalle.

Ruokojärvi Mäkitalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ruokojärven eteläkärjestä 800 m etelälounaaseen. Aarni Erä-Eskon saaman tiedon mukaan Mäkitalon päärakennuksen koillispäädystä on tavattu liedeksi arveltuja jäännöksiä. Tilan mailta löytynyt kourutaltta on kuitenkin Aino Suvannon Hilkka Oksalalle (1997) antaman tiedon mukaan tullut esiin oheisten koordinaattien kohdilta peltoa kuokittaessa 150 m lounaaseen päärakennuksesta. Ainon isä Antti oli havainnut löytöpaikalla nuotionjäännöksiksi epäilemiään jälkiä.

Kirkonkylän koulun tontti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan (KM 23553) löytöpaikka sijaitsee Kolarin kirkonkylän koulun ala-asteen kohdalla, nykyisen puisen koulurakennuksen paikalla, josta se on löytynyt rakennusvaiheessa 1960-luvun alussa. Inventoinnissa 1997 koulun pohjoispuolella havaitut kolme mahdollista asumuspainannetta on sittemmin 2006 inventoinnissa arvioitu luonnonmuodostumiksi. Inevntoinnissa vuonna 2010 alueen tarkastuksessa ei havaittu mitään painanteen tapaista tai muuta muinaisjäännökseen viittaavaa. Rakennettuna alueen maaperä on monin tavoin myllättyä. Alue on korkean törmän päällistä hiekkamaata ja siten sovelias kivikautiselle asuinpaikalle. Jos sellainen on paikalla ollut, sen arvioitiin tuhoutuneen kokonaisuudessaan.

Äkäsjoen pato (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Äkäsjoen eteläisellä jokitörmällä. Valuneessa jokitörmässä näkyi palaneita luita ja joitain palaneita kiviä v. 1988 inventoinnissa. Paikka on entisen kävelysillan kohdilta 40 m länteen. Vuoden 2007 inventoinnin perusteella paikka kokonaan tuhoutunut padon purkamisen yhteydessä.

Hannukainen 1 länsi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Äkäsjoen länsipuolisella törmällä. Valuneessa jokitörmässä näkyi palaneita luita ja mahdollisia palaneita kiviä 1988 inventoinnissa. Kohde on kesämökin pihapiiriä. Vuonna 2006 paikalla ei tavattu löytöjä, joten se lienee ainakin osittain
tuhoutunut löytöjen valuessa hiljalleen jokeen. Paikan kohdalla Äkäsjoen vastarannalla on runsaasti tervanpolttoon liittyviä historiallisen ajan rakenteita sekä tupasija (Kohde Hannukainen itä).
KM 25311:1, palanutta luuta.

Mannajärvi, luode (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Mannajärven pohjoisrannalla. Kirves on löytynyt Mannalan tilan v. 1974 perustetun rakennuksen alta, joka lienee pihapirin keskellä oleva betonisokkelilla varustettu mökki. Lisäksi pihapiirin pohjoispuolitse kulkevan soratien ojaleikkauksesta on v. 1997 inventoinnissa poimittu yksi palaneen luun kappale, jostain 80-600 m väliseltä matkalta löytöpaikasta itään. Uusia löytöjä ei tavattu v. 2006.

Kurkonniemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Venejoen kaakkoisrannalla, Kurkonniemen kohdalla. Modernin nuotiopaikan edustan sortuvassa jokitörmässä on havaittu palanutta luuta sekä v. 1997
että v. 2006 inventoinneissa.

Pasmajoen suu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Pasmajoen suusta 150 m etelään. Yksittäinen kvartsikaavin löytyi v. 1997 inventoinnissa rantavedestä. Paikka on tasaisella nurmikentällä olevan mökin kohdilla ja sitä pidetään venerantana.

Mannajoen suu, länsi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Muonionjoen rantahiekalla. Rovaniemen tuura löytyi v. 1997 inventoinnissa entisen kalkkikaivoksen pumppukopin kaakkoispuolelta. Paikalla tai
ympäröivillä alueilla ei tarkastuksissa vuonna 2006 ja 2010 havaittu uusia löytöjä tai merkkejä asuinpaikasta. Löytöpaikka viittaa mahdollisen paikalla olleen kivikautisen asuinpaikan tuhoutuneen pääosiltaan tai kokonaan jokieroosion seurauksena. Myöhäisen suullisen tiedon mukaan Mannajoen suun rantatörmän päällinen tasannealue olisi ollut kotakenttänä. Muonionjoki-Tornionjoki osayleiskaava-alueen muinaisjäännösinventoinnin yhteydessä vuonna 2010 aluetta ei tarkastettu. Kohde tarkastettiin elokuussa 2014. Alue on kivinen ja sinne on ilmeisesti tuotu soraa. Ylempänä rantatörmällä maa on peitteistä. Mitään kivikautiseen toimintaan viittaavaa ei alueella havaittu.

Nuottarova (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Yliniemen tilasta 200-400 m itään. Suurinpiirtein oheisten koordinaattien osoittamalta paikalta löytyi suosta maantieojaa kaivettaessa v. 1937 suksen kappale, josta saatu radiohiiliajoitus (Hel-1237: 530±90 BP) ulottuu kalibroituna 1200-luvun lopusta 1500-luvun alkuun.

Juovvaskáidi 4 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Davimuš Mádjjohsuorgin pohjoisrannalla, noin kolme kilometriä pääuomasta erkanemisesta ylävirtaan rantaa myötäilevällä poropolulla oli kvartsi-iskoksia hiekkamaassa. Joen rannassa on koivuja, koivupökkelöitä ja tiheää pajupensaikkoa. Aluskasvillisuutena löytöpaikalla on vaivaiskoivua, kata-jaa, variksenmarjaa yms. Maastossa on paljon eroosion aiheuttamia hiekkapaljastumia.

Ceavrresjohka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ceavrresjohkan latvalla, Ceavrresgielasin eteläosan itäpuolella jokitörmältä ja läheiseltä erillistä pyöreältä pikkumäeltä löytyi kvartsi-iskoksia sekä kaksi kvartsimaakiveä, joista on mahdollisesti isketty kvartsia. Kvartsimaakivet erottuvat kauas ympäristöön. Maakivet ovat suuria, halkaisijaltaan noin 90 senttiä. Toinen kivistä on lähes kokonaan maan sisällä. Alue on puutonta hiekkamaata, jos-sa kasvaa lähinnä vaivaiskoivua ja variksenmarjaa.
Kohde tarkastettiin vuoden 2011 inventoinnissa. Eroosio on kuluttanut mäen lakea, ja lakialue on lähes kasviton. Mäen laella havaittiin kvartsi-iskoksia noin kymmenen neliömetrin alueella. Pääosin maan sisällä olevan kvartsilohkareen yläreunasta on mahdollisesti voitu lyödä irti kappaleita, mutta enemmän esillä olevassa kvartsilohkareessa merkkejä raaka-ainekappaleiden irroittamisesta ei ole. Olemukseltaan selvästi työstettyjen, lastumaisten kvartsinkappaleiden lisäksi mäellä on myös luontaisesti lohkeilleita, ilmeisesti pakkasrapautumisen melko teräväsärmäisiksi rikkomia kvartsinkappaleita. Maidonvalkeat kvartsimaakivet ovat havaittavissa useiden kilometrien etäisyydeltä saakka. Ceavrresjohkan jokitörmällä olevia maapaljastumia havainnoitiin kohtalaisen laajalla alueella, mutta törmältä havaituiksi mainittuja kvartsi-iskoksia ei onnistuttu paikallistamaan.

Fiellogeaðggejohka 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Fiellogeaðggejohkan latvapuron etelärannalla, Èeavrresgielasin eteläosan eteläpuolella jokitörmällä on hajallaan 10 x 5 metrin alueella kvartsi-iskoksia sekä pienehkö kvartsilohkare. Paikka on noin 70 metriä puron rannasta, luonnonpuiston rajamerkistä lounaaseen. Alue on harvapuustoista tunturi-koivikkoa, jonka aluskasvillisuutena on lähinnä vaivaiskoivua ja variksenmarjaa.
2011 inventoinnissa paikalta tai sen lähiympäristöstä ei löydetty työstettyjä kvartsikappaleita tai kvartsi-iskoksia. Inventoija pitää paikalla olevia kvartseja pakkasrapautumisen rikkomina.

Fiellogeaðggejohka 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Fiellogeaðggejohkan latvapurossa olevan pienen lammen etelärannan mäen tasanteella, Èeavrres-gielasin eteläosan eteläpuolella on hajallaan pienellä alueella kvartsi-iskoksia. Paikka on noin 60 metriä puron rannasta. Alue on harvapuustoista tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuutena on lä-hinnä vaivaiskoivua ja variksenmarjaa.
2011 inventoinnissa paikalta ei löydetty työstettyjä kvartsinkappaleita. Alueella tosin
oli hajanaisesti kookkaita kvartsikimpaleita ja -lohkareita sekä jonkin verran myös pienempiä, melko teräväsärmäisiäkin kvartseja, jotka kuitenkin todettiin inventoijan mielestä pakkasrapautumisen rikkorniksi. Yhdessäkään kvartsissa ei havaittu iskujälkiä.

Fiellogeaðggejohka 4 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Fiellogeaðggejohkan latvapuron pohjoisrannalla, Èeavrresgielasin eteläosan eteläpuolella on muu-taman kymmenen metrin alueella kivikossa hajallaan kvartsi-iskoksia. Paikka on noin 50 metriä puron rannasta. Alue on harvapuustoista tunturikoivikkoa, jonka aluskasvillisuutena on lähinnä vai-vaiskoivua ja variksenmarjaa.
2011 inventoinnissa paikalta ei löydetty työstettyjä kvartsikappaleita. Alueella tosin oli hajanaisesti muutamia luontaisesti lohjenneita kvartsikimpaleita sekä yksittäisiä pienempiä, melko teräväsärmäisiäkin kvartseja, jotka kuitenkin todettiin pakkasrapauturnisen rikkomiksi. Yhdessäkään kvartsissa ei havaittu iskujälkiä.

Rušjohka 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Skierreoaivin eteläpuolitse, Nuvvosjohkan pohjoispuolella kohti Nuvvusta kulkevalla polkutien ajouralla, Rušjoen tienoilla on maanpinnan rikkoutumissa näkyvillä kvartsi-iskoksia. Iskoksia näkyy sekä Nuvvukseen menevällä uralla, että tästä urasta Girjeeanania kohti, puroa myötäillen kulkevalla haaralla. Tätä polkutien haaraa ei ole merkitty ainakaan vanhaan peruskarttaan. Alue on pääosin puutonta. Maasto on monin paikoin soista ja siellä kasvaa runsaasti vaivaiskoivua, paikoin katajaa. Aluskasvillisuutena on variksenmarjaa, juolukkaa yms.

Tuormusjärvi N (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuormusjärven pohjoiskoillisrannalla, mökkitontilla. Paikalta on löytynyt tuura pihamaata kaivettaessa. Löytöpaikka ei ilmeisesti ole tarkastettu.

Kranssi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksan itäpuolella, Tengeliönjoen länsirannalla, josta vuonna 1925 on peltoa kynnettäessä löydetty kourutaltta (KM 3621). Löytökohta on talosta 153 m pohjoiskoilliseen ja 144 m Tengeliönjoesta länteen, ja esine oli 18-20 cm syvyydellä Kransin. Asuinpaikkaan viittaavaa ei tarkastuksessa havaittu 1981 eikä 2001 inventoinnissa.
Kourutaltan lisäksi paikalta ei ole tiedossa muita löytöjä.

Grönberg (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kansallismuseon kokoelmissa oleva kourutaltta on löytötietojen mukaan löytynyt 1908-09. Sen on "löytänyt Grönlund niminen tilallinen Ylitornion Aavasaksalta". 2001 inventoinnin aikana ilmeni, että Grönberg on asunut Ylitornion kirkosta vajaat 6 kilometriä pohjoiseen olevaa tilaa. Purasenvaaran itälaidalla oleva tila on nykyisin jaettu kahteen osaan. Löydöstä ei enää tiedetty eikä myöhempiäkään löytöjä tiettävästi ole tehty. Loivasti viettävät mäen itäreunan pellot olivat nurmella. Mitään konkreettista löytöä valottavaa ei tavattu.
Löytötietojen nojalla aluetta ei varmuudella voi pitää esineen löytöpaikkana, mutta topografian perusteella se on hyvinkin mahdollista.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan pellot lähistöllä olivat viljalla, eikä tieojista havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä

Olli (1000009910) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Portimojärven etelärannan Taloniemessä. Kyseessä on laaja niemi, joka muodostuu korkeasta mäestä ja sen eteläpuolisiin rantakankaisiin yhdistävästä leveästä, pelloksi raivatusta alanteesta. Alueen asutus keskittyy mäelle, jonka itälaidalla Ollin talo on.
Ollin talon pellosta on 1922 löydetty reikäkirveen puolikas. Tarkkaa löytöpaikkaa ei kuitenkaan tunneta. Kyseessä lienevät mäkirinteessä sijaitsevat talon lähipellot, jotka ovat hyvinkin soveliaita asuinpaikkaakin ajatellen. Esineen löytöpaikka jäi tarkemmin määrittelemättä.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan suurin osa pelloista oli heinällä, joistakin ojista tarkastettiin maalajit, yli 69 m mpy maaperä oli hiekkaa,alempana se muuttui hienomaksi maalajiksi. Ylempi alue on maaperän ja sijainnin perusteella hyvin otollinen kivikautiselle asuinpaikalle. Eteläisissä koekuopissa oli peltokerroksen alla puhdas hiekka, muissa kuopissa oli tummempaa laikukasta hiekkaa.

Saarimaa (1000009912) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Portimojärven pohjoisrannalla, järveen luoteesta laskevan Sammaljoen suusta 500 - 600 metriä koilliseen. Alue on pohjoisesta kohti etelää loivasti laskevaa kangasta, jota idän ja lännen puolelta reunusta selvästi kosteammat maat.
Alueelta löytyneen tuuran (KM 8326:2) löytötiedoissa mainitaan sen olevan Portimojärven kylän Saarimaan torpan maalta järven pohjoisrannalta. Torvinen on paikantanut kohteen rekisterikylän mukaisesti kylärajan länsipuoliselle niitylle. 1981 inventoinnin mukaan torppa olisi sijainnut edellisestä 150 metriä itään Mäen talosta 200 metriä pohjoisluoteeseen. Jälkimmäisessä tapauksessa löytötietojen Portimojärvi tarkoittaisi aluetta ei kylää, mikä on hyvinkin mahdollista. Tila näytti jo 1981 olleen jo vuosia autiona eikä lähinaapureita ollut,
joten nimi ja rekisterinumero sekä omistaja jäivät selvittämättä. Löytö on ilmeisesti tehty tilan etelään laskevilta pelloilta. Lasku on tasaista eikä terasseja ole havaittavissa. Koekuopassa n.100 m torpan päärakennuksesta lounaaseen havaittiin n. 30 cm:n syvyydessä 1-3 cm paksu tumma kerros, jossa oli hiiltä. Maaperä on savea.
Vuoden 2001 inventoinnin tarkastuksen aikana alueen vähitellen vesakoitumassa olevat pellot kasvoivat paksua kuloheinää. Maastollisesti alue sopisi asuinpaikaksikin, mihin myös tiedot useammasta löydetystä esineestä viittaavat. Alueelle tehtiin muutama koekuoppa, mutta niistä, kuten ei muualtakaan, onnistuttu löytämään mitään kiinteästä muinaisjäännöksestä kertovaa.
Vuoden 2017 inventoinnissa aluetta ei tarkastettu.

Kransi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylitornion kirkosta noin 11 km pohjoiseen Tengeliönjoen pohjoisrannalla
hieman itään kohdasta, missä kaarena Aavasaksanvaaraa kiertävä joki kääntyy etelään. Paikalta on löydetty savimaasta kourutaltta 1925 peltoa kynnettäessä. Löytäjä on ollut Iisakki Kransi. Löytökohta on ollut talon ja rannan välissä. Löytöalueella on muutama rakennus ja tarkastuksen aikana nurmella ollutta peltoa. Paikalta ei onnistuttu löytämään mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Talonväki ei ollut paikalla.
Kourutaltan löytöpaikasta n. 200 metriä koilliseen sijaitsevan talon yli 90-vuotias asukas vahvisti löytötiedoissa mainitun Iisakki Kransin asuneen viereistä taloa. Inventointikertomuksen v. 1981 mainitsemista savikuopista, joista olisi löytynyt kivikirves, osa sijaitsee V. Rantakranssin talon eteläpuolella, joten kyse lienee eri löydöistä, jotka lienevät kaikki hukkaantuneen.
Vuoden 2017 inventoinnissa kohteen todettiin olevan ennallaan. Rantavyöhyke oli pusikoitunutta pakettipeltoa. Asuinpaikka on tuskin sijainnut jokirannassa.

Hirstiö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoesta 600 metriä koilliseen. Riisperiin johtavan tien ja rautatien risteyksestä hieman yli 100 metriä länteen. Alue on jokea kohti laskevaa, loivasti kumpuilevaa peltoa. Maaperä on hiekkaa.
Hirstiön riihen luota on aikoinaan löydetty liuskerenkaan katkelma. Vanhan Hirstiön riihi on sijainnut tilan 6:10 rakennuksesta noin 100 metriä luoteeseen, E. Vaaraniemen perikunnan maalla. Inventoinnissa 2001 riihen paikka erottui maastossa loivana kumpuna, joka korkeuksiltaan ei kartalla juuri erotu. Tuolloin löytöpaikka oli viljansängellä. Paikalta ei tiedetä tehdyn myöhempiä löytöjä, mutta vuosien 1991-92 Ylitornion inventoinnin yhteydessä (kertomus?) alueelta lienee löytynyt kvartsikaavin ja luuta.
Mahdolliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei paikalta onnistuttu tekemään (koekuopat?), vaikka alue on topografialtaan sellaiseen sovelias. Lähin löytöpaikka on kaakkoispuolisen Aron maalta, noin 300 m kaakkoon (ks. kohde Aro, ).
2017 inventoinnin aikaan alueen pellot olivat heinällä, eikä pintahavaintoihin ollut mahdollisuutta.

Kuuroskosken rautatiesilta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kuuroskosken rautatiesiltaa rakennettaessa on löydetty tuuran teelmä jokirannasta 60 cm syvältä.
Esineen tarkempaa löytöpaikkaa ei tunneta, ei edes sitä kummalta puolen jokea löytö on. On myös syytä huomata, että rautatiepenkkaan on ajettu melkoinen määrä maata. Mikäli esine on tavattu tuossa työssä se voi olla kulkeutunut muualta. Lähialueilla on hiekkakuoppien reunoilla useita asuinpaikkoja, joista esine voi olla peräisin.

Tengeliön saha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijainnee Portimojärven länsipäässä olevan Tengeliönjoen niskasta runsaat puoli kilometriä länteen. Pääkkösen aikoinaan Oulun museoon toimittama kiviesine (oikokirves/tuura PPM981) mainitaan löytyneeksi Tengeliön sahan läheltä jokirannasta peltoa muokattaessa. Sahan muistomerkki sijaitsee joen etelärannalla koordinaattien osoittamassa paikassa. Löytöpaikkaa ei onnistuttu tarkemmin määrittämään.
Vuoden 2017 inventoinnin mukaan vuoden 1844 kartan mukaan Kristineströmin kartanon ja kosken välissä ei ollut peltoja, tuskin myöhemminkään, vuoteen 1901 sahan toiminnan loppuun saakka alueella oli ilmeisesti tapulit ja työntekijöiden asuntoja. Pohjoispuolisessa kanavassa oli samaan aikaan 3 vesimyllyä. Näistäkään ei ole mitään jäljellä, uoma on perattu ja törmät muokattu.
Oikokirveen löytöpaikka lienee entisestä sahasta kauempana sijainneesta (sijaitsevasta) pellosta.

Aittamaanpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksan pohjoispuolella kaartuvan Tengeliönjoen pohjoisrannalla Heikinsaaren kohdalla. Alue on jokea kohti loivasti laskevaa hiekkavaa peltoa. Paikalta on löytynyt taltta, jonka tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Kohteen koordinaatit osoittavat peltopalstaa, jonka pohjoispäässä on Syväjärven talo.
Pelto oli 2001 inventoinnissa nurmella eikä löytöä valaisevia havaintoja paikalta saatu tehtyä.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan alue oli viljalla ja heinällä, eikä kohdetta tarkastettu.

Korpi Vuopio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Aavasaksan itäpuolella Tengeliönjoen Vuopion itärannalla. Alue on jokea kohti laskevaa savikkopeltoa. Löytäjän mukaan tuuran löytöpaikka on talosta 200 metriä lähes suoraan länteen lähellä jokirantaa, jokseenkin koordinaattien osoittamalla kohdalla. Löytö on tehty vesijohtoa kaivettaessa rannasta noin 50 metrin päässä olevalle terassille.
Vuoden 2017 inventoinnin mukaan alue lienee ollut jo useita vuosia pakettipeltona, ja savisessa maassa oli niin runsaasti juuria, ettei selkeitä koekuoppia pystytty kaivamaan (suoraa profiilia ja maa-aineksen tarkastus).

Pekanpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tornion yhteislyseossa olevan (?) oikokirveen on löytänyt Eino Vikström pellosta noin 200 metriä joesta. M. Korteniemi on selvittänyt Vikströmin asuneen Pekanpään Ollin taloa. Korteniemenkin mainitsema Erkki Lohiniva (Vanhatalo) kertoi E. Vikströmin asuneen koordinaattien osoittamassa talossa, joka oli käynnin aikana tyhjillään ja rapistumassa. Alueen pellot olivat heinällä tai nurmella. Asuinpaikkaan viittaavia löytöjä ei paikalta tehty, vaikka maasto sellaiseen hyvin sopiikin.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan kaikki lähipellot olivat pakettipeltoina, eikä selvitystä tehty

Heikinmikko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaulirannan koulusta 800 – 900 metriä länteen Tornionjoen itärannalla.
Karl Fagerholmin ja Antti Ahon kirjeessä Oulun Yliopiston Historian laitokselle (24.07.1979) mainitaan Heikki Partasen löytämän kiviesineen kulkeutuneen Ruotsinpuolen Matarengin kotiseutumuseoon, mistä J. Kostet olisi sen löytänyt ja toimittanut sen johonkin museoon (Suomenpuolelle?). Löytöpaikaksi mainitaan Kaulirannan Heikinmikko.
Kohteen on aiemmin tarkastanut A. Piipari. Esineen nykyinen sijaintipaikka ei ole tiedossa. Inventoinnin aikana paikalla käydessä ei talonväki ollut kotona. Alue oli pihamaana ja nurmea kasvavana peltona. Tarkkaa löytöpaikkaa ei saatu selville, asuinpaikan merkkejä ei tavattu. Kohteessa ei toimenpiteitä vuoden 2017 inventoinnissa.

Aro (1000009934) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoesta 400 - 500 metriä koilliseen, Muoniontien ja Riisperiin johtavan tien risteyksen itäpuolella, Aron talon pihapiirin itäpuolisella pellolla. Alue on jokea kohti laskevaa, loivasti kumpuilevaa peltoa.
M. Korteniemen mukaan paikalta on löytynyt kiviesine (”rombimainen reikäase”, KM 37624). Korteniemen antamat koordinaatit ja sanallinen kuvaus eivät vastaa toisiaan, mutta esineen löytäjän mukaan löytöpaikka vastaa Korteniemen sanallista kuvausta eli ”aitasta noin 100 m kaakkoon ja rautatiestä noin 50 m lounaaseen”. Korteniemi kertoo löytäneensä paikalta palan palanutta luuta, savitiivistettä ja mahdollisen kvartsikaapimen (eivät Kansallismuseon kokoelmissa).
Löytöpaikka oli nurmella, eikä mahdolliseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä paikalta onnistuttu tekemään, vaikka alue on topografialtaan sellaiseen sovelias (koekuopat?). Lähin löytöpaikka on 300 m m luoteeseen, Hirstiö, samalla 60 m korkeustasolla merenpinnasta.
Myös vuoden 2017 inventoinnin aikaan alue oli viljalla, eikä havaintoja voitu tehdä.

Kauvosaari 5 Kauvosaarenpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kauvosaaren kohdalla, mantereen Kauvosaarenpään pohjoispäässä, Tornionjoen etelärannalla. Löytöpaikka on Tornionjoen Kauvonkoskesta 300 metriä itäkaakkoon sijaitsevan Kauvosaaren talon pihapiirin koillispuolisella pellolla.
Kiviesine on löytynyt Tornionjoen itärannalta päärakennuksen luoteispuolelta sijaitsevasta perunapellosta. Löytö tehtiin perunannoston yhteydessä. Alue on melkoisen tasaista hiekkavaa viljelysmaata, rantatörmä alueen läheisyydessä on varsin korkea. Tiettävästi alueelta ei ole muita esinelöytöjä.
Inventoinnissa 2017 löytöpaikka (alue) oli nurmella, maaperä on hiekansekaista peltomultaa. Koepistoissa lähempänä törmää esiintyi puhdasta hiekkaa, ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei nytkään tavattu.

Jaako (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tornionjoen Marjosaaren länsipään kohdalla Tornionjoen etelärannalla, Kaulinrannan koulun länsipuolella. Alue on tasaista vanhaa viljelysmaata.
Liuskekärki on löytötietojen mukaan tavattu Kaulirannan koulun kohdalta 100 metriä alavirtaan ja joen rannasta 50 metrin päästä. Löytöpaikka on kesämökkitontti, jota ympäröivät lähipihojen lisäksi enimmäkseen joutomaana olevat pellot.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan kohde oli ennallaan, mökkitontin ympärillä olevat pakettipellot ovat pusikoituneet, eikä löytöpaikan luonnetta voitu selvittää.

Jänkänperä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Portimojärven etelärannan Taloniemen eteläpuolisen alavan peltoaukean eteläosassa, 1150 metriä etelään Ollin talosta.
Jokseenkin koordinaattien osoittamalta paikalta uurrenuija. Löytö on tehty 1990-luvun alkuvuosina perunannoston yhteydessä. Inventoinnin (2001) aikana paikalla käytäessä ei voitu havaita mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Alue on alavaa peltoa. Maasto on hyvin tasaista, mutta löytöpaikan tienoilla oli kuitenkin havaittavissa heikko, hyvin loiva ja matala kumpare.
Vuoden 2017 inventoinnissa pellolta ei havaittu muinaisjäännöksen merkkejä. Maaperä on hieta-savea ja alue on hyvin tasainen.

Karisoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjois-Pohjanmaan museon kokoelmissa oleva n. 10 x 5,5 x 2,5 cm kokoinen kirveen teräkatkelma (PPM 7466) on löytynyt 1965 talon (Rn:o 21) pihalta kukkapenkkiä kaivettaessa noin 40 cm syvältä.
Kohde paikantuu todennäköisesti Kierivaaran länsirinteeseen Tornionjoen rannalle, ainoana päänumeron talon kohdalle. Esine ja sen sijainti maaperässä ja arvioitu löytöpaikka viittaisivat paikalla olevaan kivikautiseen asuinpaikkaan.
Kohdetta ei ole kuitenkaan tarkastettu vuoden 2001 inventoinnin aikana eikä 2017 selvityksessä, jolloin korkea kasvillisuus esti tarkemman havainnoinnin.

Giellájohka (Kielajoki) 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, noin 100 metriä Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdasta itään. Löytöpaikka on hyvin jyrkän lounas-koillis-suuntaisen rantatörmän päällä. Törmän joen puoleinen sivu on täysin auki erosoitunut ja putoaa lähes pystysuoraan noin 10 metriä kapealle kivikkoiselle rantakaistaleelle. Kaakossa maasto laskee kumpuilevana kohti taaempana alkavaa kosteikkoa. Lännessä harjanne jatkuu tasaisena kohti jokien yhtymäkohtaa. Idässä-itäkoillisessa harjanteen laki laskee 80 metrin päässä matalaan notkelmaan. Notkelman toisella puolella maasto nousee seuraavalle harjanteelle, jolla sijaitsee Inari Giellájohka 1 asuinpaikka.
Löytö, yksi kvartsi-iskos, tuli harjanteen laelta, rantatörmän reunaa seuraavan polun auki kuluneelta pinnalta. Löytöpaikka on tasaisella harjanteen laella olevassa hyvin matalassa notkelmassa. Maaperä löytöpaikalla on melko kivistä hiekkamoreenia ja kasvillisuus pääasiassa kuivaa varpu- ja jäkäläpeitteistä mäntykangasta.
KM 37194:1 kvartsi-iskos
Löytöpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 1 noin 230 metriä koilliseen, Inari Giellájohka (Kielajoki) 3 noin 100 metriä länsilounaaseen ja Inari Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 1 noin 300 metriä lounaaseen.

Giellájohka (Kielajoki) 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Kielajoen etelärannalla, Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdassa. Löydöt, kolme kvartsi-iskosta, tulivat jokien risteyksessä sijaitsevan, länsipuoleltaan vahvasti erosoituneen mäentöppäreen rinteestä. Iskoksista vain yksi poimittiin talteen.
Erosoitunut törmä tippuu jyrkkänä noin 7 metriä jokeen, ja löytöpaikka on noin 2 metriä mäen laelta alaspäin. Mäentöppäre on hienoa hiekkaa. Retkeilijät ovat asetelleet rinteeseen heti löytöpaikan viereen pienen kasan kiviä ja poronluita. Heti mäen etelä- ja koillispuolella on kaksi nuotiopaikkaa. Kasvillisuus on ympäristössä kuivaa varpu- ja jäkäläpeitteistä mäntykangasta.
Löydöt: KM 37195:1 kvartsi-iskos
Löytöpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 2 noin 100 metriä itäkoilliseen, Inari Giellájohka (Kielajoki) 1 noin 300 metriä koilliseen ja Inari Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 1 noin 250 metriä etelälounaaseen.

Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alemman Honkavuoman länsirannalla, noin 40 metriä joesta ja noin 270 metriä etelään Kielajoen ja Alemman Honkavuoman yhtymäkohdasta. Koko alue on loivasti kumpuilevaa, matalien hiekkadyynien hallitsemaa aluetta.
Löytöpaikka sijaitsee tuulieroosion aiheuttamassa laikussa, suojaisassa noin 20 x 10 metrin kokoisessa notkelmassa kumpujen välissä. Maasto löytöpaikalla laskee loivasti kohti Alempaa Honkavuomaa.
Kvartsi-iskos löydettiin eroosiolaikun luoteispäästä ja palaneet luut erosoituneen alueen lounaiskulmasta. Löytöpaikan itäpuolella maasto kohoaa noin metrin matalalle kumpareelle, jonka takana maasto laskee joelle päin. Itä- ja pohjoispuolella maasto kohoaa kohti suojaavia mäenlakia.
Maaperä löytöalueella ja sen ympäristössä on hienoa hiekkaa ja kasvillisuus mäntyä ja muutamia tunturikoivuja kasvavaa kuivaa kangasta.
KM 37197:1 kvartsi-iskos ;2 palanutta luuta
Löytöpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Inari Giellájohka (Kielajoki) 2 noin 300 metriä koilliseen, Inari Giellájohka (Kielajoki) 3 noin 250 metriä pohjoiskoilliseen ja Inari Vuolit Soarvevuopmi (Alempi Honkavuoma) 2 noin 150 metriä luoteeseen.

Giellájohka (Kielajoki) 8 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajoen etelärannalla, noin 2,5 kilometriä koilliseen Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman yhtymäkohdasta. Maasto laskee löytöalueilla A-B tasaisesti joen suuntaan pohjoisluoteeseen ja päättyy jokieroosion syömään noin 3 metriä korkeaan törmään. Löytöalue A on joensuuntaisella rantapolulla noin 1 metrin eroosiotörmän laidasta. Paikalla on kapea, noin 2,5 metriä leveä tasanne, ilmeisesti jäänteenä eroosion syömästä rantatasanteesta.
Löytöalue B on loivassa rinteessä A:sta noin 30 metriä itään, rantapolusta risteävällä koillis-lounais -suuntaisella polulla. Molemmilta löytöalueilta poimittiin yksi kvartsi-iskos. Löytöalueen B jälkeen kapea tasanne, jolla rantapolku kulkee alueella A, levenee nuotiopaikaksi.
Löytöalue C sijaitsee noin 120 metriä edellisistä löytöalueista ylävirtaan. Polku nousee nuotiopaikalta lähtiessään pienen mäentöppäreen ylitse, jonka takaisesta pienestä notkelmasta löydettiin yksi kvartsi-iskos. Alue C on polulla noin 5 metriä korkean, peitteisen törmän laella. Maaperä löytöalueilla on hiekkamoreenia, ja kasvillisuus kuivaa mänty- ja koivukangasta.
KM 37201:1 Löytöalue A, kvartsi-iskos, :2 Löytöalue B, kvartsi-iskos, :3 Löytöalue C, kvartsi-iskos
Löytöpaikan lähistöllä sijaitsee kohde Inari Giellájohka (Kielajoki) 7 noin 340 metriä pohjoiskoilliseen.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 5 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kielajokeen laskevan Ylemmän Honkavuoman itäpuolella, noin 900 metriä etelään jokien yhtymäkohdasta ja siitä kaakkoon olevan Bajit Soarvevuomecopma -tunturin lounaispuolella. Tunturin eteläpuolella on kaksi lampea. Kohde sijaitsee läntisemmän lammen lounaispäästä noin 150 metriä lounaaseen. Löytöpaikka on laajan suoalueen eteläreunassa. Suo ympäröi edellä mainittua lampea kaikilta suunnilta ja ulottuu luoteessa jokeen asti.
Löytöpaikka on suon laitaa kaakko-luode -suunnassa seuraavalla polulla. Maasto pohjoisessa laskee hyvin loivasti suohon noin 10 metrin matkalla. Idässä ja lännessä maasto on tasaista. Etelässä kohteen taustalla maasto nousee loivasti noin 50 metrin päässä olevan kumpareen laelle, mistä se jatkaa loivaa nousuaan kauempana sijaitsevaa harjannetta kohti. Löytöpaikan lounaispuolella, noin 15 metrin päässä, on noin 1 metrin löytöaluetta ylempänä oleva pieni, halkaisijaltaan noin 15 metriä oleva, tasainen terassialue. Se soveltuisi ulkoiselta olemukseltaan hyvin leiri- tai asuinpaikaksi, mutta oli tarkastettaessa löydötön.
Noin 20 metriä tämän terassin takana on noin 3 metriä korkea, jyrkkä törmä. Löydöt, kvartsi-iskokset, poimittiin talteen polulta ja pientareella olevan mättään kupeesta. Löytöalue on pieni, halkaisijaltaan noin 5 metriä. Maanpinta oli kuitenkin lähes ehjä, eikä kohteelle tehty koepistoja.
Maaperä paikalla on kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus on kuivaa mäntyvaltaista kangasta löytöpaikan itäpuolella ja tunturikoivikkoa se länsipuolella. Suon reunassa kasvaa tunturi- ja vaivaskoivua ja heinää.
Löytöpaikan lähellä sijaitsee kohde Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 6 noin 180 metriä länteen.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 6 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylemmän Honkavuoman itärannalla, noin 1 kilometrin ylävirtaan Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman risteyskohdasta, heti kahden lammen länsipuolisen suoalueen eteläpuolella. Rantatasanteella olevalta nuotiopaikalta ja heti sen takaiselta matalalta harjanteelta löydettiin kolme kvartsi-iskosta.
Harjanteen takana on loiva notkelma, jossa sijaitsee toinen käytössä oleva nuotiopaikka. Tämän takana maasto nousee loivasti itäänpäin. Rantatasanteella olevan löytöpaikan alapuolelta laskee loiva törmä jokirantaan. Maaperä on kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus on kuivaa mäntyvaltaista kangasta, jokivarressa
kasvaa myös koivua.
Löytöpaikan lähellä sijaitsee kohde Inari Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 5 noin 180 metriä itään.

Bajit Soarvevuopmi (Ylempi Honkavuoma) 7 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylemmän Honkavuoman itärannalla, noin 4 kilometriä ylävirtaan Kielajoen ja Ylemmän Honkavuoman risteyskohdasta, joessa leviävän pikkujärven eteläpäässä. Kosken partaalla olevalla rantatasanteella sijaitsevalta nuotiopaikalta löydettiin yksi kvartsi-iskos, ja toinen nuotiopaikan alapuoliselta noin 1 metriä korkealta erosoituneelta jokitörmältä. Tasanne on noin 20 metriä leveä. Sen tausta
kohoaa jyrkästi noin 2 metriä takana kulkevalle harjanteelle.
Maaperä paikalla on kivistä hiekkamoreenia. Kasvillisuus on kuivaa varpu- ja koivukangasta.

Myllylänaho (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suojelualueen itäosassa sijaitsevalla Myllylänaholla on suuri sorakuoppa. Sorakuopan itäreunasta löytyi vuoden 2007 tarkastuksessa kaksi kvartsiitti-iskosta. Maisemaltaan ja topografialtaan alue on melko tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Iskosten läheisyydestä eikä myöskään alueelle tehdyistä koekuopista tai muulta sorakuopan reunoilta löytynyt mitään muuta esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa. Jos alueella on ollut asuinpaikka, on laaja soranotto sen todennäköisesti tuhonnut.
Vuonna 2009 tehdyssä tarkastuksessa ei alueelta todettu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kielajoki (Löytöpaikat)
Keskiaikainen;

Bealdojohka (Peltojoki) 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla, joen ulkomutkassa mänty-koivukankaalla noin 4 metriä jokea ylemmäs nousevan törmän harjalla. Polun puhkikuluneella maanpinnalla havaittiin kaksi kvartsi-iskosfragmenttia. Ensimmäinen löytö tuli törmän laelta, toinen eroosiotörmän rinteestä. Mahdollisesti paikalla sijainnut asuinpaikka saattaa olla jokieroosion täysin syömä. Maaperä on hienoa hiekkaa, alempana silttiä.
Löytöpaikan läheisyydessä, sen itäpuolella, sijaitsee nykyisin käytössä oleva nuotio- ja leiripaikka. Kohteen taustalla maasto nousee loivasti. Joessa on pieni koski juuri löytöpaikan alapuolella. Löytökohta on jokieroosion syömä. Välittömästi löytöpaikan alapuolella laskee jyrkkä eroosiotörmä joen kivikkoiseen rantaan.
Löydöt: KM 35208: 1 kvartsi-iskosfragmentti, 2 kpl

Bealdojohka (Peltojoki) 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Bealdojohkan itärannalla, kohteesta Inari Beladojohka (Peltojoki) 3 noin 250 metriä lounaaseen. Polun puhkikuluneella maanpinnalla havaittiin yksi kvartsi-iskosfragmentti noin 3 metriä jokea ylempänä olevan parin aarin kokoisen tasanteen kaakkoislaidasta.
Löytöpaikan vierestä maasto nousee loivasti noin 1 metrin korkeammalla sijaitsevalle tasanteelle. Löytökohdan alla on noin 1,5 metriä korkea törmä, joka laskee jyrkästi jokirantaan. Joessa on pieni koski löytöpaikan alapuolella. Maaperä on moreenia ja maasto kohteen ympäristössä mänty-koivukangasta.
Löydöt: KM 35209: 1 kvartsi-iskosfragmentti
Löytöpaikan lähialueella sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 3 noin 250 metriä koilliseen ja Bealdojohka (Peltojoki) 5 noin 750 metriä lounaaseen.

Bealdojohka (Peltojoki) 5 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla noin 4 metriä jokea ylempänä olevalla tasanteella. Tasanteen koillispuolella rinne nousee mäenlaelle noin 1,5 metriä. Tasanne laskee loivasti kumpuillen kohti jokea parikymmentä metriä, minkä jälkeen jyrkkä eroosiotörmä putoaa noin 4 metriä alas jokeen. Maaperä löytöpaikalla on hienoa hiekkaa, alempana rinteessä moreenia. Kasvillisuus kohteen ympäristössä on mäntykangasta.
Tasanteen poikki kulkevalla polulla havaittiin kaksi vuorikristalli-iskosfragmenttia. Tästä noin 10 metriä koilliseen löytyi hienorakeinen kvartsiitti-iskos polulta läheltä mäen lakea, sekä yksi kvartsi-iskosfragmentti eroosiotörmän puhkikuluneelta harjalta noin 30 metriä pohjoiseen. Jokieroosio on saattanut tuhota paikalla mahdollisesti sijainneen asuinpaikan ainakin osittain.
Löydöt: KM 35210: 1 kvartsiitti-iskos; 2 kvartsi-iskosfragmenttia (3 kappaletta)
Löytöpaikkaa lähimpänä sijaitsevat muinaisjäännöskohteet ovat Bealdojohka (Peltojoki) 4 noin 750 metriä koilliseen sekä Bealdojohka (Peltojoki)
6 noin 1000 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Löytöpaikka on Bealdojohkan itärannalla, kapealla terassilla aivan jokirannassa ja terassin alapuolella rantavedessä. Polun pinnalla havaittiin yksi kvartsi-iskosfragmentti ja toinen rantavedestä heti polun alapuolelta.
Löytöpaikan tausta on suojainen; polku kulkee noin 6 metriä korkean törmän
ja joen välissä vajaan metrin levyisellä terassilla. Terassi sijaitsee noin 0,5 metriä jokea ylempänä ja sen joenpuoleinen reuna on vahvasti erosoitunut. Jos paikalla on sijainnut asuinpaikka, se on todennäköisesti pääosin jokieroosion tuhoama.
Joessa on löytöpaikasta hieman ylävirtaan pieni koski ja suvanto juuri löytöpaikan alapuolella. Maaperä paikalla on moreenia ja ympäristö mänty- ja koivukangasta.
Löydöt: KM 35213: 1 kvartsi-iskosfragmentti (2 kappaletta)
Löytöpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 7 noin 600 metriä koilliseen, sekä Bealdojohka (Peltojoki) 9 noin 2700 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Bealdojohkan itärannalta, jokea noin 4 metriä ylempänä sijaitsevan terassin puhkikuluneelta maanpinnalta löydettiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä kaksi kvartsi-iskosfragmenttia.
Löytöpaikan joenpuoleisella sivulla on moderni nuotiopaikka noin viisi metriä kvartsien löytökohdasta länteen. Törmä laskee jyrkästi jokeen heti nuotiopaikan länsipuolella. Kohteen itäkaakko-puolella maasto nousee loivasti. Joessa on
suvantokohta löytöpaikan alapuolella. Maaperä löytöpaikalla on moreenikivikkoa, ja ympäristö mänty- ja koivukangasta.
Löydöt: KM 35214: 1 kvartsi-iskoksia
Löytöpaikkaa lähimpänä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 8 noin 2700 metriä koilliseen, Bealdojohka (Peltojoki) 10 noin 3750 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Polun puhkikuluneelta maanpinnalta noin 1,5 metriä Peltojokea ylempänä sijaitsevalta kivikkoiselta tasanteelta löydettiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä yksi kvartsi-iskosfragmentti ja yksi kvartsiitti-iskosfragmentti.
Löytöpaikan kaakkoispuolella nousee noin 3 metriä korkea törmä, joka kaartuu suojaten löytöpaikkaa noin 20 metrin päässä etelässä ja noin 40 metrin päässä pohjoisessa. Joki löytöpaikan alapuolella on kivinen, ja maaperä löytöpaikalla hienoa hiekkaa. Ympäristössä kasvaa koivuja sekä variksenmarjaa.
Löytöpaikan joen puoleinen maasto on kumpuilevaa kohoten noin 0,5 – 1 metriä polun tasoa ylemmäksi. Näiden kumpujen takana jokirannassa on painauma. Painauman takana on kivinen valli, joka lienee muodotunut jään työnnettyä kiviä rantaan.
Löydöt: KM 35215: 1 kvartsiitti-iskosfragmentti; 2 kvartsi-iskosfragmentti
Löytöpaikkaa lähimpänä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 9 noin 3750 metriä koilliseen, sekä Bealdojohka (Peltojoki) 11 noin 700 metriä lounaaseen.

Bealdojávri (Peltojärvi) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Peltojärven kaakkoisrannalla, pienen kallioisen tasanteen laidalla, noin 8 metrin korkeudella vedenpinnasta olevan äkkijyrkän kallion yläpuolella. Löydöt havaittiin vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä rikkikuluneella maanpinnalla, pienen rinteessä olevasta lammesta juoksevan puron pohjoislaidalla.
Tunturin puolella löytöpaikan vieressä kohoaa noin 3 metriä korkea kallio. Noin 50 metriä löytöpaikasta ylärinteeseen, lammen rannalla, sijaitsee isohko siirtolohkare, jonka alla on peuranluita.
KM 35222: 1 kvartsi-iskosfragmentti, 2 kappaletta
Löytöpaikan lähistöllä sijaitsevat kohteet Bealdojávrenjarga matta (Peltojärvenniemen tyvi) noin 730 metriä koilliseen ja Bealdojávrinniemi (Peltojärvenniemi) noin 600 metriä koilliseen.

Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Bealdojohkan länsirannalla, heti suuren joenmutkan pohjoispuolella. Välittömästi löytöpaikan taustalla lännessä kohoaa jyrkkäm noin 0,5-1 metriä korkea kivinen törmä. Etelässä, joen puolella, rinne laskee loivasti jokea reunustavaan suohon.Kasvillisuus alueella on harvaa koivuvaltaista kangasta. Löytöpaikan itä- ja eteläpuolella kasvaa matalaa varpua ja heinää.
Törmän juurella kulkevalta polulta löydettiin yksi kvartsi-iskos. Maaperä paikalla on karkeaa hiekkaa. Törmän juuri, jossa polku kulkee, on osittain vanhaa rantakivikkoa. Törmän päällä sijaitsevalle terassille tehdyissä koepistoissa havaittiin noin 5 senttimetrin syvyydessä 1 senttimetrin vahvuinen yhtenäinen hiilikerros. Maa tällä ylemmällä terassilla on hienoa hiekkaa 15 senttimetrin syvyyteen saakka.
Löydöt: KM 36203: 1 kvartsi-iskos
Löytöpaikan lähellä sijaitsevat kohteet Bealdojohka (Peltojoki) 9 noin 590 metriä itäkoilliseen ja Bealdojohka (Peltojoki) 15 noin 540 metriä lounaaseen.

Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Bealdojohkan itärannalla, pienen mäennyppylän pohjoislaidalla, noin 4 - 5 metriä jokea ylempänä. Polun puhkikuluneella pinnalla havaittiin vuoden 2006 inventoinnin yhteydessä kaksi kvartsi-iskosfragmenttia.
Rinne laskee noin 30 metriä löytöpaikasta luoteeseen sijaitsevalle nykyisin
käytössä olevalle nuotio- ja leiripaikalle ja putoaa edelleen jyrkästi erosoituneena törmänä jokeen. Idässä maasto nousee loivasti mäenharjalle. Joessa on pieni saari juuri löytöpaikan kohdalla. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa, ja kasvillisuus mänty- ja koivukangasta.
KM 36204: 1 kvartsi-iskoksia
Löytöpaikan lähellä sijaitsee kohde Bealdojohka (Peltojoki) 14 noin 540 metriä koilliseen.

Peltojoki lounas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Muotkatunturin erämaa-alueella, Peltojärven (Bealdojavri) lounaispäässä, Vasaraniemen länsipuolisen lahden rannalla. Karhujoen länsipuoliselta hiekkarannalta on löydetty 8 kvartsi-iskosta kymmeniä metrejä laajalta alueelta. Löydöt viittaavat kivi- tai varhaismetallikautiseen asuinpaikkaan, mutta sitä ei ole tarkastettu arkeologisesti.

Meekonvaara (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautainen kaksihaarainen nuolenkärki KM 36621 on löytynyt kesällä 2003 Enontekiön Kilpisjärven erämaasta Meekonvaaran kiviseltä huipulta. Esine löytyi maanpinnasta kiven alta ja se oli osittain näkyvissä. Nuolenkärjen mitat ovat 219x30x6,5 mm.

Ropi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssisen ruusunuppisen hevosenkenkäsoljen (KM 37310) kehän löytöpaikka sijaitsee Ropin rinteessä. Esine on löytynyt vuonna 1981 Lapin vaellus- ja kalastusmatkan yhteydessä poropolulta tunturinlaen juurelta, jyrkähkön rinteen rakattomasta osasta. Tarkempi löytökohta ei ole paikannettavissa. Irtolöytö, jonka voi myös arvella olevan kätkö, josta porot olisivat polkua kulkiessaan siirtäneet soljen maanpinnalle.

Suopumajärvi itä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 20 kilometriä pohjoiseen, Näkkäläjoen länsipuolella ja Keijaraisen lounaispuolella. Näkkäläjoen ja Närpistönjokeen laskevan puron välissä on kivikkoinen mäki, jonka itärinteellä olevalta hiekkaiselta alueelta löytyi kvartsi-iskos maanpinnalta. Kyseessä on lähes tasainen alue mäen ja suon välissä. Matkaa joelle on kohteelta noin 50 metriä.

Sallinkiaapa (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta noin 28 kilometriä länteen Riipin kylän luoteispuolella, Lintulammesta noin 3,5 kilometriä luoteeseen. Paikalta on löydetty veistetty puu kaivettaessa lampea pienellä hiekkasaarekkeella olevan mökin viereen.
Arviolta 1 - 1,5 metrin syvyydestä oli paljastunut paksummasta päästään poikki veistetty mäntyhirsi, jonka pituus oli noin 2,8 metriä. Veistetyn pään halkaisija oli noin 22 - 24 senttimetriä. Puun pinta oli niin kulunut ja maatunut, ettei muita veistojälkiä siinä voitu havaita. Puu vaikutti katkaistun metallikirveellä. Hirrestä otettiin näytekiekko, joka ainakin toistaiseksi on tallennettu Lapin maakuntamuseoon. Löytöhetkellä tai vuoden 2005 tarkastuksen yhteydessä ei havaittu mitään löytöä tai sen alkuperää enemmän valottavaa.

Yli-Harjunselkä 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hattuvaaran kaakkoispuolella on kapea ja pääosin kivikkoinen metsäharjanne Suvannonjängän ja Hautajängän välissä. Harjun eteläosassa, itäreunassa on rinnepaikassa tehty metsäaurausta, jossa oli vuoden 2004 tarkastuksen aikaan näkyvillä yksittäinen palaneiden kivien ryväs. Vaikka paikalta ei tehty löytöjä, on sitä hiekkaperäisen maan ja korkeusaseman perusteella syytä pitää yksittäisenä jälkenä esihistoriallisen ihmisen oleskelusta.
2022: Maastotarkastuksessa todettiin, että löytöpaikan tienoilla, entisellä aurausalueella kasvaa nyt nuorta metsää. Aurausvaot ovat jo täysin sammaloituneet. Aurauksessa on noussut esiin paljon kiviä, ja maaperä vaikuttaakin varsin kiviseltä hiekkamoreenilta.

Jäkäläaho (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Lehmikummun Jäkäläaho on matala moreenikannas Tervolan kirkolle vievän tien eteläreunassa. Sen kaakkoisreunaa kulkee voimajohtolinja.
Hienohiekkaisen ajotien pinnassa oli jälkiä yksittäisestä tulisijasta, joka joidenkin palaneiden kivien ja kvartsi-iskosten perusteella on tulkittavissa esihistorialliseksi. Merkittävää asuin- tai löytöpaikkaa alueella sen alavuudesta johtuen tuskin on löydettävissä. Todennäköisesti jäljet kertovat satunnaisesta kivikauden lopun tulisijapaikasta.
2022: Inventoinnissa havaittiin tien pinnassa muutamia, noin 20 cm läpimittaisia kiviä, joista ainakin osa vaikutti palaneilta. Kivet sijaitsivat muutaman metrin tarkkuudella samassa kohdassa kuin vuoden 2004 tarkastuksessa on ilmoitettu. Muualla tien pinnassa ei näkynyt kiviä.
Tien pinnassa havaittiin myös muutamia pieniä, iskosmaisia kvartseja kivien ympäristössä. Näiden sijainti suhteessa kiviin oli samanlainen kuin vuoden 2004 karttaluonnoksessa, eli kvartseja oli muutaman metrin matkalla kivistä koilliseen ja vähän pidemmällä (10–15 m) matkalla kivistä lounaaseen. Muualla tien pinnalla ei havaittu kvartseja eikä muutakaan muinaisjäännöksiin viittaavaa. Tie tarkastettiin koko matkalta Lehmikummuntieltä löytöpaikalle (noin 200 m) ja sadan metrin matkalla löytöpaikalta lounaaseen.

Munkinojankankaat (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran löytöpaikka on Louepalon ja Kehäkankaan välisellä soiden ja polveilevien moreeniharjanteiden täplittämällä metsäalueella, noin 600 metriä Saarijärvi-nimisestä järvestä koilliseen. Tuura löytyi Mauri-myrskyn tuulenkaatojen ajon yhteydessä paikalle länsilounaasta tulevan metsäautotien penkalta. Tarkastuksen yhteydessä vuonna 2002 ei alueella todettu kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia jälkiä.

Pitkälampi 1 (1000011877) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pitkälammen pohjoispäässä oli vuoden 2002 tarkastuksen aikaan havaittavissa muutaman metrin etäisyydellä rannasta ja polun pinnassa joitakin satunnaisia kvartsi-iskoksia. Maasto löytöpaikan ympäristössä on kivikoiden lomittamaa männikkökangasta.
Kohde tarkastettiin kesäkuussa 2012. Polku oli havunneulasten ja risujen peittämä, eikä niiden alta havaittu löytöjä. Myöskään paikalle tehdyistä satunnaisista lapionpistoista ei tavattu löytöjä.

Sikovuono Joensuu (Löytöpaikat)

Jänkälä (1000011935) (Löytöpaikat)
Kivikautinen;

Teljunjargâ (Löytöpaikat)
Kivikautinen;

Keväjärvi Kotajärvi pohjoinen (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rautanuolenkärjen löytöpaikka. Onko kokoelmissa?

Saarijärvi (1000000802) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Molkojärven pohjoisrannalla, Yliojan suulta n. 180 m pohjoisluoteeseen. Kohteelta on inventoinnissa löydetty kvartsi-iskoksia. Muutettu inventointiraportin mukaisesti löytöpaikaksi (2020).

Vikevinniva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka, mahdollinen pääosin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Kitisen mutkan itärannalla Vikevinnivan niskalla. Joki on kuluttanut aluetta mutkan ulkokaarteen puolella. V. 1985 inventoinnissa paikalla tavattiin muutama kvartsi-iskos, osa kuitenkin rapautuneita kvartseja. Maastokohta on suhteellisen matala hiekka- ja sorapohjainen ranta. Sen yläpuolelle joki on muodostanut kapean rantavallin, jonka takana on pensaikkoa kasvavaa tasaista soistuvaa maastoa. Alueella ei ole tehty koekaivausta. Tästä noin 600-700 m lounaaseen joen alajuoksun suuntaan on nivan vastarannalla Vikevinniva etelä - kivikautinen asuinpaikka.
V. 2013 inventoinnissa paikalta ei havaittu mitään esihistorialliseen viittaavaa. Nykyään rannassa on jyrkkäreunainen puuton hiekka- ja soravalli, jonka päällä kulkee ajoura.

Petäjäniemi (1000011945) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Alempi Paksupetäjäjärvi sijaitsee noin 1,5 km Inari-Ivalo-välisestä E4-tiestä etelälounaaseen. Järven pohjoisosassa on etelään pistävä, kivinen niemi, jonka kärjestä on löytynyt suuren kivenlohkareen alta liuske-esineen katkelma (KM 33064) mökinrakennustyön yhteydessä.
Vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä paikalta ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ponninpalo 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsin löytöpaikka sijaitsee Sotajoen itärannalla hiekkaisella mäntykankaalla. Kvartsi löytyi törmän päällä kulkevan polun pinnasta. Löytökohdasta n. 50 metriä koilliseen havaittiin polun varrella punaista, palaneelta vaikuttavaa hiekkaa. Paikka tulee tuhoutumaan kaivostoiminnan seurauksena, joten paikan luonteen määrittely edellyttää tällöin tarkempia tutkimuksia.

Marjavaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee 5 kilometriä Tulppiosta luoteeseen, Marjavaaran pohjoisrinteellä Kemi-haaraan vievän tien länsipuolella lähellä Sotajoen (todennäköistä) vanhaa uomaa. Paikalla on havaittavissa kaksi eri-ikäistä törmää, joista alempi laskee nykyään suohon. Alue on mäntykangasta ja maaperä hiekkaa.
Vuoden 1988 inventoinnissa polkutien ojan reunalta löytyi yksi epämääräiseksi kuvattu kvartsi-iskos. Tämän jälkeen tietä on ilmeisesti levennetty. Vuonna 2008 paikalla kaivettiin muutamia koekuoppia, mutta niissä ei tuolloin havaittu selkeitä kvartsi-iskoksia tai muuta esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa. Kvartseja ei löytynyt myöskään tieleikkauksesta.
Vuoden 2013 inventoinnissa löytöpaikalle, Kemihaaran tien länsipuolelle tehtiin koekuoppia, joissa havaittiin hienoa hiekkaa ja ehjä podsolimaannos, muttei merkkejä muinaisjäännöksestä. Ylempi törmä on selväpiirteinen, alempana kangas laskee suohon ilman selviä rantamerkkejä. Löydöttömistä koekuopista huolimatta paikalla saattaa hyvin olla kivikautinen asuinpaikka, mahdollisesti ylemmällä törmällä.

Antinvainio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen, pikkutaltan (PM 321) löytöpaikka Jukolan tilan perunapellossa, Antinvainioksi nimitetyllä alueella asuinrakennuksen länsipuolelta. Löytöpaikka on Jolman putaan sillasta noin 500 m Nivanpäähän vievän tien varressa, 35 m asuinrakennuksesta länteen ja noin 20 m jokirannasta. Se on tasaista peltoaluetta, joka nousee noin 3 m joen pinnasta. Maakerrokset ovat ruokamulta, hiekka ja savi. Muita muinaisesineitä ei tiedetä löytyneen paikalta, jota on myös pidetty yhtenä Pellon vanhimmista talonpoikaisasuinpaikoista. Esine on lahjoitettu Pellon kotiseutumuseoon v. 1966.
Paikkaa ei ole tarkastettu vuoden 2008 Pellon keskusta-alueen historiallisten muinaisjäännösten inventoinnissa.

Jolmanputaan sillankorva (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kirveen (Pellon kotiseutumuseo 6) löytöpaikka sijaitsee Jolmanputaan sillankorvassa, välillä silta - ent. Kansallisosakepankki. Putaan jooen pengertämisen ja alueen rakentamisen takia löytöpaikka jeon eteläpuolella ei enää 1984 ollut luonnotilainen. Esine oli löytynyt kaivettaessa rannan mutamaata, eikä mahdollisia kivikauden asuinpaikan merkkejä voitu havainnoida.
Vuonna 1984 Pellon perusinventointia tehnyt Markku Korteniemi on pitänyt mahdollisena, että myös Eeron talon ullakon täytemullasta löytynyt kivituura (KM 10249:8) voisi olla peräisin samoilta alueilta.P
aikkaa ei ole tarkastettu vuoden 2008 Pellon keskusta-alueen historiallisten muinaisjäännösten inventoinnissa.

Rantajolma (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantajolman hionkiven löytöpaikka sijaitsee Pellon kirkonkylä Jolmanpäässä Rantajolman tilalla, asuinrakennuksesta noin 30-40 m rantaan kohti koillista. Vuonna 1958 löytyi sädekiviliuskeinen hioinkivi viemärikaivoa kaivettaessa ja paikalta tiedetään löytyneen toinenkin kiilamainen sileäksi hiottu musta kiviesine, pituudeltaan 25-27 cm, ilmeinen kivikirves. Tämä löytö on kuitenkin sittemmin kadonnut. Paikalle ei ollut havaintomahdollisuuksia vuoden 1984 inventoinnissa. Löytöalue on alavaa, tasaista, rantaan hiukan viettävää peltomaata.
Paikkaa ei ole tarkastettu vuoden 2008 Pellon keskusta-alueen historiallisten muinaisjäännösten inventoinnissa.

Kynäsvaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen (Pellon museo 404) löytöpaikka Pellon keskustan kaakkoispuolella, Kynäsvaaran pohjoisrinteessä, Pellojärven ruohoittuneen luoteisosan rannalla. Kirves on löydetty Limsiörovaan johtavan tien kaivinkoneella auratulta uralta. Löytöpaikka on noin 400 m itään tien leikkaavasta sähkölinjasta ja noin 250 m ennen Pättäräisen kivilouhikkoa. Maasto on Pellonjärveen viettävää mäntykangasrinnettä. Paikan korkeus läheisen järven pinnasta on noin 8 m ja etäisyyttä rantaan on noin 90 m. Maaperä aluella vaihtelee hiedasta moreeniin. Inventroinnissa tieojan leikkausprofiilissa todettiin muutamia häiriöitä, mutta löytöjä ei havaittu.

Juusola (1000013985) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Juusolan tuuran (KM 15231:1) löytöpaikka sijaitsee Pellon Lehmivaarassa valtatien itäpuolella. Esine on löytynyt 1932 Juusolan tilan maalta, uutta peltoa raivattaessa, noin 20 c:n syvyydestä mäestä, jossa maaperä oli hiekansekaista multaa ja kiviä. Se on noin 100 m nykyisen (1984) asuinrakennuksen koillisnurkasta koilliseen, perunapellon päässä, jonka sivuitse nykyinen valtatielle johtava tie kulkee. Alue on peltoa. Muita löytöjä ei tästä tunneta. Paikka on lehmivaaran itärinteen alaosan etrassia, pelloksi raivattua kangasmaata, joka noin 200 m päässä ja 10 m alempana vaihtuu alavaksi jängäksi. Tuomaan löytöpaikka, mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee noin 400 m koilliseen.

Alinen Korpikoski 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuutan (KM 21225) todennäköinen löytöpaikka Ylisen Korpivaaran pohjoispään alla pelloksi raivatulla tasanteella, Alisen Korpikosken niskan ja maantien välissä. Asuinpaikkamerkkejä ei inventoinnissa havaittu savisessa peltomaassa. maantien itäpuolella, noin 100 m löytöpaikasta koilliseen on lähde. Noin 400 m pohjoiseen Matkalan tilan kohdalla Purnunkankaassa havaittiin tien ojaleikkauksessa nokimaahäiriöitä.

Viimassaari Niulahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyöreän reikäkiven (KM 37955) löytöpaikka Inarijärven luoteisosassa sijaitsevan suuren Viimassaaren Niulahden (Njivluohta) koillisosan pienen lahdelman pohjoisosasa. Kivi löytyi vuonna 2009 järven rantavedestä kelottuneen puunjuuren alta kohdasta, josta vesi on syönyt rantaviivaa. Lähellä löytöpaikkaa on pirunpelto. Maaperä alueella on hiekkaa.

Viinikka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kemijärven nykyrannasta noin 100 kaakkoon, keskellä Räisälän kylää sijaitsevalta loivasti pohjoiseen avautuvalta perunamaalta löydettiin vuonna 2004 kiviesine. Paikan tarkastuksessa 2009 ei kuitenkaan todettu muinaisjäännökseen viittaavaa. Todennäköisesti lähialueella sijaitsevat asuinpaikat ovat jääneet tiheän asuinrakentamisen alle.

Lapinniemi (1000015270) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven löytöpaikka on Kolarin kirkonkylässä Lapinniemen talon maalla, Muonionjoen rannalla, suuren koivun juurien alla. Sijaintipaikka on noin kilometrin Lapinniemen talosta koilliseen ja se on määritelty Kolarin inventoinnissa 1997 tälle kohdalle. Tarkastuksessa paikalla tulkittiin 2-3 mahdollista liesikiveystä, punertavaa maata ja porfyyriydin, minkä perusteella olisi mahdollista, että alueella on kivikautinen asuinpaikka. Sittemmin (2006) löytöpaikan sijainti on tulkittu epävarmaksi ja pidetty mahdollisena, että se voi olla 1,5 km enemmän lounaaseen? Aiemmat liesihavainnot tulkittiin tässä yhteydessä luontaisiksi. Paikkaa ei tarkastettu inventoinnissa 2010.

Kalliovaara 6 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella mäntyvoittoisella kankaalla, jonka läpi kulkee hiekkatie. Vuoden 2020 tarkas-tuksen aikana kankaalta oli vastikään kaadettu metsää. Vuonna 2000 paikalta on löydetty kvartsikaavin ja muutamia palaneita kiviä hiekkakankaalta länteen avautuvan terassin reunalta. Vuoden 2020 tarkastuksen aikana paikalta ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kohde on muutettu kivikautiseksi löy-töpaikaksi.

Kalliovaara 9 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde löytyi vuoden 2000 inventoinissa. Kalliovaaran eteläpuolella, päätieltä tulevan, Häkinjängän itäreunaa kiertävän metsätien töyräällä oli näkyvissä palaneita kiviä ja kvartsi-iskoksia. Maaperä on hienoa hiekkaa. Ne voivat liittyä kivikautiseen oleskeluun paikalla. Pahaojan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 800 metriä länteen löytöpaikasta.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohteelta ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohde on muutettu löytöpaikaksi.

Sarkanniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt hopeakoristeinen rautatappara (KM 9798). Paikan nimenä on mainittu myös Sarkaniemi tai Saraniemi.

Kalkonniemi 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kemijärveen pistävän Kalkonniemen koillisosassa. Paikalta on löydetty niittyä kynnettäessä 1920-luvulla rautakirves, keihäänkärki ja väkipuukko (KM 9660:1-3). Löydöt viittaavat hautaukseen, mutta paikalle 1934 tehdyssä pienessä koekaivauksessa (ilmeisesti eri kohdassa kuin löytöpaikka) ei ole todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Kalkonniemen länsipäästä ja etelärannalta tunnetaan myös kivikautisia asuinpaikkalöytöjä (Kalkonniemi 2 ja 3) ja kivikautinen löytöpaikka (Imponen).

Hillatie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta, joka on kotiseutuyhdistys Kemijärven Kotikiekerö ry:n hallussa. Esineen on löytänyt 8.4.1961 peltiseppä Toivo Pasanen Asunto oy. Hillahakan rakennustyömaalta 2,5-3 metrin syvyydestä. Paikka sijaitsee Pöyliöjärven itärannalla osoitteessa Hillatie 4. Aarni Erä-Eskon tarkastuksessa löytyi kvartsi-iskoksia (KM 15414) Kemi Oy:n palstan perunamaasta vastapäätä Hillahaan rakennustyömaata. Vuoden 2015 inventoinnissa ei saatu lisiä aiempaan tietoon.

Mustalahti (1000015911) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 14105 tuuran löytöpaikka. Esineen löysi Yrjö Karppinen syyskuussa 1951 Kemijärven pitäjän Ylikylästä Mustalahden tilan Jänkäsuosta. Kemijoesta on matkaa löytöpaikalle noin 200-250 metriä. Esine löytyi ojankaivuussa noin 70 cm syvästä ojanpohjasta suomudan ja pohjasaven rajasta. Tilalta on löytynyt myös "vetovärkki", jonkinlainen ahkiontapainen, hyvin syvältä maasta. Aarni Erä-Eskon tarkastuksessa vuonna 1962 karttaluonnokseen on merkitty myös kvartsien löytöpaikka talon perunapeltoon (ei tarkastuskertomusta).

Törmälä 2 (1000015969) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saijan kylässä, Tenniöjokeen viettävässä peltorinteessä. Paikalta on löydetty reikäkivi tai reiällinen nuijakivi KM 25476. Inventoinneissa 1989 ja 1990 paikalta ei ole todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. vuoden 2023 tarkastuksesa todettiin että alue on rakennettua pihamaata.

Kaartinniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kallunkijärven eteläpuolisen Iivananlahden itärannalla olevasta Kaartiniemen talosta 350 m itään peltolohkossa. Paikalta on löydetty 1954 karjalainen soikea kupurasolki (KM 13687), 1100–1200-lukua. Paikalta ei ole inventoinneissa 1962 ja 1989 todettu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa.

Valoranta (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Saijan kylässä, Valorannan tilan pelloilla. Paikalta on löydetty kahdesta kohdasta kvartsi-iskoksia (KM 25882).

Kenttälampi koillinen 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Onkamojärven ja Kenttälammen välisen harjanteen koillispäässä. Paikalta on löydetty 1970-luvun lopulla myöhäisrautakautinen eläinriipus (KM 26387). Esine on löydetty harjannetta myötäilevältä kärrytieltä, tien pinnasta. Löytöpaikan pohjoispuoliselle alueella tehdyssä koekaivauksessa ei ole tavattu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa. Löytöpaikalta 700 m länteen, saman kärrytien varresta on löytynty 1937-1938 löydetty luita ja pronssiesine, jotka eivät ole tallessa (ks. Kenttälampi länsi).

Moivainsokka (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Naruskajoen varressa, Naruskajärven eteläpuolella ja Sorsajoen pohjoispuolella. Naruskajoen itäpuolista vaaraa on kutsuttu Moivainsokaksi, mutta nimi ei ole enää kartassa. Moivainsokasta on löytynyt 1916 pronssikirveen valinmuotin teelmän kappale (KM 7162:3). Esine on löytynyt tulisijan tuhkasta. Löytöpaikalla on kasvanut "jäkkiheinää". Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa ja koordinaatit osoittavat vaaran jokien risteyksessä sijaitsevan Hietaniemen tilan päärakennusta. Tilalla ei ole 1962 tarkastuksen perusteella ollut tietoa löytöpaikasta. Pohjoiseen sijaitsevan Naruskan tammen eteläpuolella on todettu 1962 hirsirakennusten pohjia.

Kuukkumaharju (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Tenniönjoen mutkasta 8 kilometriä kaakkoon Kuukkumanharjulla, harjanteen kaakkoisessa päässä, pienen lammen koillispuolella. Paikalta on löydetty rautainen keihäänkärki (KM 27144). Löytöpaikkaa ei ole arkeologisesti tarkastettu.

Unilampi (1000015986) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sirniön kylässä. Paikalta on löydetty kivikirves (KM 13401).

Kuusikoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sirniön kylässä. Paikalta on löydetty kivikirves (KM 19931).

Kuusikko (1000016029) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen ylittävän sillan eteläpuolella alavirtaan mentäessä, uoman länsitörmällä. Talon eteläpuolella on pohjoisesta laskevan Kemijoen ja idästä virtaavan Tenniöjöen risteyskohta, jossa on matala ja kivikkoinen koski. Jyrkähkön rantatörmän alta, aivan vesirajan tuntumasta, on löytynyt 2003 mäntypuinen mela. Löytöpaikkaa on tarkastettu 2006, mutta paikalta ei todettu mitään muinaisjäännöksen viittaavaa. Havaintojen perusteella mela on saattanut löytyä liki alkuperäiseltä paikaltaan. Törmän päältä, saunan kohdalta on pohjaa tehtäessä havaittu merkkejä tulenpidosta, mahdollisesti liesiä. Melasta on radiohiiajoitus (Hela-1117, 4060 +- 40 BP), joiden perusteella sen ikä on kalibroituna noin 4500 vuotta. Tenniöjoki ja Kemijoki ovat ikivanhoja kulkureittejä Perämeren ja Vienanmeren välillä.

Torvinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Luiron varressa, Tanhuankylästä 7 km ylävirtaan eli luoteeseen sijaitsevan Torvisen talon kaakkoispuolisesta kotopellosta on löytynyt 1930-luvun alussa suurikokoinen kirves tai tuura (KM 9902).

Marjaoja (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Kuoskussa Marjajärvestä Tenniöön virtaavan puron länsipuolisessa rinteessä. Marjaojan nittypalstasta, perunamaasta on 1940-1945-luvuilla otettu talteen reikäkiven puolikas. Esinettä on säilytetty Savukosken koululla, Korvatunturin yläasteella.

Aapiskoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen Aapiskoskessa. Koskesta on löydetty 1904 kivi (KM 4481), johon on koverettu päihin sidosurat ja keskelle kalliopiirroksia vastaava ihmishahmo. Kivi painaa 7,2 kg ja se on tulkittu painokiveksi, esimerkiksi pyydyksen painoksi tai veneen ankkuriksi. Vastaavia, sidosuurtein varustettuja (kuvattomia) kiviä tunnetaan Rovaniemen Tapionkylästä (kilometri Aapiskoskelta etelään), Kemijärven Hoppulasta ja Anttilasta sekä Pohjois-Norjasta. Kivi on ajoitettu vastineidensa tapaan kivikauden lopulle tai varhaismetallikaudelle.

Kuhajärvi Kuhanlahti (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Puuesineen, todennäköisesti ahkion emäpuun kärkiosan löytöpaikka Kuhajärven itärannan Kuhanlahden vesirajassa. Esine on todennäköisesti männystä metallikirveellä karkein iskuin veistetty ahkion emäpuun kärkiosa, pituudeltaan 143 cm. Suurin leveys on 16 cm. Kärki on hyvin säilynyt, peräosa on lahonnut ja kuivuttuaan hajonnut osiin. Alapuoli on kuperantasainen ja käytössä kulunut tasaiseksi. Kärjessä on tiimalasimainen ilmeisesti puukolla vuoltu reikä. Kärjestä 84 cm päässä on sisäpinnassa alaspäin viistosti kapeneva poikkiura, ilmeisesti kaaripuun kohta. Esineen olivat löytäneet kesällä 2009 paikkakunnan pojat Kuhan koulun rannasta. Löytöpaikka tarkastettiin kesällä 2010 ja löytö on luovutettu Lapin maakuntamuseon kokoelmiin.

Uimarihuhta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löydetty reikäkiven teelmä 1969:18. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. mutta esine on saatu Uimarihuhdan talosta.

Puikkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Puikkolasta on löydetty ennen vuotta 1879 maasta taloa rakennettaessa kaksi reikäkiven teelmää KM 1969:13–14. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa, mutta sen on oletettu sijainneen Pajarin talon tuntumassa. Puikkolasta on myös uurrennuija Kemijärven kotiseutumuseossa nro 619.

Tervajänkä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Tapionniemen Tervajängässä, joka on raivattu pelloksi. Paikalta on löydetty ns. botninen koristeltu suksi (KMKT 8317) ja toisen kärkiosa (LMM 544) . Kärkiosasta on radiohiiliajoitus (Hel-3923, 990+-90 BP, ~880-1250 calAD, 2 sigma, IntCal20). Löytöpaikan itäpuolelta tunnetaan asuinpaikka Kemijärvi 273 Tapionniemi.

Leväranta Ransukka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylikylän Levärannassa. Ransukan talosta on löytynyt 1800-luvulla taltta KM 1969:16. Löytöpaikaksi on arveltu Kyyhkysen talon peltoa, josta löytyi tarkastuksessa 1956 muutamia epämääräisiä kvartseja (KM 14016). Paikka on hiekkamaata ja sopisi asuinpaikaksi.

Petäjäaapa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven eteläosassa Petäjävaaran alueella, lähellä Posion rajaa. Paikalta on 1933 kuivatusojaa kaivettaessa löytynyt ns. botninen koristeltu suksi (KM 9908). Suksesta on radiohiiliajoitus (Hel-803, 1270+-100BP), 770 cal AD, 680–880 cal AD). Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta. Paikannus on tehty 1934 tehdyn tarkastuksen sanallisen kuvauksen perusteella. Arvioitu paikka sijaitsee Kuusi-Petäjävaaran (tarkastuskertomuksessa Uusi-Petäjävaara) ja PikkuPetäjävaaran välisessä kapeassa jängässä. Paikka on noin 2 km pohjoiseen Petäjäaapa-nimisestä suosta. Tarkastuksessa löytöpaikalta ei tavattu mitään muuta.

Neitilä 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Neitilän pellolla. Paikalta kerrotaan löytyneen kesärakennuksen perustuksia kaivettaessa reikäkivi. Perunamaassa on todettu kvartseja. Paikkaa ei ole tutkittu.

Suvanto (1000016032) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suvannosta on saatu taltta ja reikäkivi. Tarkkaa löytöpaikka ei tunneta. Tarkastuksessa 1957 Hiltusen tilalta, noin 5 m rantatörmästä on löytynyt kvartsi-iskos. Löytöpaikka on mahdollisesti jäänyt veden alle. Löydöt KM 1976:1-6.

Kangas (1000016033) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löydetty kaksi uurrenuijaa.

Illilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Illilän torpan alueelta on löytynyt navetan perustuksia kaivettaessa tasataltta tai kirves, joka on toimitettu kokoelmiin 1938. Paikalle kerrotaan paikkakunnan ensimmäisten asukkaitten asettuneen. Samassa paikassa on näkynyt runsaasti hiiliä. Paikka on tarkastettu 1962.

Kariniemi (1000016035) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen länsirannalla, Kiemunkivaaran kylän pohjoispuolella. Kariniemen tilan uudisniitystä on August Arvola löytänyt ojankaivuussa 1937-1938 multakerroksesta rautaisen tapparan, joka on toimitettu Pöykkölän kotiseutumuseon kokoelmiin (nro 473). Tappara on myöhäisrautakautista tyyppiä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tunneta, mutta löytökohta on paikannettu löytötietojen kartan mukaan Kariniemeen, joen ja maantien välissä olevan vanhan niityn kohdalle, noin kaksi kilometriä Kemijärven rajasta pohjoiseen. Toinen mahdollinen löytöpaikka on Kariniemi-niminen kiinteistö, joka sijaitsee edellisestä kilometrin etelään, niin ikään maantien ja joen välissä. Kohta on jokeen viettävää peltoa.

Maskaisenselkä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Maskaisenselän itäpäässä, tasaisen metsämaan reunassa sijaitsevassa kivirakassa, parinkymmenen mertrin päässä suosta. Paikalta on löydetty 1960 rautainen nuolenkärki (SUK 5585). Kyseessä lienee irtolöytö.

Nousu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytpaikka sijaitse Kuoskun ja Nousun jakokuntien maalla. Puutavaran säilytyspaikkana käytetyltä tasanteelta - 3 m joen yläpuolella - on löytynyt 1962 kvartsikaavin ja -iskoksia. Tasanteella erottunut tarkastusaikaan runsaaasti punamultakerrostumia.

Lattunakoski (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kemijoen itärannalla, Alimmaisen Lattunakosken kohdalla ja vastapäätä Ylimmäisen Kivijoen suuta. Paikalta on löydetty historialliselta ajalta peräisin oleva rautakirves (KM 29811).

Hierikkoselkä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee noin 9 kilometriä Saijasta ja runsaat neljä kilometriä Tenniöjoen Patokoskesta itään kohoavan Hierikkoselän lounaisrinteessä. Piakalta on löydetty rautainen nuolenkärki (KM 28355), joka on ajoitettu rautakaudelle tai keskiajalle. Löytöpaikka ei ole tarkastettu.

Pykäläinen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen länsirannalla, Nivatunturista kaakkoon. Paikalta on löydetty kesällä 1992 tuuran katkelma (KM 28212).

Tornionjoki Suensaari (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka on Tornionjoessa Tornion kaupungin kohdalla Suensaaren itäpuolella ns. vanhan sillan ja uuden sillan välisellä alueella noin viiden metrin syvyydessä, "lähempänä vanhaa siltaa ja maanpuolta".
Ankkurin löysi harrastajasukeltaja Pekka Vanninen 28.8.1997. Hän ilmoitti löydöstä Tornionlaakson maakuntamuseoon. Kyseessä on metallinen ankkuri, jossa on puutukki. Tukin pituus on 148 cm. Metallinen varsi eli valin on 129 cm pitkä ja haaraosa 87 cm leveä. Ankkurikettingin kiinnittämistä varten ankkurissa on sakkeli.
Ankkuri jäi löytäjän haltuun.

Pienilahden suo (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Soudunjärven Pienilahden luoteispuolella sijaitsevan ns. Pienilahden suosta löydettiin vuoden 1956 vaiheilla peltoa raivattaessa ojanpohjasta noin 60 cm syvyydestä muinaissuksi (KMKT 9665). Löytöpaikka on suoperäistä vesijättöä Tapion talon (Rn:o 22) maalla, Posion keskustasta Ranualle ja Taivalkoskelle johtavan maantien luoteispuolella noin 50 m.

Lohijärvi Kenttäkuru (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hopeisen kaularenkaan ja hevosenkenkäsoljen (KM 11707:1-2) löytöpaikka Ylitornion Lohijärven kylässä, Kenttäkuru -nimisessä paikassa, Mellaskosken ja Pakisvaaran maantien (929) kohdalla. Esineet löytyivät maantien parannuksen yhteydessä tehdyssä räjäytystyössä vuonna 1946. Muutamia palomaaläikkiä lukuun ottamatta löytöalueella ei ollut luontaisesta poikkeavaa havaittu. Tietyössä maata poistettiin paikalta noin 1,5 m paksuudelta löytökohdan jäädessä maantien alle.
Paikka on matalahkon luoteeseen suuntautuvan kankaan korkeinta kohtaa, jonka molemmin puolin on rämettä, noin 2000 (2300) m Tengeliönjoen sillasta pohjoiseen. Paikka sijaitsee arviolta vajaa 100 m kankaalla nykyään sijaitsevasta vedenottamosta luoteeseen, Tengeliönjoen Haapanivan kohdalla. Paikan tarkastuksessa 1947 saadun tiedon mukaan paikkakuntalaiset olivat vanhastaan kertoneet lappalaisten asuneen löytöpaikan kohdilla. 1900-luvun alussa näillä paikkeilla oli myös sijainnut porotarhan pesä, johon porot oli ajettu idän suunnasta.
Samaa katkonaista harjujaksoa noin kilometrin verran etelään on Krunnin (Jolangin) kivikautinen sekä myöhempi asuinpaikka ja edelleen etelään Tievanpään kuoppakohde.

Mooseksenniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran (KM 36910) löytöpaikka Pelloon kuuluvassa Mooseksenniemessä. Tarkka löytöpaikka on epäselvä, mutta niemi on pienehkö Raanujärveen lännestä pistävä, osin viljelty niemi. Paikka on sopiva kivikautisen asuinpaikan sijaksi. Esine on tullut Kansallismuseoon jo 1980-luvulla.

Sattajärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautiseksi ajoittuvan suksen löytöpaikka sijaitsee Vanttausjärven itäpuoleisen pienen Sattajärven rannalla. Järven kuivatustöiden (palautettu sittemmin takaisin järveksi) yhteydessä on löytynyt mäntyisen suksen kantakappale (Kansallismuseon kansatieteelliset kokoelmat nro 8191). Suksi kuuluu ns. botniseen tyyppiin ja alun perin ollut noin 110 cm pitkä. Suksi on radiohiiliajoituksen (Su-2494, 1300+-60 BP) perusteella todennäköisimmin 700-luvun puolivälin tienoilta.

Portimo Mäkitörmä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kirveen löytöpaikka Tengeliönjoen pohjoispuolella, noin 200 m jokirannasta pohjoiseen, alle 50 m sähkölinjasta länsilounaaseen ja saman verran pellon luoteiskulmasta kaakkoon. Paikkaa ei ole tarkastanut arkeologi. Löytöpaikan luoteispuolella pellon ulkopuolella maasto muodostaa 60 m korkeuskäyrän mukaan niemimäisen kohdan, minkä mukaan löytöpaikka tai sen lähialue on sopiva myös kivikautisen asuinpaikan sijaksi.
Vuoden 2017 inventoinnin aikaan pelto oli viljalla, eikä sitä voitu tarkastaa. Aiemmin laajempi peltoalue on länsipuolelta metsittynyt.

Arajärvi Peurahieta 1 (Löytöpaikat)
Kohde sijaitsee Arajärven pohjoisrannalla Siyliöjoen suun luoteispuolella Peurahiedalla. Rannassa on hiekkaranta, jonka koillispuolella on neva. Hiekkarannan ja suon välissä on kapea kuivan maan kaistale. Alue on luokiteltu joutomaaksi.
Kohteessa on kvartsilöytöpaikka. Hiekkarannan ja sen koillispuolella olevan kuivan maakaistaleen välistä kohdasta, jossa turve on kulunut, löydettiin kvartsi-iskos. Alueelle ei tehty koepistoja.
Kohdetta ei pystytty rajaamaan tarkemmin.
Kohteessa on sijaintinsa perusteella mahdollisesti esihistoriallisen asuinpaikan jäännös

Liessijoensuukosket (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Värriöjoen pohjoisrannan parikymmentä metriä leveällä rantatörmällä, missä kasvaa varttunutta koivuvaltaista sekametsää. Maa on hiekkainen ja kuivahko. Rantatörmä on altistunut eroosioon ja maapinta osittain kulunut. Rantatörmästä pohjoiseen maasto muuttuu rämeeksi.
Rantatörmän eroosion paljastamasta hiekasta löytyi inventoinnin aikana neljä kvartsi-iskosta, joista kaksi otettiin talteen. Paikalla oli myös jonkin verran luonnonkiviä, mutta niiden joukossa ei havaittu palaneita kiviä. Rantatörmälle tehtiin yhteensä viisi 0,2 x 0,2 metrin kokoista koepistoa, muuta niistä ei saatu minkäänlaisia asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Rantatörmän päällä löytökohdan lähellä on moderni nuotiopaikka.
Kohde rajautuu pistemäisesti kvartsi-iskoksien löytökohdalle.
Esihistoriallinen löytöpaikka, jonka luonne jäi inventoinnissa epäselväksi. Kyseessä voisi olla eroosion tuhoama pienialainen esihistoriallinen leiripaikka.

Juotas Hermanninjänkä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkiteräisen tumman liusketaltan löytöpaikka Kemijoen eteläpuolella, Juotasjärveen lännestä laskevan Namalikkojoen pohjoisrannan töyräällä. Esine oli löytynyt vuonna 2005 viljapellolta ja paikka tarkastettiin 2011. Tarkastusaikana pelto oli viljalla, mutta löytökohta oli aivan pellon laidassa, noin 50 m laajalla ja kymmenkunta metriä korkealla törmällä. Mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei havaittu hiekan ja hiesun sekaisessa maassa. namalíkkojoki on noin 30 m etelässä. Arvion mukaan esine kuuluisi varhaiskeraamiseen Sär-1 vaiheeseen.
Löytöpaikan sijainti voi kuitenkin viitata kiinteään asuinpaikkaan.

Kuosnijoki 5 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kuosnijoen ja Näätämöjoen yhtymäkohdasta noin 920 m lounaaseen, Kuosnijoen etelärannan törmällä kulkevalta polulta löytyi kvartsiittisäle.

Laišpottluohtâ (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee 32, 2 kilometriä Ivalon kirkolta koilliseen Laisperänniemessä, Inarinjärven rannalla. Paikalle pääsee metsäautotietä pitkin, joka kulkee lähelle Laisperänjärveä. Tien lopusta lähtee mönkijäura, joka vie Lasiperänniemeen. Ympäristö on hyvin kivistä ja vaikeakulkuista, jonka vuoksi mönkijäura kulkeekin lähes koko ajan suolla. Kasvillisuus on Mäntymetsää ja paikoin kasvaa koivuja. Maaperä on soista ja muutoin paksun maannoksen peitossa. Aluskasvillisuus on varvikkoa ja rahkasammalta, milloin ei ole suota.
Fragmentin löytäjä, eläkkelle jäänyt poromies Veijo Saijets Inarista omistaa mökin Laisperänniemessä. Hän kertoi löytäneensä puunkatkelman, jonka hän oletti olevan peräisin ahkiosta tai veneestä, noin 50 metriä mökistä koilliseen virtaavasta joesta/purosta. Joki/puro virtaa Laisperänjärvestä Inarinjärveen. Alueelta ei löytynyt muuta muinaisjäännökseen viittaavaa. Puunkatkelma on kooltaan noin 75 cm pitkä, sen leveys on leveimmillään noin 10 cm ja kapeimmillaan noin 2 cm. Katkelmassa on 5 käsin porattua reikää ja se on todennäköisimmin peräisin ahkiosta tai veneestä. Esine on löytäjän hallussa.

Akulahti 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Akulahden pohjukassa on tasainen ja pienialainen niemeke, jonka pohjukasta, aivan vesirajasta löydettiin kolme kvartsi-iskosta. Kohteen välittömästä läheisyydesta ei havaittu muita merkkejä asuinpaikasta.

Akulahti 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Akulahteen idästä tyntyvältä pieneltä niemeltä löydettiin hiekkarannalta yksi kvartsi-iskos. Alueella ei havaittu muita merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta.

Akuniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Akuniemen länsirannan rantahietikolta löytyi yksi kvartsi-iskos.

Kaapinniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hammasjärven eteläosan Kaapinniemen itäiseltä rantahietikolta löytyi kolme palaa palanutta luuta, jotka ovat veden liikkeen pyöristämiä. Ympäristöstä ei löydetty mitään muuta esihistorialliseen toimintaan viit­taavaa. Noin 200 metriä löytöpaikasta etelään on löydetty aiemmin merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta (Kaapinniemi).

Iso Arttajärvi 4 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee noin 30,7 km Ivalon kirkosta itäkaakkoon, Ison Arttajärven (Stuorrâ Árttáájävri) ja Pesäjärven (Piervâljävri) välisen, koillis-lounaissuuntaisen harjumuodostelman notkelmas-sa. Iso Arttajärvi sijaitsee Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien pohjoispuolella, mutta varsinainen löytöpaikka sijaitsee noin 400 m Ison Arttajärven ja Valolompolan välisestä sillasta kaakkoon, noin 100 m tien eteläpuolella.
Kvartsi-iskos löytyi koillis-lounaissuuntaisen harjun eteläpuolelta, noin 100 m Nangujärventieltä lounaa-seen kulkevalta polun pohjoisreunalta ja noin 12 m kartassa näkyvän suuren siirtolohkareen pohjoispuolel-ta. Polku kulkee jyrkän harjun alapuolella hiekkaisessa maaperässä. Se on porojen ja ihmisten käyttämä luontainen kulkureitti, eikä siinä ole lainkaan turvekerrosta. Löytöpaikan ympäristöön tehtiin koepistoja, mutta ne olivat kaikki löydöttömiä.

Iso Arttajärvi 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka Iso Arttajärvi (Stuorrâ Árttáájävri) 3 sijaitsee noin 30,9 km Ivalon kirkosta itäkaakkoon, Kippisjärvelle kulkevan Nangujärventien pohjoispuolella, noin 185 m Valolompolan ja Ison Arttajärven yhdistävästä sillasta pohjoiskoilliseen, Arttajärven eteläosassa. Järven eteläosassa on kaksi luoteeseen pistävää nimeä ja löytöpaikka sijaitsee eteläisemmän niemen lounaisosassa, niemen rantaa pitkin kulkevalla polulla, noin 5 m vesirajasta.
Alueen maaperä viettää loivasti länteen. Suojainen paikka soveltuisi hyvin esihistorialliselle asutukselle, joten löytöpaikan ympäristöön, etenkin sen koillis- ja itäpuolelle tehtiin muutamia koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä.

Kurrâjävri (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kaakko-luodesuuntainen Kurrâjävri (Kurujärvi) sijaitsee Kurruáivin (Kurupään) ja Laanapäiden välissä, noin 4,4 km Rajajoosepintiestä länteen. Kurrâjävriin laskee kolme puroa koillisesta. Kohde sijaitsee noin 470 m pohjoisimman puron suusta koilliseen, 10 m puron uoman eteläpuolella ja 85 m metsätieuran pohjoispuolella. Paikalla on koillis-lounaissuuntainen hiekka/soratörmä, jonka länsireunalla kulkee polku.
Noin 470 m Kurrâjävriin laskevan, pohjoisimman puron suusta koilliseen, 10 m puron eteläpuolelta löytyi hiekkatörmän länsipuoliselta polulta kaksi kvartsi-iskosta. Puron varteen tehtiin useita koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä.

Uusijoki (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartstitti-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Kattajärven pohjoispäästä noin 650 m suoraan pohjoiseen, noin 250 m Uusijoen varrella sijaitsevasta seurakunnan omistamasta leirikeskuksesta pohjoisluoteeseen ja noin 20 m Uusijoen uomasta itään. Leirikeskuksesta lähtee Uusijoen itärantaa pitkin polku, joka noudattelee meanderoivan joen jyrkkää hiekkatörmää.
Kvartsiitti-iskos löytyi Uusijoen itäreunaa kulkevalta polulta, noin 20 m joen uomasta itään, 2,5 m sortuneen hiekkatörmän itäpuolellt. Polun ja sen lähiympäristön turvekerros on paikoin kulunut pois, eikä huuhtoutuneen hiekan kerrostakaan ole enää monin paikoin havaittavissa. Tasaiselle hiekkatörmälle teh-dyissä koepistoissa ja maakairanäytteissä havaittiin ohuen turvekerroksen alla monin paikoin palaneen hiekan laikkuja, mutta muutoin tasanne oli löydötön.

Vuoksijoki 2 (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Vuoksijoen irtolöytöpaikka sijaitsee noin 2,5 km Rajajoosepintien ja Vuoksijärvelle kulkevan metsäautotien risteyksestä pohjoiskoilliseen, Torkoselän ja Näätämoroston välissä virtaavan Vuoksijoen länsipuolella. Kohde löytyi noin 230 m Vuoksijoen länsipuolelta, laajan hiekanottoalueen reunalta, mistä hiekkaa on otettu ainakin 50 vuotta sitten.
Kvartsi-iskos löytyi laajan hiekkakuopan koillisreunalta, 160 m Vuoksijoen ja Näätämorostolta laskevan ojan risteyskohdasta pohjoiseen. Hiekkatörmän reuna vaikutti koskemattomalta, ja monin paikoin sieltä löytyi ohuen turvekerroksen alta huuhtoutuneen hiekan kerros.

Ylimmäinen Kerttujärvi 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylimmäisen Kerttujärven soistuneella luoteisrannalla, Kerttuojan suussa, Kerttujärventien ja järven välissä. Kohteelle laskee pistotie Kerttujärventieltä, ja siinä säilytetään asuntovaunua.
Ylimmäisen Kerttujärven luoteisrannalla havaittiin noin 100 m järven ja siitä länteen laskevan Kerttuojan yhtymäkohdasta luoteeseen, asuntovaunun ja pressuvajan välisessä, kuluneessa hiekkamaassa muutamia palaneita luumurskakeskittymiä ja likamaata. Paikalle tehtiin muutama koepisto, mutta ne olivat löydöttömiä. Kohteen maaperä on hyvin kulunut ja monin paikoin turvekerros on kulunut pois. Luumurskaa ei otettu talteen.

Sarasaarenkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset (KM 39741) löytyivät Sallan Naruskajoen itärannan rantatörmältä, soran sekaisesta hiekasta. Rantatörmällä oli humuskerroksen alla erotettavissa punertavaa maata. Paikalle johtaa päällystämätön tie.

Naruskan leirintä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset (KM 39742) löydettiin Naruskajoen ja Tenniöjoen risteykseen muodostuneelta Naruskanniemeltä, rikkoutuneesta maanpinnasta, hiekkamaasta. Löytöalue 1 sijaitsee niemen itärannalla ja löytöale 2 Naruskan leirintäalueelle vievän pohjoisemman tienhaaran kohdalta. Maanomistajan mukaan maakerrokset tiealueella ovat häiriintyneet.

Naruskanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset (KM 39743) löydettiin Naruskanniemen niskalla päättyvän Naruskajoen itärannan tuntumasta. Kvartsi-iskoksia havaittiin polulta kahdesta kohdasta, rannalta kohoavan korkeahkon törmän laelta.

Kurkkionvuoma (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Rautakautisen ruodollisen nuolenkärjen löytöpaikka Enontekiön Palojoensuussa, Muonionjoekeen laskevan Palojoen kaakkoisrannasta 350 m, soistuneen jokirannan (Kurkkiovuoman) kaakkoisreunalla ja noin 100 m Palojoensuun - Enontekiön tien luoteispuolella. Esine on löytynyt metallinetsimen avulla vuonna 2014. Esine on löytynyt noin 10 cm syvyydeltä, joten on mahdollista, että kyse ei ole irtolöydöstä, vaan nuolenkärki osoittaa kiinteämpää rautakautista tai historiallisen ajan asutusta alueella. Ennestään alueelta ei ole tiedossa muinasijäännöksiä (esihistoriallisia tai historiallisen ajan). Löytöjän mukaan alueella on runsaasti Lapin sodan aikaista rautaromua. Paikka ei ole arkeologin tarkastama.

Tervamella 2 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Perukan löytöpaikka on Tervamellan luoteispuolella Sivakkajärven rannalla sijaitsevan Tarrimaan talon seutu. Paikka on alavaa, loivasti järveen laskevaa rinnettä. Vanhaisäntä kertoi inwevntoinnin 1984 aikaan peltoa raivattaessa nykyisen saunarakennuksen länsipuolelta paljastuneen n. 20 cm:n syvyydestä hiiltä ja liesikiveys. Liesikiveyksen
läpimitta oli noin 0,5 m ja kiveyksessä oli tallella 70 cm pitkä, tuuman vahvuinen, neliömäinen kivilaaka. Paikkaa löytäjä piti kodan pohjana. Löytöpaikka sijaitsi (1984)
perunapellossa, n. 10 m saunasta länteen. Rantaan paikalta on matkaa n. 20 m. Paikan korkeus järven pinnasta on n. 1-2 m. Taloa 1950-luvulla rakennettaessa mukana ollut vanha mieshenkilö muisteli asuinrakennuksesta n. 10 m etelään rinteeseen päin sijainneen kaksi "lapinhautaa"; hautamaisia syvennyksiä. Myös nämä olivat talon rakennusvaiheessa tuhoutuneet.

Alimmainen Liinastenlampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Liinastenlammen koilliskulmassa rannan ja hiekkatien välissä. Alue on hienoa hiekkakangasta, missä kasvaa kuivaa kangasmetsää. Kvartsi-iskokset ovat löytyneet 1991-1998 Lapin maakuntamuseon täydennysinventoinnissa. Löydöt tehtiin rantahiekalta. Inventoinnissa vuonna 2011 paikalla ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Keihäslampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keihäslammen pohjoispäässä, ojan ja lammen yhtymäkohdan pohjoispuolella. Alue on hiekkakangasta, missä kasvaa kuivaa kangasmetsää. Kivikautisen löytöpaikan on havainnut Hannu Kotivuori inventoinnissa 1992 ja paikalta on ilmeisesti saatu kivikautista kvartsimateriaalia. Inventoinnissa vuonna 2011 paikalla ei havaittu mitään kivikauteen tai muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ala-Naarma 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hiekkaisella kumpareella Ala-Naarman länsipäässä, sen läntisimmän lahden perukassa hiljattain tehdyn veneenlaskupaikan ja laskuojan tuntumassa. Kohteesta noin 30 m länteen on hiekkatie. Rannasta on aikaisempien tietojen (MH sutigis) perusteella löytynyt mahdollisia kvartsi-iskoksia.
Veneelaskupaikan takia paikalle on ajettu mursketta ja niemessä on useita nuotiopaikkoja. Jos paikalla on joskus ollut kiinteä muinaisjäännös, se lienee ainakin osittain tuhoutunut rakennustöiden seurauksena. Inventoinnissa vuonna 2011 paikalla ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Reväsvaara2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Tuntematon ajoitus; Reväsvaaran laen etelälounaispuoleisen rinteen kalliopaljastumalla sijaitseva alue, jossa on havaittu kallion pinnalla ja karikkeen päällä lohkottuja erikokoisia kvartsikappaleita parin neliömetrin alalla. Ala on kuitenkin suhteellisen vähäinen verrattuna Ylitornion muihin kvartsin louhoskohteisiin.
Reväsvaaran tuulivoimapuiston YVA-menettelyn takia tehdyssä inventoinnissa vuonna 2014 louhosta ei pystytty paikantamaan.
Vuoden 2021 inventointi: Inventoinnin yhteydessä havaittiin kvartsi-iskoksia avokallion päällä noin 950 etelälounaaseen Reväsvaaran laelta lounaaseen. Paikalla ei havaittu varsinaista louhosta, mutta joitakuita iskoksia. Aluetta tarkastettiin noin 100 metrin etäisyydellä kohteesta ilman mainittavia havaintoja. Inventointihavaintojen perusteella kohde voitaisiin luokitella myös havainto tai löytöpaikaksi

Peltovuoma (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Nuolenkärkimäiset kuparipeltiesineet KM 40193:1-5 löytyivät metallinetsinnässä elokuun puolivälissä 2014 Enontekiön Peltovuoman kylästä, Peltovuoman koulun länsipuolisesta metsästä. Löytöpaikka sijaitsee Enontekiön kirkosta noin 22,5 km itään, Ounastien luoteispuolella, noin 250 metriä koulusta länsilounaaseen. Esineet löytyivät kangasmaan alta. Lähin tunnettu kohde on Jaamistievan tarinapaikka 1000011703. Tarkastamaton löytöpaikka.

Pikku Toivakka (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Ympäristön ja kohteen kuvaus
Ojitetulla metsäalueella hiekkatien kääntöpaikan päästä alkavan polun alussa kvartseja hiekkamaan pinnassa. Maan pintaa on viistetty ojaa kohti. Alueella ei havaittu muita merkkejä esihistoriallisesta kohteesta. Hiekassa ei havaittu likamaakerrosta, hiekkakerroksen paksuus oli noin 5 cm, sen alla turvetta noin 3 cm.
Kvartseja hiekan pinnalla 5 kpl, jätettiin paikalleen.

Lávrrejohka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ympäristön kuvaus
Kohde sijaitsee Válddejohkan itäpuolella, jyrkkärinteisen soraharjun päällä. Pohjoisen suunnalla harju jatkuu Somášjávrin länsipuolitse Norjan rajalle asti miltei yhtäjaksoisena, ja Válddejohkan alajuoksun suunnallekin se tarjoaa luontaisen kulkureitin miltei Poroenon varrelle saakka. Polku on todennäköisesti muodostunut harjulle jo hyvin kauan sitten. Válddejohkan rantaan on kohteen luota noin 40 m ja korkeuseroa joen tasolle on noin 15 m. Kohteen itäpuolella on kostea notkelma, jossa kasvaa pajupensaita ja heinikkoa, ja notkelman toiselta puolen kohoaa koillista kohti Válddevárrin alarinne. Válddevárrin ja Sieiddenibban välistä alkava Lávrrejohka virtaa notkemaan koillisen suunnalta kohteen kaakkoispuolella noin 0,3 km päässä. Kasvillisuutta harjulla kohteen läheisyydessä hallitsevat variksenmarja, jäkälät ja sammalet, mutta harjun lakialueella on myös melko runsaasti miltei kasvittomia, tuulieroosiosta ja polun käytöstä aiheutuneita maapaljastumia.
Eroosion kuluttamassa maapaljastumassa, harjun lakea seuraavasta polusta noin puolitoista metriä itään päin, havaittiin maanpinnalla kookas, raudasta valmistettu ruodollinen nuolenkärki, ruotsalaisten vastineiden perusteella todennäkoisesti 800-900-luvuilta jKr. Kärjen löytöpaikan lähialueen muita maapaljastumia havainnoitiin tarkasti useiden kymmenien metrien säteellä löytöpaikasta, mutta mitään muuta esihistorialliseen toimintaan viittaavaa ei havaittu.

Kursu Luusua (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kursun kylän länsipuolella, Käsmäenjoen eteläpuolelta, noin 500 m itään Tuurajärvestä. Paikalta on 1950-luvun puolivälissä löydetty tasataltta (KM 15732). Taltta on löytynyt hetteen pohjalta kaivoa tehtäessä. samassa yhteydessä löytyi merkkejä tulisijasta hieman ylempänä, maan puolella (etelän suunnalla), noin ½ m syvyydellä.

Röyttän tykit (Löytöpaikat)
Historiallinen; Neljä tykkiä löytyi merestä Tornion Röytän ulkosatamassa (Puotinkari) 4.4.1970 kun Rauma-Repolan sahan tukkien säilytysallasta ruopattiin vanhaan merenlahteen. Tykit löytyivät noin kahden metrin paksuisen liete- ja savikerroksen alta. Löytöpaikkaa tarkkailtiin ruoppausten jatkuessa, mutta paikalta ei enää löytynyt mitään esim. laivahylkyä. Tykkien löytäjän kaivinkoneenkuljettaja Taito Määtän mukaan löytöpaikalta oli löytynyt "noin metrin mittaista" puutavaraa tykkejä siirrettäessä. Tätä materiaalia ei kuitenkaan kerätty talteen.
Tykeistä kaksi on valettu vuonna 1769 Ehrendalin ja kaksi vuonna 1770 de Besche Nävekvarnin valimossa Ruotsissa. Raudasta valmistetut tykit ovat kuusinaulaisia kenttäkanuunoita. Tykit ovat olleet sijoitettuina hevosvetoisille pyörälaveteille.
Tykkien joutuminen löytöpaikalleen liittyy Suomen sodan tapahtumiin. Suomen sota käynnistyi helmikuussa 1808. Tornion kaupungin porvariston ja Ruotsin armeijan ylipäällikkö Klingsporin välisen kirjeenvaihdon perusteella tiedetään, että kaupungilla oli toukokuussa 1808 omistuksessaan neljä Kustaa III:n Venäjänsodan (1788-90) aikaista kuusinaulaista tykkiä. Näitä tykkejä ei tiettävästi otettu Suomen sodan aikana käyttöön, vaikka vastaavia vanhoja tykkejä oli vielä joillakin joukko-osastoilla. Tappiollisen sodan loppuvaiheessa kevättalvella 1809 Ruotsin armejan rippeet perääntyivät kohti Kalixia. Kaupungin omistuksessa olleet tykit on todennäköisesti upotettu tässä vaiheessa Röyttään, jotta ne eivät jäisi venäläisten käsiin. (Lähde: Antti Krapu, Tornionlaakson maakuntamuseo 2008, näyttelyteksti).
Muinaistieteellisen toimikunnan pöytäkirjaotteen (22.4.1970) mukaan tykit on merkitty Kansallismuseon esineluetteloihin. Tykit on sijoitettu Tornionlaakson museoon, jossa ne ovat nähtävillä museon pihalla konservoituina ja sijoitettuina laveteille.

Takakumpu (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kemijoen länsipuolella on valtatie 4 eteläpuolella Takakummun pohjoispäässä laajahko, suureksi osaksi metsittynyt vanha hiekkakuoppa. Hiekkakuopan alueella on saattanut sijaita esihistoriallinen asuinpaikka, sillä keskellä hiekkakuoppaa, noin 20-25 m länsipuolen lähimmästä ehjänä säilyneestä maastosta todettiin 2013 inventoinnissa parin metrin läpimittainen, kaivamatta jätetty kohta, jonka reunalta löytyi kvartsi-iskos. Pienellä ehjällä alalla hiekka-kuopan keskellä ja sen avoimilla reunoilla ei havaittu muita jälkiä esihistoriasta. On varsin todennäköistä, että paikalla mahdollisesti sijainnut, korkeuden perusteella varhaismetallikauteen ajoittuva asuinpaikka, on tuhoutunut kokonaisuudessaan. Alueelle ei kuitenkaan liene tehty koekuoppia. Löytöpaikka sijoittunee hiekkakuopan alkuperäiseen ylävimpään kohtaan, josta maasto on laskenut mm. länsiluoteeseen, jolla suunnalla löytöön mahdollisesti liittyvästä asuinpaikasta voisi olla merkkejä.
Vuoden 2019 inventoinnissa kohteen säilyneeseen osaan tehtiin kahdeksan koekuoppaa. Niistä ei tullut mitään löytöjä eikä merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohteen laji on tämän perusteella muutettu löytöpaikaksi.

Lahtela (1000027747) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hyvin hiotun ja sittemmin sijainniltaan tuntemattoman kiviesineen löytöpaikkana on todettu nimeke Rattosjärven itärannalla, n. 200 m sillasta etelään. Ruuhijärvellä asunut henkilö oli vuonna 1937 Rattosjärven sillan penkkaa ajettaessa löytänyt nykyisen Lahtelan tilan
rannasta otetusta maakuormasta kiviesineen. Esine oli ollut "hienoa työtä"; kokonansa hiottu n . 25-30 cm pitkä, mutta varsin ohut. Vuoden 1984 inventoinnissa saadun arvion mukaan kyse olisi ollut tasataltasta. Esine oli toimitettu työmaan mestarille Kansallismuseoon toimitettavaksi, mutta esineestä ei ole sittemmin havaintoja. Lahtelan tilan omistajan mukaan paikalta ei ole tullut uusia löytöjä.

Lahtela (1000027748) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hyvin hiotun ja sittemmin sijainniltaan tuntemattoman kiviesineen löytöpaikkana on todettu nimeke Rattosjärven itärannalla, n. 200 m sillasta etelään. Ruuhijärvellä asunut henkilö oli vuonna 1937 Rattosjärven sillan penkkaa ajettaessa löytänyt nykyisen Lahtelan tilan
rannasta otetusta maakuormasta kiviesineen. Esine oli ollut "hienoa työtä"; kokonansa hiottu n . 25-30 cm pitkä, mutta varsin ohut. Vuoden 1984 inventoinnissa saadun arvion mukaan kyse olisi ollut tasataltasta. Esine oli toimitettu työmaan mestarille Kansallismuseoon toimitettavaksi, mutta esineestä ei ole sittemmin havaintoja. Lahtelan tilan omistajan mukaan paikalta ei ole tullut uusia löytöjä.

Rovinranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Ylitornion kunnan koillisosassa, Raanujärven Syvälahden kaakkoisrannalla, Isovaarantien ja järven välisessä rinteessä. Maasto on kangasmetsää ja paikalla on mökkejä. Rautainen avain on löytynyt vesijohtokaivannosta vuonna 2015. Esinettä ei talletettu Kansallismuseon kokoelmiin (verifikaatti ja valokuvat arkistossa). Lähin tunnettu kohde on Säikkäränniemen ajoittamattomat kuopat 1000011595 lahden etelärannalla.

Kuusiniemi (1000027866) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ylitornion kunnan koillisosassa, Palolompolonjärven koillisrannalla, Keskisen Palojoen suun eteläpuolella. Tuura KM 40768:1 on löytynyt 11.6.2015 pihaan menevää tietä kunnostettaessa, noin 120 metrin päässä asuinrakennuksesta. Paikalla on valmis kuoppa, josta on ennenkin lapioitu soraa tielle. Löytösyvyys oli 30 cm. Kuopassa ei näkynyt hiiltä tai muutakaan erityistä.
Kuusinemen tilalta on toimitettu aiemmin toinenkin tuura KM 16411, löytynyt 1963 Palolompolon luusuasta. Lisäksi mainitaan yksi taltta, joka on löytynyt asuinrakennuksen eteläpuolelta noin 20 metriä järven rannasta ja noin 10 metriä asuinrakennuksesta. Taltta löytyi peltoa auratessa hevosauralla 1950-luvun lopulla. Taltta oli kymmenisen vuotta pirtin vintillä, ennen kuin se toimitetiin eteenpäin (maakuntamuseoon?). Tarkastamaton löytöpaikka.

Pappila (1000028447) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen - kivikautinen reikäkiven (KM 11966) löytöpaikka,. Esine on lahjoitettu vuonna 1948 Kansallismuseon kokoelmiin. Esine on löydetty pappilan pellosta Kemijoen itärannalta. Pappilan rakennusten itäpuolella on hiekkaperäinen pelto, joka on noin 30-32,5 m mpy, siis kivikutista korkeutta alempana. Tarkkaa löytökohtaa ei tunneta. Pelto on tasainen hiekkapelto. Alue kuuluu Lapinniemen kylään, jokirannassa on Seitamänty ja joen vastarannalla on Seitasaari.

Ahjola Rohkihalli (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuuran löytöpaikka Pellon kirkonkylässä, ns. Rohki hallin koilliskulmassa, ojassa. Paikka on urheilukentän eteläpuolella, heti Pellon ratapihan länsi- / luoteispuolella. Löytöpaikka on mesoliittisella korkeudella ja mahdollisesti rautatien kohdalla sijainneen rantamuodostuman tuntumassa tai edustalla.

Lakkasuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; N. 9,8 km Simon asemalta itäkoilliseen, Iso Kivimaa-nimisen rakka-alueen lounaispuolella, lääninrajasta n. 540 m luoteeseen huomattavan maakiven lähellä. Löydöt liusketuura.
Alue on metsäaurattu vuonna 1977, joten se oli 1991 inventoinnin aikoihin jo ehtinyt kasvaa melko pahasti umpeen. Maaperä on kivikkoista hiekkamaata jossa kasvoi tiheä mäntytaimikko. Paikalla ei tuolloin havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Oravavuoma Niukkala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Nuottavaaran Oravavuoman itäosassa, Niukkalan länsipuolella. Paikalta on löytynyt puusuksen kärkiosa (KM 41184) vuonna 1954 tai 1955 suosta heinäpeltoa kuivatessa, sarkaojaa kaivaessa. Suksen kärkikatkelman löytösyvyys oli 50-60 cm.

Puistola (1000031429) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Yli-Viljakkalan Puistolassa, Ylirannan tien itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt vuonna 2000 raha, Kristiina 1/4 äyriä 1638. Se löytyi peltotöiden yhteydessä.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Ylitalo (1000031853) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Se sijaitsee Unari-järven eteläosassa, Unarin Luusuassa, Luusuanperän länsirannalla Ylitalon Luusuassa. Löytöpaikan on tarkastanut Hannu Kotivuori Lapin Maakuntamuseosta vuonna 2007. Kotivuoren tietojen mukaan Jaakko Ylitalo on löytänyt huvilatontiltaan kivikautisen, emäksisestä tuffiitista valmistetun liusketuuran, joka on vain terältään hiottu. Hän löysi esineen liiterin ja saunan väliseltä alueelta astuinkiviä laittaessaan. Alue on rakennettua mökkipihaa. Löytö jäi löytäjän haltuun.

Ingerö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Aarni Erä-Eskon vuosina 1956-1963 tekemien kohdetarkastusten yhteydessä on maininta Kiviesineen (reiällinen taltta, kadonnut) löytöpaikasta Kemijärven keskustassa (Ingerön piha). Vuonna 1956 pankinjohtaja Ingerö kertoi Erä-Eskolle kotipihastaan löydetystä kivitaltasta, joka sittemmin oli kadonnut.
Löytöpaikka paikannettu Kemijärven inventointien Hannu Kotivuoren inventointikertomuksen (1989) kartta-merkinnän perusteella.
Ei uusia havaintoja 2015 inventoinnissa.

Lassheikin pahta 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Historiallisen ajan viljelyröykkiökohteesta Lassheikin pahta noin 250 m itään, talon eteläpuoliselta pellolta, on tavattu kivitaltta (x = 7345 74, y =2490 65). Vuoden 2001 inventoinnin tarkastuksen aikana pelto oli heinällä. Taltan löytöpaikan aiemman tarkastuksen (1977) yhteydessä havaitun kvartsien löytöpaikan tuntumasta kylätien varrelta, ylempää pellon pohjoisoassa (x = 7345 86, y = 2490 72) ei vuoden 2001 inventoinnissa havaittu kiinteän muinaisjäännöksen merkkejä. Näillä löytöpaikoilla on etäisyyttä noin 130 m.
Vuoden 2017 inventoinnissa pelto oli heinällä, joten selvitysmahdollisuuksia ei ollut.
Kohde erotettiin omaksi kohteekseen vuoden 2017 inventoinnin seurauksena.
Löytöjen ja alueen topografian perusteella on kuitenkin varsin mahdollista, että alueella on kivikautinen asuinpaikka, jonka sijainnin selvittäminen edellyttää maaperään ulottuvia havaintoja.
Todettakoon että myös Lassheikin pahdan historiallisen ajan kohteen koetutkimuksissa 1977 löytyi kivikautinen kirves/pienoistuura.

Pirunsylkemä 1 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Retkeilijöiden kuluttamalta virallisen reitin sivupolulta Pirunsylkemälammen ja Suomujoen välissä kulkevalta harjulta löytyi yksi kvartsi-iskos. Aivan lähialueelta ei havaittu muita merkkejä muinaisjäännöksistä. Löytöpaikasta noin 250 metriä pohjoiseen ja etelään on pyyntikuoppia (Rupisuolijärvet 1-3, Pirunsylkemä 2-3).

Hietatievat (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kasvitieteellisen tutkimuksen yhteydessä on elokuussa 2018 lentohiekkadyynin pinnalta löytynyt itäinen kelloriipus ristiretkiajalta. Löytö oli ehkä eroosion esiin tuoma. Diar. KM 41821.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole vielä tarkastettu maastossa.

Ylempi Kiertämäjärvi 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylemmän Kiertämäjärven pohjoisrannalla, Kiertämäjärven autiotuvan itäpuolella. Alue on loivasti järven rantaa kohti viettävää männikkökangasta, jonka maaperä on hiekkavaltaista moreenia.
Noin neljäkymmentä metriä autiotuvan luota itään päin sijaitsee halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen hiekkainen tasanne, joka rajautuu eteläreunaltaan Ylemmän Kiertämäjärven rantaan. Tasanteen paljaalla maanpinnalla havaittiin kolme kvartsi-iskosta noin viiden metrin säteellä toisistaan. Lähimpänä rantaa havaittu iskos sijaitsi noin neljän metrin etäisyydellä rannasta, hieman toista metriä järven pintaa ylempänä. Tasanteelle kaivettiin lapiolla muutamia noin 30 cm x 30 cm kokoisia koekuoppia, joilla pyrittiin selvittämään, onko paikalla havaittavissa muita jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta. Mitään kiinteän muinaisjäännöksen olemassaoloon viittaavaa ei koekuopista kuitenkaan löytynyt, vaikka alue vaikuttikin maastonpiirteiltään otolliselta esihistorialliseksi asuinpaikaksi. Maanpinnalla havaitut kvartsi-iskokset jätettiin paikoilleen.
Kvartsilöytöpaikan pohjoispuolella sijaitsee rakennuksen jäännös.

Salmenniemi (1000034741) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt kesäkuussa 2017 noin 25 cm syvyydestä lehdenmuotoinen padankorvake ja kuparipeltiä (KM 42118).
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kamahpelvárri (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kevon retkeilyreitin läheisyydestä, Kamahpelvárrin luoteispuolelta, hiekkamaasta tuulieroosion paljaaksi kuluttamasta kohdasta, löydettiin kolme piikivi-iskosta. Iskosten löytöpaikkojen välisellä noin viiden metrin matkalla tavattiin myös kuusi palaneen kiven kappaletta, jotka vaikuttavat olevan peräisin yhdestä kivestä, jonka
halkaisija on ollut noin 12 cm. Muita merkkejä ihmisaktiviteetista ei havaittu, vaikka kyseistä maapaljastumaa ja lähialuettakin muutamien kymmenien metrien säteellä havainnoitiin tarkoin.
Jotta olisi selvinnyt, liittyvätkö paikalta löydetyt iskokset kiinteään muinaisjäännökseen, kaivettiin kahden iskoksen löytöpaikalle maapaljastumaan melko laaja koekuoppa, joka oli pohjois-eteläsuuntainen ja kooltaan noin 1,5 m x 1,0 m. Koekuopan sekoittuneesta löyhästä pintakerroksesta, jonka paksuus oli noin 10 cm, löydettiin yksi iskos lisää. Pintakerroksen alla maa oli selvästi tiiviimpää. Kuopan lounaisnurkassa todettiin pintakerroksen alla tummaa, osin nokista maata, joka jatkui noin 25 cm syvyydelle saakka. ilmiö ylettyi noin 30 cm etäisyydelle koekuopan kulmasta ja se jatkuu koekuopasta lounaaseen päin. ilmiön syntytapa ei selvinnyt, kuten ei myöskään se, onko ilmiöllä mitään yhteyttä paikalta löydettyihin piikivi-iskoksiin. Ei ole poissuljettavissa, että kyseinen ilmiö voisi olla myös
luonnollisten prosessien aiheuttama. Mitään löytöjä ei sekoittuneen pintamaakerroksen alta tavattu.
Kaikki neljä kohteen alueelta löydettyä piikivi-iskosta kerättiin talteen.

Ruobduinvääri (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Inventointi 2017: Löytöpaikka sijaitsee Laitavaaran kohdalla Inarijärven pohjassa. Inarijärven rannalla olevan kesämökin edustalta, järven pohjasta, noin 10-15 metrin etäisyydelta rantaviivasta, löytyi piikivestä tehty esine. Löytöpaikkaa ei voitu tarkistaa koska se oli inventoinnin aikana veden alla. Kiviesineen koko on 8 cm x 7 cm.
Löytö on mökin omistajan hallussa.

Siikaselkä (1000034925) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt epätyypillinen hevosenkenkäsolki, jossa on piirteitä erilaisista myöhäisrautakauden pohjoissuomalaisista ja itäisistä soljista.

Pikku Remujärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2019 löytynyt 25 cm syvyydestä hiekkamaasta jousenmuotoinen tulusrauta.
Kohteelta ei tarkastuksessa havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen liittyvää. Kohteen luonteen selvittely ja rajaus vaatisi tarkkuusinventoinnin.

Darju SW (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Vuonna 1996 museokokoelmiin toimitettu vääntynyt ruotokeihäänkärki. Löytynyt maan pinnalta tunturikoivikossa. Esineen toimittajan mukaan löytöpaikalta pari kilometriä lounaaseen on Aatsajoen itäpuolella "peurakuoppia".

Keselmäjänkä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt vuonna 2016 lyyranmuotoinen tulusrauta.

Järvenpää 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt kesäkuussa 2017 lyyranmuotoinen tulusrauta 2 - 5 cm syvyydestä, löydön toimittajan mukaan "mahdollisesta tulisijasta".
Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta heinäkuussa 2020. Tarkastushetkellä alueella oli käynnissä metsänkäyttö, ja alue oli täynnä hakkuujätekasoja, mikä hankaloitti tarkastuksen tekemistä. Metsäkoneiden aiheuttamia tuoreita uria tarkastettiin ja paikoitellen havaittiin voimakkaan nokisia hiililäiskiä. Alue sopisi asuinpaikaksi, mutta mitään selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei todettu. Kohdetta on toistaiseksi pidettävä löytöpaikkana.

Pyyniemi (1000037150) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta on löytynyt kirveenterä. Kyseessä on venäläistyyppinen kirves 1300- tai 1400-luvulta.

Kenttäharju (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on kesällä 2017 löytynyt männiköstä soikealehtinen nuolenkärki. Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Nuolenkärjen tarkkaa löytöpaikkaa ei enää kyetty paikantamaan eikä alueelta todettu selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kohdetta on toistaiseksi pidettävä löytöpaikkana.

Paloaapa (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Keväällä 2013 ulkoilija on löytänyt rautaisen nuolenkärjen sulamisveden kuluttamalta hiekkapolulta.

Ritnioalgi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Vuonna 2009 on tunturin etelärinteen kiveliöltä löytynyt hienotekoinen nuolenkärki.

Siikajärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajärven luoteispuolella, tuulieroosion paljaaksi kuluttaman, halkaisijaltaan noin puolen kilometrin laajuisen hietikkoalueen luoteispäässä. Paljaan hietikon ympäristö on hienohiekkaista harju-aluetta, jolla kasvaa harvakseltaan tunturikoivikkoa.
Kohde on irtolöytöpaikka. Avoimen hietikkoalueen luoteispäästä, kohdasta N 7656043 / E 301727, löydettiin maanpinnalta erittäin hienorakeisesta tummanharmaasta kvartsiitista iskemällä valmistettu keihäänkärki tai veitsi. Esine on 79 mm pitkä, täysin ehjä, poikkileikkaukseltaan linssinmuotoinen, mutta yleisolemukseltaan melko viimeistelemätön. Noin viiden metrin säteellä esineen löytöpaikasta sijaitsee hajanaisesti kymmenkunta palanutta kiveä, joiden halkaisijat vaihtelevat välillä 5 cm - 10 cm. Hietikkoaluetta havainnoitiin melko laajasti, mutta muita jälkiä esihistoriallisesta toiminnasta ei löydetty.

Kalliovaara 12 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2000 inventoinnissa kohteelta on havaittu kvartsijuonteita, joissa mahdollisesti on merkkejä louhinnasta. Vuonna 2020 alueelta havaittiin sieltä täältä kvartsijuonteita, mutta yhdessäkään ei tavattu selkeitä merkkejä louhinnasta. Sen sijaan, noin 50 m vuoden 2000 inventointikertomuksen karttaan merkitystä kohdasta (inventointiraportissa HK8) länteen löydettiin kallion pinnalta kvartsi-iskos ja retusoitu kvartsin kappale – todennäköisesti kaavin. Mitään muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa alueelta ei tavattu. Kohde on muutettu löytöpaikaksi ja sen koordinaatit on korjattu osoittamaan löytökohtaa.

Siekakangas 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta löytynyt nuolenkärki 26.5.2018 n. 5 cm syvyydestä. Muita löytöjä ei tehty eikä paikalla ollut havaittavissa rakenteita. Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamusoen arkeologin toimesta heinäkuussa 2020. Alueelta ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohdetta on toistaiseksi pidettävä löytöpaikkana, mutta on huomiotava ettei esineen tarkkaa löytöpaikkaa kyetty enää paikantamaann.

Järvenpää 6 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytö kuuluu laajaan löytöpaikkojen kokonaisuuteen, joka sijaitsee Sallan Pyhäjärven eteläpäässä. Löytö sisältää pienen rautaisen veitsenterän, mahdollisesti rautaisen nuolenkärjen sekä suusta ladattavan pyssyn lyijykuulan, jotka on löydetty vuonna 2017. Näistä kaksi edellistä löytyivät muutaman metrin päässä toisistaan, kuula taasen hieman kauempaa. Tarkkoja koordinaatteja ei ilmeisesti talletettu.
Kohde tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta löytäjän toimessa oppaana. Tarkkoja löytöpaikkoja ei enää kyetty paikantamaan. Alueelta ei todettu selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Toistaiseksi kohdetta täytyy pitää löytöpaikkana.

Jurmukoski 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Jokirannan suvannon hiekasta on löytynyt rautakautinen C-tyypin kirves.

Kaidanvuono itä 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rantahiekan vesirajasta on löytynyt skandinaavinen soikea kupurasolki.

Muurola Rompasaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1976 on pienen saaren pohjoispäästä, rantavedestä, löytynyt rullapäinen hevosenkenkäsolki.

Korkalo Myllynoja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt pronssinen riipus.

Majavajoki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt kaksi rautakautista keihäänkärkeä.

Kynsijoki 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; "Kynsijoen reunasta Keminsaaren kohdalta" on vuonna 1988 löytynyt kapeateräinen silmäkirves (Kivikoski 1973: Abb. 882). Kirvestyyppi ajoitetaan nykyisin varhaisrautakauteen. Esine löytyi turpeesta, kohdasta joka normaalisti oli veden alla.

Parassimonsaari 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sortuneesta rantatörmästä on löytynyt putkikeihäänkärki.

Särkilahti 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on kaivutyön yhteydessä löytynyt korvakkeellinen rautakirves.

Porkkaharju 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyöreä karhukuvioinen solki löydetty heinäkuussa 2009 Lapin sotavainajien vaalimisyhdistyksen toimesta heidän etsiessään heinäkuun 1944 partisaani-iskussa kuolleita.
Esine (KM 42234) on itäistä alkuperää oleva pyöreä vyönsolki, jossa karhukuvioita. Se ajoittunee vanhemmalle rautakaudelle.
Löytöpaikka on tarkastettu 2009 jolloin paikalla ei havaittu maan pinnalle ulottuvia merkkejä muinaisjäänöksestä.

Pyhäjärvi N (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohteelta on kesäkuussa 2017 löytynyt tasakärkinen nuolenkärki metallinetsinnässä. Paikka tarkastettiin heinäkuussa 2020 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta, mutta tarkkaa löytökohtaa ei enää löydetty. Alueelta ei todettu selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kohdetta on toistaiseksi pidettävä löytöpaikkana.

Erkkunen 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä vuonna 2016 löytynyt kuperateräinen rautaveitsi.

Pöyliövaara NW (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt Pöyliövaaran rinteeltä, hakkuuaukean tuntumasta, pieni vanha veitsi.

Kärppä 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on löytynyt kupariseosesineitä: kukka-aiheisella reliefillä koristeltu hela ja kaksi kupariseosputkiloa. Samasta pellosta helan kanssa on löytäjän ilmoituksen mukaan löytynyt myös viisi yhden äyrin rahaa vuosilta 1724 - 25.

Pikku-Uurtamo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen tuura on löytynyt 1979 uitossa Ounasjoen Hiidenojan suusta, sen pohjoisrannalta. Esine oli tullut esiin jäiden työntämästä maakasasta. Se toimitettiin Lapin maakuntamuseolle vuonna 2006.

Jaakimonniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jaakimonlammen pohjoisrannalta löytynyt vuonna 1998 kivikautinen reikäkivi.

Vainiola (1000040460) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vainiolan pellolta löytynyt kivikautinen tuura.

Parkkikangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rakennustöiden yhteydessä löytynyt vuonna 1993 kapea liusketuura.
Löytötiedot ovat hieman epäselvät ja kyseessä voi olla sekundäärikonteksti. Sinetän alueelta kuitenkin tunnetaan joitakin kivikautisia asuinpaikkoja.

Yli-Lintula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ohrapellosta vuonna 1995 löytynyt kivikautinen tuura.

Iso Salmensaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskeveitsen katkelma. Löytynyt vedestä, kesäpinnasta mitattuna noin 0,5 m syvyydestä.

Riipi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta. Löydetty riipijärven rannalta perunannoston yhteydessä vuonna 1994.

Kisamonttu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liusketuura. Löytynyt Muurolan hiihtokeskuksen kisamontusta. Konteksti mahdollisesti sekundääri.

Pahtajan leirikeskus 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekirves. Löydetty vuonna 1980 maansiirtokoneen puskemasta maakasasta n. 10 m tiestä, kun löytäjä oli odottanut bussia. Esine on tuotu Lapin maakuntamuseolle joulukuussa 2003. Kuulunee läheisen kivikautisen asuinpaikan (Pahtajan leirikeskus, 699010468) kanssa samaan kohdekokonaisuuteen.

Lapinkotanenät 1 (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kohteella kiinnitettiin ensin huomiota kivistä muodostuvaan kaarimaiseen kokonaisuuteen,
jota epäiltiin mahdolliseksi kodanpohjaksi. Koepistoilla todettiin, että kyseessä tuskin on
kodanpohja. Yhdestä koepistosta kuitenkin todettiin kaksi kvartsi-iskosta. Ympäristöön
tehtiin lisää koepistoja tuloksetta. Kohdetta ei siis saatu varmistettua kivikautiseksi
asuinpaikaksi, mutta kohteen sijainti on Mesoliittiselle asuinpaikalle oivallinen.

Näkkäläjärvi Aittasaari (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Saarelta on metallinetsinnässä löytynyt rautaveitsi noin 20 cm syvyydestä. Maassa oli muitakin raudanpaloja. Veitsen löytöpaikan eteläpuolella oli löytäjän mukaan kaksi maakuoppaa (halkaisija pari metriä, syvyys yli metrin). Löytäjä arveli kuoppia aittojen tai kalakellareiden pohjiksi.

Lamminoja 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt hiekanotossa kvartsikaavin vuonna 2021.
Löytöpaikka ei ole topografisesti sovelias kivikautiselle asuinpaikalle. Paikalle tehdyn koepiston perusteella törmä lienee jossain vaiheessa sortunut ja löydetty kvartsikaavin voikin kuulua sortuman tuhoamaan asuinpaikkaan. Koepistossa todettiin paksu – n. 20–25 cm – häiriintynyt kerros, jonka alla al-koivat normaalit podsolimaannoksen kerrokset. Mitään esihistoriaan viittaavaa ei paikalla todettu.

Äkäsjoki Pellikoski 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Jarkko Riutta on löytänyt 7.7.2021 kuluneen, pitkän muotoisen hioinkiven Äkäsjoen rautatiesillalta noin 500 m ylävirtaan kalastaessa noin 1 m syvyydellä joen pohjassa. Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu.

Siekakangas 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt 15 cm syvyydestä kangasmetsän hiekasta kapeateräinen ruotonuolenkärki. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20525.
Tarkastuksessa löytökohtaa ei kyetty paikantamaan tarkasti. Alueelta ei pintapuolisella havainnoinnilla löydetty maan pinnan yläpuolelle ulottuvia merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä, joten kohde säilyy löytöpaikkana.

Sääskilampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löydetty kesällä 2020 varsijousen liipaisinmekanismin osia. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Elosijanniemi 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rautainen yksiväkäsellinen keihäänkärki. Kohde tarkastettiin kesällä 2022, mutta tarkkaa löytökohtaa ei enää kyetty paikantamaan Kohteen luonne jää toistaiseksi löytöpaikaksi. Alue ei topografisesti ole järin otollisen oloista asuinpaikan kannalta, joten kyseessä voi olla hautalöytö.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön ILM19699.

Elosijanniemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt työstettyä kuparipeltiä metallinetsinnässä. Aineisto on tyypillistä Lapin myöhäisrautakautisille ja/tai keskiaikaisille kohteille. Kohde tarkastettiin kesällä 2022, mutta löytökohtaa ei enää kyetty paikallistamaan. Kohteen luonne jää toistaiseksi löytöpaikaksi. Alueella on topografisesti otollisen oloisia kohtia asuinpaikalle ja kuparipelti on pohjoiselle tyypillinen asuinpaikkalöytö.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön ILM19699.

Parvakangas (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä kartion muotoon taivutettu kuparipellin kappale. Tarkastuksessa kesällä 2022 tarkkaa löytökohtaa ei enää löydetty. Alue on pohjatuulelta suojassa oleva luonnonpoukama, jonka rannat ovat verrattain tasaisia. Topografisesti kyseessä on hyvin suotuisa alue asuinpaikalle, mutta mitään selkeitä merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei paikalla havaittu. Kohteen luonne jää toistaiseksi löytöpaikaksi.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön ILM19716.

Hevosniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta löytyi syyskesällä 2021 plootukätkö, joka koostui yhteensä viidestä 1700-luvulle ajoittuvasta plootusta. Kohde on tutkittu Museoviraston koekaivausryhmän toimesta ja plootut on nostettu.

Hevosniemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt kuparipeltiä. Paikan tarkastuksessa kesällä 2022 tarkkaa löytökohtaa ei enää kyetty paikallistamaan. Alueella ei – tyypilliseen tapaan – havaittu maan pinnalle ulottuvia merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohteen luonne jää toistaiseksi löytöpaikaksi.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön ILM19785.

Lohela 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikaisen pyöreän kupurasoljen löytöpaikka. Löytöpaikka määritetty Erä-Eskon 1958 laatiman karttaluonnoksen mukaan (SLS). Poikkeaa Kotivuoren määrityksestä, joka sijaitsee 150 m tästä koilliseen Salmelan tilan puolella.

Niemiharju (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Kohteesta on syyskesällä 2020 löytynyt rautakautinen tai keskiaikainen nuolenkärki. Kohde tarkastettiin Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta syyskuussa 2021. Löytöalue oli tarkastushetkellä pääosin metsänkäytön yhteydessä muokattua. Topografisesti alue sopisi asuinpaikaksi, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa, tai muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa, ei tarkastuksen aikana paikalta todettu. Kohteen luonne jää toistaiseksi löytöpaikaksi.

Patokoskenharju (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on vuonna 2018 löytynyt rautainen nuolenkärki. Paikka tarkastettiin syyskuussa 2021 Lapin maakuntamuseon arkeologin toimesta. Aluelta löydettiin kulttuuriperintökohde Patokoskenharju 2, mutta ei mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kohteen luonne pysyy toistaiseksi löytöpaikkana.

Leusjärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt nuolenkärki mäntykankaalta, noin 10 cm syvyydestä sammalen alta koskemattoman hiekkamaan pinnasta.

Haapamaa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä 17.8.2019 metsästä löytynyt lyyranmuotoinen tulusrauta. Löytäjän mukaan maaperä oli hiilen/noensekainen, mutta hän myös mainitsee metsäpalon polttaneen alueen 1910-luvulla.

Välijoki (1000044716) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pakisvaaran länsipuolella olevan voimalinjan kohdalta löytyi metallinetsinnän yhteydessä veitsi (14.10.2019).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12123.

Joutsenlampi 3 (1000045091) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt rautainen historialliselle ajalle ajoittuva poranterä. Paikka tarkastettiin löytäjän opastamana 8.6.2022 ja löytöpaikka löytyi tarkasti. Maaperässä löytöpaikalla ei ole mitään kiinteään rakenteeseen viittaavaa kuten ei myöskään ympäristössä. Löytöpaikka on matalalla lähellä järven rantaa, eikä suoranaisesti sovelias asuinpaikalle. Paikalla on voinut olla esim. venevalkama ja poranterä voi liittyä siihen.

Saunaniemi (1000042104) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Syyskuun alussa 2020 Sallan Aholanvaaran kylän liepeillä Kukasjärvellä tehtiin metallinetsimellä väkipuukkolöytö. Tarkempi löytöpaikka Saunaniemi Kukasjärven pohjoisrannassa, kuusikkomaa lähellä mökkirakennuksia. Väkipuukko oli noin 20 cm. syvällä maannoksessa sammalkerroksen alla hieman hiekan peitossa.
Kohde tarkastettiin 8.6.2022 löytäjän opastuksella. Tarkkaa löytöpaikkaa ei enää kyetty paikantamaan. Tyypilliseen tapaan pohjoisen löytöpaikoilla, maan pinnalle ulottuvia merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu. Kohteen luonne säilyy toistaiseksi löytöpaikkana.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: ILM17778

Maitolampi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt pyssynkuulia, veitsenterän katkelma sekä venenauloja. Paikalla on tiettävästi ollut historiallinen veneenvetopaikka, johon ainakin osa löydöistä liittynee. Löytöpaikalla ei ole havaittavissa maan päälle näkyviä merkkejä rakenteista.

Uumukka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt vuonna 2020 rautakautinen nuolenkärki. Ilmoituksen tietojen perusteella se on löytynyt vuonna 2019 rakennetun sillan vierukselta. Kohde tarkastettiin kesällä 2022. Tarkastuksen perusteella on hyvin todennäköistä, että kärki on ollut sekundäärissä kontekstissa löydettäessä ja sen primääri löytöpaikka lie tuhoutunut siltaa tehtäessä. Sillan vierusta ja ympäristöä käveltiin läpi, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön ILM14988

Paljakkavaara 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohteesta on kesäkuussa 2021 löytynyt kvartsikaavin. Kohde tarkastettiin kesällä 2022. Löytökohtaan tehtiin koepisto, josta ei todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Aluetta läpi kävelemällä ei myöskään tehty havaintoja, jotka viittaisivat asuinpaikkaan.
Jos löytö liittyy alueen rantavaiheeseen, on se mesoliittinen. Maaperä on hyvin kivistä, eikä paikka ole tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Kohteen luonne säilyy toistaiseksi löytöpaikkana.

Kiemunkiniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Alueelta on heinäkuussa 2021 löytynyt metallinpaljastimin joukko esineenkappaleita, mm. rautafragmentteja sekä kuparipellin kappaleita. Lisäksi löytäjä on kertomansa mukaan hahmottanut paikalta ainakin kaksi mahdollista liesikumpua. Tarkastuksessa em. rakenteita ei kuitenkaan onnistuttu varmuudella paikantamaan.

Pitkäharju Virkkumaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tornion muinaisjäännösinventointi 1993:
Pitkäharju sijaitsee 11,5 km itäkoilliseen Karungin kirkolta, Aapajärvestä 1,5 km itään.
Maaperä alueella on suota. Pitkäharju on suoalueiden välisellä harjualueella, jonka
länsiosassa on sora/hiekka-alueita, jotka nyt ovat pääasiassa maanviljelyskäytössä
peltoina. Alueen länsikärjen läpi kulkee maantie n:o 19583 Aapajärvestä Sattajärveen.
Löytöpaikka on sijainnut tien pohjoisosan sivuojassa, johon on myöhemmin kaivettu
vesijohto. Löytöpaikan ympäristö on lehtomaista kangasta. Pää puulajit ovat kuusi,
koivu, pihlaja ja paju. Pensaskerroksen muodostaa kataja. Kenttäkerroksena on heinää,
lillukkaa, metsämaitikkia, oravanmarjaa, keltapiiskua, puolukkaa sekä kieloa.
Liuskeesta valmistettu, ruodollinen, väriltään harmaanruskea liuskekärki löytyi tien sivuojan kaivauksen yhteydessä v. 1947. Paikalla ilmoitettiin olleen nuotion merkkejä. Esine on lähetetty Kansallismuseoon v. 1947.

Ylipaakkola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Elokuussa 2020 omakotitalon takapiha-alueelle kaivantoa kaivinkoneella kaivettaessa paljastunut orgaanisia kerroksia, joista ilmoitettu Museovirastolle.
Tarkastuksessa paikalta löytyi noin 2,2 m laajuiselta alueelta kaivannon profiilista hiiltynyttä maata. Kaivanto kulki kohtisuoraan jokea kohti. Kerrokset alueella: noin 30 ruokamultaa ja peltokerrosta, jonka alla noin 15 cm paksu hiilikerros, jossa hiilenpaloja. Tämän alla noin 40 cm puhdasta hiekkamaata, jonka alla savimaa. Kaivannon kokonaissyvyys noin 110–120 cm. Alueen karttalähteiden mukaan 1720-luvulla peltoaluetta.
Hiilialueen etäisyys päärakennuksesta noin 50 m jokeen päin. Etäisyys jokeen noin 150 cm.
Informantin mukaan noin 100 m päässä hiilialueesta löydetty aiemmin kolikko, jossa kolme kruunua.
Hiilialueelta ei löydetty esineitä, eikä hiilen lisäksi löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kenties paikalla poltettu jotakin ennen peltokäyttöä historiallisella ajalla.

Pölhön koulu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pölhön koulun pihalta, metsiköstä parkkipaikan läheisyydestä, löytyi syksyllä 2022 metallinetsinnän seurauksena pennin kolikko, jossa 1870 vuosiluku.

Hormaoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tornion muinaisjäännösinventointi 1993:
Hormanoja sijaitsee Karungin kirkolta 13,5 km itäkoilliseen, Aapajärvestä 3,5 km itään.
Maaperä Hormanojan alueella on moreenia. Paikan läpi kulkee maantie n:o 19583 Aapajärvestä Sattajärveen.
Alue on biotoopiltaan lehtomaista kangasta, jossa kasvaa mänty taimikkoa, koivua sekä
kuusta. Aluskasvillisuutena on maitikkaa, oravanmarjaa, saniaista, metsäkurjenpolvea
sekä rahkasammalta.
Löytöpaikka on ollut nykyisin asumattoman Hormaojan talon perunapelto. Paikalla ei
havaittu mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.
Tuuramainen kivikirves (KM 17275) on niukasti hiottua vihertävän harmaata liusketta. Esineen löytyi v. 1966 perunannoston yhteydessä. Esine lähetettiin Kansallismuseoon v. 1967.

Juotas 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Juotaskosken yläpuolella olevan suvannon kohdalla sijaitsevalta Mikkolan tilalta on löydetty vuonna 1954 Kemijoen etelärannan ja Kuusamontien väliseltä pellolta kivitaltta. Löytöpaikassa toteutettiin vuonna 1967 koekaivaus, jossa ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Juotas 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Juotaskosken yläpuolella olevan suvannon kohdalla sijaitsevalta Välitalon tilalta löydettiin vuonna 1955 Kemijoen etelärannalla sijaitsevasta perunapellosta kiviesineen puolikas. Inventoinnissa samalta pellolta otettiin talteen kvartsin kappale (KM 13818). Löytöpaikassa vuonna 1967 toteutettu koekaivaus ei kuitenkaan tuottanut mitään merkkejä kulttuurikerroksesta.

Isola (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksiteräinen ruotonuolenkärki.

Pavdvuonâ 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Harrastusinventoinnissa löytyi palaneen luun siruja ja kvartsi-iskoksia. Löypaikka koostui oikeastaan kahdesta terassimaisesta alueesta, joista toinen on hieman alempana. Löydöt keskittyivät erityisesti ylempään terassiin, josta palanut luu on peräisin. Kairanäytteessä on myös havaittu tummempaa maata.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13235.

Heinälampi 2 (1000047999) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Harrastusinventoinnissa havaittiin tieurasta mahdollinen liesikiveys ja lähistöltä löytyi kvartsi-iskoksia.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13255.

Taplasaari 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Veneilyn yhteydessä rantahietokosta löytyi kvartsi-iskos.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13335.

Kähteeluohtâ (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hiekkaisesta painaumasta löytyi harrastusinventoinnissa palaneiden luiden palasia. Maaperäkairauksessa havaittiin tummempaa maata.

Kaareehnjargâ (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantavedestä löytyi veneillessä teräväsärmäinen kvartsi-iskos. Löytäjä arvelee paikan olevan kivenlouhintaan sopivaa.

Vyeppeenjargâ 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantahietikosta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsi-iskos.

Siimmâgnjargâ (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkapohjaiselta niemeltä löytyi inventointiharrastuksen yhteydessä kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja hiilenpala. Maastossa havaittiin myös hiiltä/nokea ja palneita kiviä. Löytöalue oli n. 20 x 35 m.

Raisionkangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannan läheisyydestä löytyi harrastusinventoinnissa kvartsiitti- ja maasälpäiskos. Paikalla havaittiin myös matala painanne, josta kairanäytteellä saatiin tummempaa maata. Rannan tuntumassa havaittiin mahdollisesti tulen rapauttamia kiviä.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13337

Vyeppeenjargâ 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Joen itärannalta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsi-iskos. Tämän lisäksi joen varrelta havaittiin joukko mahdollisia pyyntikuoppia. Kuoppien koko vaihteli (noin 2,5 x 2,5, syvyys 0,7m - 4 x 4m, syvyys 1,2 m). Muutama kuopista oli neliömäisiä (esim. 2,5 x 4 m, syvyys 1 m).

Heinälampi 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hiekkatieltä ja penkasta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsiitti-iskoksia.

Sevesuálui (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen saaren mäenharjanteelta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lisäksi paikalta on havaittu painaumia maassa, joista otetuissa kairanäytteissä on havaittu tummempaa maata.

Kuocâkedgsuáloi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Saarelta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsi-iskoksia. Lisäksi alueelta raportoitiin nuotiokiveyksiä sekä maassa olevia painaumia. Kairausnäytteissä havaittiin tummempaa maata.

Kenttäsaari (1000048160) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rannalta löytyi veneillessä mahdollisia kvartsi-iskoksia. Lisäksi havaittiin painaumia ja nuotiokehiä, joiden ikä ei ole selvillä.

Onnela (1000048169) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantavedestä löytyi veneillessä kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia.

Ala-Palamakangas 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Metsätien paljastumasta löytyi harrastusinventoinnissa kvartsiterä, mahdollinen hioimen katkelma ja kivilaji-iskoksia. Läheisyydessä havaittiin myös mahdollisia pyyntikuoppia ja painauma, josta kairauksessa saatiin tummempaa maata.

Kuruvaara (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt hevosenkenkäsolki. Lapin maakuntamuseo tarkastaa kohteen ja täydentää kohdekuvausta.

Nukkumajoki 11 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Nukkumajoen länsipuolelta löytyi metallinetsinnässä venäläistyyppinen silmäkirves. Löytöympäristönä mainitaan toisen maailmansodan aikainen saksalainen parakkikonteksti.

Iso Kuivajärvi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Järven itäpuolelta löytyi metallinetsinnässä sapelin teräkatkelma. Lähiympäristössä myös runsaasti saksalaisten toisen maailmansodan aikaista jätettä.

Kemiläinen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Suuren siirtolohkareen lähettyviltä on vuonna 2023 löytynyt viikinkiajan särmänuppinen hevosenkenkäsolki ja siitä hieman länteen tasateräinen rautanuolenkärki ja veitsi. Löytösyvyydet noin 20 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM28944.
Alueellinen vastuumuseo tarkastaa kohteen maastossa vuoden 2024 aikana.

Pikkulantto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Simon Matalan koulun kokoelmissa on säilytetty 1960-luvulla tehtyjä kiviesinelöytöjä, jotka Lapin maakuntamuseolla laaditun verifikaatin ja karttaotteen mukaan ovat löytyneet pellosta Lantonperällä, Kalliokosken yläpuolella, Simojoen itäpuolella.

Pöytösvaara (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pöytösvaaran rinteestä löytyi metallinetsinnässä nuolen/keihäänkärki.

Ristiinamorosto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä heinäkuussa 2020 löytyi tunturin rinteestä nuolenkärkimäinen kuparipeltiesine noin 10 cm syvyydestä.

Vouhtunaapa 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt lehdellinen nuolenkärki. Kärki löytyi Vouhtunaapa-nimisen suon laidalta kuivalta maalta. Kärki oli löytynyt metallinilmaisimella, mutta löytäjä oli jättänyt sen in situ havaittuaan karikkeen alta rautaisen ruodon. Kärki päästiin täten dokumentoimaan häiriintymättömässä löytöyhteydessä.
Nuolenkärki makasi maassa heti pintakarikkeen alta lievästi vinossa niin, että sen kärkiosa vaikutti lievästi hiekkaan uponneelta. Nuolenkärjen yhteydessä ei havaittu häiriintyneitä tai likaantuneita kerroksia tai muutakaan selkeästi kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Kärki dokumentoitiin in situ ja otettiin mukaan.

Nimetönvaara (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Haaranuolenkärjen löytöpaikka.

Puojiselkä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on metallinetsimellä löytynyt kolmiteräinen nuolenkärki. Kohde tulee tarkastaa maastossa.

Viirinkangas (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pihamaalta löytyi kesäkuussa 2020 hevosen kuolaimet.

Pirttikankaat 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä v. 2021 hyväkuntoinen myöhäisrautakautinen kärki. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Nisojávri 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2024 löytynyt 17 cm syvyydestä kuparikattilan reunasta leikattu kappale ja vaikeasti tunnistettavia rautataoksia. Samantapaisia löytöjä esiintyy mm. saamelaisilla talvikylänpaikoilla. Ilppari ILM32303.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Tuuruharju 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Rantatörmästä on löytynyt pienikokoinen kourutaltta.

Latva-Penämö Rantala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Latva-Penämö- nimisen pienen järven lounaisrannalla, Rantalan tilan ja leirikeskuksen välissä. Paikalla on kapea hiekkaranta, joka muodostaa matalan ja rantavoimille alttiin törmän. Törmän takana on kapea soistunut alue. Kauempana rannasta maasto on järven suunnasta loivasti nousevaa kuivaa hiekkakangasta.
Hiekkarannalta löydettiin suuri, 1,3 kg painava, kaikista sivuista isketty kvartsiydin , ja yksi kvartsi-iskos. Hiekkarannalla on myös hajallaan tulen rapauttamia kiviä. Löytöpaikoille ja kankaalle tehtiin koe-kuoppia, mutta niistä ei tehty mitään muinaisjäännökseen viittaavia havaintoja.
Löytöjen vähäisyyden takia kohteen statukseksi annettiin löytöpaikka.

Yli-Soppananjärvi pohjoisranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Yli-Soppananjärven pohjoisrannalla sijaitsee noin 150 metriä pitkä hiekkaranta. Sen yläpuolella on pieni rantatöyräs, jonka takana on märkää soistunutta rämettä. Läheltä rannan länsipäätä löytyi hietikolta yksi kvartsi-iskos (mahdollisesti kaavin). Löytökohta oli hietikon yläreunalla ja paikka näytti olevan veden hiljattain huuhtomaa, sillä maasta törrötti tuoreita juuria. Löytöpaikan lähistölle tehtiin koekuoppia, mutta niissä ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Kariniemi (1000053337) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Simojärven rannalta Kariniemestä on löytynyt vähäisiä kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa Kotivuori (1990, kohde 49 karttaliite). Paikka tarkastettiin, mutta sieltä ei saatu uusia havaintoja. Ranta on pääosin matalaa ja soistunutta, mutta vesirajassa ja syvemmällä on matalaa hiekkapohjaa.

Pohjaslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Penämönjärven rannalta on löytynyt kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa (1990, kohde 51 karttaliite). Paikka tarkastettiin, mutta sieltä ei saatu uusia havaintoja. Kotivuoren merkitsemällä havaintopaikalla on nykyään piha-aluetta. Koord. N 7322408 E 750373. Ranta on matalaa ja kosteaa, eikä paikka vaikuta olevan mitenkään otollinen esihistorialliselle toiminnalle. Kotivuori on 70 mahdollisesti tarkoittanut 100 m lännempänä sijaitsevaa pitkää hiekkarantaa, joka tarkastettiin vuonna 2021. Rannalta ei silloin saatu mitään havaintoja.

Reetanpalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Penämönjärven rannalla olevalta pieneltä hiekkaran-nalta on löytynyt kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa (1990, kohde 52 kartta-liite). Paikka tarkastettiin ja rantahietikolta löydettiin veden pyöristämiä kvartsi-iskoksia. Maanpintaa oli rikki myös ylempänä rannasta, jossa maaperä on hiekkaa. Näistä paikoista ei löytynyt kvartseja eikä saatu muitakaan havaintoja. Löytöpaikka on mahdollisesti rantavoimien rikkoma. Kohde sijaitsee nykyisin piha-alueella.

Ärjänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Penämönjärven rannalla olevalta hiekkarannalta on löytynyt kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa (1990, kohde 53 karttaliite). Hiekkaranta on noin sata metriä pitkä ja leveyttä sillä on reilun kymmenen metriä. Maasto hiekkarannan takana on tasaista mäntyä kasvavaa kangasta. Paikka on nykyisin kesämökkien piha-aluetta. Hiekkaranta ja muut avoimet hiekkapinnat tutkittiin tarkoin, mutta uusia havaintoja ei saatu.

Penämönniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Penämönjärven rannalta on löytynyt kvartseja Hannu Kotivuoren inventoinnissa (1990, kohde 50 karttaliite). Paikkaa ei tarkastettu 2022, sillä se on rakennettua ja piha-aluetta.

Hietaniemi (1000053344) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porosaaren länsiosassa olevassa Hietasalmeen työntyvässä niemessä. Paikalta on löytynyt Hannu Kotivuoren inventoinnin (1990, kohde 69 karttaliite) yhteydessä kvartsikaavin ja palaneita kiviä, suunnilleen koordinaattien osoittamalta kohdalta. Alue on nykyisin kesämökin pihapiiriä, mutta maasto on ehjää mäntykangasta. Maaperä paikalla on hiekkaa. Löytöpaikan ympäristöön tehtiin useampi koekuoppa, mutta niistä ei saatu uusia havaintoja. Topografiansa puolesta paikka on tyypillinen esihistoriallisille asuinpaikoille.

Merilintulampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt pyöreä rautalevy.

Sokka (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sokkavaaran rinteeltä, hakkuuaukealle jääneeltä metsäsaarekkeelta, löytyi kesäkuussa 2017 ruodollinen rautakeihäänkärki, pohjoisessa Fennoskandiassa esiintyvää lähinnä myöhäisrautakauteen ajoitettavaa tyyppiä. Kärki löytyi soramaan pinnasta orgaanisen katekerroksen alta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön; Ilppari ILM29167

Tynnyrikuusikko (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Voimajohtolinja alla olevaa avointa maanpintaa tarkastettaessa löytyi kvartsi-iskos. Sen vieressä oli muutamia mahdollisesti tulessa rapautuneita kiviä. Maaperä on vähäkivistä hiekkaa, hieman ylemmällä tasolla soraa.
Löytökohdalle ja sen lähiympäristöön noin 40 m säteelle tehtiin kymmenkunta koekuoppaa. Missään näissä ei ollut viitteitä muinaisjäännöksestä. Lähistöllä, linjan alla ja tien varressa oli laajalti paljasta maanpintaa (mm. moottorikelkkauraa), joka tarkastettiin huolella. Merkkejä muinaisjäännöksestä ei havaittu.
Löytökohta sijaitsee n. 184 m tasolla olevan tasaisen törmän reunalla, törmän juuri on pari metriä alemmalla tasolla. Paikka vaikuttaa suotuisalta kivikautisten asuinpaikkojen kannalta. Mikäli kvartsi-iskos on jätetty aikoinaan rannan tuntumaan, ajoittuu se Ancylus-vaiheeseen ja on sijoittunut uoman varrella sijainneen saaren koilliskärkeen.
Koska yhden kvartsi-iskoksen (ja muutaman mahdollisesti palaneen kiven) lisäksi ei todettu muita löytöjä, on kohteen status ”löytöpaikka”

Pilvivaara (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt rautainen keihäänkärki, todennäköisimmin karhu- tai susikeihäästä.

Uulá Kuátijávrááh 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuoppaketjun pohjoispuoliselta hiekkapaljastumalta havaittiin kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia. Paikalta ei havaittu merkkejä asuinpaikasta. Löytöpaikka on noin 25 m pohjoiseen lähimmästä pyyntikuopasta.

Uulá Kuátijávrááh 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uulan Kotajärven eteläpuolelta hiekkapaljastumasta havaittiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Paikalta ei kuitenkaan havaittu merkkejä asuinpaikasta.

Čuđđečearru (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2022 löytynyt nuolenkärki. Löytösyvyys 10 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM23721.

Rytiönperä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä metsästä löytyi rautaesine.

Jalddenjavvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Maanpinnalta löytynyt kvartsi-iskos. Löytöpaikka sijaitsee Inarijoen varressa, Angelintiestä noin 170 metriä luoteeseen, jokeen laskevan paljaan hiekkatörmän yläosassa. Tunnettu muinaisjäännös Mohkkarasskaidi sijaitsee löytöpaikasta itään noin 350 metrin päässä tien itäpuolella. Länteen päin törmä laskee melko jyrkästi jokeen. Itäpuolella törmän päällinen tasanne on koivua kasvavaa varvikkoa. Vajaan kahden metrin päässä törmän reunasta tasanteella kulkee kiinteistöä rajaava aita törmän reunan suuntaisesti. Törmältä ei havaittu muita löytöjä. Törmän päälle tasanteelle tehtiin muutamia lapionpistoja, mutta niistäkään ei tullut löytöjä tai muita merkkejä ihmistoiminnasta.

Martinäijänkenttä (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohteen oletetaan sijainneen Inarijärven Koskivuonon ja Ivalojoen suun välissä, Konesniemessä, Martinjärvestä noin 100 m lounaaseen. I. Itkonen (1910) kertoo Konesniemessä sijainneen kolme nuorehkoa kenttää: Mattiäijän, Martinäijän ja Morottajan kentät.
Tarkastuksessa on oletettu paikalla sijainneen tupasijan ja piisin jängän laidassa, aivan metsäautotien itäreunassa. Maasto on tasaista, kivikkoista mäntykangasta, jossa kasvaa paikoin heinää ja katajaa. Oletettu piisiröykkiö osoittautui luontaiseksi vuoden 2008 inventoinnin aikana tehdyssä koekuopituksessa.

Väyläjoki länsi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Inarinjärven länsirannalla on Väylävuono, jonka pohjukkaan laskee Väyläjoki. Joen suusta noin 200 m pohjoiseen oli aiemmassa inventoinnissa todettu jängän laidasta 3 tai 4 pienehköä, nelikulmaista kodanpohjaa. Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että paikka on aivan liian kostea ja kivinen asuinpaikaksi. Paikalla ei havaittu koepistoista huolimatta mitään jälkiä muinaisjäännöksistä.

Myllysaajon laki (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Haapakosken voimalaitoksesta 2,5 km koilliseen, Tengeliönjoesta 1,5 km pohjoiseen olevan Myllysaajo -nimisen kankaan laella. Kankaan korkeimman kohdan etelälaidalla on kookas kivi, jonka itäpuolella on matala latomus, jonka koko on 2-2,5 m. Latomuksen reunakivet ovat tasaista keskiosaa korkeammalla.
Vuoden 2017 Tornionjoen osayleiskaavainventoinnissa kohde määritettiin luontaisesti muodostuneeksi rantavalliksi.

Nuolikirkko (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nuolivaaran laelta 1,3 km luoteeseen, Nuolilammesta 70 m etelään, Nuolikuruun vievän metsäautotien varressa. Kohde on noin 40 m korkea kaksilakinen ja jyrkkäpiirteinen vaarannokka, jonka männikkörinteet ovat louhikkoiset. Murrearkiston mukaan paikkaan liittyy vanhoja uskomuksia. Kohde on merkitty karttaan.

Tanhua Hangasvaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Hangasvaaralla on kivistä muodostettu, pyöreä jyrkkälaitainen röykkiö nimeltään "Hangasvaaran kirkko". Tarinan mukaan "lappalaiset ovat palvelleet kirkossa jumaliaan". Samanalainen, mutta pienempi kirkko on Kuisvaaran laidalla (ks. Tanhua Kuisvaara 742 50 0002). Tarina saattaa viitata Hangasvaaran pohjoisosassa olevaan, Hangasvaarankirkko -nimiseen huippuun.
Inventoinnin 2011 mukaan Hangasvaaran kirkko on melko pienialainen, jyrkkäreunainen ja louhikkoinen. Varsinkin pohjoisesta päin katsottuna se erottuu maastostaan jyrkästi kohoavana röykkiömäisenä muodostumana. Mitään ihmistoiminnan merkkejä paikalta ei kuitenkaan inventoinissa löydetty.

Pyöriäniemen kotasija, Musta-suku (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Paavisjärvi sijaitsee Nuottamajärven ja Karamajärven välissä, noin 3 km Myössäjärvestä koilliseen. Pyöriäniemeksi ilmeisesti on kutsuttu Paavisjärven pohjoisrannan etelään pistävää, pyöreähköä niemeä. Paikan nimeä ei ole merkitty kartalle, mutta sen sijaan Nuottamajärven pohjoisrannalle on karttaan merkitty Pyöriäniemi. Paikallisen informatin mukaan niemessä olisi sijainnut Musta-suvun kotasija.
Vuoden 2008 inventoinnissa niemellä sijaitsevan mökin pihasta löytyi pyöreähkö painauma, mutta koekuopituksessa se todettiin suhteellisen uudeksi. Nykyisen mökin paikalla on sijainnut kämppä, joka on palanut rakennusvaiheessa. Paikalta ei todettu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Aaponkotakenttä (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Vuonna 1972 Erä-Esko ja Pesonen saivat paikalliselta kalastajalta ilmoituksen Inarijärven Nanguvuonon itärannalla, Telju Peunan kentästä noin 1,8 km kaakkoon, linjamerkin eteläpuolella sijaitsevasta lapinkentästä nimeltään Aaponkotakenttä. He eivät kuitenkaan käyneet paikalla.
Vuoden 1988 inventoinnin yhteydessä Kankaanpää ei havainnut paikalta merkkejä muinaisen ihmisen toiminnasta. Myöskään vuoden 2008 inventoinnissa ei kyseiseltä rannalta löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Yli-Tupajärvi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Yli-Tupajärvi sijaitsee noin 1,5 km Myössäjärvestä ja Inari-Ivalo-välisestä E4-tiestä koilliseen, Tupavaaran länsipuolella. Järven keskiosan länsilaidalla, noin 20 m etäisyydellä rannasta, paikalla, josa entinen Nuottamajärven polku erkanee järven rannasta länteen, on epälity olevan kaksi rakennuksen pohjaa.
Vuoden 2008 inventoinnissa järven länsirannalta ei löytynyt mitään merkkejä esihistoriallisen tai historiallisen ajan muinaisjäännöksistä.

Kaulusharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppa (halk. 2,2 m syv. 40 cm) sijaitsee 5,8 kilometriä Tulppiosta itäkoilliseen Ylä-Nuortin itäpuolella Kaulusharjulla katajaa ja koivua kasvavassa melko avoimessa ja tasaisessa maastossa Soklin kaivoskylästä 1,1 kilometriä kaakkoon. Ympäristö on ainakin osittain tulvavesien vaikutuksen alaista. Kohde on helpoiten saavutettavissa joko Soklin kaivoskylästä tai kaakossa harjun poikki kulkevalta rajavyöhykkeelle johtavalta tieltä.
Kuoppajäännökseen kaivetussa koepistossa havaittiin vuoden 2008 inventoinnissa vain hyvin heikko huuhtoutumiskerros. Minkäänlaista kaksoismaannosta ei havaittu. Halkaisijaltaan kuoppa on 2,2 metriä ja syvyydeltään 40 senttimetriä. On mahdollista, että kyseessä on ihmisen aikaansaama rakenne, esimerkiksi pyyntikuoppa. Todennäköisemmältä kuitenkin tuntuu, että kuoppa on luonnonmuodostuma.
Muutos 2020: Inventointitietojen nojalla muutettu luonnonmuodostumaksi.

Pyhätunturi 1 (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuorinkiharjulla Pyhätunturin (= Noitatunturi = Kolmonen) pohjoispuolella noin 600 m Karhunjuomalammesta länteen. Kuorinkiharju on jäätikköjokien muodostama itä-länsisuuntainen ja paikoin hyvin kivinen harju. Sen itäpäässä on muutama säännöllisen muotoinen jäätikköjokien aikaansaama kivikumpare. Harjun eteläpuolella on paikoin syvä Kuorinkikuru. Ympäristö on kuivahkon kankaan männikköä.
Paikalta (aikaisemmissa tiedoissa virheellinen sijainti) on todettu tarkastuksessa 1961 mahdolliseksi röykkiöksi. Metsähallituksen 2011 suorittaman inventoinnin perusteella kyseessä jäätikköjokien kasaama kivikumpare. Kuvauksen mukaan kumpare on pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 30 m. Siinä on vallin tapaiset, jotka ovat paikoitellen lähes kolme metriä korkeat. Kumpareen keskus on selvästi laitoja alempana. On mahdollista ja jopa todennäköistä, että kumparetta on jossain vaiheessa kaiveltu siten, että keskus on päätynyt laitoja entisestään alemmas. Kaivelu ei ole kuitenkaan aivan viimeaikaista, koska kivissä kuitenkin kasvaa jonkin verran jäkälää. Inventoijan tulkinnan mukaan kyseessä ei ole kiinteä muinaisjäännös.

Tankajoki Vuotsonpalo (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vuotsosta noin 4 kilometriä luoteeseen, Tankajoen ja Vuotson kanavan yhtymäkohdan länsirannalla. Vuotson kanavan suun veneenlaskupaikalle johtavan tien kaakkoispuolisen kangaskumpareen eteläosan korkeimmalla kohdalla on ainakin yksi pyyntikuoppa.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohde vaikutti kauempaa katsottuna selvältä kuopalta, mutta lähempää katsottuna se on epämääräisen muotoinen. Yhdellä reunalla on syvempi kapea kuopanne ja muutenkaan reunat eivät tunnu säännöllisiltä. Kuoppa vaikuttaa luontaiselta. Sen koko on 2,2 m x 1,8 m ja syvyys 40 cm. Kairauksessa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Kohde sijaitsee noin 25 m lounaaseen aikaisemmin ilmoitetuista (2005) koordinaateista, joiden kohdalta ei havaittu mitään.

Helkkusenvaara 1 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Kivirakenteet tai -muodostelmat havaittiin Simon tuulivoimapuistojen takia vuonna 2012 tehdyssä inventoinnissa. Havaituista kivirakenteista lounaisempi on vallimainen, suurin piirtein itä-länsi suuntainen 7 x 1 m kokoinen ja 20 - 30 cm korkea selkeä vallimainen kivikko. Se on sammaloitunut, kivet ovat 20 - 60 cm kokoisia. Hieman keskikohdasta länteen on vallin vieressä iso, noin 1,5 m kokoinen pyöreähkö maakivi.
Edellisestä koilliseen on pyöreä kivikasa sähkölinjan aukkoa reunustavassa metsässä, linjan lounaispuolella, aivan metsän rajassa alle 50 m linjan keskipisteestä. Se on halkaisijaltaan 1½ m laajuinen pyöreä, erittäin epämääräinen rakenne, jonka länsilaidasta näyttää läh-tevän lyhyt vallimainen kivimuodostelma. Edes ihmistekoisuus ei ole varmaa luontaisesti-kin kivikkoisessa maastossa. Rakenteen korkeus on 30 cm.
Inventoinnin perusteella rakenteiden kulttuuriperintöluonne jää varsin epäselväksi, minkä takia ne on Museovirastossa arvioitu luonnonkohteiksi.

Malmio 2 (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Loitsana nimisen lammen koillispuolella terassimaisen muodostuman reunalla. Kuopan eteläpuolelta laskee jyrkähkö törmä kohti pientä nimetöntä lamparetta. Kuoppa on muodoltaan soikea (3 m x 2,5 m). Kuopan oletetun vallin kohdalla voitiin havaita kaksoismaannos, joten kyseessä on selvästikin kaivamalla aikaan saatu kuoppa. Koska myös ylempi huuhtoutumiskerros oli selvästi havaittavissa, täytyy kuopan myös iältään olla suhteellisen vanha. Kohde tulee tuhoutumaan kaivostoiminnan seurauksena, joten se on tutkittava. Vuonna 2013 alueen ympäristöä havainnoitiin ja kuopan lähelle tehtiin joitakin koekuoppia. Kuopissa oli normaali podsolimaannos ja maaperä oli hienoa hiekkaa. Lisää pyyntikuoppia ei alueella havaittu, kuten ei oltu havaittu aiemmissakaan inventoinneissa.
Pyyntikuopaksi arvioitu kohde tutkittiin vuoden 2019 kaivauksissa ja todettiin luonnonmuodostumaksi.

Malmio 8 (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kuoppa sijaitsee 5 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana -nimisen lammen itäpuolella kumpuilevassa ja melko avoimessa koivua ja mäntyä kasvavassa ahomaisessa maastossa kohteiden Malmio 4 ja Malmio 6 välimaastossa. Kohde on saavutettavissa helposti malmioalueelle vievältä tieltä.
Kuoppa löytyi vuoden 2008 inventoinnissa, jolloin siihen tehtiin koekuoppia. Kuopan pohjalla havaittiin vahva huuhtoutumiskerros ja oletetun vallin kohdalla kaksoismaannos. Mahdollisesti kyse on siis pyynti-kuopasta. Kuoppa on tosin kooltaan pieni (2 x 1,5 m) ollakseen pyyntikuoppa. Se voikin olla myös muunlainen ihmisen tekemä rakenne. Kuopan ympäristö on nimittäin avoin ja hieman kenttämäinen.
Vuoden 2013 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja avoimelle kentälle kaivettiin joitakin koekuoppia. Itse kuoppa on pyyntikuopaksi erikoisessa paikassa, mäen rinteen juuressa ja se on hyvin matala (n. 50 cm) ja muodoltaan epämääräinen. Paikalle kaivetuissa koekuopissa ei havaittu mitään ihmisen toimintaan viittaavaa, joten vaikuttaa siltä, ettei paikalla olisi ainakaan asuinkenttää. Kohteen luonne jäi avoimeksi, mahdollisesti kyse on pyyntikuopasta.
Vuoden 2019 kaivaustutkimusten perusteella todettiin, että kuoppa ei ole tarpeeksi selkeä ollakseen ihmisen kaivama ja se on aivan liian pieni ollakseen pyyntikuoppa, joten kyseessä ei ole muinaisjäännös.

Nimetönmaa 4 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Paikalla on säännöllisen pyöreän muotoinen luonnonkivikko, jonka halkaisija on n. 3 m. Sen keskellä kasvava koivu on nostanut keskialueen kiviä jonkun verran. Kivikko muistuttaa ihmisen tekemää röykkiötä.

Nimetönmaa 5 (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Paikalla on pieni rakka-alue, joka on aurattu samassa yhteydessä kuin etelä-länsipuolinen kangas. Aurauksen seurauksensa on syntynyt useita 4 – 6 m pitkiä ja n. 0,5 m korkeita kivivalleja, joiden luonne saattaa jäädä arvoitukseksi, kun alue on enemmän kasvanut umpeen.

Varevaara kivivalli (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Syyskuun alussa 2017 tehdyssä tarkastuksessa todettiin yhtenäisen, pääosin suurista, jopa noin 2-metrisistä kivijärkäleistä, mutta myös pienemmistä kivistä muodostuva varsin säännöllisen soikean muotoinen kehävalli. Myös vallien korkeus on varsin yhtenäinen. Rakenteen pituus on noin 40 m, leveys runsas 15 - vajaa 20 m ja vallien korkeus sisäpuolelta mittaustavasta riippuen noin 1,5-2 m, ulkopuolelta tätä enemmän ja erityisesti koillispään jyrkkään rinteeseen rajautuvasta vallista yli 5 m. Muodostuman pituussuunta on lounaasta koilliseen. Sisäosa on pääosin tasaista ja kivetöntä, koillisosassa on hieman epämääräisesti sisäosan poikittain kulkeva heikko kivivalli , muodostaen kuin erillisen pienemmän tilan. Kivettömälle sisäosalle tehtiin kaikkiaan kuusi koepistoa, joissa ei todettu kulttuurikerrosta eikä löytöjä. Maaperä on hienoa hiekkaa, jossa normaali podsolimaannos, yleensä noin 5 cm ja sen alla rikastumiskerrosta 10-15 cm ja alla sora.
Kivivalli erottuu laserkeilauksessa erittäin selvänä ja säännöllisenä muodostumana. Myös luonnossa se on vaikuttava ja yllättävä luonnonmonumentti, jonka pystyy havaitsemaan vasta sen valleille noustuaan. Kohteella voi arvioida olevan erityistä nähtävyysarvoa sellaisenaan, ilman kulttuurisia ulottuvuuksiakin.
Rakenne muistuttaa ihmisen muokkaamia jätinkirkkoja, mutta porttiaukot tästä puuttuvat ja vallin peruskivet muodostavat kivet ovat ihmisen liikuttamattomia järkäleitä. Sisäosa on suojainen ja kohteen sijainti sellaisessa paikalassa ja korkeudessa, että sen voisi ajatella tulleen hyödynnetyksi vapauduttuaan veden alta keskisellä kivikaudella. Tälle teorialle ei kuitenkaan saatu vahvistusta vuoden 2017 tarkastuksessa.
Myös kivivallin koillispuoleiseen alanteeseen on muodostunut heikosti samantapaista mutta epämääräistä kivirakennetta. Luoteen suunnalla on rakka- ym. kivikkokuoppia (ks. kohde Varevaara pohjoinen).

Ristikenttä (Taide)
Ei määritelty; Mahdollinen kalmistokohde sijaitsee Saiveljärven koillisrannalla, noin 100 metriä rannasta olevalla hiekkapohjaisella suosaarekkeella. Paikalla kerrotaan erottuneen noin 30 senttimetriä syviä ja miehenmittaisia kuoppia. Niitä ei kuitenkaan vuoden 1907 tarkastuksessa eikä vuoden 1999 inventoinnissa havaittu.
Suota, alkuperäinen nimi Ristimätönkenttä. Ei ole voinut toimia hautausmaana (Jussila 2010).

Hankapuljut (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee itä-länsi -suuntaisellla hienosta dyynihiekasta muodostuneella harjulla, joka laskee Hankarimpisuohon. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löydetyt pyyntikuopat sijaitsevat harjun rinteillä. Harjun laella kulkevalla polulla on myös palaneiden kivien ryhmä, mahdollisesti liesikiveys. Alueella on kahdeksan kuoppaa ja pieniä kuopanteita, joista osa on ilmeisesti resenttejä. Alueen maaperä on erittäin eroosioaltista, hienoa hiekkaa ja osa kuopista on ilmeisesti täyttynyt osittain lentohiekalla. Kohteessa on niukka aluskasvuíllisuus, joka on paikoin kulunut kokonaan pois.
Kohde tarkastettiin syyskuussa 2022 metsänkäytön johdosta. Alueen kuopanteet todettiin kaikki resenteiksi. Osa muistutti muodoltaan jkv. poteroita (niissä oli toispuoleinen matala valli), mutta niiden sijoittuminen ei aina vaikuttanut optimaaliselta tuliasemaksi. Alueen maannostyyppi on podsoli, tosin huuhtoutumiskerros on kauttaaltaan heikko. Yhdessäkään kuopassa ei kuitenkaan havaittu huuhtoutumiskerroksesta merkkiäkään, minkä lisäksi kuopat olivat pieniä ja teräväpiirteisiä. Osa (ehkä suurin osa) voinee olla pienimuotoiseen hiekanottoon tms. liittyviä. Ainuttakaan pyyntikuopaksi sopivaa jäännöstä harjulta ei todettu.
Palaneiden kivien keskittymää ei löydetty. Polulta havaittiin muutama laakea kivi, jotka pistivät silmään, koska alueen maaperä on kivetöntä. Mitään selkeää kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei kuitenkaan onnistuttu löytämään. Kohteen tyyppi on tällä erää muutettu muuksi kohteeksi.
Kohde ei vuoden 2022 tarkastuksen perusteella ole kiinteä muinaisjäännös.

Tanhua Kuisvaara (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuisvaaran itäpäässä on kiviröykkiö, jota on kutsuttu "kirkoksi". Röykkiö on pienempi ja matalampi "kirkko" kuin Hangasvaarassa (ks. Tanhua Hangasvaara 742 50 0001). Tarinan mukaan lappalaiset ovat palvelleet täällä jumaliaan.
Inventoinnissa 2011 Kuisvaaralta ei havaittu mitään tarinan kuvaukseen sopivaa rakennelmaa tai luonnonmuodostumaa.

Tolvanvaara (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Tolvanvaaran eteläpuolella itä-länsi –suuntaisella harjanteella.
Alue on kuivahkoa kangasta ja maaperä karkea-ainesmoreenia. Puusto on 150-
vuotiasta mäntymetsää. Sammaloitunut röykkiö on neliömäinen ja mitoiltaan noin 1 m x 1 m. Röykkiön korkeus on 1,2 m. Se on profiililtaan melko jyrkkä eikä vaikuta kovin vanhalta. Röykkiön keskeltä pistää esiin noin 5 cm paksu lahonnut puu. Alueen läpi kulkee mittalinja. Kyseessä lienee mittalinjan röykkiö.
Muutos 2020: Em. tietojen perusteella ei syytä epäillä, että kohde olisi muinaisjäännös. Sen tyyppi on muutettu "muuksi kohteeksi".

Korppioja lounas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korppioja sijaitsee Inarin kirkonkylän ja Juutuanjoensuun pohjoispuolella ja laskee luoteesta Vuopajaan. Noin 200 m ojan lounaispuolella ja 30 m kaakko-luode-suuntaisen voimalinjan koillispuolella sijaitsee toisen maailmansodan aikainen saksalaisten kämpänpohja sekä liesikiveys, jonka halkaisija on noin 1,5 m. Hirsikämpän koko on 8 m x 8 m ja sen ympärillä erottuu vallit. Aluetta on selvästi raivattu ja tasoitettu.

Hotikaisenmaa (Asuinpaikat)
Ei määritelty; Nuorttijoen ja Sotajoen haarautuman koillispuolella Hotikaisenmaan kärjessä on tasainen heinittynyt alue, joka saattaa olla vanha lapinkenttä. Resenteistä jäännöksistä päätellen niemen kärki on kalamiesten suosima leiripaikka; lähistöllä on myös käytöstä poistunut poroaita. Alueella ei todettu tarkastuksessa vanhempia rakenteita, tarkka havainnointi ei kuitenkaan ollut mahdollista tiheän pintakasvillisuuden takia.
Vuoden 2012 inventoinnissa kohde tarkastettiin. Alue on jokivarsiniitty, jossa maaperä on hyvin epätasaista. Paikalla on myös Metsähallituksen ylläpitämä tulipaikka. Aluetta kairattiin laajalti, mutta mitään likamaahan viittaavia merkkejä ei havaittu. Alue vaikuttaa enemmänkin tulvaniityltä kuin asuinpaikalta.
Muutos 2020: Kohde merkitty "muuksi kohteeksi", koska tutkimuksissa ei ole saatu näyttöä muinaisjäännöksestä.

Kyläsuvanto (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Kyläsuvannon tilaa vastapäätä, Kemijoen itäpuolella mäntykankaalla on havaittavissa pitkulaisia (2 m x 80 cm x 30 cm) kivikumpuja. Ainakin päällisin puolin ne vaikuttavat ihmisen kasaamilta. Lähialueella, noin 1 - 1,5 km idän tai kaakon suunnassa sijaitsee Kyläjoen talvikylä, jonka tarkkaa sijaintia ei ole muinaisjäännösrekisterissä.
Kohde tarkastettiin elokuussa 2020 Lapin maakuntamuseon ja MV:n intendentin toimesta. Kohde ei ole muinaisjäännös.

Säikän Talja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Matala Säikän Taljan saari sijaitsee Röytän sataman edustalla. Saarella olevasta jatulintarhasta on mainintoja 1900-luvun alun käsikirjoituksissa (Pääkkönen 1900 ja Europaeus 1909). Tornion perusinventoinnissa (1993) paikkaa ei tarkastettu.
Alueella käynnistyneen tuulipuistohankkeen takia saari tarkastettiin vasta keväällä 2010. Vain pieni alue saaren koillislaitaa oli muokattu tierakentamisessa ennen tarkastusta, jolta alueelta ei löydetty jatulintarhaa. Tarkastuksen perusteella arvioitiin mahdolliseksi, että 1900-luvun alun tieto jatulintarhasta on tarkoittanut pyöreähköjä kivilatomuksia, joita nyt havaittiin saaren korkeimmalta kohdalta noin 80 m etelään. Ne ovat korkeussijaintinsa perusteella 1800-luvun alkupuolella syntyneitä venevalkamien raivauskivikoita. Vähemmän todennäköinen vaihtoehto on, että jatulintarha on hajotettu saaren korkeimman kohdan kalastusrakennusten paikalta.

Möllärinranta (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee rantavedessä Möllärinmöljä -nimisessä suojaisessa lahdessa Kemin keskustan tuntumassa, alle metrin syvyydessä.
Rantavedessä on puurunkoisen aluksen osia: kaaria ja lautoja, hyvin säilyneitä metalliosia sekä ehjä peräsin puolittain rantaan hautautuneena. Kaarien väli ja lautojen leveys vaihtelee. Kaarien perusteella alus on ollut litteäpohjainen, mahdollisesti proomu.
Löydön ilmoittaja (synt. 1985) muistaa hylyn lapsuudestaan ja kertoo isänsäkin muistavan sen nuoruudestaan.
Kemin kaupunki haki keväällä 2008 ympäristölupaa rantarakentamiseen ja alueen ruoppaamiseen siten, että hylky jäisi töiden alle. Museoviraston meriarkeologian yksikkö (tutkija M.Leino) teki kohteelle tarkistuskäynnin 21.8.2008. Löydön todettiin olevan tasapohjaisen aluksen pohjaosa, joka ei ole ollut uponneena yli sataa vuotta. Hylky liittyy todennäköisesti 1930-1960 väliseen aikaan, jolloin alueella toimi Kemi-yhtiön telakka. Tarkistuskäynnin perusteella katsottiin, että hylky ei ole este Kemin kaupungin organisoimalle Möllärinrannan ruoppaus- ja täyttöhankkeelle.

G.R.Berg (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kemin Ajoksessa Inakarin eteläpuolella. Hylyn tarkka sijainti ei ole tiedossa 2000-luvulla. Hylyn kerrotaan uponneen Inakarin eteläpuoliseen karikkoon. 1970-luvulla hylyssä käyneen sukeltajan mukaan hylky on lähellä Inakarin rantaa.
Kyseessä on ruotsalaisen puurunkoisen apumoottorilla varustetun purjealus G.R.Bergin hylky. Alus syttyi tuleen, ajautui ns. Pikku-Fräkin matalalle ja upposi lokakuussa 1949. Tapahtuman tunsi Kemin sataman edesmennyt satamakapteeni Erkki Aho, joka kertoi asiasta Kemin Urheilusukeltajat ry:lle.

Junton lähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; C.A.Gottlund on maininnut muistiinpanoissaan (1858) Kemissä Junton mailla sijaitsevasta uhrilähteestä, joka sijaitsi niityn ja pellon välissä. Vuonna 1974 Kemin ns. Elävänlähteen selvitystyön yhteydessä ilmeni, että haastateltujen muistin mukaan Junton tilalla oli kolme lähdettä, joista kaksi oli jo 1974 peitetty ruoppausmassoilla ja kolmas vaikutti kuivuneelta. Kaikki ovat sijainneet Marttalanojan (ent. Väärä-Akkunus) puolella ojaa.
Gottlundin mainitsema lähde on tunnettu myös ns. Högin lähteenä, josta haettiin vettä aina vuoteen 1955 saakka, jolloin Kemi Oy oli rengastanut lähteen, minkä jälkeen vesi pilaantui ja vedenotto kiellettiin. Kyseessä on tavallinen lähde, johon ei enää 1970-luvulla liitetty perimätietoa uhrilähteestä.

Penämön Palosuo (Kivirakenteet)
Moderni; Metsähallituksen raportin kuvaus:
Maasto on kivinen, tuore kangas, jossa kasvaa koivua, mäntyä ja kuusta. Kohteen pohjoispääty rajautuu hiekkatiehen. Kohteen kivilohkareet on merkitty peruskarttaan.
Kohteessa on pohjois-etelä-suuntainen kiviaita, joka on noin 2 metriä leveä ja noin 75 m pitkä. Kivet ovat jopa metrin pituisia ja rakennelman päällä näkyy kantoja ja lahonneita pyöreitä puita. Rakennelma on todennäköisesti kauhakuormaajalla puskettu tien teon yhteydessä. Kivien välissä on katkennut sinkkivaijerin pätkä, joka viittaa koneellisesti puskettuun kasaan. Kiviaita on luultavasti koneellisesti puskettu 1950 - 1960 luvulla tienteon yhteydessä.

Kiikkarankrunni (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Perämerellä Kiikkarankrunnista lounaaseen. Veden syvyys on noin 4 metriä.
Paikalla on noin 9 metriä pitkä ja 4 metriä leveä hylky, jonka korkeus pohjasta on vajaat kaksi metriä. Tornionlaakson Sukellusseura ry:n havaintojen mukaan alus on koneeton ja metallikantinen hinattava proomu tai lautta. Kannella aluksen perässä molemmin puolin on kaksi vaijerivinssiä ja niiden takana keskellä on vinssien käyttöön tarkoitettu kone. Kannen toisessa päässä molemmilla sivuilla on noin metrin korkuiset metallitangot pystyssä. Kannessa on muutamia kiinni ruostuneita luukkuja. Sukeltajien arvion mukaan kyseessä voi olla Kemijokisuulta karannut uittotöissä käytetty uudehko proomu tai lautta.
Kohde havaittiin Liikenneviraston tilaamassa MeriTaito Oy:n tekemässä meren pohjan kartoituksessa 2012.

Aalisjoki Kielisenkoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Joessa on kaakkoisrannalla mahdollisesti ohjeseinän ns. suisteen jäänteet tai
perkauksen tuloksena koskesta nostettuja kiviä. Kiviraunion pituus on parikymmentä
metriä. Kohde on huonosti tunnistettavissa ulkoisten piirteidensä
perusteella.

Aalisjoki Pitkäkoski 3 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kosken itärannan tuntumassa sijaitseva noin 30 m pitkä kiviraunio. Mahdollisen
suisteen jäännökset tai koskenperkauksessa syntynyttä raivauskivikkoa.
Kohde on huonosti tunnistettavissa ulkoisten piirteidensä perusteella.

Konttajoki Peurakoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Rantaan laskevan rinteen päällä on kasa uittorakenteista purettuja hirsiä.

Konttajoki Peurakoski 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Peurakosken rannalla säästöpadon vähäiset jäänteet erottuvat pienenä kivipenkereenä.
Kosken rannoilla on myös koskesta raivattuja kiviä.
Uiton piirteet ovat huonosti tunnistettavissa. Kulttuurinen merkitys on vähäinen, sillä paikalla
ei ole säilynyt merkittäviä rakenteita.

Konttajoki Nuolikoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Nuolikosken uitosta on sen rannalla säilynyt kivi- ja hirsikasoja. Koski on ennallistettu,
joten rannoilla olevat kivirakenteet ja hirret ovat nykyisillä paikoillaan raivaukseen ja ohjeseinien purun jäljiltä. Rannat ovat rehevät, kasvaen pääosin lehtipuuta.

Luomalanjoki 1a (Kulkuväylät)
Historiallinen; Joen kunnostussuunnitelmassa hevossillaksi kuvattu rakenne, joka ei kuulu
uittorakenteisiin. Kyseessä on todennäköisesti uiton jälkeiseen aikaan
kuuluva väliaikainen silta. Rakenteet muistuttavat lähinnä tukkikasoja, joissa
tosin alimmainen tukkikerta on poikittain jokeen.
Siltaan ei maastohavaintojen perusteella liity muita rakenteita, kuten tietä.

Luomalanjoki 1b (Kulkuväylät)
Historiallinen; Joen kunnostussuunnitelmassa hevossillaksi kuvattu rakenne, joka ei kuulu
uittorakenteisiin. Kyseessä on todennäköisesti uiton jälkeiseen aikaan
kuuluva väliaikainen silta. Rakenteet muistuttavat lähinnä tukkikasoja, joissa
tosin alimmainen tukkikerta on poikittain jokeen.
Siltaan ei maastohavaintojen perusteella liity muita rakenteita, kuten tietä.

Halmekangas (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Halmekankaan kaakkoisosassa metsäautotien laidassa. Kysessä on pienemmillä kivillä pystyyn tuettu rajakivi, jota tukeva röykkiö on suorakaiteen muotoinen. Rajamerkin koko on 1,6 x 1,6 x 1 m. Pystykiveä tukevan röykkiön korkeus on 0,4 m.
Pyykki lienee tilojen 751-403-37-62 sekä 715-403-11-61 itäpään yhteinen ja sangen myöhäinen rajapyykki.

Särkijärvi W (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Särkijärven pohjoispään länsirannalla. Järven länsipuolella on pieni lampi, josta laskee oja järveen. Kohde sijoittuu järven ja lammen väliin, ojan eteläpuolella olevalle tasaiselle hiekkakankaalle. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa yli 50-vuotiasta metsää. Alue on luokiteltu kitumaaksi.
Kohteessa on esihistoriallinen kvartsilöytöpaikka. Paikalla on käytössä oleva laavupaikka, jonka kohdalta kunttakerros on kulunut pois. V. 2002 Sarkkinen löysi paikalta palanutta kiveä ja yhden kookkaan lohkotun kvartsin. V. 2013 inventoinnissa havaittiin ilmeisesti samaisen kvartsin olevan nuotiokivenä. Kvartsi oli tulen kuumuuden rapauttama, ja siitä oli irronnut muutamia rapautuneita kvartsinkappaleita. Paikalla oli maanpinnassa runsaasti palanutta kiveä, useat näistä nuotiomaisina rakennelmina. Kuluneelle alueelle ja sen läheisyyteen tehtiin viisi 30 x 30 cm kokoista koepistoa, joista ei havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.
Muutos 2020: Muutettu muuksi kohteeksi, koska näyttöä kiinteästä muinaisjäännöksestä ei ole.

Markola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Sattasen kylästä noin 4 kilometriä luoteeseen Kitisen länsipuolella, Markolan talon eteläpuolella. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Paikalla on sijainnut saksalaisten ilmatorjunta-aseiden ammusvarikko jatkosodan 1941–44 aikana. Lapin sodan syttyessä saksalaiset ovat vetäytyessään räjäyttäneet varikon. Alueella on useita kymmeniä räjäytyksissä syntynyttä kuoppaa, halkaisijaltaan ne vaihtelevat, useimmat ovat noin viisi metriä leveitä ja noin 1-1.5 metriä syviä. Lisäksi alueella on noin 10x20 metrin kokoisia suorakaiteen muotoisia matalia painanteita, jotka ovat ilmeisesti parakin pohjia. Näissä ei ole mitään perustusta nähtävissä. Räjäytettyjen ammusten ja ammuslaatikoiden jäänteitä on pitkin metsää, niitä on myös kasoina siellä täällä, kuten myös säilykepurkkeja.

Kirkkokuusikko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Kirkkokuusikko on vanha kirkonpaikka. Kirkko olisi pystytetty kuningas Kaarle IX:n määräyksestä arviolta 1607-1611, ja se olisi ollut pystyssä ainakin vuoteen 1620. Kirkon tarkkaa sijaintipaikkaa ei voida varmuudella määritellä. Paikka on voinut olla myös läheinen Kyläjärvi, jossa todistetusti on ollut Kittilän metsäsaamelaisten talvikylä ja markkinapaikka.
Kirkon rakentamisen aikaan Kittilän alueella asui Kemin Lapin metsäsaamelaisten joukossa vain kolme uudisasukasta, Olof Träskin 1640-luvulta peräisin olevan kartan mukaan Yletyinen Loukisenjoen suussa, Väänänen Ounasjoella Riikonkoskella ja Lauri Lappalainen Kaukosessa.
Jokelan sukuseura, Kittilän kunta ja Metsähallitus ovat kesällä 2009 aikeissa paljastaa muistomerkin tämän ensimmäisen kirkonpaikan kohdalle. Inventointi 2014: Kohteessa ei tavattu merkkiäkään kirkon paikasta, koordinaattipiste on otettu Kittilän seurakunnan pystyttämän muistomerkin juurelta.
Muutos 2020: Inventoinnissa ei ole tavattu merkkejä muinaisjäännöksestä. Kohde muutettu luokkaan "muu kohde".

Myllykangas (1000036820) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanhat lossilinja ja lossirannat sijaitsevat Myllykankaan ja Kuivaan tilojen länsipuolella. Vanhat tielinjaukset ja rampit ovat vielä olemassa. Lossilinjaa ei ole enää merkitty vuoden 1983 peruskartalle.

Petäjä-Raatelmaselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Petäjä-Raatelmaselän länsirinteellä. Kohteen vieressä kulkee moottorikelkkareitti.
Paikalla havaittiin parkkuupukin jäännös. Parkkuupukin toinen jalka on lahon-nut, mutta kyseessä on vanhanmallinen pukki, jossa selkäpuuhun on veistetty lovet, joihin jalat on kiinnitetty. Selkäosaa on hieman tasoitettu yläpuolelta. Löydettäessä parkkuupukki oli kaatunut maahan, mutta se nostettiin nojaa-maan viereiseen mäntyyn.

Sorvusselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jeesiön kylän pohjoispuolella olevan Sorvusselän koillislaidalla, aivan metsäautotien vieressä, noin 7 m tien koillispuolella. Kuivahko kangas, äskettäin harvennettu alue, kasvaa mäntyjä ja koivun taimia.
Parkkuupukki, jossa jalat on liitetty lohenpyrstöliitoksin. Jalat ovat lohkaistuja puita, kolot niille on tehty moottorisahalla, kiinnitetty nauloilla. Rungon halkaisija on noin 12 cm ja pituus 2 m, yläpään korkeus on noin 1 m. Tyvessä on kolo tukille ja sivut on veistetty/veistyneet kapeammaksi. Päällä kasvaa jäkäliä.

Sorvusselkä 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Jeesiön kylän pohjoispuolella, Sorvusselän pohjoisrinteellä, n. 20 m metsäautotiestä. Maaperä on kivinen, kuivahko kangas vasta harvennettua mäntymetsää.
Parkkuupukki, jonka runko on pyöröpuu, halkaisijaltaan n. 12 cm ja pituudeltaan hieman yli 2 m. Tyvessä on kolo työstettävälle puulle, sivut on veistetty kapeammaksi. Pokasahalla tehdyt lohenpyrstöliitokset jaloille.

Teräväisenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kitisen koillisrannalla, Teräväisenkankaan eteläosassa. Kohde sijoittuu lähelle
rantatörmää loivasti laskevalle rinteelle. Vierestä kulkee ajoura. Kasvillisuus on mäntyvaltaista
kuivahkoa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on parkkuupukin jäännös. Pukin selkänä ja jalkoina on käytetty riukua. Selän etuosan
sivuille on tehty sahalla lovet, joihin jalat on kiinnitetty nauloilla niin, että ne ulottuvat vähän selän yläpuolelle. Jalkoja on veistetty yläpäästä kirveellä. Toinen jaloista on irronnut ja pukin kuono on katkennut.
1900-luvulle ajoittuvan parkkuupukin jäännös.

Kaunisvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kohde sijaitsee Kaunisvaaran luoteispuoleisen laen itäreunalla, Kaunisvaaran poroaidan luona. Vieressä kulkee metsätie. Kasvillisuus on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa kasvaa nuorta kasvatusmetsää.
Kohteessa on kolmiomittauksen puunlatvamerkin jäännös. Merkki on kiinnitetty suuren, halkaisijaltaan 40 cm kokoisen männyn latvaan. Latva on kelottunut. Merkistä on jäljellä arviolta 3 m pitkä riuku, joka on kiinnitetty latvaan nauloilla ja rautalangalla. Riu’un vieressä sen alapäässä puussa näkyy sahattuja oksantynkiä tai puutappeja. Mäntyä on käytetty myös paikalla olevan poroaidan portinpielenä, aita on kiinnitetty puuhun rautalangalla.
1950-60-luvulle ajoittuvan kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös.

Järvenpää 8 (Taide)
Historiallinen; Leimapuu. Lähellä tien vartta on kaksi vanhaa - osittain keloontunutta, mutta vielä elossa olevaa - mäntyä. Näistä toisessa, kaksihaaraisessa, on havaittavissa pilkka, jossa on Y-muotoinen leima. Puu on jäänyt syystä tai toisesta leimasta huolimatta kaatamatta.

Räkki-Luoston aapa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukin jäännös. Pukin selkä on 1 m pitkä sahalla katkaistu riuku. Sen etuosassa on kaksi n. 1 m pituista lautajalkaa, jotka on kiinnitetty selkään nauloilla ja yhdistetty alaosasta poikkilaudalla. Selkää on veistetty jalkojen liitoskohdista. Jalat on asetettu niin, että niiden päät muodostavat pukin sarvet.

Tunkakangas 1 (Asuinpaikat)
Kohde sijaitsee Kyläjärven ampuma-alueella, Tunkakankaan länsiosassa erotuspaikan luoteispuolella. Kohde sijoittuu rämeen laitaan, Tunkaojan latvan lähelle. Ympäröivä metsä on mäntyvaltaista kuivaa kangasta, jossa on nuorta kasvatusmetsää. Kohteen itäpuolella 30 m etäisyydellä kulkee metsätie erotuspaikalle.
Kohteessa on puretun kämpän paikka. Paikalla erottuu yhden rakennuksen pohja. Pohja on
neliömäinen kulunut alue, jossa on sahanpurua. Se on mitoiltaan 7 x 5 m ja itä-länsisuuntainen. Kämpän luoteispuolella on purettua puutavaraa, lähinnä lautaa. Piha-alue erottuu aukiona.

Tunkakangas 4 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Pystyssä olevassa kelossa on 1,3 m korkeudella molemmin puolin runkoa pilkat, jotka ovat noin 10 x 5 cm kokoisia. Pilkoissa on kruununleimat. Mänty on halkaisijaltaan 22 cm.

Tunkakangas 5 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Pystyssä olevassa kelossa on 1,5 m korkeudella 15 x 30 cm kokoinen kirveellä tehty pilkka, joissa on kruununleima. Mänty on halkaisijaltaan 27 cm.

Tunkakangas 7 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Pystyssä olevassa kelossa on 1,3 m korkeudella 15 x 15 cm kokoinen pilkka, joissa on kruununleima. Mänty on halkaisijaltaan 30 cm.

Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuun jäännös. Pystyssä olevassa kelossa on 1 m korkeudella 17 x 5 cm kokoinen pilkka, jossa on kruununleima. Mänty on halkaisijaltaan 25 cm.

Särkijärvi 4 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Puu on kelottunut mänty, halkaisijaltaan 25 cm, jonka kylkeen 1,5 m korkeudelle on tehty 25 cm korkea ja 5 mc leveä pilkka. Pilkkaan on tehty kirveellä kaksi vaakaviivaa.

Palo-Köngässelkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukki. Pukissa ei ole käytetty nauloja. Selkä ja jalat on tehty riu’uista. Selkään on tehty lovet, joihin jalat on istutettu niin, että niiden päät muodostavat pukin sarvet. Jalkoja on veistetty yläpäästä ja selän alaosaa on veistetty sivuilta.

Kuolpuvaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuolpuvaaran länsiosassa hakkuualuiden välissä on leimikko, jossa on jäljellä yksi hyvin säilynyt kirveellä veisttämällä merkitty puu, muut leimikon puut ovat lahonneita ja useat enää tynkiä tai ohuita rankoja.

Pitkälahti 3 (Kivirakenteet)
Moderni; Sodankylän keskustasta noin 2,8 km pohjoiseen Kelukoskentien ja Kitisen välisellä hiekkakankaalla sijaitsee jäänteitä Pitkälahden talon paikasta. Siitä noin 100 m eteläkaakkoon on kivistä koottu n. 2,5 x 1 metrin kokoinen rajamerkki, jonka itäpäässä on pystykivi. Rajamerkki sijaitsee vuoden 1987 peruskartalla Pitkälahden talon eteläpuolisen tilan rajalla.

Rakkunen 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Rantatörmän päällä 10 m etäisyydellä jokirannasta on halkaisijaltaan 50 cm paksu kelo. Jossa on kaksi pilkkaa. Pilkat on tehty 1,5 m korkeudelle rungon vastakkaisille puolille. Pilkoissa on kirveenjälki. Pilkat kooltaan 15 x 10 cm ja 20 x 10 cm.

Rakkunen 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Puu on terassilla 15 m etäisyydellä jokirannasta oleva halkaisijaltaan 40 cm paksu kelo, on kaksi pilkkaa. Pilkat on tehty kirveellä matalalle, 50 cm korkeudelle puun runkoon. Vain suuremmassa näkyy kirveenjälkiä. Pilkat ovat mitoiltaan 20 x 5 cm ja 10 x 3 cm.

Vasikkajärvi 1 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kruununleimapuu. Puu on 15 m etäisyydellä rannasta oleva kelo, joka sijoittuu rantaan laskevan harjanteen reunalle. Kelo on halkaisijaltaan 40 cm, ja sen rungossa 1,5 m korkeudella on 10 x 4 cm kokoinen pilkka, jossa on yksi kruununleima.

Ala-Hanhilampi 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Puu on halkaisijaltaan 50 cm paksu vanha kelottuva mänty. Sen rungossa on vastakkaisilla puolilla allekkain kolme kirveellä tehtyä pilkkaa. Lisäksi rungossa on yksi suurempi kirveellä tehty salmiakinmuotoinen kolo. Pilkat on tehty 1,5-2 m korkeudelle. Salmiakinmuotoinen kolo on tehty 1,7 m korkeudelle, se on 15 cm korkea ja 10 cm leveä. Lisäksi puuntyveen on lyöty tuore puutappi. Paikalla on linnustajien tai kalastajien leiripaikka.

Perälamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukki. Siinä ei ole käytetty nauloja. Selkäosa on 1,75 m pitkä, paksu riuku, jonka tyvi on veistetty kapeammaksi päältä ja sivuilta. Selän yläpään sivuille on sahattu lovet, joihin jalat (riu’ut) on asetettu. Jalkojen yläpäät veistetty kapeammiksi ja niiden päistä muodostuu pukin sarvet.

Sattoharjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parkkauspukki, joka ajoittuu 1900-luvulle. Selkähirsi on noin 2,0 metriä pitkä ja 0,15 metriä paksu. Sen etujalat on tehty noin 0,1 metriä paksuista halkaistuista riu’uista ja niiden välissä kulkee 0,05 metriä paksu tukiriuku. Jalat on kiinnitetty selkähirteen rautanauloilla. Pukin korkeus on 1,2 metriä.

Näpnähtämäselkä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 1900-luvulle ajoittuva parkkauspukki. Parkkauspukki, jonka selkähirsi on noin 1,7 metriä pitkä ja 0,15 metriä paksu. Sen etujalat on tehty noin 0,05 metriä paksuista riu’uista. Selkähirren läpi on porattu kaksi reikää, joihin pukin jalat on kiinnitetty. Pukin korkeus on 0,7 metriä.

Kapiovaaranaapa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parkkauspukki, jonka selkähirsi on noin 2 metriä pitkä ja 0,15 metriä paksu. Sen etujalat on tehty noin 0,05 metrin paksuista riu´uista ja pukin korkeus on 0,9 metriä. Jalkojen kiinnityskohdalla on selkähirteen veistetty lovia, joihin jalat on asetettu ja naulattu kiinni rautanauloilla.

Pyhäkurunharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parkkauspukki, jonka selkähirsi on noin 1,7 metriä pitkä ja 0,15 metriä paksu. Sen etujalat on tehty noin 0,1 metriä paksuista halkaistuista hirsistä. Pukin korkeus on 1,0 metriä. Jalkojen kiinnityskohdalla selkähirteen on veistetty lovia, joihin jalat ovat upotettu.

Korkianvaarankuolpunat (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Poroteurastuksessa käytetty ripustusteline, joka ajoittuu 1900-luvun lopulle.
Paikalla on osittain romahtanut hirsistä koottu teline, joka on 15 metriä pitkä, 5 metriä leveä ja 2 metriä korkea.

Routsukaisenpalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Informantin antamien tietojen mukaan teline on poroteurastuksessa käytetty ripustusteline, joka ajoittuu 1900-luvun lopulle.
Paikalla on hirsistä koottu teline, joka on 7,5 metriä pitkä, 3,8 metriä leveä ja 2 metriä korkea.

Kaunola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kyseessä on suureen laakealakiseen maakiveen hakattu rajamerkki. Kiven halkaisija on
noin 1,5 metriä ja korkeutta sillä on noin metri. Ympärille on kerätty muutamia pienempiä
kiviä. Kiven laelle on hakattu noin 10cm ympyrä ja sen keskelle piste. Ympyrän alapuolelle
on hakattu tunnistamaton merkintä ja sen alapuolelle numero 38.

Pekkala 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki koostuu viidestä (mahdollisesti kuudesta) rajalinjan suuntaisesti asetetusta
kivestä. Kivet on asetettu suoraan riviin metrin välein. rakenteen koillispäässä on vielä
kuudes kivi samalla etäisyydellä, mutta se ei ole pystyssä ja voi siten olla vain sattumalta
sopivalla kohtaa eikä kuulu rakenteeseen. Kivet ovat voimakkaasti jäkälöityneitä. Kivistä ei
havaittu hakkauksia tai muita merkintöjä.

Pekkala 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki muodostuu yhdestä pystykivestä ja sen ympärille kootuista kehäkivistä.
Kokonaisuuden halkaisija on noin 1,5 metriä. Kivet ovat voimakkaasti jäkälöityneitä. Kivistä
ei havaittu hakkauksia tai muita merkintöjä.

Sainmaanpää (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kiinteistöjen rajalla noin 70 metriä Hannukkalanniementiestä koilliseen.
kohde sijaitsee nykyisen kiinteistörajan taitepisteessä ilmajohtolinjan alla. Maasto on kuivaa
kivikkoista mäntykangasta.
Kohde on nelikulmainen noin 1x1 metrin kokoinen ja noin 0,5 metrin korkuinen kivilatomus,
jonka keskellä on pystykivi. Latomuksen kehä on tehty 9 isommasta kivestä ja keskus on
täytetty pienemmillä kivillä. Rakenteen muoto on hyvin säännöllinen. Keskellä olevasta
pystykivestä ei havaittua hakkauksia tai muita merkintöjä.

Välikylä (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Raanujärventien varrella tien pohjoispuolella pienellä kumpareella Välikylä
nimisessä paikassa noin 2,5 kilometriä Kaaranneksenkoskentien risteyksestä
itään.Kohteen ympäristössä kasvaa tiheää sekametsää ja alueella on havaittavissa
vanhan pihamaan tyyppistä kasvustoa. Hieman kauempana ympärillä masto muuttuu suoja peltomaisemaksi. Kohteen puusto on hakattu tien laidalta ja uusi ilmajohtolinja kulkee
kohteen yli.
Kyseessä on vanha talotontin pihapiiri, jonka rakennukset on purettu ja perustukset
puskettu maansiirtokoneella kumpareen pohjoistörmän metsikköön. Pohjoistörmässä
sijaitsee kahden vanhan maakellarin jäännökset, joista toinen on osin peittynyt
purkujätteellä. Purkujätteen tiilien ja valurautahellan osien perusteella kyseessä on
modernin ajan talotontti, joka on ollut käytössä vielä 1900-luvun puolivälissä.

Illinkijärvet (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Illinkijärvien lounaisrinteellä kivikkoisella mäntykankaalla vanhan maatilan
pihapiirin läheisyydessä järven ja peltojen välisessä rinteessä.
Kohde on nelikulmainen, noin 5x5 metrin kokoinen maavallirakenne, joka vaikuttaa melko
nuorelta. Vallin sisäreunat ovat hyvin jyrkkäpiirteiset. Rakenteessa ei ole oviaukkoa ja sen
ympärillä on vielä nähtävissä kaivukuopat, joista maata on otettu vallien rakentamiseen.
Rakenteen sisällä ei ole hiilikerrosta. Vallin päällä kasvaa isoja mäntyjä.

Lapinkotanenät 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kiinteistöjen rajalla rajalinjan taitepisteessä. Kohde sijaitsee nykyään aivan
soranottokuopan reunalla. Maaperä alueella on hienoa hiekkamaata ja maasto kuivaa
mäntymetsää. Puusto Soranottokuopan ympäriltä ja kohteen alueelta on vastikään
avohakattu (puut olivat vielä korjaamatta). Hakkuut eivät olleet vaurioittaneet kohdetta.
Kohde on nelikulmainen, noin 1x1 metrin kokoinen kivistä ladottu rajamerkki. Merkin kehä
on rakennettu suuremmista kivistä (3/sivu) ja tasalakinen sisusta täytetty pienemmillä
kivillä. Kivilatomuksen keskellä on pystykivi. Kivestä ei havaittu hakkauksia tai muita
merkintöjä. Rajamerkki on tyypiltään täysin identtinen kohteen 16. Sainmaanpää kanssa.

Saunakangas (1000040852) (Taide)
Moderni; Savukosken Sotaveteraanit ry:n vuonna 1996 pystyttämä muistomerkki Jatkosodan aikana toimineen Erillis- Osasto Sau:n muistoksi.
Noin 1,0 x 0,8 m kokoinen ja 1,6 m korkea suorakulmainen kivi, jonka koillissivulle on kiinnitetty metallinen muistolaatta.

Pikku Akanjärvi 1 (1000040853) (Taide)
Historiallinen; Pilkkapuut, joiden merkit mahdollisesti liittyvät metsätalouteen.
Kohde kostuu neljästä männystä, joissa jokaisessa on kaksi pilkkaa noin 1 - 1,5 metrin korkeudella maasta. Pilkat sijaitsevat puiden vastakkaisilla puolilla ja ovat keskimäärin noin 0,2 - 0,5 metriä korkeita ja noin 0,1 metriä leveitä.

Kontioseljät 2 (Taide)
Historiallinen; Noin 20 x 50 metriä laajalla alueella havaittiin inventoinnin aikana 5 pilkkapuuta, jotka ympäröivät paikalla olevaa metsätyökämpän rauniota. Pilkat on isketty mäntyihin, joista yksi on kelo ja yksi on katkennut
Pilkkojen merkitys ei selvinnyt inventoinnin aikana. Ne liittyvät todennäköisesti viereiseen kämpän raunioon ja ovat mahdollisesti samanaikaisia. Ne ajoittuisivat siinä tapauksessa 1900-luvun alkupuolelle.

Lainaselkä 2 (Taide)
Historiallinen; Merkkipuu on latvasta kuollut mänty, johon on isketty noin 1,5 metrin korkeudella kirveellä 0,2 x 0,1 metrin kokoinen pilkka. Pilkassa on havaittavissa kaksi kruunuleimaa. Pilkan viereen on myös naulattu kiinni rautanaula, mutta tämä on todennäköisesti huomattavasti nuorempi kuin pilkka ja kruunuleimat.

Laanivuotso 2 (Taide)
Historiallinen; Kaksi kaulattua keloa. Kelotus on kirveen käytön sekä puiden lahonneen tilan perusteella todennäköisesti tapahtunut 1900-luvun alkupuolella.
Paikalla on kaksi vierekkäin olevaa kaulattua ja hyvin lahoa keloa, joista yksi on kaatunut ja osittain peittynyt turpeen ja sammaleen alle. Vielä seisova kelo on katkennut noin 1,5 metrin korkeudella. Puissa on noin 0,6 metrin korkeudella 0,05 - 0,10 metrin levyinen kirveellä isketty rengas, jonka syvyys on noin 2 cm.

Näpnähtämäselkä 3 (Taide)
Historiallinen; Alueen sisällä on neljä mäntyä, joissa on noin 1 metrin korkeudella esiintyvä, keskimäärin 0,15 metriä leveä ja 0,3 metriä korkea kuorittu kenttä. Kentissä on muutamia heikkoja kirveen iskuja, jotka todennäköisesti ovat peräisin kaarnan ja nilan kuorimisesta. Iskut eivät vaikuta olevan varsinaisia merkkejä. Kolmessa puista on yksi kuorittu kenttä ja yhdessä kaksi. Yksi mänty on kelo ja muut eläviä. Puut ovat paksuudeltaan kasvaneet useita cm kuorimisen jälkeen.
Kuorittujen kenttien funktiota ei inventoinnissa pystytty varmuudella määrittämään. Kyseessä saattaa olla historialliselle ajalle ajoittuvia pettupuita tai jonkinlaisia pilkkapuita

Ratsutie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Muonion taajamasta kohti itää kulkee hiekkapintainen vanha postitie Kittilään. Tie on ollut käytössä viimeistään 1800-luvulla.
Ratsutien sorapintainen ja ojitettu linjaus Torniontien itäpuolella on suurelta osin yhä käytössä paikallistienä, joka johtaa Päämaan alueella sijaitsevalle sorakuopalle. Nykyisen tielinjan pohjoispuolella, Kilpisjärventien ja Ratsutien risteyksen koillispuolella, on säilynyt pieni osuus, noin 80 metrin matkalla, käytöstä jäänyttä vanhaa tielinjaa.
Tielinjan päälle on pystytetty puhelinpylväitä, mutta vanha tie ojineen on yhä tunnistettavissa. Tielinja on todennäköisesti jäänyt käytöstä valtatie 21 rakentamisen yhteydessä. Vuoden 1969 peruskartan perusteella tienpohjaa ei ole käytetty ainakaan 50 vuoteen.

Vanha Torniontie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Oustajärvestä laskevan Torniontien länsipuolella Myllyojan rannalla on noin 50 metrin matkalla käytöstä jäänyt Torniontien vanha linjaus. Myllyojan kohdalla on ollut siltarakenne, jonka puiset jäännökset yhä erottuvat maastossa. Tielinjalla on kasvanut puita (lähinnä koivuja), jotka on hiljattain kaadettu.
Torniosta Muonioon kulkenut Torniontie valmistui virallisesti 1895. Tielinja pohjautuu todennäköisesti vanhempaan polkureittiin, joka seurasi maastonmuotoja, kirkonkylän vanhan asutuksen seutuja, tiloja ja peltoja. Karttaan merkitty osuus tielinjasta on jäänyt käytöstä ennen vuotta 1969, jolloin tielinja on sijainnut nykyisellä paikallaan. Myllyojan eteläpuolella tielinja on sama kuin Käpytien vanha linjaus.

Ollintörmä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Ollintörmä on Muonion vanhinta 1500-luvulla syntynyttä asutusaluetta. Kirjallisuustietojen mukaan ensimmäinen Muonion kappelin kirkollinen rakennus rakennettiin Ollintörmälle vuonna 1781 ja myöhemmin myös ensimmäinen kunnantupa toimi Ollinmäellä.
Nykyisin alueella on jälleenrakennuskauden rakennuksia sekä pienialaisia peltoja ja kasvimaita. Alue on kauttaaltaan asuttu, lukuun ottamatta kesantopeltoa, jossa paikalliset asukkaat kertoivat vanhimman kirkonpaikan mahdollisesti sijainneen. Paikalle kaivettiin viisi koekuoppaa, joista ei tehty havaintoa muinaisjäännöksestä, toisin entisen peltokerroksen pohjassa havaittiin paikoittain nokimaata, joka saattaa liittyä paikalla aikaisemmin sijainneisiin rakennuksiin. Selkeästi vanhemmiksi ajoitettavia löytöjä ei tehty, peltomullasta löydettiin muutamia nuorempia tiilen ja astianpaloja. Aluetta koskeva perimätieto on kuitenkin vahva, joten tyystin ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että alueelta olisi löydettävissä Muonion varhaisvaiheisiin liittyviä jäännöksiä.

Ollintörmä (1000040945) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan Ollintörmä on Muonion vanhinta 1500-luvulla syntynyttä asutusaluetta. Kirjallisuustietojen mukaan ensimmäinen Muonion kappelin kirkollinen rakennus rakennettiin Ollintörmälle vuonna 1781 ja myöhemmin myös ensimmäinen kunnantupa toimi Ollinmäellä.
Nykyisin alueella on jälleenrakennuskauden rakennuksia sekä pienialaisia peltoja ja kasvimaita. Alue on kauttaaltaan asuttu, lukuun ottamatta kesantopeltoa, jossa paikalliset asukkaat kertoivat vanhimman kirkonpaikan mahdollisesti sijainneen. Paikalle kaivettiin viisi koekuoppaa, joista ei tehty havaintoa muinaisjäännöksestä, toisin entisen peltokerroksen pohjassa havaittiin paikoittain nokimaata, joka saattaa liittyä paikalla aikaisemmin sijainneisiin rakennuksiin. Selkeästi vanhemmiksi ajoitettavia löytöjä ei tehty, peltomullasta löydettiin muutamia nuorempia tiilen ja astianpaloja. Aluetta koskeva perimätieto on kuitenkin vahva, joten tyystin ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että alueelta olisi löydettävissä Muonion varhaisvaiheisiin liittyviä jäännöksiä.

Myllyoja 2 (1000040946) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyojasta noin 100 metriä luoteeseen on sorakumpu, joka kaakkoislaitaan on luonnonkivistä kylmämuuraamalla rakennettu kivinen valli, jonka luoteispuolella on tasaisempaa maata. Rakennetta on todennäköisesti käytetty pienimuotoiseen hiekan tai soran lastaamiseen kärryihin. Kohde ajoittunee 1800-luvun lopulle tai 1900-luvun alkuun. Kohde on melko hyvin säilynyt.

Pappilanniemi (1000040957) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Muonion kirkosta noin 850 m pohjoiskoilliseen Muonionjoen rannalla jakokunnan venehallin pohjoispuolella. Tarinoiden mukaan paikalta on siirretty pois seitakivi (ks. Oksala 1997, 131-132).
Kesäkuussa 2018 paikalla ei havaittu seitakiveen viittaavia rakenteita. Paikkaan kuitenkin liittyy tarinaperinnettä. Ei suojeltavia tai säilytettäviä rakenteita.

Oustajärvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Muonion kirkosta n. 1,2 km kaakkoon. Oustajärvi on halkaisijaltaan vajaan kilometrin kokoinen pyöreähkö järvi Muonion kirkonkylän kupeessa. Kyseessä on ns. saivojärvi, johon liittyvää kansanperinnettä Paulaharju (ks. 1922, s. 200-203) on tallentanut.
Paulaharjun mukaan järvi on kaksipohjainen saivojärvi. Saivojärvissä asustaa vesikansaa, veden haltijaväkeä, joka elää näkymättömänä järvessä, mutta näyttäytyy useasti maan ihmisille.
Kesäkuussa 2018 havaittiin järven pohjoisrannalla näyttävä rakkakivikko. Myös länsirantaa kierrettiin. Uusia havaintoja ei tehty. 1800-luvun kartoissa Oustajärvi tunnetaan nimellä Latvajärvi.

Huhtalampi etelä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huhtalammen eteläpuolella olevan suon itälaidalla on vanhan lauta-aidan jäänteet, jotka ovat noin 70 m:n matkalla näkyvissä; kyseessä lienee lumiaita. Siellä ohi kulkevaa tie Pönkkälän talolle on merkitty v.1964 topografikartalle.

Lamminkangas (1000041798) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiekkatasanteella Kuivasojan mutkan eteläpuolella on pieni kämppä ja ojan varrella sauna. Kohde on merkitty v. 1964 topografikartalle. Kämppä on ilmeisesti jokunen vuosi sitten jäänyt pois käytöstä, sauna on edelleen käytössä.

Pönkkälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saunakummun länsipuolella on talon paikka. Kohde on merkitty v. 1964 topografikartalle, v. 1984 peruskartassa sitä ei enää näy. Talon yhteydessä ei havaittu merkkejä maanviljelystä, eikä sitä löydy MH:n kämppäluettelosta. Talolle oli kuitenkin tehty tie, talon tarkoitus ei voitu selvittää, eikä sitä koskevia arkistolähteitä löydetty.

Iso Venejärvi 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on elävä halkaisijaltaan n. 20 cm kokoinen mänty, jonka pohjois- ja eteläpuolelle runkoon on tehty vajaan 1,5 m korkeudelle kirveellä pilkka. Pilkat ovat kooltaan n. 20 cm korkeita ja 5 cm leveitä. Merkkipuu voi liittyä alueen metsätöihin tai kalastukseen. Se on melko nuori ja ajoittunee aikaisintaan 50-60-luvulle.

Tiukuharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pyöröpuista tehty parkkuupukki. Pukin selkäosa on 2 m pituinen, ja siihen on naulattu 1,5 m pituiset halkaistut riu’ut jaloiksi. Kohde on mahdollisesti samanikäinen kuin tien pohjoispuolella oleva kämppä (Tiukuharjun 2), jolloin se ajoittuisi 50-60-luvulle.

Kiimavaara pohjoinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalle on merkitty vuoden 1977 peruskartalle kämppä. Nykyään siellä on laaja kääntöalue.
Kämpästä ei havaittu jälkiä maastossa.

Poikkijänkkä (Asuinpaikat)
Moderni; Paikalla on pieni viljelytila, osittain sortunut asuinrakennus (yksi huone, mitat 5,5 x 3,5 m) sekä noin 3,5 ha kokoinen suopelto, jossa on kaksi latoa. Rakennusten ja pellon kuunnon perusteella pientila on jäänyt autioksi noin 20-30 vuotta sitten.

Ahmakuusikon kämppä (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Ahmakuusikon mäen itärinteessä, Ahmakuusikontiestä lähimmillään n. 90 metriä etelään. Kohteessa on hylätty kämppä, joka seisoo vielä, vaikka onkin vaurioitunut, sekä muutamia muita jäänteitä. Kahden rakennuksen perustukset, joista toisessa ovat lisäksi säilyneet uunin jäänteet. Voimalinjan suunniteltu linjaus kulkee aivan kohteen vierestä, mm. alle 30 m päästä uunin jäänteet käsittävän rakennuksen perustuksista.

Känkkyräoja 2 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Neloskummun eteläpuolella talvitie kulkee Känkkyräojaan virtaavan pienemmän puron yli. Ylikulkuna on toiminut tukeista rakennettu kevyt silta. Osa sillan tukeista on vielä paikoillaan, mutta suurempi osa on katkennut tai muuten sortunut puroon. Puro on hiekkapohjainen, ja lähimmän ympäristön maaperä on muutenkin hiekkaista; maasto on lehtokorpimaista heinikkoista ja mättäistä nuorta kuusimetsää ja lehtipuuvesakkoa.

Sihtuunajoki 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sihtuunajoen itärannalla, n. 400 m Santalammesta itäkaakkoon. Paikalla olleesta kämpästä ei ole säilynyt näkyviä rakenteita, mutta sen aiemman sijainnin voi päätellä avoimesta, tasatusta paikasta maastossa; lisäksi sijainnista löytyivät rautaisen kiukaan tai lämmitysuunin jäännökset. Alueen lähiympäristö Sihtuunajoen varressa on koivua sekä pensaskerroksessa etenkin pihlajaa ja leppää kasvavaa lehtomaista kangasta. Kämppä on merkitty vuoden 1965 ja 1979 peruskarttoihin.

Sihtuunajoki 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kämppä on merkitty vuoden 1965 peruskarttaan, mutta vuoden 1979 peruskartasta sitä ei enää löydy.

Tervahaudankangas 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tervahaudankankaan eteläosassa, Sihtuunajoen läntisen törmän päällä sijaitsee kämpän paikka. Kämppä on muuten purettu, mutta sen tulisijan betoniperustus on yhä paikoillaan. Paikan ympäristössä lojuu kämpän nurkkien hirsisalvoksien osia sekä yksittäisiä hirsiä. Alueen maasto on melko varttunutta mäntyä kasvavaa kuivahkoa kangasta. Kämppää ei ole merkitty alueen vuosien 1965 tai 1979 peruskarttoihin. Kohteen Tervahaudankangas 1 alakohde (1–3) sijaitsee vain n. 15 m kaakkoon kohteesta Tervahaudankangas 3.

Valkiavaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkiavaaran huipulta n. 250 m pohjoiseen, vaaran laelle nousevan ajopolun varrella sijaitsee pieni poroaitaus, jonka aita on osittain kerätty kasaan. Alueen maasto on osin peittynyttä kivikkoa, ja ympäristössä kasvaa harvakseltaan eri-ikäistä mäntyä ja koivua. Aitauksesta ei ole merkintää alueen peruskartoissa vuosilta 1965, 1979 tai 1986/1987.

Leuannokka (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Inventoinnissa vuonna 2021 havaittiin Leuannokan eteläkärjessä moderneja kiviröykkiöitä, joista osa tulkittiin verkonkuivatustelineiden tukiröykkiöiksi. Osa näistä liittyy alueelle 1950-luvulta lähtien syntyneeseen mökkiasutukseen. Karvonrannassa on moderni poiskäytöstä jäänyt venevalkama.

Jänkkä Suova 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on pyöreähkö suoniitty, jonka halkaisija on noin 150 m. Jängällä sijaitsevat neljän hei-näsuovan jäännökset. Lisäksi kohteeseen on sisällytetty erillisellä pienemmällä jängällä kohteen keskeisimpien osien länsipuolella sijaitsevan yksittäisen heinäsuovan 5 jäännökset. Kohteen heinäsuovat ovat pitkänomaisia niin sanottuja saurasuovia.
Vuoden 2021 kulttuuriperintöinventoinnissa suovaa ei enää ollut.

Jänkkä Suova 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on vuonna 2011 inventointu heinäsuovakohde. Vuoden 2021 kulttuuriperintöinventoinnissa kohde todettiin lakanneeksi.

Jänkkä Suova 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteess on heinäsuopa. Vuoden 2021 inventoinnissa kohteessa todettiin olevan jäljellä enää kaksi seivästä. Kunto keskin-kertainen verrattuna vuoden 2011 tilanteeseen. Suoalueen suovista kaksi, Jänkkä suova 1 & 2, ovat tuhoutuneet.

Historiallinen; Heinäsuopakohde. Vuoden 2021 inventointi: Heinäsuovan seipäistä on yhä pystyssä neljä ja viides oli kaatuneena maassa. Kohteen kunto kohtalainen verrattuna vuoden 2011 tilanteeseen. Suoalueen hei-näsuovista kaksi, Jänkkä suova 1 ja 2, ovat tuhoutuneet.

Historiallinen; Vuonna 2011 tarkastettu heinäsuopakohde. Vuoden 2021 inventoinnissa koordinaattipisteistä ei löytynyt mitään ja kohde todettiin lakan-neeksi.

Ritavaara koillinen 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ritavaaran koillisrinteellä hakkuuaukon laidassa noin 95 metriä länsilounaaseen Ritavaaran laelle johtavalta tieltä. Kivistä ladottu rajamerkki on kooltaan 110x120 cm ja korkeus 60 cm. Keskellä oleva silmäkivi on noin 40 cm korkea. Silmäkiveen on kaiverrettu rajamerkin numero, joka on hieman epäselvä. Numero on joko 64, 74 tai 84. Rajamerkki on käytössä.

Ritavalkea 3 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ritavalkean hiekkakankaalla, jossa kasvaa mäntyä ja pohjakasvillisuus on mäntyvaltaista. Kohde sijaitsee noin 15 metriä pururadalta itään ja noin 40 metrin päässä Ritavaaran laelle johtavalta tieltä koilliseen. Kuopan koko on 1,8 x 2,2 metriä ja syvyys 40 cm. Siinä on jyrkähköt reunat ja se on muodoltaan neliömäinen. Verrattuna Ritavalkea 2 pyyntikuoppiin, jotka sijaitsevat noin 48 metrin päässä koillisessa, tämä kuoppa on paljon selkeärajaisempi ja jyrkkäreunaisempi. Kyseessä liene modernimpi kuoppajäännös. Kuopan funktio on epäselvä.

Valkeajärvi koillinen 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 50 metriä etelään maantiestä numero 83 ja 32 metriä länteen Ritavalkean laskettelukeskukseen johtavalta tieltä. Kohde sijaitsee tasamaalla havupuuvaltaisessa metsässä. Kooltaan kuoppajäännös on 1,4 x 1,4 metriä ja syvyydeltään 60 cm. Kuoppa on jyrkkäreunainen ja inventointihetkellä sen pohjalla oli lunta. Kyseessä todennäköisesti moderni kuoppajäännös. Muistuttaa muodoltaan ja olemukseltaan poterojäännöksiä. Kohteesta noin 24 metrin päässä etelälounaassa on samantapainen kuoppajäännös

Valkeajärvi koillinen 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Noin 70 metriä etelään maantie 83:sta ja 40 metriä länteen Ritavalkean laskettelukeskukseen johtavasta tiestä on kuoppajäännös. Kuoppa sijaitsee muutaman metrin päässä polusta mäntyvaltaisella metsäkankaalla länteen viettävällä rinteellä. Kuoppa on kooltaan 1,2 x 1,3 metriä ja syvyydeltään 30 cm. Muodoltaan se on neliömäinen. Kuoppa on selvärajainen. Kyseessä mahdollisesti moderni kuoppa. Muistuttaa muodoltaan ja olemukseltaan poterokuoppaa.

Korkiatharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukin jäännös. Pukki on vielä pystyssä mutta hiukan laho ja jäkälöitynyt. Pukissa on n. 2 m pituinen kapeasta pyöröhirrestä tehty selkäosa ja etuosassa kaksi 1,5 m pituista jalkaa.

Laukkuvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukki, joka ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Kaksoiskämpänaapa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukki, joka ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Suikeloseljännokka 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkuupukki, joka ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Mehtosenniityt 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on neliön muotoinen lahoava ristikko. Ristikko on ladottu 2 m pituisista kuorituista ja sahalla katkaistuista pyöröpuista. Ristikosta on jäljellä yksi kerta ja päällä on muutamia lahoavia puita. Kohde ajoittuu luultavasti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Alimmainen Angelvaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on mahdollisesti 1900-luvun puolivälin tienoille ajoittuva parkkuupukki.

Kannusvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on mahdollisesti 1900-luvun puolivälin tienoille ajoittuva parkkuupukki.

Päiväjänkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puiden parkkaamisessa syntyneitä parkkikasoja. Kohde ajoittuu mahdollisesti 1900-luvun puolivälin tienoille.

Iso Letsausselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun puolivälin tienoille ajoittuva parkkuupukki.

Kellarinmäki (1000045136) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1993 Tornion muinaisjäännösinventoinnissa huomioitu historiallisen ajan kohde, Kellarinmäki sijaitsee n. 12 km koilliseen Tornion keskustasta. Kellarinmäki on n. 200 metriä pitkä luoteis-kaakkoissuuntainen moreeniharjanne, jonka länsipuolella aukesi vielä 1993 laaja peltoalue. Nyttemmin osa kohteesta on jäänyt moottoritien rakentamisen alle. Harjanteella oli 1993 runsaasti ihmistoiminnan merkkejä; vanhoja teitä, ketoja, rakennuksien pohjia, konekaivuun merkkejä ja kivikasoja. Mitään esihistorialliseen toimintaan viittaavaa ei löytynyt.

Lautajänkänmaa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kämpän pihamaa, josta kämppä on purettu. Alueella on muutamia kaminan torvia ja tiiliä ja pihamaa on ilmeisesti tasoitettu puskutraktorilla. Pihamaan eteläreunassa on kaivo. Inventoinnin (2013) mukaan kohteella ei ole enää suojeluarvoa.

Hevonharja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laavu on alunperin inventoitu vuonna 2006.
2006: Yhden niittylaavun jäänteet sisältävä kohde Riisitunturin kansallispuiston keskiosassa. Jäljellä on suorakulmion muotoinen aukko kasvillisuudessa, muutamia maatuneita hirsiä sekä tuohia. Laavun koko on ollut noin 3,5 m x 2,5 m. Viereistä kuusta vasten on nostettu hirsi, jossa on kaiverrus ”v 1941” sekä useita epäselviä kaiverruksia.
2022: Laavuun kuuluneita rakenteita ei enää näy paikalla ja se voidaan katsoa kokonaan tuhoutuneeksi.

Joutilassuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Yhden heinäsuovan jäänteet sisältävä kohde Riisitunturin kansallispuistossa Riisitunturin länsipuolella. Lähes täydellisesti purkautunut heinäsuovan pohja.
2022: Koordinaattipisteestä ei tunnistettu mitään aiemmin havaittua rakennetta. Inventoinnin jälkeen huomattiin, että koordinaattipiste on ollut hieman virheellisessä paikassa, sillä aiemman inventointikuvan perusteella suovan pohja on sijainnut puuttomalla suolla eikä metsässä. Kohde voitaneen aiemman kuvauksen perusteella olettaa nykyään kokonaan hävinneeksi.

Karijärvi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Heinäsuovan rakennepuita sisältävä kohde Karitunturin soidensuojelualueella Karijärven pohjoispuolella. Kyseessä on lähes täydellisesti purkautunut heinäsuovan pohja vanhalla suoniityllä. Jäljellä on neliömäisen kehikon jäänteet. Suovan koko on ollut noin 5 m kulmasta kulmaan mitattuna.
2022: Heinäsuovasta ei ole enää juuri mitään jäljellä ja on lähes tuhoutunut kohde. Suosta kohoaa muutamia puita vain hieman pinnan yläpuolelle.

Karijärvi NW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Heinäsuovan pielipuut Karitunturin soidensuojelualueella. Kohde sisältää kuusi kappaletta puuta vasten nojallaan olevaa heinäsuovan harmaantunutta pielipuuta.
2022: Puu, jota vasten pielipuut ovat nojanneet, on kaatunut maahan ja vain yksi puu on havaittavissa suota vasten. Kohde voidaan määritellä tuhoutuneeksi.

Karilampi NW 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2006: Laavun pohja on kaksiosainen, kokonaisalaltaan noin 8 m x 4 m. Kahden erilllisen osan mitat ovat noin 4 m x 4 m. Pohja on erotettavissa muutamista maatuneista hirsistä sekä kasvillisuuden kulumisesta.
2022: Laavun paikka hahmottuu kasvillisuuden avulla, mutta kohteessa ei ole enää rakenteita jäljellä ja se voidaan luokitella tuhoutuneeksi kohteeksi.

Karkuvaara S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladosta on jäljellä vähäisiä maatuneita hirsiä, ladon koko on ollut noin 4 m x 4 m. Samalle suolle työntyvästä niemenkärjestä öytyi epäselviä jälkiä mahdollisesta toisesta ladosta sekä niittylaavusta. Niityllä sijaitsevat myös mahdolliset heinäsuovan jäänteet.
2022: Niittyladon jäännöksiä ei onnistuttu enää löytämään paikalta. Rakenteet lienevät hävinneet kokonaan ja se voidaan katsoa tuhoutuneeksi. Toista latoa, niittylaavua tai heinäsuovaa ei nyt huomattu etsiä.

Lavakangas 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; 2006: Laavunpohja sijaitsee Lavakankaan koillisreunalla vanhalle suo/puroniitylle viettävällä törmällä polunvarressa. Jäljellä on muutamia maatuneita hirsiä, kuluma aluskasvillisuudessa sekä pilkoitettu konttipetäjä, johon on isketty nauloja.
2022: Laavun paikka erottuu maastosta lähinnä kasvillisuuden perusteella. Se voidaan katsoa rakenteiden puuttuessa tuhoutuneeksi. Nauloja ei havaittu lähipetäjissä.

Taittumalampi (Maarakenteet)
Historiallinen; Puroa on selkeästi syvennetty noin 45 metrin matkalta, Maat on nostettu kummallekin puolelle kaivantoa. Nostettu maa on peittynyt varpu- ja sammalkasvillisuuden alle.

Uusisuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 2006: Ladosta on jäljellä alin hirsikerta. Ladon pohja on kooltaan noin 4,5 m x 5,5 m.
2022: Ladosta ei ole enää juuri mitään jäljellä. Yksi hirsi, todennäköisesti länsiseinän, näkyy heikosti maassa, ja todennäköisesti hävinnyt seuraavaan tarkastukseen mennessä kokonaan. Lato voidaan määritellä kokonaan tuhoutuneeksi.

Rantajärvi (1000045944) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Vuoden 1979 kartalle on merkitty Rantajärven eteläpuolelle Kaivosojan molemmin puolin kaksi isoa varastorakennusta. Ojan länsipuolinen rakennus on purettu, ja itäpuolinen vielä pystyssä mutta sortumassa. Jälkimmäisen rakennuksen pohjamitat ovat noin 18 x 9 m. Sortumisvaaran takia sisätiloissa ei käyty. On epäselvää, miksi näin isot varastot on tehty syrjäiselle metsäseudulle. Kaivosoja näkyy 1850-luvun pitäjänkartassa (jossa on eri nimet > Koukkujärvi on Rantajärvi ja nykyinen Rantajärvi on > Karijärvi). Järvien väliin pitäjänkartalle on merkitty kallioalue(?), jota ei inventoinnissa enää havaittu maastossa; kyseisen alueen kohdalla pitäjänkartassa lukee ’Myrar’ (suo).

Aittavaara (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohteessa on pilkkapuu. Vanhaan halkaisijaltaan n. 70 cm kokoiseen mäntyyn on n. 1,5 m
korkeudelle tehty kaksi pilkkaa rungon molemmin puolin. Pilkat ovat noin 10–15 cm korkeita ja 4–6 cm leveitä, ja ne ovat kasvaneet osittain umpeen. Pilkkojen tekemisen jälkeen puu on kasvanut paksuutta n. 15–20 cm, mikä viittaa selvästi yli 150 v. Ikään. Pilkkapuut ovat polkujen varressa olleita polunmerkkejä.

Kukkosenjänkkä (Asuinpaikat)
Moderni; Noin 0,5 km Aunelan talosta kaakkoon ja 300-400 m Roska-Kukkosella sijaitsevasta talosta (ei nimeä kartassa, vielä asuttu) luoteeseen on puretun talon betoniperustus (5-1; mitat 8 m x >7 m), sen koillispuolella kasvillisuuden peittämä iso kuoppa tai painanne(5-3), ja molemmista 100 m luoteeseen hirsikehikon osia ja mahdollinen kellarinkuoppa (5-2). Kaikki rakennukset ja kuopat sijaitsevat tien koillispuolella. Vuoden 1966 peruskartalle on merkitty 3 sivurakennusta tien lounaispuolelle, koillispuolisella alueella ei ole merkintöjä. Talon nimi ei ole tiedossa.

Rajakumpu 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakummun itärinteessä sijaitsee matalahko kivilatomus merkitsemässä kohtaa, jossa kiinteistöraja yhtyy kaakosta Tervolan ja Tornion väliseen kuntarajaan. Latomuksessa ei ole havaittavissa selkeätä pystykiveä saati näkyviä hakkauksia tai muita merkintöjä, eikä sen muoto vaikuta välttämättä kaikilta osin alkuperäiseltä. Heti rajamerkin itäpuolelta kulkee
kuntien rajaa myötäilevä ajopolku, ja vaikuttaa siltä, että tämän ajopolun tekeminen on voinut vahingoittaa rajamerkin itäistä puoliskoa – latomus on tien suuntaisesti hieman pitkänomainen, ja tien puolella kiviä peittää sammal vain osittain, kun taas latomuksen länsipuoli on lähes täysin sammalen ja puolukanvarpujen peitossa. Rajamerkin tarkkaa ikää ei inventoinnissa saatu selville, mutta koska se sijaitsee yhä voimassa olevien rajalinjojen yhtymäkohdassa, voidaan sen olettaa olevan yhä käytössä.

Ala-Haapakumpu (Maarakenteet)
Moderni; Ala-Haapakummun laella olevan pienen nyppylän reunoilta havaittiin kaksi jyrkkäreunaista, läpimitoiltaan n. 3–4 m ja syvyyksiltään n. 1,5 m, ja molempien vierestä niistä kaivetun kivisen maa-aineksen muodostamat kasat, sekä kuoppia että maakasoja peittää sammal ja muu aluskasvillisuus. Kyseessä lienevät koemontut viime vuosisadalta.

Hanhilaki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parkkauspukin selkä on 2 metriä ja jalat 80 cm. Parkkaaja on ollut oikeakätinen, koska pukin pää on kulunut oikealta puolen. Jalat on kiinnitetty kiila-ahdistuksella, toinen on myöhemmin korjattu naulalla. Selässä on hahlo parkattavalle puulle. Selkä on alaosaltaan lahonnut.

Ojanvuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkauspukki, jonka selkä on 2,5 ja jalat 1,8 metrin pituiset. Selän päälle on vuoltu hahlo parkattavalle puulle. Jalat on alun perin kiinnitetty selkään siten, että selkään on vuoltu kolo ja jalat ovat kiilautuneet koloon kiinni. Myöhemmin rakennetta on korjattu tehdasnauloin.

Tuoremaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on parkkauspukki, jonka selkä on 2,3 ja jalat 1,6 metriä pitkät. Jalat on kiinnitetty ahtaamalla ne selän hahloon ja myöhemmin ne on naulattu kiinni tehdasnauloilla. Selässä on hahlo parkattavalle puulle. Selkä on alaosaltaan katkennut.

Männikkövuoma (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puinen, hevosvetoinen lumiaura, jonka pituus on 3,4 metriä ja leveys 1,1 metriä. Aurassa on rautakärki, joka on kiinnitetty puurakenteen päälle. Pohjassa on kaksi jalasta ja sivussa vetoaisat. Aurassa on Kemiyhtiön leima. Auran vieressä on kolme puista laatikkovesipasaa, joiden koko on 2 x 1 x 0,8 metriä. Pasat on tehty puusta ja niissä on päällä, keskellä neliön muotoinen täyttöaukko. Pasojen puut on pietty.
Viereisen Ristivaaran kämpän lumiaura ja kolme vesipasaa. Laitteita on ilmeisesti käytetty talviteiden jäädyttämiseen tukkisavottoja varten.

Pallaslompolo (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on osittain kelottunut mänty, jonka itäkyljessä on yksi kruunuleima pilkassa. Pilkka sijaitsee rinnan korkeudella.

Aakenuspoikkio 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on vanha kilpikaarnapetäjä, jonka länsikyljen pilkassa on ilmeisesti vuosiluku 1964 ja kirjain E tai 8 ja päiväys 6/1. Petäjän pohjoiskyljessä on palokoro, ja eteläreunaan on kirveellä hakattu kolmion muotoinen kolo lahopuuhun saakka. Puuhun on ehkä kokeiltu uutun tekemistä.

Sietkuvaara (Taide)
Historiallinen; Paikalla on suuri kirveellä kaadettu kelopuu, jonka halkaisija on 68 cm. Puun kylkeen on kaiverrettu tekstiä 4,1 metrin matkalle ja tekstin kirjainten korkeus on 20 cm. Puu on jo lahoamassa, mutta ilmeisesti tekstissä lukee ainakin: ARTO+EILA+AARNE+EIJA.

Sietkuoja 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on elävä mänty, johon on rinnan korkeudelle, puun länsikyljelle tehty pilkka. Pilkassa on viisi Metsähallituksen kruunuleimaa.

Sietkuoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kelottunut mänty, jossa on 1,6 metrin korkeudella pilkka. Pilkassa on yksi Metsähallituksen kruunun leima.

Luovakaltio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on metsätyökämpän, tallin ja saunan rauniot ja jonkun muun rakennuksen raunio, joka kuuluu kämpän yhteyteen. Rakenteet ovat niin huonossa kunnossa, ettei niitä tarvitse ottaa huomioon metsän käsittelyssä. Alueella on ollut 1950 - 1960 luvulla metsätyökämppä, joka on ilmeisesti purettu.

Holtinvaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on muutamia kirveellä katkottuja hirsiä, joiden päissä on toispuoleinen salvaus. Kämpän alue on työnnetty puskutraktorilla tien teossa mineraalimaan pintaa saakka ja kämppä on tuhoutunut siten, että siitä ei ole jäljellä kuin hirsiä maavallissa.

Pallaskurkkio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on pieni heinäniitty, joka on kämpän pihamaa. Pihamaan reunassa on hella ja kämpän romua on hajallaan metsässä. Paikalta on purettu kämppä, jonka sija erottuu epämääräisenä hiekkaperustana. Kämpän kokoa ei pystytty jäännöksistä määrittämään.

Haapakoski 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Ylitornion Tengeliönjoella Haapakosken pohjoispuolella, 320 m
uudemmasta vesivoimalaitoksesta luoteeseen. Kosken luontainen ranta on kohteen
äärellä.
Kohteella sijaitsee myllyn paikka, joka on merkitty vuosien 1845 ja 1883 karttoihin. Myllyn
erottaa enää vain kuoppana, mikä vihjaa purkamisen olleen perusteellista. Kooltaan 12 x 7
m ja 50 cm syvä itä-länsisuuntainen kuoppa näkyy heikosti lidarissa. Kuoppa sijaitsee
kasvillisuuden peittämässä pusikossa. Kasvillisuuden vuoksi vuoden 2023 inventoinnissa
ei paikalla tehty koekuopitusta.

Läntinen etappireitti - Simo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Simon Yli-Kärpän ja Iin Veskan välinen etappireitti, joka on otettu retkeilykäyttöön. Tämä reitti on osa läntistä jääkärireittiä, joka kulkee Etelä-Pohjanmaalta Ylikiimingin Arkalaan ja sieltä Kiimingin ja Yli-Iin kautta Kuivaniemelle ja edelleen Simoon. Suomalaiset kulkivat Saksaan sotilaskoulutukseen Venäjän vallan aikana ennen Suomen itsenäistymistä. Läntinen etappi kulki Pyhäjärven ja Kärsämäen rajalta aina Tervolaan asti. Simossa oli kaksi etappitaloa, Yli- ja Alakärppä. Etappireittien toiminta painottui vuosille 1915-1916.
Reitin varrella, Simon kahakan (11.12.1916) paikalla on jääkäriliikkeen ensimmäinen muistomerkki, Simon kahakan muistomerkki, reilu 4 km kaakkoon Ranuantieltä. Tämä paljastettiin 28.8.1927 Maaninkajärvelle Simon suojeluskunnan toimesta.

Simon kahakan muistomerkki (Taide)
Historiallinen; Ensimmäinen jääkärimuistomerkki Simon Maaninkajärvellä, pystytetty Simon suojeluskunnan toimesta. Muistomerkki on omistettu Simon kahakan sankareille ja se paljastettiin 28.8.1927. Muistomerkki on muurattu luonnonkivistä ja sen keskellä on teksti: "Tällä paikalla tappelivat jääkärit 11.XII.1916 ensikerran isänmaan kamaralla maamme vapauden puolesta ryssää vastaan. Kahakassa kaatui jääkäritarjokas A.W.Lyytikäinen Iisalmelta". Muistomerkin lähellä sijaitsee alkuperäisen jääkärikämpän, joka paloi 1946, tilalle rakennettu kopio.

Takaisenlaenliika (Kivirakenteet)
Historiallinen; Takaisenlaenliian itäpuolella sijaitsee rajamerkki, joka on kooltaan noin 1,2 x 1,2 metriä.
Rajamerkin korkeus on noin 0,4 metriä. Merkin keskellä on pystyssä viisarikivi. rajamerkin kivet ovat suurimmaksi osaksi sammaleen peitossa. Vuoden 1977 peruskartalla kohdalla on ollut Sieppijärven kylän ja Hirvasjärven yhteismetsän rajan taitekohta. Raja on ilmeisesti hieman muuttunut ja nykyinen kiinteistörajan taitekohta sijaitsee noin 40 metriä etelään rajamerkistä.

Rajajänkkä 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajalaen koillispuolella, suon etelälaidalla on rajamerkki, jonka koko on noin 1,2 x 1,2 metriä. Rajamerkin korkeus on noin 0,4 metriä. Rajamerkin kivet ovat sammaleen sekä mättäiden peitossa. Rajamerkin keskellä on kallellaan viisarikivi. Siinä ei havaittu merkintöjä.
Paikalla on nykyinen Kolarin ja Rovaniemen välinen rajan taitekohta. Se on merkitty myös vuoden 1977 peruskartalle. Kolarin ja Rovaniemen välinen raja on vanha, joka on merkitty esimerkiksi 1800-luvun yleiskarttaan. 1800-luvun yleiskarttaan raja on kuitenkin merkitty suorana rajana noin 300 metriä länteen havaitusta rajamerkistä. Mitä ilmeisimmin nyt kuntarajan taitekohdasta havaittu rajamerkki on nuorempi, todennäköisesti 1900-luvulta.

Rajajänkkä 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajalehdon eteläpuolella, ojitetun suon pohjoislaidalla on rajamerkki, jonka koko on noin 1 x 1 metriä. Korkeutta sillä on noin 0,4 metriä. Paikalla on maakumpare, jonka keskeltä pilkottaa viisarikivi. Kivessä ei havaittu merkintöjä.
Paikalla on nykyinen Kolarin ja Rovaniemen välinen rajan taitekohta. Se on merkitty myös vuoden 1977 peruskartalle. Kolarin ja Rovaniemen välinen raja on vanha raja, joka on merkitty esimerkiksi 1800-luvun yleiskarttaan. 1800-luvun yleiskarttaan raja on kuitenkin merkitty suorana rajana noin 450 metriä länteen havaitusta rajamerkistä. Mitä ilmeisimmin nyt kuntarajan taitekohdasta havaittu rajamerkki on nuorempi, todennäköisesti 1900-luvulta.

Rajalehto (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on rajamerkki, joka koostuu viidestä kivestä. Ne muodostavat maanpinnalle ikään kuin nopan numeron viisi. Rajamerkki on kooltaan noin 1, 3 x 1,3 metriä. Rajamerkin kivet ovat korkeudeltaan noin 0,3 metriä. Kivet ovat pystyssä ja jykevästi maassa kiinni.
Vuoden 1977 peruskarttaan tai 1800-luvun yleiskarttaan kohdalle ei ole merkitty mitään rajaa. Lähin raja (kylien raja) on merkitty vuoden 1977 peruskartalle noin 65 metriä koilliseen rajamerkin kohdalla. Kyseinen raja on nykyään kiinteistöraja ja onkin todennäköistä, että rajamerkki liittyy tähän rajaan.

Partisaanikukkula (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on kertoman mukaan ollut jatkosodan aikana neuvostopartisaanien leiripaikka, nk. partisaanikukkula. Paikalta ei inventoinnissa löydetty maanpinnalle havaittavia leirin jäännöksiä. Myöskään lammen länsipuolella olevalla kumpareella ei havaittu mitään. Paikalla voi olla jäljellä maanpinnalle näkymättömiä jäännöksiä.

Karhujärvi Pitkäniemi 2 (Taide)
Historiallinen; Kohteessa on kelottuva halkaisijaltaan n. 30 cm paksu mänty, johon on tehty samalle puolelle runkoa 1,5 m kaksi pilkkaa. Pilkat on tehty 10 cm etäisyydelle toisistaan, ja kooltaan ne ovat 10 cm korkeita ja 5 cm leveitä. Pilkat ovat kasvaneet osittain umpeen. Alemmassa pilkassa on kruunuleima ja ylemmässä kirveen jälki.

Vilma (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on Vilman savottakämpän tontti. Tontin koilliskulmalla tien pohjoispuolella on v. 1956 rakennettu konttorirakennus, joka toimii vuokrakämppänä (on myynnissä), ja tontin kaakkoiskulmalla on v. 1954 rakennettu sauna. Itse kämppä on sijainnut tien eteläpuolella, mutta se on purettu.
Tien eteläpuolella olleista puretuista rakennuksista on jäljellä pihan luoteiskulmalla oleva 8,6 m x 6,6 m kokoinen yhdestä osittaisesta pyöröhirsikerrasta koostuva rakennuksen pohja 1 ja kuoppia. Rakennus 1:n pitkä sivu on itäkaakko-länsiluodesuuntainen. Rakennus 1:n kaakkoispuolella aukiolla on 10 m x 10 m kokoisella alueella seitsemän halkaisijaltaan 1-3 m kokoista, 0,5-1 m syvää kuoppaa. Rakennuksen jäännös 1 ja kuopat ovat voineet kuulua samaan rakennukseen, tosin kuopat ovat voineet syntyä myös rakennusten purkamisen yhteydessä. Kuoppiin on kerätty roskaa, josta osa on todennäköisesti kämpän aikaista. Kuoppien itäpuolella tienvarressa on lisäksi pusikoitunut kumpare, joka voi olla jonkin rakennuksen pohja, mutta mitään selviä rakenteita ei erotu.

Kortelammit 2 (Puurakenteet)
Moderni; Pyhäjärveltä kaakkoon suuntautuvassa Soutaja-tunturin ja Pyhätunturin välisessä laaksossa pohjoisemman Kortelammen eteläpuolella suolla. Inventoinnin aikana suo oli vetinen. Neljästä n. 60-70 cm pitkästä ja n. 10 cm paksusta pyöröpaaluista koostuva rajamerkki. Keskimmäisessä pisimmässä paalussa on keskivaiheilla kaksi poikittaista uraa. Paalut ovat lahoamassa ja niiden pinnalla kasvaa jäkäliä.

Aatsinginmaa 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on puretun parakkikämpän paikka. Kämpän pihapiiri näkyy heinikkoisena alueena, jossa on muutama yksittäinen kuoppa ja kämpästä jäänyttä romua, kuten lautoja, hella, vesiputki ja tynnyri. Alue on osittain aurattu ja lounaisosasta laajalta alueelta on otettu maata. Yhtään rakennuksen pohjaa ei enää erotu. Tien eteläpuolella on tasainen alue, jossa kämppä on mahdollisesti sijainnut.

Kumpuselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kolmionmuotoinen ristikko, johon on kasattu kuorittua sahalla katkaistua 2-2,3 metrin pituista puuta. 1900-luvulle ajoittuva kolmionmuotoinen ristikko.

Kursu 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on maakellarin jäännös. Kumpareen koillisrinteellä on toinen vastaavanlainen kellari (kohde Kursu 3). Kellari on rankorakenteinen. Varasto-osa on 2,3 m pitkä ja 1,85 m leveä, ja sen lounaispäädyssä on 1,5 m pitkä välioven erottama käytävä. Yhteensä kellari on 5,1 m pitkä ja 1,85 m leveä, ja sen ympärillä on 4 m leveä maavalli. Kellari on kokonaisuudessaan melko hyvin säilynyt. Seinissä on käytetty paksua vaakalankkua, jonka sisä- ja ulkopuolella on pystylaudoitus.
Kellari ajoittunee 1960-80-luvulle, eikä liittyne puolustusvarustuksiin. Todennäköisesti se on kuulunut jollekin lähialueen taloista.

Pikku Koutelovaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1960-luvulle tai 70-luvun alkuun ajoittuva kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös. Itse merkki on tippunut pois puun latvasta, mutta sen paikan voi vielä erottaa. Puu, jossa merkki on ollut, on hyvin maastosta erottuva kelottuva 12,5 m korkea mänty, joka koostuu kahdesta toisiinsa kiinni kasvaneesta puusta. Puut ovat halkaisijaltaan 33 ja 38 cm.

Kouteloharjut 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kaulattu mänty, joka ajoittunee 1900-luvun alkupuoliskolle. Mänty on halkaisijaltaan 45 cm kokoinen, kelottunut, ja katkennut latvastaan. Kaulaus on tehty kirveellä 1 m korkeudelle koko rungon ympärille. Puu on mahdollisesti ollut tarkoitus kelottaa. Tervaspuuta tehtäessä mäntyyn jätetään yleensä ns. elämänlanka, jota tässä ei ole.

Kouteloharjut 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kolme kaulattua mäntyä. Männyt ovat halkaisijaltaan n. 30-40 cm kokoisia keloja, jotka ovat katkenneet latvastaan 1,7-4 m korkeudelta. Kaulaus on tehty kirveellä 1 m korkeudelle koko rungon ympärille. Puut on mahdollisesti ollut tarkoitus kelottaa. Tervaspuuta tehtäessä mäntyyn jätetään yleensä ns. elämänlanka, jota näihin ei ole jätetty.

Maksniemi Parsiala 1 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Simon keskustasta länteen Maksniemen länsiosassa vielä 1730-luvun alussa mereen etelään työntyvän niemen kärjen alueella.
Maksniemen asutus on ollut olemassa viimeistään uuden ajan alussa, sillä vuoden 1548 verotietojen mukaan kylässä oli 5 asukasta. Vuoden 1608 verollepanoa tehdessä kylässä oli 9 verotaloa, joista kaksi oli uudistaloja ja kaksi nihtien asuttamaa tilaa. Suomen 1560-luvun asutuksen kartastossa Maksniemen kylän alueelle on merkitty kahdeksan tilaa. Näin näyttäisi siltä, että pääosa tiloista periytyisi 1500-luvun puolelta.
Kohteessa on ollut vuoden 1736 kartan mukaan tilan asuintontti, jonka pellot on merkitty numerolla 5. Kyseessä on vuoden 1725 tilaluettelon tila nro 5 Parsiala. 1800-luvulla tila tunnetaan nimellä Lill-Parsiala ja Parsiala. 1900-luvulla paikan nimi on Saari. Asutuksen yleisluettelon ja rippikirjojen antaman tiedon perusteella paikalla on ollut Parsiala-niminen tila, joka lienee syntynyt jo 1560-luvulle tultaessa ja jonka asukkaat ovat tiedossa 1630-luvulta alkaen. Asutuksen yleisluettelossa tila on merkitty nimellä Parsiala 1, joka kirjattiin myös muinaisjäännösrekisteriin tilan nimeksi.
Karttojen ja ilmakuvien antaman tiedon tarkastelun perusteella 1700-luvun kartalla merkitystä tonttimaasta ei ole todennäköisesti säilynyt kerrostumia myöhemmän asuin- ja tierakentamisen vuoksi. Koska vanhemmat historialliset kartat eivät ole mittatarkkoja, asemoinnin antama tieto ei ole täysin luotettavaa. Kohde on rajattu muinaisjäännösrekisteriin vuoden 1736 kartan tontin laajuuden mukaan.
Tiedot perustuvat arkistotutkimukseen, eikä kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kolvivaara 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolella ajoittuva Kemi Oy:n leimapuu. Puu on leimattu kuitupuuksi. Puu on kelottunut mänty, jonka latva katkennut 6 m korkeudelta. Kelo on halkaisijaltaan 36 cm. Puu rungossa puolentoista metrin korkeudella on kirveellä tehty 20 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka, jossa on kyljellään olevan kahdeksikon mallinen leima. Mänty on palanut leimauksen jälkeen. Alueella on muitakin palaneita keloja.

Kolvivaara 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvun alkupuolelle ajoittuva Kemi Oy:n leimapuu. Puu on leimattu tukkipuuksi. Puu on kelottunut mänty, jonka latva katkennut 8 m korkeudelta. Kelo on halkaisijaltaan 35 cm. Puu rungossa puolentoista metrin korkeudella on kirveellä tehty 40 cm korkea ja 5 cm leveä pilkka, jossa on allekkain kaksi kyljellään olevan kahdeksikon mallista leimaa.

Naruskajärvi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 1900-luvulle ajoittuva mänty, josta on poistettu kuorta ja puuosaa pinnasta. Käyttötarkoitus on epäselvä.
45 cm paksu mänty, jonka kuoresta on poistettu kirveellä 55 cm korkea kaistale juuresta lähtien. Kaistaleen ylä- ja alareunassa näkyy kirveen jäljet. Mäntyä ei ole kaulattu ympäriinsä, vaan kuori on poistettu vain kolmasosasta runkoa.

Naruskajärvi 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on osittain kuorittu mänty, joka ajoittunee 1900-luvulle. Puun käyttötarkoitus on epäselvä. 30 cm paksu kelo, josta on poistettu kirveellä kuorta juuresta lähtien 55 cm korkealta osalta 40 cm leveydeltä. Kaistaleen ylä- ja alareunassa näkyy rivi kirveenjälkiä. Kuoritun osan keskelle on tehty kirveellä kolo ikäänkuin puu olisi aiottu kaataa.

Kullajärvi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on kelottuva mänty, josta on poistettu kirveellä kuorta juuresta alkaen 50 cm korkeudelle asti, 30 cm leveältä kaistaleelta. Kaistaleen ylä- ja alareunassa näkyy kirveenjälkiä. Puu on halkaisijaltaan 30 cm.

Ulmakuusikko 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ollut Kemi Oy:n Tuntsan nokisavottaan liittyvä Ulmakuusikon parakkikämppä, joka on siirretty pois. Kohde ajoittuu 1960-luvulle.
Rakennukset on siirretty pois, ja alueella erottuu heinikkoinen aukea koillis-lounaissuuntainen piha-alue, jota reunustaa länsi- ja eteläosasta metsätiet. Aukion koillispäädyssä on rakennuksen pohja. Rakennus on kooltaan 7,9 m x 10 m ja se on itäkaakko-länsiluodesuuntainen.
Piha-aluetta länsipuolelta sivuavan tien länsipuolella alueen lounaiskulmalla on 5 m x 3 m x 1,2 m kokoinen kuoppa, jossa on kämpän aikaista jätettä. Kuopan vieressä on kamiina. Tien länsipuolella on lisäksi purkujätettä ja maavalleja.

Petäjärinne 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on ollut Kemi Oy:n Tuntsan nokisavottaan liittyvä Petäjärinteen kaksi parakkikämppää, jotka on siirretty pois. Kohde ajoittuu 1960-luvulle.
Alueella on yhteensä 10 lahoavasta laudasta ja sahanpurusta koostuvaa matalaa kasaa, joista ainakin osa voi olla siirrettyjen rakennusten paikkoja, osa mahdollisesti muuta puutavaraa. Osassa näistä on kuitenkin selvästi kämppään kuuluvista rakennuksista peräisin olevia lautarakenteita. Alueelta ei havaittu muita selkeämpiä kämppään liittyviä rakennelmia.

Peuratunturi 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1970-luvun alkuun ajoittuvan kämpän jäännös, joka on purettu tai siirretty pois. Kohteessa on 50 m x 30 m kokoinen rannansuuntainen heinikkoinen aukio. Mitään rakennusten jäännöksiä ei havaittu.

Ranta-Vuonneloselkä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on viimeistään 1970-luvun alkuun ajoittuvan kolmiomittauksessa käytetyn puunlatvamerkin jäännös. Merkki on elävän 19 m korkean ja halkaisijaltaan 62 cm paksun männyn latvassa. Puun latvasta on sahattu oksat pois ja se on kelottunut. Puussa roikkuu n. 8-9 m pitkä riuku, joka on ollut alunperin kiinni latvassa. Sen päähän on naulattu kolme vaakasuoraa laudanpätkää.

Saukkosuunvaara 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteessa on keräämättä jäänyttä puutavaraa. Kohde ajoittunee 1900-luvun puolivälin tienoille tai jälkipuolelle. Kohteessa on 230 m x 100 m kokoisella etelä-pohjoissuuntaisella alueella 25 lahoavaa ristikkomaista puutavarapinoa. Rungot on katkottu sahalla n. 2,3-2,4 m pituisiksi pätkiksi, karsittu, ja asetettu toisesta päästään kannon päälle viuhkamaiseen/kolmiomaiseen muodostelmaan. Yhdessä pinossa on viisi rungonpätkää.

Kursu 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on maakellarin jäännös. Kellarin takaseinä on lahonnut ja romahtanut. Kellari on rankorakenteinen ja pystylaudoitettu. Maanpinnalle näkyvä runko on 1,9 m pitkä ja 70 cm leveä, josta käytäväosan pituus on 45 cm. Kellarin ympärillä on 2-3 m leveä maavalli. Kellarin itäkoillispäässä on oikealle aukeava ovi.

Koskenniskanvaara (Taide)
Ajoittamaton; Muonionjoen rantakalliosta, lähellä rantaa olevia vapaa-ajan asuntoja, havaittiin uurrettu ympyrä ja sen välittömästä läheisyydestä uurrettu numero 26. Ympyrä oli halkaisijaltaan noin 10-12 cm. Todennäköisesti nuori kohde, koska on säilynyt hyvin.
Rantakallion ympyrästä noin 350 metriä etelään, Kaarnekosken törmän läheisyydestä havaittiin viisarikivi sekä sen välittömästä läheisyydestä toinen, laakeamman muotoinen pystykivi. Molemmat kivet olivat noin 50 cm korkeita. Laakeammassa pystykivessä oli sinisellä värillä, ilmeisesti maalilla tehty merkintä.

Kuoppalahti 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on noin 3 x 2 m laajuinen, osittain risuilla ja jätteillä peitetty kuoppa. Kuoppa sijaitsee tiheiden kuusten ja muiden puiden alla, joten rakenne oli hankalasti hahmotettavissa. Kohteen esitteli inventoijille paikalla tavatut eläkeikäiset maanomistajat, joiden mukaan kuoppa on ollut paikalla jo heidän lapsuudessaan, silloin jo ”vanhana” ja maatuneena, ilman tietoa alkuperäisestä käyttötarkoituksesta. Heidän perheessään eläneen muistitiedon mukaan kuoppaan olisi jossain varhaisessa vaiheessa jossain yhteydessä kätketty ”arvoesineitä”.
Kuopan reunaan tehdyssä koekuopassa ei ollut podsolimaannosta eikä hiiltä. Kyseessä saattaa olla vanha kellarikuoppa. Ikä saattaa paikallisten asukkaiden perimätiedon mukaan olla yli 100 vuotta. Epämääräisyytensä takia kohde merkittiin kuitenkin statuksella ”muu kohde”.

Kenttätaipale 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösrekisterin referaatissa kohteen 16 (pyyntikuoppia) yhteydessä mainitaan ”asuinkenttä” – tarkemmin määrittelemättä perusteita.
Kohteen 16 nimi, Kenttätaipale, periytyy Muinaisjäännösrekisteriin ilmeisesti Kotivuoren (1992, kohde 42) raportin kohdeluettelosta. Millään vanhalla kartalla - Pudasjärven pitäjänkartta 1800-luvun jälkipuoliskolta, vuosien 1921–24 tiluskartta (Murola 1924) ja v. 1992 peruskartta (3542 01) ei paikannimissä lähistöllä mainita ”kenttä”-nimeä. Myöskään Kotimaisten kielten keskuksen Nimiarkistossa (NA) ei Nimisampo.fi – sivuston perusteella ole ”kenttä”-nimistöä kohteen lähistöllä.
1800-luvun puolivälin pitäjänkartassa kohdalle on merkitty ”Simontaival hemman”.
Vuoden 1992 peruskartassa (3542 01) alueelle on merkitty rakennus ja niittyjä.
Kyseessä on melko hiljattain autioitunut talo. Inventoinnissa 2021–22 todettiin alueella umpeen kasvavia vanhoja peltoja ja niittyjä, joiden laidoilla on raivauskivikasoja sekä lahoavia rakennusjäännöksiä.

Yli-Soppanajärvi luode (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pienen, parin metrin korkuisen kallionyppylän korkeimmalla kohdalla todettiin pienemmillä kivillä pystyyn tuettu, n. 80 x 30 x 30 cm kivi. Kivessä ei havaittu merkintöjä. Kivi vaikutti rajamerkiltä, mutta nykyisten tai vanhojen karttojen perusteella kohdalla ei ole ollut rajoja.

Rantamaa (1000053406) (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Inventoinnissa 2024 Rantamaalta, Kilpisjärventiestä noin 200 metriä kaakkoon metsäkankaalta havaittiin ihmisen tekemä kiviröykkiö. Röykkiöllä on pituutta noin 8 metriä, leveyttä noin 1,5–3,0 metriä ja korkeutta noin 0,4 metriä. Röykkiö on enimmäkseen sammalen peitossa. Röykkiön viereinen alue on tasaista sekä kivetöntä, jossa on havaittavissa matalia ojituksia. Kyseessä on mitä ilmeisemmin vanha pelto tai niittyalue ja kiviröykkiö liittynee tämän raivaukseen. Vuoden 1977 peruskartassa alueelle ei tosin ole merkitty peltoja. 1940-1960-lukujen ilmakuvissa röykkiön luoteispuolella on kuitenkin ollut puista vapaaksi raivattua aluetta, mahdollisesti pelto- tai niittyaluetta.

Mäntyvaara (1000053407) (Kivirakenteet)
Moderni; Inventoinnissa 2024 rajamerkki sijaitsee Kilpisjärventiestä noin 300 metriä kaakkoon. Kohdalla erottuu pyöreä kivistä koottu jalusta, jonka halkaisija on noin 1,2 metriä. Korkeutta rakennelmalla on noin 0,4 metriä. Miltei täysin sammalen peittämän kivirakennelman päällä on kaksi pyöreähköä kiveä, joiden halkaisija on noin 30 cm. Toiseen kivistä on hakattu numero 96. Kivirakennelmaan on isketty kaksi puukeppiä, joista toisessa on merkkinauha. Kuntien rajaa ei ole merkitty vuoden 1846 pitäjänkartalle eikä vuoden 1898 yleiskartalle. Vuoden 1977 peruskartalle se on merkitty Ylitornion ja Pellon kuntien kunnanrajana, niin kuin nykyisinkin.

Lehmimaanpää (Maarakenteet)
Moderni; Inventointi 2024: Lehmimaanpään pohjoispäässä kulkevan metsätien vieressä on sijainnut
maakellari. Kellarin pohja on kooltaan noin 3 x 3 metriä. Suppiloimaisen kaivannon syvyys on noin 2 metriä. Kaivannon ympärillä on selvät maavallit, joiden leveys on noin 1,5 metriä ja korkeutta noin 0,8 metriä. Osa rakennuksen alimmista laudoista on yhä tukemassa kaivannon vallia. Laudoissa näkyy teollisesti valmistettuja nauloja. Kohteelta noin 30 metriä kaakkoon sijaitsee vielä pystyssä oleva maakellari, joka on merkittynä vuoden 1977 ja nykyiselle peruskartalle.

Ala-Kyläjoki (Maarakenteet)
Historiallinen; Muinaisen uoman koillispuolisen törmän reunalla on noin 20 x 5 m laajuinen, syvyydeltään max. n. 2 m kaivanto. Sen pohjalle ja reunoille tehdyissä koepistoissa maa oli sekoittunutta, ei pohdolimaannosta. Tällä perusteella kyseessä oleva rakenne on nuorehko, alle muutama sata vuotta. Maatumisasteen ja kasvillisuuden perusteella se on silti arviolta vähintään 50 vuoden ikäinen.
Sen tarkoitus on arvoitus. Mahdollisesti kyseessä on kellarikuoppa, mutta sellaiseksi se on poikkeuksellisen suuri. Maa-aineksen ottokuoppakin on mahdollinen, mutta sellaiseksikin se on erikoinen, koska missään kohdassa ei ole kulku-uraa, jota kautta maat on ajettu pois.

Pahtavuoma 1 (Puurakenteet)
Historiallinen; Pahtavuoman pitkä ja kapea suoalue sijaitsee kahden korkean vaaran, Laavirovan ja Sallamaan välissä. Suon läpi kulkee oja. Kasvillisuus on ladon ympäristössä heinävaltaista. Puusto pajukkoa ja koivua.
Ladon, joka näkyy vielä 1968 topografiakartalla, pohja sijaitsee Pahtavuoman autiotuvalta vesipaikalle johtavan polun varrella. Kohdetta on vaikea huomata, sillä se on lähes kokonaan kasvillisuuden peittämä ja erottuu vaivoin matalana maavallina. Alin hirsikerros on paikoin havaittavissa kunttakerroksen alta ja sen perusteella voi päätellä ladon olleen pyöröhirsistä. Ladon pohja on mitoiltaan 4,6 x 4,1 metriä, pisin sivu pohjois-etelä-suuntainen. Oviaukkoa ei ollut havaittavissa. Ladon pohja kasvaa heinää, koivua, pajua ja katajaa.

Luolamaa (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Luola, joka on koholla ympäristöönsä verrattuna, sijoittuu noin 80 m korkeudelle merenpinnasta. Sen ympärillä on metsää. Sekä sen läheisyydessä ulkopuolella että sen sisällä on merkkejä tulistelusta ja muusta toiminnasta. Luolan syvyys on noin 7-10 metriä. Luolan aukko on noin 1,5 m leveydeltään.
Tarinoiden mukaan, luola olisi ollut sisällissodan aikaan punaisten piilopaikka. Luola näyttää olleen sopiva suoja sekä eräilijöille että muille metsässä liikkuville.

Palkaskero 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Pälkekeron vanhan hiihtohissin jäljellä oleva betonirakenne, joka sijaitsee rinteen juurella, retkeilyreitin varrella. Rinteessä ei havaittu (2021) muita hissiin liittyviä rakenteita. Reitin varrella, ennen hissiä, on kuoppa, jossa on luultavasti hissin käyttöön liittyviä vaijereita.
Pälkekerolle rakennettiin hiihtohissi v. 1953. Hiihtohissi löytyy vuoden 1968 kartalta. Kyseessä oli yksinkertainen vaijerihissi, jossa hiihtäjät kiinnittivät itsensä erillisellä vyökoukulla lumessa laahaavaan vaijeriin. Hissin käyttö päättyi kuitenkin pian, kun 1960-luvun lopulla rakennettiin uusi vaijerihissi Laukukerolle.

Lutikkakumpu (Puurakenteet)
Moderni; Hirsistä ja laudoista rakennettujen kämppien jäännöksiä. Havaittiin tuulivoimahankkeeseen liittyvän inventoinnin yhteydessä 2023. Kämpät on merkitty vuosien 1977 sekä 1989 peruskartoille.

Takaisenlaenliika 2 (Puurakenteet)
Moderni; Hirsistä ja laudoista rakennettujen kämppien jäännöksiä. Havaittiin tuulivoimahankkeeseen liittyvän inventoinnin yhteydessä 2023. Kämpät on merkitty vuosien 1977 sekä 1989 peruskartoille.

Saukkoselkä (Puurakenteet)
Moderni; Hirsistä ja laudoista rakennettujen kämppien jäännöksiä. Havaittiin tuulivoimahankkeeseen liittyvän inventoinnin yhteydessä 2023. Kämpät on merkitty vuosien 1977 sekä 1989 peruskartoille.

Huhtalaenjänkkä (Puurakenteet)
Moderni; Hirsistä ja laudoista rakennettujen kämppien jäännöksiä. Havaittiin tuulivoimahankkeeseen liittyvän inventoinnin yhteydessä 2023.

Hirvasojan kämppä (Puurakenteet)
Moderni; Hirsistä ja laudoista rakennettujen kämppien jäännöksiä. Havaittiin tuulivoimahankkeeseen liittyvän inventoinnin yhteydessä 2023.

Haapakämpänmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Savottakämppäkohde sijaitsee Haapakämpänmaan länsilaidalla. Paikalla on suurehkon kämpän jäännös. Seinälinjat erottuvat vielä matalina kohoumina sammalen alta. Rakennuksen pituus näyttää olleen 14–16 m ja leveys noin 6 m. Etelänurkassa on suuri kiuas. Halkaisijaltaan tämä on 2,5 m ja korkeudeltaan 0,8 m. Kämppä on merkitty 1965 topografikarttaan. Mahdollisesti kyse on 1900-luvun alkupuolella käytetystä savottakämpästä.

Peräkämpänsaajo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Peräkämpänsaajon itälaidalla. Paikalla on noin 8–9 x 8 m kokoinen kaakko-luodesuuntainen rakennuksen jäännös. Ovi on luoteispäässä. Mahdollisesti keskellä on myös väliseinä. Seinistä on vielä paikoin useampi hirsikerta jäljellä ja päät on katkaistu sahalla. Tämän perusteella rakennus ajoittuu todennäköisesti 1900-luvulle. Koon puolesta kyseessä voisi olla esimerkiksi savottakämpästä. Tulisijoista ei havaittu merkkejä. Kohdetta ei löydy vanhoilta
kartoilta.

Palokero (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Jäneskeron lounaisreunalla. Heti kohteen lounaispuolella on kapea suokaistale ja kohde on tämän reunalla kangasmaalla. Nimiarkiston mukaan lounaispuolinen kangas on Palokero tai mahdollisesti Kämppämaa (NA Jouko Vahtola 1978). Paikalla on pieni 4 x 2 m hirsikämpän jäännös. Rakennuksen seinälinjat erottuvat vielä kuntan alta matalana kohoumana. Kämpän lounaisnurkassa oleva liuskekivikasa on mahdollisesti uunin tai kamiinan perustaa. Ympäristössä on jonkin verran metalliromua. Kämppä on merkitty 1965 topografikarttaan. Sijainnin perusteella kyse voisi olla esimerkiksi porokämpästä.

Matalaoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee noin 90 metriä osittain kuivatun Matalajärven luoteispuolella. Järvestä Kuijasjokeen laskeva Matalaoja kulkee kohteen eteläpuolelta. Paikka on varsin tasaista matalapiirteistä hieman kosteapohjaista kangasta. Kämpän raunio on kooltaan 4 x 4 m. Se on tehty pelkkahirrestä ja hirret on katkaistu sahalla. Oviaukko lienee etelälounaaseen ja järven puolella on mahdollisesti ikkuna-aukko. Kämppä näkyy vuoden 1965 topografikartalla.

Niemivaara (1000055436) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde havaittiin 5p-aineistosta lausuttaessa malminetsintälupahakemuksesta. Paikalla on useiden parakkirakennusten jäännöksiä sekä maakuoppia. Rakennukset näkyvät v. 61 ilmakuvissa ja raunioina vielä v. 96 ilmakuvassa. Kyseeseen voisi tulla esim. sotienjälkeinen savottakämppäalue.

Tapiolankangas (Asuinpaikat)
Moderni; Tervolan vanhasta kirkosta n. 1,5 km lounaaseen Tapiolantien varrella.
Inventointi 2015: Kuvaus: Lähihistoriassa autioitunut talon paikka. Paikalla on neljä rakennuksen perustusta ja yksi pystyssä oleva rakennus. Rakennuksen perustukset erottuvat n. 5-6 metrin kokoisina kulmikkaina kuoppina ja niitä ympäröivinä valleina, pohjoisimman päällä on kumpu rakennusjätettä. Ainakin eteläisin perustus koostuu myös porakivistä ja siinä on tulisijan paikka. Paikalle on merkitty useita rakennuksia vuoden 1960 peruskartalle. Pääkoordinaatti on rakennuksenperustus nro 1 (alakohteet nrot 2-4).

Tyni 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyni 1 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella olevan Kuurusen tilan luoteispuolella. Tyni 1 paikka voi olla jo 1500-luvulta alkaen asuttu. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Tyni lukeutuu näihin taloihin ja lähteissä mainitaan Tyniys eli Antonius Nilsson vuosina 1551–1616. Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 12.
Tontin läpi kulkee tie ja sijaitsee ilmeisesti pääosin piha-alueella. Todennäköisesti Tyni 1 on kokonaan tuhoutunut rakentamisen yhteydessä.
Kohteen kuvaus- ja sijaintitiedot perustuvat historiallisiin lähteisiin ja karttoihin.

Tyni 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tyni 2 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella olevan Kuurusen tilan kaakkoispuolella. Tyni 2 on 1500–1700-lukuun ajoittuva historiallinen asuinpaikka. Kohde tunnetaan myös nimellä Vanhankartanonvainio. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Tyni lukeutuu näihin taloihin ja lähteissä mainitaan Tyniys eli Antonius Nilsson vuosina 1551–1616. Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 13. Se on mahdollisesti halottu tilasta nro. 12, joka on myöskin nimeltään Tyni).
Kohteella on tehty kaivaustutkimuksia vuonna 1975. Jo ennen kaivausta alueella oli nähtävissä selkeitä rakennusten perustuksia, joita ei kaikkia purettu pois kaivauksen yhteydessä. Yhdessä tutkitussa rakennuksessa oli luonnonkivestä muurattu uuni, jossa oli pohjaa ympäröivä hirsisalvos ja sen eteläpuolella kellarikuoppa. Löydettyjen esineiden ja rahojen perusteella alue ajoitettiin 1500–1700-luvulle. Kahdesta talonpohjasta tallennetun esineistön joukossa oli sirpaleita 1500-luvun lopun reininmaalaisesta reliefikoristeisesta juomakannusta. Esi-neistössä oli myös pronssikahvainen rautaveitsen katkelma, jossa oli karjalaista ornamenttikoristelua.
Kaivauksin tutkituista rakennuksista itään noin 10 metrin päässä havaittiin kaivauksissa soikea, noin aarin kokoinen kuokkapelto. Se sijoittuu 1730-luvun kartan Tynin 2 tonttimaalle. Tällä kohtaa ei näy peltoa 1730-luvun kartalla, joten pelto voi olla iältään 1730-lukua vanhempi.
Tyni 2 alue on rajattu vuoden 1975 kaivauksen antamien ja 1730-luvun kartan tietojen perusteella.

Majanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Majanen 1 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella olevan Kuurusen tilan kaakkoispuolella. Se on ilmeisesti 1500–1700-lukuun ajoittuva historiallinen asuinpaikka. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Majanen tunnettaneen myös nimellä Maijanen. Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 14.
Kohteella on saatettu tehdä lounaisosassa kaivaustutkimuksia vuonna 1975. Näiden tuloksista ei ole varmoja tietoja. Tontin läpi on kulkenut tie historiallisella ajalla ja kulkee edelleen, joskin hieman toisenlaisella linjauksella. Koillisosa tontista lienee vaurioitunut talon ja sen pihapiirin rakentamisen yhteydessä. Todennäköisesti Majanen 1 on pääosin tai kokonaan tuhoutunut rakentamisen yhteydessä.
Majanen 1:n muinaisjäännösalue on rajattu vuoden 1975 kaivauksen, 1730-luvun kartan ja vuoden 2024 kartan sekä ilmakuvan tietojen perusteella.

Lovikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lovikka sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella. Lähin paikannimi maastokartalla 2024 on Lovikka. Lovikan paikka voi olla jo 1500-luvulta alkaen asuttu. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Lovikka lukeutuu näihin taloihin.
Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 12 ja sen haltijana on Erick Lodwika. 1700-luvun kirkonkirjoissa haltijana mainitaan Eric Ericsson Lodvika tilalla nro. 12. Kainuunkylästä tunnetaan Lodwig Jonsson vuosina 1596–1622 ja henkilö voi liittyä Lovikan tilan historiaan.
Tontti sijaitsee karttojen ja ilmakuvien perusteella piha-alueella. Todennäköisesti Lovikan asumatontin vanhemmat kerrostumat on pääosin tuhoutuneet.
Kohteen kuvaus- ja sijaintitiedot perustuvat historiallisiin lähteisiin ja karttoihin.

Olkkuri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Majanen 2 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella olevan Kuurusen tilan kaakkoispuolella. Se on historiallinen asuinpaikka, joka on voinut olla asuttu jo 1500-luvulla ja on ollut asuttuna vielä 1700-luvulla ainakin. Majanen tunnettaneen myös nimellä Maijanen.
Majanen 2 tilanumero on 1730-luvun kartalla nro. 15 ja sen luoteispuolella on tontti nro 14, jonka nimi on myös Majanen. Majanen 2 on näin jossakin vaiheessa 1500–1700-luvulla Majanen 1:stä halottu.
Majanen 2 sijoittuu pihan ja maantien väliin vanhan pellon alueelle. On mahdollista, että asutuksesta on säilynyt jäännnöksiä pellolla peltomultakerroksen alla esimerkiksi kohteesta kaakkoon sijaitsevan Kannalan tilan jäännösten tapaan. Karttojen ja ilmakuvien perusteella alueella ei näytä olleen rakentamista tai muuta vastaavaa maan käyttöä ainakaan 1900-2000-luvulla.
Kohteen luonteen ja säilyneisyyden selvittäminen edellyttää maastossa tehtäviä tutkimuksia.
Majanen 2:n alue on rajattu 1730-luvun kartan sekä vuoden 2024 kartan ja ilmakuvan tietojen perusteella

Kuurunen 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuurunen 1 sijaitsee Kainuunkylässä Tornionjoen itäpuolella ja Kannalanlahden luoteispuolella. Lähin paikannimi maastokartalla 2024 on Kuurunen idässä. Kuurusen paikka voi olla jo 1500-luvulta alkaen asuttu. Kainuun kylän vanhimmat kantatalot vastasivat mahdollisesti jo 1500-luvun taloja. Kuurunen lukeutuu näihin taloihin.
Tilan numero on 1730-luvun kartalla nro. 14 ja sen haltijana on Jöns Kurunen. 1700-luvun kirkonkirjoissa haltijana mainitaan Jöns Kuuruinen tilalla nro. 14.
Tontti sijaitsee karttojen ja ilmakuvien perusteella piha-alueella. Todennäköisesti Kuurunen 1 asumatontin vanhemmat kerrostumat on pääosin tuhoutuneet.
Kohteen kuvaus- ja sijaintitiedot perustuvat historiallisiin lähteisiin ja karttoihin.
1730-luvun kartalla on myös tila nro. 15, jota pitää Henric Kuuruinen. Kyseinen kohde on muinaisjäännösrekisterissä nimellä Kuurunen 2. Kuurunen 2 sijoittuu välittömästi Kuurunen 1 kaakkoispuolelle. Kuurusen tila lienee lohkottu saman suvun sisällä kahteen ennen 1730-luvun kartan laatimista.

Palovaaranjänkkä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Inventointi 2024: Kolarintiestä noin 225 metriä länteen, maanottoalueen länsipuolella on
rajamerkki. Rajamerkin koko on noin 1 x 1 metriä ja se koostuu ladotuista kivistä ja niiden
keskellä olevasta viisarikivestä. Se on ladottu noin 0,3 metrin halkaisijaltaan olevista kivistä.
Rajamerkki sijaitsee nykyisen kiinteistörajan taitekohdalla, näin myös vuoden 1977
peruskartalla. 1800- tai 1900-lukujen yleiskarttoihin tai pitäjänkarttoihin kohdalle ei ole merkitty
rajaa.

Mellajavaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2024: Mellajavaaran pohjoispuolella, Mellajavaarantiestä noin 700 metriä itään
sijaitsee kahden kämpän, mahdollisesti savottakämpän jäännökset. Kämpistä on jäljellä
maatuneet alimmat seinähirret. Kämppien sisäosat ovat tasaisia. Kämppien jäännökset on merkitty maastoon punaisella lippunauhalla. Kämppiä ei ole merkitty vuoden 1958 topografiselle tai vanhoille peruskartoille. Kämpät kuitenkin erottuvat vuoden 1953 ilmakuvassa.
Näistä suurempi, kämppä 1 on kooltaan noin 16 x 15 metriä. Sen keskikohdalla on pohjois-etelä suuntaisesti seinälinja, joka erottaa kämppään kaksi huonetta.
Kämppä 2 (N 7415064 E 373875) alakohde on kooltaan noin 12 x 10 metriä. Sen keskellä on noin 0,7 metriä syvä kuoppa, ilmeisesti maakellarin jäännös.

Pyhärova N (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiinteistörajalla oleva kivistä ladottu rajamerkki, jossa viisarikivi. Käytössä oleva.

Seitavaara (1000055829) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiinteistörajalla sijaitseva käytössä oleva rajamerkki. Inventoinnissa epäilty ns. koonilliseksi kiviraunioksi. Kohde kuitenkin koonillisista rakenteellisesti selkeästi poikkeava kivistä rakennettu moderni rajamerkki.

Myllyjärämä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Peltovuoma-Raattama -polkutien varressa, Peltovuoman kylän keskustasta noin 1 km lounaaseen, Peltojoen vanhan uoman ja Myllyjärämä-nimisen jokilammen välissä olevassa hiekkapohjaisessa niemekkeessä. Alue on piha- ja viljelysmaata.

Ahkutieva (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounasjärven pohjoisrannalla. Närpistönjoen suusta on alueelle matkaa noin 300 metriä. Rantaan on matkaa noin 45 metriä. Pintaeroosio on tuhonnut asuinpaikkaa. Asuinpaikka on pesäkkeinen ja pienialainen.
Halisen vuoden 1991 koekaivauksen jälkeen alueella ei ole tapahtunut muutoksia. Asuinpaikka on tuhoutunut tuulieroosion johdosta.

Alakoski etelä kansakoulu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alakoski (Vyelemuškuoškâ) on Juutuanjoen viimeisin koski Inarin kirkonkylän kohdalla ennen kuin se yhtyy Inarijärveen. Ilmari Itkosen tarkastuksessa vuonna 1910 Alakosken etelärannalta löytyi 7 kivettyä tulisijaa ja yksi kodanpohjaksi tulkittu painauma. Toivo Itkosen vuonna 1914 piirtämän kartan mukaan liesiä on paikalla sijainnut yli 20.
Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin ainoastaan hieman palaneita kiviä ja palanutta hiekkaa koulun aitauksen eteläpuolisella, osin entiseen ojauomaan sortuneella hiekkatörmällä. Näidenkään havaintojen iästä on vaikea sanoa mitään, sillä törmällä on paljon uusien nuotiokiveysten jäännöksiä. Terassin pohjoispään todettiin myös tuhoutuneen, kun kalasatamaan vievää tietä on levennetty. Asuinpaikka on ilmeisesti täysin tuhoutunut, sillä törmällä sijaitsevan Inarin ala-asteen (entinen kansakoulu) pihaa on vuoden 1988 inventoinnin jälkeen vielä laajennettu, tasoitettu ja soritettu.

Lapinoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lapinoja laskee Polkupuolivaarasta Lapinojanjänkän kautta Inarijärveen Nukkumajoen itäpuolella, Nikulanperällä. Lapinojan suusta noin 170 m eteläkaakkoon ja 130 m itäkaakkoon sijaitsevien pisteiden välillä on havaittu kivikautisia löytöpaikkoja ja mahdollisesti kodanpohjan jäännökset. Kohde jakautuu neljään erilliseen löytöpaikkaan.
Löytöpaikka a sijaitsee välittömästi Nikulanperäntien eteläpuolella. Paikalta on otettu uudispellon muokkauksessa talteen poikkirves KM 12904 ja havaittu liesikiveyksiä. Niitä ei enää todettu vuosien 1988 ja 2008 inventoinneissa, mutta paikalla on mahdollisesti ollut asuinpaikka.
Löytöpaikka b on paikasta a noin 100 m ja Eero Nikulan talosta noin 40 m lounaaseen hiekkapohjaisessa terassilla Lapinojan itärannalla. Paikalta on uudispeltoa raivattaessa otettu talteen liuskekärjen katkelma KM 13192. Paikan pintamaata on kuorittu ja törmän reunassa on 1988 havaittu palaneita kiviä ja 1990 myös joitakin kvartsilöytöjä. Paikka sopii topografialtaan asuinpaikaksi. Vuoden 2008 inventoinnissa ei löytynyt mitään.
Löytöpaikka c sijaitsee Nikulan Onnin talosta (rno 67:2) noin 20 m itään (entisen) perunamaan reunassa. Paikalta on löydetty 1950-luvulla kivitaltta (ei kokoelmissa).
Löytöpaikka d on sijaitsee entisellä pellolla, Lapinojan suusta noin 400 m etelälounaaseen, Lapinojan itäpuolella. Kohteen sivu kulkee Nukkumajoki-Nikulanperä voimalinja. Paikalta on tarkastuksessa 1989 otettu talteen esihistoriallisia asuinpaikkalöytöjä (kvartsia ja palanutta luuta). Löydöt tulivat esiin käännetystä maasta.
Kohde e on vuonna 1988 havaittu mahdollinen kodanpohja, joka sijaitsi Onni Nikulan talon rannassa, kalakellarin länsipäädyssä. Kellaria näytti kiertävän pyöreä hiekkavalli. Kellaria kaivettessa oli löytynyt noin 50 cm:n syvyydestä tulisija. Vuoden 2008 inventoinnissa kalakellaria ei enää ollut, joten sen sijainti rannassa jäi epäselväksi.
Vuoden 2008 inventoinnin aikana alueen kaikki pellot olivat heinittyneet. Peltoja ja talojen ympäristöjä on vuosikymmenten aikana muokattu siinä määrin, että alueelta voi löytyä ainoastaan irtolöytöjä maaperään kajottessa.

Riutulan polku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on ilmeisesti sijainnut nykyisen vesibussiterminaalin kohdalla, Inarin kirkonkylällä, Juutuanjoen pohjoisrannalla. Vuopajan äärimmäisessä pohjukassa on todettu sijainneen kolme kodansijaa sekä "paistinkuoppa". Sittemmin osa niistä on tutkittu vuonna 1913 ja osa tuhoutunut.

Äärelä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee 950 m Nukkumajoen suusta lounaaseen, Nukkumajoen ja Uruvaaran välissä, Honkalammen laskupuron, Honkaojan eteläpuolella. Sen koillispuolitse kulkee Uruvaaran ja Nukkumajoen välinen mönkijäkeino. Kohde on saanut nimensä maan omistajan mukaan.
Vuoden 1970 tarkastuksessa paikalla havaittiin pari suurta tuvan maatunutta kiuasta. Vuonna 2008 Honkaojan uoman pohjois- ja eteläranta inventoitiin Honkalammelta E4-tiehen saakka, mutta alueelta ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. On mahdollista, että kohde on tuhoutunut metsänhakkuussa.

Nukkumajoen suu (Nukkumajoki 1) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Inarin Nukkumajoen (Uáddivei) suun itärannalla. I. Itkosen mukaan Nukkumajoen suun itäpuolella, aivan talon aidan takana on sijainnut joen alin markkina-paikka. Alunperin kohteessa on ollut kymmenkunta tulisijaa, joista v. 1909 on jätetty vain yksi ehjäksi ja jonka Itkonen on dokumentoinut. Kohdetta ei tarkastettu vuoden 1988 inventoinnin aikana. Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että kohde on täysin tuhoutunut.

Lahdenperä 1 (148010128) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lahdenperä sijaitsee Inarijärven Partakonselän luoteisrannalla, lounaaseen pistävällä niemellä. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä on todettu Lahdenperän pohjoispuolella kulkevan Sevettijärven tien pohjoisreunassa, voimalinjan eteläpuolisella hiekkaharjulla.
Kohteessa on suoritettu kaivaukset ja se on tutkittu loppuun vuonna 1981.

Lahdenperä 2 (148010129) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lahdenperä sijaitsee Inarijärven Partakonselän luoteisrannalla, lounaaseen pistävällä niemellä. Kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löydöksiä on todettu Lahdenperän ja Hietajoensuun puolessa välissä ja Sevettijärven tien länsipuolella sijaitsevan lammen etelälounaisosan harjanteella, jonka maantieleikkaus on katkaissut.
Kohteessa on suoritettu kaivaukset ja se on tutkittu loppuun vuonna 1981.

Partakko Urheilukenttä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Noin 150 m Partakon vanhasta koulusta koilliseen on sijainnut koulun entisen urheilukentän luoteiskulmassa, hiekkakumpareella kivikautinen asuinpaikka. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Vuoden 1981 tarkastuksen yhteydessä osa paikasta oli jo tuhoutunut.
Vuoden 2008 inventoinnissa voitiin todeta, että entisen urheilukentän paikalle on ajettu maata läheisen lammen pohjasta ja paikan ympäristöä on tasoitettu ja muokattu. Kohde on kokonaisuudessaan tuhoutunut.

Martinlahti lounas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mutusjärven Leutolahden itäpäässä, Martinlahden lounaisrannalla, rantasaunan ja varastorakennuksen välissä olevalla kumpareella. Alueella on toiminut leirialue. Maaperä on monin paikoin eroosion voimakkaasti kuluttamaa karkeahkoa hiekkaa ja paikalla kasvaa männikköä. Paikalle on suunniteltu rakennettavaksi omakotitalo.

Salosenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nellimin kylästä noin 6,4 km koilliseen ja Paatsjoen Luusuasta noin 1 km alavirtaan. Paatsjoen etelärannan kivikkoisella niemellä, nykyisen sillan kohdalla. Kohde on muodostunut kolmesta alueesta, Salosenniemi a, b ja c. Näistä a ja b ovat sijaineet Paatsjoen etelärannalla, ja c pohjoisrannalla. Alueet a ja c ovat tuhoutuneet sillan pengerryksessä, alue b kokonaan tutkittu 1985.

Nukkumajokisuu länsi leirialue (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Inarijärven Juutuanvuonon etelärannalla, Nukkumajoen (Uáddivei) suun länsipuolella, Inarinjärven rannassa on männikkökankaalla sijainnut leirialue. Sen keskivaiheilla on havaittu tarkastuksissa merkkejä kivikautisesta asutuksesta kolmessa eri kohdassa.
Vuoden 1988 koekaivauksen tulokset jäivät vähäisiksi. Myöskään vuoden 2008 inventoinnissa ei paikalta voitu enää todeta merkkejä muinaisjäännöksestä. Asuinpaikkaa voidaan pitää loppuun tutkittuna.

Syyrakkiharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee osin soranoton rikkomalla, Syyrakkiharjusta pohjoiseen pistävällä männikköharjanteella. Polun molemmin puolin on seitsemän kuoppaa kolmessa erillisessä ryhmässä, lähin noin 10 m päässä sorakuopan reunasta. Syyrakkijärven itäpäästä kuopat ovat noin 250 m pohjoiskoilliseen. Kohde on 2007 havaintojen perusteella tuhoutunut soranotossa.

Kenkiniemi koillinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaidanvuonon perukasta 3,8 km länsiluoteeseen ja Kenkiniemen pohjoiskärjestä 500 m kaakkoon on lahden kaakkoisrannalla pieni kivinen kumpare, joka alaveden aikana on matalan kannaksen välityksellä mantereessa kiinni, mutta korkean veden aikana näkyy vain korkeimpina olevien kivien laet. Saaren eteläreunalle on huuhtoutuminen kasannut hiekkavallin. Hiekan joukosta löytyi hiukan kvartsia ja palanutta luuta. Kohde lienee huuhtoutunut ja tuhoutunut kokonaisuudessaan. Lähellä kohde Kenkisaari etelä (kohde 649).

Listemaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Listemaa sijaitsee Kemijoen itäpuolella, joesta noin 1 km päässä. Kysymyksessä on noin 1 km pitkä ja 0,6 km leveä moreeniharjanne, jonka korkeimmalla kohdalla on ollut soranotossa tuhoutunut rakka. Täällä ovat sijainneet Castrenin mainitsemat kolme rakkauoppaa.

Sompujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivaloiden vaara-alueella, Sompujärvestä noin 0,5 km pohjoisluoteeseen. Järven pohjoispuolella on sorakuoppa. Kuopan länsi- ja eteläpuolella risteilee metsäteitä ja -polkuja. Asuinpaikka sijaitsee kuopan kaakkoisreunassa. Soranotto on ehtinyt tuhota asuinpaikan miltei kokonaan. Tämä on todettu paikalla tehdyissä kaivauksissa. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 22818, 23072:1-28). Kohdetta voidaan pitää käytännössä loppuun tutkittuna.

Antomaa (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Antomaa sijaitsee Kemin kaupungin ja Keminmaan kunnan rajalla. Antomaa on noin 0,5 km pitkä ja 0,2 km leveä, luode-kaakko -suuntainen moreeniharjanne. Muinaisjäännös sijaitsee Antomaan laen pohjoisreunassa, metsäautotiestä noin 50 m etelään. Läntisimpänä sijaitsee halkasijaltaan noin 4 m oleva "röykkiömäinen keskuskuopparakenne". Ympäröivän vallin korkeus on 0,5 m, kuopan halkaisija noin 0,7 m ja syvyys 0,5 m. Rakenteesta kaakkoon on kivilatomus, jonka halkaisija on 4 m ja korkeus 0,3 m. Latomuksesta edelleen kaakkoon päin on halkaisijaltaan 1,5 m ja syvyydeltään 0,3 m kokoinen kuoppa.
Muinaisjäännös on vuonna 2013 todettu kokonaisuudessaan soranotossa tuhoutuneeksi.

Vaarala (261010093) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kittilän kirkonkylässä, Äkäslompolon tienristeyksestä hiukan pohjoiseen, Äkäsjoen ja valtatien välisellä omakotitaloalueella. Omakotitalon kuistin rakentamisen yhteydessä löydetty n. 60 cm halkaisijaltaan oleva liesi, jossa palaneita luita. Palanutta luuta(hampaita) ja kiviä myös pihatien risteyksessä ja palanutta luuta perunamaasta.
Luuanalyysin tulos: Hevosen hampaita ja tarkemmin määrittelemättömän nisäkkään luita.
Asuinpaikka, todennäköisesti historialliselta ajalta.
Kohde inventointiin 2022 Yläkittilän asemakaavahankkeen yhteydessä. Paikalta ei todettu pintahavainnoinnilla tai koepistoista minkäänlaisia merkkejä arkeologisesta kohteesta. Alueen rakennuskanta on jkv. lisääntynyt 1994 jälkeen. Kohteen voidaan olettaa tuhoutuneen.

Pulkkasaaret 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Äkäsjoen luoteisrannalla. Joen ja maantien välisellä kumpareisella hiekkakankaalla on vuonna 1988 erottunut muutamia pyyntikuoppia. Vuosien 2006 ja 2007 inventointien perusteella myöhempi putkikaivanto on tuhonnut kohteen suurimmaksi osaksi.

Kärppävaara (Asuinpaikat)
Historiallinen; Isokylän taajamassa, Kärppävaaran länsirinteellä on löytöhavainnoista päätellen ollut rautakautinen (lappalaisten) asuinpaikka. P. Könölän talosta saatu rautakirves on 1000-1100-luvulle ominaista muotoa. Nykyisin kohde on asutuksen alla.

Ahvenjärvi (583010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kemijoen itäpuolella Ahvenvaaran ja Rytivaaran eteläpuolella Ahvenjärven itäpäässä. Paikalla on tehty kaivauksia 1994, joissa rantahiekasta on todettu kahden lieden jäännökset, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Varsinaisilta kaivausalueilta ei ole tavattu mitään asutukseen viittavaa ja havaintojen perusteella asuinpaikan on arvioitu todennäköisesti tuhoutuneen kokonaan Ahvenjärven pinnan noston takia.

Nuttula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pöyliövaaran luoteiskulmalla oleva muinainen asuinalue on nykyisin pääosin omakotiasutuksen ja teiden alla. Rinne viettää Kemijokeen melko jyrkästi.

Koskenniska (699010063) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ounaskosken korkealla rantatöyräällä, Valion meijerin eteläpuolella oleva kivikautinen asuinpaikka. Meijerin asvaltoitu piha ja vanhan tilan rakenteet ovat tuhonneet suuren osan kohteesta. Koekaivauksen 2001 perusteella asuinpaikka jatkuu eteläpuolisella pellolla rannansuuntaisena vyöhykkeenä. Löytöinä on saatu talteen kivilaji- ja kvartsiesineitä, piiesine, kvartsia, piitä ja palanutta luuta. Tutkimuksissa on todettu merkkejä kivikautisen asutuksen kulttuurikerroksesta.
Tutkimuksia on jatkettu maankäyttösuunnitelmien takia 2012 ja 2013. Kenttätutkimuksissa asuinpaikan on todettu olevan melko pahoin muinaisten rantavoimien tuhoama, eikä kiinteitä rakenteita ole juuri havaittu. Tutkimusten perusteella asuinpaikan vanhempi käyttö liittyy ns. Kolpeneen muinaisjärven vaiheeseen. Havaintojen mukaan asuinpaikka on jäänyt tulvan alle ja se on jouduttu hylkäämään. Paikalle on tultu uudestaan ilmeisesti vasta varhaisella metallikaudella, jolloin kohde on ollut jo jokivartta.
Suurin osa löydöistä on joko kvartsia tai palanutta luuta. Löytöaineisto ajoittunee suurimmaksi osaksi myöhäiskivikaudelle, Pöljän keramiikan vaiheeseen, radiohiiliajoitusten mukaan n. 2920–2690 eKr. Osa pintakerrosten löytömateriaalista on varhaiselta metallikaudelta, ajoittuen Lovozeron keramiikan vaiheeseen, noin 2000–1000 eKr. Kohteen löytöjä ovat mm. Pöljän keramiikka, Lovozeron keramiikka, v-porauksellinen meripihkanappi, tuurat, Pyheensillan tyypin nuolenkärjen katkelma, kynsitaltta ja luuesineen katkelmat. Luuaineistosta tunnistettiin majava, saukko, metsäjänis, sorsalinnut, hauki, ahven, harjus, siika, lohikalat, made, lahna ja särkikalat.
Historiallisella ajalla jokiranta on otettu viljelyskäyttöön.
Muinaisjäännöstä tutkittiin varsin mittavin kaivauksin vuosina 2012 ja 2013, joiden tuloksena katsottiin, että alueella vielä olevia ja suurelta osin häiriintyneitä asuinpaikan rippeitä ei enää ole tarvetta suojella.

Ylitalo/Maikkunen (699010139) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen etelärannalla, Hietavaaran pohjoispuolisessa terassimaisesti viettävässä rinteessä, Kylmäniementien pohjoispuolella. Paikalla on tehty koekaivauksia 1957 ja 1959. Alueelle on rakennettu talo heti kaivausten jälkeen ja tonttia on myöhemmin tasoitettu ja muokattu. Länsipuolisessa perunamaassa saattaa olla joitakin asuinpaikan rippeitä jäljellä, mutta muuten kohde on ilmeisesti suurimmaksi osaksi tuhoutunut. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin kohteet Rovaniemi 140 ja 141.

Hietavaara (699010140) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijoen etelärannalla, Hietavaaran pohjoispuolisessa terassimaisesti viettävässä rinteessä, Kylmäojantien pohjoispuolella. Paikalla on tehty 1957 pieni koekaivaus, jossa todettiin niukasti kivikautiseen asuinpaikkaan viitattaavia merkkejä. Paikalle on myöhemmin rakennettu talo. Tarkastuksessa 2008 todettiin, että talon pihapiiri on kauttaaltaan kuorittu ja kohdalla mahdollisesti sijainnut asuinpaikka kokonaan tuhoutunut. Kuuluu samaan kokonaisuuteen kuin kohteet Rovaniemi 139 ja 141.

Kirkkotie (699010166) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen lääninsairaalan pohjoispuolella ollut loivasti itään viettävä pelto- ja piha-alue on nykyisin lähes täyteen rakennettu. Vanhaa Korkalon talon aluetta. Myös historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Korkalon pirtti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen lääninsairaalan pohjoispuolella ollut loivasti itään viettävä pelto- ja piha-alue on nykyisin lähes täyteen rakennettu. Vanhaa Korkalon talon aluetta. Myös historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Korkalon ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Entisen lääninsairaalan pohjoispuolella ollut loivasti itään viettävä pelto- ja piha-alue on nykyisin lähes täyteen rakennettu. Vanhaa Korkalon talon aluetta. Myös historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä.

Jarkko/piha ja pirtinedusta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rovaniemen kirkosta noin 7 kilometriä lounaaseen Kemijoen itärannalla. Vastapäätä Niskalan muinaisasuinaluetta sijainneen Jarkon tilan alueella on ollut laajan asuinpaikan (216-218) osa, joka tämän numeron osalta käytännössä tuhoutunut. Paikalta saattaa vielä löytyä kohteeseen kuuluvia esineitä.

Piirittävaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saarenkylän länsiosassa, Vanha-Pulkamon tilan lounaispuolella ollut Piirittävaara on muinoin saarena ollut, nyt lähes täysin E4-tien ja Meltauksen tien alle jäänyt soraharjanne. Kohteet ROI 275 ja 276 kuuluivat käytännössä samaan asuinpaikkaan.

Pimiälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaisten voimalan koillispuolen rannan lanssipaikan vaiheilla ollut pieni kivikautinen asuinala. Tunnetaan myös nimellä Siikaniemi 6. Säännöstely (ns. Illin allas) ja uittorakenteet ovat ilmeisesti tuhonneet kohteen. Inventoinnissa 2006 kohteesta 350 m länteen on otettu talteen kvartsia ja mahdollisesti palanutta luuta. Kyseessä on ehkä maansiirtojen sekoittama sekundääri löytöpaikka.
Vuoden 2019 inventoinnissa todettiin, että kohde on jäänyt läjitysmaiden alle ja on ilmeisesti kokonaan tuhoutunut. Irtolöytöpaikalta ei tehty uusia havaintoja.

Tapulinpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pääosin sairaalan asvaltoidun pihan ja I hautausmaan alle jäänyt alue etelään viettävällä moreeniharjanteella. Pieni osa alueesta on säilynyt talojen pihoilla ja hautausmaalla. Vrt. ROI 3, 165, 403.

Säpsänkoski (699010338) (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollisesti pääosin säännöstelyn upottama muinainen asuinpaikka Säpsänkosken pohjoisrannan alavalla niemekkeellä.

Säpsänkoski (699010356) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Niskaniemen korkean itätörmän alla ollut muinainen asuinpaikka Kemijoen pohjoisrannalla. Kohde lienee pääosin säännöstelyn tuhoama. Ns. Säpsä N2 ja N3. Vrt. ROI 338.

Korvahauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tulppiosta n. 3 km pohjoisluoteeseen, Tulppionsuusta Hotikaisenmaalle vievän polun varressa. Korvahaudan ja Mustavaatimenmukan välisellä hiekkakankaalla, Yli-Nuorttijoen koillispuolella.
Alueella on raportoitu olevan yksittäinen soikea pyyntikuoppa. Vuoden 2012 inventoinnissa yhtäkään selkeää, pyyntikuopaksi määriteltävää kuoppaa alueelta ei löydetty. Siksi kohteen lajiksi vaihdettiin rekisterissä poistettu muinaisjäännös.

Törmänen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kitisen rannalla, noin 4 kilometriä Luoston retkeilykeskuksen pohjoispuolella, Törmäsen talosta noin 100-150 metriä luoteeseen. Rantatörmä kohoaa paikalla suhteellisen jyrkästi (3-4 metriä), jonka jälkeen maasto on tasaista kangasmaata. Kangasmaa muuttuu sisämaassa enemmän soistuvaksi. Rantatörmällä kasvaa matalaa pensaikkoa. Vuoden 1987 koekaivauksessa ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä.

Paino-ojan vitikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 2 kilometrin päässä Savukosken kunnan rajasta Vuoltisen pohjoisenpuolista tietä kuljettaessa. Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löytynyt pyyntikuoppa on jyrkkärinteisellä, mäntyä kasvavalla hiekkaharjulla, joka kulkee Vuoltisen ja lammen välistä. Pyyntikuopasta noin 100 metriä Savukoskelle päin, tien vasemmassa reunassa on suuri hiekkakuoppa. Kuoppa on 35 cm syvä, soikea, vallillinen ja kooltaan 1,5 x 2,5 metriä.
Inventointi 2014: Pieni epämääräinen kuoppa, muodoltaan lähinnä soikea. Kuopasta lähtee alarinteeseen ojamainen painanne. Kuopassa ei havaittu selkeitä reunoja ja siten sen kokoa ei voitu määrittää. Myöskään valleja ei havaittu, maasto kuopan ympäristössä on luontaisesti epätasaista. Kuoppa vaikuttaa lähinnä tuulenkaadolta tai muulta luontaiselta kuopalta eikä ihmisen tekemältä. Kuopan pohjalta havaittiin kairauksessa yli 15 cm huuhtoutumiskerros, myös kuopan vieressä ja muualla rinteessä on useiden senttien paksuinen huuhtoutumiskerros, eli kuoppa on kuitenkin vanha.

Autiokenttä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kitisen itärannalla, Vajukoskesta n. 1 km ylävirtaan patoaltaan alle jäänyt kivikautinen asuinpaikka ja nelinurkkaisen hirsirakennuksen pohja 1700 -luvulta.

Ionosfääriasema (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sodankylän kirkosta vajaat 6 km eteläkaakkoon Kitisen itärannalla. Revontulitutkasta 170 m alavirtaan, jokeen sortuvan mäntykangastörmän taitteessa olevasta asuinpaikasta on suuri osa tuhoutunut jokieroosion vaikutuksesta. Koko jäljellä ollut osa on tutkittu kokonaisuudessaan.

Sattasen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sattasen ja Kitisen yhtymäkohdasta noin 350 metriä etelään, Kitisen länsirannalla. Niukan kasvillisuuden peittämän asuinpaikan alaosa oli vuoden 1991 inventoinnin aikaan tulvavesien huuhtomaa. Kohteesta 250 metriä pohjoiseen Kotinivan kohdalla, Kitisen länsirannan matalalla törmällä havaittiin myös merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Löydöt kohteelta käsittävät kourutaltan katkelman, kvartsia ja kvartsiittia.
Kohde on sittemmin jäänyt Kelukosken voimalaitospadon vaikutuksesta veden alle.

Uusitalo (1000000499) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsi Kitisen ja valtatien välissä, rantaniityn reunaan kaivetun sorakuopan reunassa. Kohde on jäänyt säännöstelyaltaan alle. Löydöt kvartsia

Matarasaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kitisen länsirannalla, Matarasaaren pohjoispään kohdalla. Asuinpaikka on tasaisella soraterassilla, pyyntikuoppa joen suuntaisella soraharjanteella. Löydöt asbestikeramiikkaa, kvartsia, jaspista, palanutta luuta.

Vajusuvanto/Mattivainaanpalot (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialaiset asuinpaikat sijaitsevat Vajukosken voimalasta n. 700 - 1200 m eteläkaakkoon Kitisen itäpuolella, Vajusuvannon kohdalla, n. 260-350 m joesta. Kohteet ovat suon reunustamalla mäntykankaalla. Metsäautotie ja soranotto ovat tuhonneet osan asuinpaikoista. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta. Sodankylä 162-164. Kohteita on tutkittu vuonna 1992, jolloin suurin osa pienialaisista asuin-ja leiripaikoista tutkittiin. Vuoden 2007 tarkastuksessa pohjoisimmasta asuinpaikasta noin pohjoiseen havaittiin yksittäinen pyyntikuoppa, kooltaan noin 2,7 x 1,5 m ja 0,2 - 0,3 m syvä, joka sijoittuu noin 100 m alueelle suunnitellun Kevitsan siltatielinjan pohjoispuolelle.

Tenon silta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tenon rannalla, tasaisella kentällä, Tenon sillan kohdalla ja tullialueella. Paikalla havaittiin n. 6 m halkaisijaltaan oleva kivivalli, jonka keskellä erottui liesikiveys kohoumana. Kohde on tutkittu kokonaisuudessaan.

Utsjoensuu (itä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Utsjoen suun itäpuolella, rannasta noin 40 metrin päässä, on ollut sorakuoppa. Sen pohjoisreunassa, metsätien molemmin puolin, havaittiin 1980-luvun inventoinnissa itä-länsisunnassa noin 80 metrin matkalla asuinpaikkamerkkejä ja -löytöjä. Leveyttä löytöalueella oli noin 20 metriä. Soranotto ja muu myöhempi toiminta tuhosi suurimman osan asuinpaikasta.
Kuopasta noin 60 metriä lounaaseen on maakannas Utsjoen ja kuopalle vievän tien välissä. Kannaksella havaittiin 1980-luvun invenoinnissa kaksi kodansijaa, joista toinen on pyöreä ja halkaisijaltaan noin 4 metriä. Toinen on kuusikulmainen ja edellistä suurempi. Kodansijoja ei havaittu kannaksella vuonna 2014 eikä 2020. Molempina vuosina paikalle tehtiin koekuoppia ja -pistoja. Tämän vuoksi kohde poistettiin rekisteristä 3.6.2020.

Niemitalo (1000000996) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi on löydetty Alaraumon kylän Niemitalosta, Liakanjoen ja Raumonjoen haarassa, missä se on ollut aitan porraskivenä. Nyt kivi on Tornionjoen maakuntamuseon pihalla. Kivi on laakea, päältä tasainen, yläpinnassa on kahdeksan kuoppaa ja muutama epämäärainen syvennys.

Tynnyrikumpu (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pohjois-eteläsuuntaisella 1,6 km pitkällä mäellä, Viitajärville vievän metsätien pohjoispuolella, hiekkakuopan lounaisosan reunassa. Kuopan reunassa havaittiin liuske- ja kvartsi-iskoksia. Hiekkakuopasta 30 metriä, metsätien eteläpuolella on kaksi maljamaista kuoppaa, halkaisijaltaan 1,3 metriä. Paikka on ollut merenrantaa 2600-2800 vuotta sitten. Tarkastuksessa 1994 asuinpaikan todettiin tuhoutuneen lähes kokonaan soranotossa, mutta kuopat ovat säilyneet ehjinä. Paikan tarkastuksessa uudelleen 1996 se todettiin kokonaisuudessaan tuhoutuneeksi.

Kalddasjohka 5 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pulmankijärven länsirannalla joen suistoalueen alkupäässä joen pohjoispuolella olevan 50 m korkean törmän juurella n. 620 m Kalddasjoen sillasta lounaaseen. Soikea kivilatomus on Kalddasjoen pohjoisrannalla, vain puoli m joen pintaa korkeammalla olevalla pienellä kumpareella, jonka läpi kulkee Kalddasjoen rantaa seuraava kalamiesten käyttämä polku. Latomus on pienellä aukiolla. Sen koko on 145 x 105 cm.
Vuoden 2020 inventoinnissa ei havaittu kivilatomusta. Luultavasti kyseessä on alun perin ollut moderni kivilatomus, sillä se on sijannut joen tulva-alueella.

Uruniemi, Metsänhoitajan virkatalo (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Inarijärven Juutuanvuonon eteläosassa, Uruniemen ja Nukkumajoen suun välissä, entisen metsänhoitajan virkatalon pihalla. Virkatalosta on jäljellä perustukset, maakellari ja lautainen vaja. Pusikoituneella ranta-alueella on myöhemmin sijainnut myös saha.
Itkonen v. 1910 kertoo, että paikalla on sijainnut pitkänpyöreä kotasijan syvennys ja kuusi kivettyä liettä, jotka ovat tuhoutuneet virkatalon rakennustöissä. Lautavajan edustalta, järven puolelta on löytynyt vuoden 1990 tarkastuksessa noin 7 m x 7 m alalta kvartseja (KM 26702:1-4). Vuoden 2008 inventoinnissa voitiin todeta, että asuinpaikka on täysin tuhoutunut.

Niesakero, kaakko (Taide)
Historiallinen; Kohde on sijainnut Talvilaki- ja Niesakero-nimisten vaarojen ja jängän välissä olevalla pienellä kangassaajolla eli hiekkapohjaisella suosaarekkeella. Metsähallituksen kuvatauluin varustettu eräpolku kiertää jängän reunaa saajon pohjois- ja itäpuolitse lähimmillään n. 50 m päässä kohteesta. Saajon kaakkoislaidan keskiosassa on ollut kuviokelo eli kelomänty, jonka rungon pinnalle puun pohjoispuoleiselle kyljelle on kaiverrettu ihmishahmoinen kuvio.
Kuva muistuttaa miehen hahmoa, ja siinä on yhtäläisyyksiä kalliomaalausten ja lapinrumpujen ihmiskuvioiden kanssa. Kuvion korkeus on n. 0,7 m ja maksimileveys 0,32 m. Korkeus maanpinnasta on ollut 0,6 m. Kuvion päälle on kasvanut osittain uutta kaarnaa. Kelo on ajoitettu dendrokronologisesti vuosiin 1660-1839 ja kaiverruksen pinta tasolle 1835. Osittain kuvan päälle kasvanut kaarnakerros viittaisi siihen, että kuvio on veistetty puuhun sen vielä eläessä.
Kelo on kaatunut 1998-2003, ja kuvio-osa on toimitettu syksyllä 2003 Kolarin kotiseutumuseolle Sieppijärvelle, jossa se on luetteloitu museon kokoelmiin numerolla 1259 ja asetettu näytteille.

Jakkarasaari 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalta löytöinä kvartsia ja liusketta.

Viitajärvenlehto 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kalkkimaan kaakkoispuolella, Viitajärvenlehdon pohjoisosassa olevassa kivikossa. Paikalla on yksi rakkakuoppa, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys 30 senttimetriä. Kuopan ajoituksesta ja käyttötarkoituksesta ei voi sanoa mitään.

Koivuniemi Plassimaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylläsjokisuussa. Ylläsjoen suun tienoilta on löytynyt useita
kiviesineitä. Näiden irtolöytöjen lisäksi jokisuun pohjoispuolisen niemen eteläosassa olleesta perunapellosta on havaittu asuinpaikkalöytöjä. Asuinpaikan koekaivauksissa uusia löytöjä ei juurikaan tehty, joten niemen kärkeä voitaneen pitää pitkälti loppuun tutkittuna. Myöskään inventoinnissa 2010 ei löytöjä havaittu alueelle tehdyistä joistakin koekuopista huolimatta.
Tiedon mukaan kuitenkin myös niemenkärjestä koilliseeen olisi tienteossa löytynyt useita kiviesineitä ym. löytöjä (34073:1-4). Koivuniemen Plassimaan ja sen koillisen puoleisella alueella on sittemmin kahdessa vaiheessa tehty koekuopitusta vuonna 2013. Vain niemen kärjestä todettiin vähäisiä merkkejä alueella sijainneesta asuinpaikasta muokatussa viljelykerroksessa. Muualla ei todettu merkkejä muinaisjäännöksestä. Tämänhetkisen käsityksen mukaan ei suojeluun ole tarvetta.

Käärmekangas (1000009231) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Laivajärvelle vievän tien itäpuolella. Käärmekankaan pohjoispäässä on soranottoa. Soranottoalueen eteläpuolinen palsta on avohakattu ja aurattu. Tämän hakatun alueen eteläpuolella sijaitsee kivirakka. Rakan länsireunalla on yksittäinen rakkakuoppa, jonka halkaisija on 1 metri ja syvyys 0,40 metriä.

Röytänniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Niemellä sijaitsee nykyään Tornion satama-alue, teollisuusrautateitä ja laajat lautatarha-alueet. Paikalla ollut jatulintarha on tuhoutunut voimakkaan maankäytön vuoksi. Aluetta, jolla jatulintarha on sijainnut on mahdotonta sanoa tarkasti.

Vakkalanrahka (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde on sijainnut Simon keskustasta 7 km länteen, kalasatamaan johtavan tienristeyksen länsipuolella, satamasta 800 m itään. Maasto on ollut kapeaa ja kivikkoista harjannetta. Paikalla on 1887 tietojen mukaan sijainnut "jättiläisuuni". Inventoinnissa 1991 on osin maa-aineksen tuhoamalta harjanteelta matala epämääräinen rakkakuoppa. Vuoden 2001 inventoinnin mukaan alue ja muinaisjäännös on täysin tuhoutunut soranoton ja rakentamisen takia.

Haudanperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ounasjoen länsirannalla. Paikalla on sijainnut Kittilän vanha markkinapaikka. Nykyisin alue on vettynyttä peltoa. Paikalla on pidetty markkinoita vielä 1980-luvulla.
2023: Kohdekoordinaatit on merkitty nykyisen S-marketin kaakkoispuolelle. Markkinapaikaksi mainitaan alangossa oleva pelto (palstatunnus 34:15). Vuonna 1998 alue todettiin voimakkaasti muutetuksi, entinen peltokaista vettyneeksi ja linjatuksi täyteen vesijohtoja ja kaivoja.
Pellon alueella tilanne vaikutti muuttumattomalta, pelto oli vuoden 2023 inventoinnin aikana osin veden alla. S-marketin parkkialueen itäpuolella alkuperäiset maakerrokset ovat hävinneet, parkkialueen itäreunalla on tehty maansiirtotöitä.

Vähä Himovaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tengeliönjoesta kilometrin pohjoiseen ja Tornionjoesta 2 km itään olevan Vähä Himovaaran itäreunalla. Paikalla on vaaran reunaa kulkeva metsätie ja ajoura etelään sekä laaja vanha sorakuoppa. Paikalta on löytynyt kiviesineitä ja kvartsia. 2001 sorakuopan pohjoispuolella olevalla ehyellä kankaalla kulkevasta rajalinjasta 280 m etelään tavattiin pari palanutta kiveä. Mikäli paikalla on ollut asuinpaikka, on se hiekanotossa käytännössä tuhoutunut melkein kokonaan.

Kaapinniemi (1000010462) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hammasjärven Kaapinniemen itärannalla. Paikalta on löydetty kvartsiesineitä, -iskoksia ja palanutta luuta. Löytöjen ja maaston perusteella kyseessä on todennäköisesti kivikautinen asuinpaikka. Vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä ilmoitetusta kohdasta ei nyt löydetty mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaa­vaa. Hammasjärveä on säännöstelty, mikä on voinut tuhota paikalla mahdollisesti olleet rakenteet ja Iöydöt.

Joona 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 27 kilometriä itäkaakkoon ja Raanujärvestä noin 5 kilometriä pohjoisluoteeseen. Matalajokea kohti laskevassa Palovaaran länsirinteessä kulkevan tien itäpuoleisessa leikkauksesta on tavattu asuinpaikkaan viittaavaa kvartsia. Noen tahriman harmaan tai punaiseksi palaneen hiekan likamaa ulottui profiilissa noin 10 - 15 senttimetrin (paikoin 25 senttimetrin) syvyyteen. Paikka on vaaranrinteen terassimaisesti laskevassa niemekkeessä ja topografialtaan otollinen esihistorialliselle asutukselle, joka paikan korkeuden perusteella todennäköisesti ajoittuisi mesoliittiseksi.
Vuoden 2011 inventoinnissa paikalla ei tehty uusia havaintoja, mutta koekuoppia ei liene tehty alueelle. Tien itäpuolella on peruskartan mukaan kaksi pienehköä (noin 30x40 ja 40x60 m suurimmillaan) sorakuoppaa. Nämä sijoittuvat kuitenkin 1984 inventoinnin löytöpaikkaa ehkä pari-kolme metriä ylemmäs vaaran rinteeseen.
Tarkastuksessa 2016 ei havaintoja asuinpaikasta myöskään tehty, joten on katsottava, että maantien itäpuoleinen mahdollinen pienialainen kivikautinen kohde on tuhoutunut tienteossa.

Ahkiovaaran kaula (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pellon kirkosta noin 28 kilometriä etelään Ratasjärven itäpuolella. Ahkiovaaran pohjoispäässä metsätien eteläpuolella on vaaraan johtavasta polusta noin 15 metriä länteen kookkaista kivistä ladottu soikea tulisija jängän reunassa.
Tulisija on kooltaan noin 1 x 1,3 metriä ja korkeutta sillä on 0,3 - 0,4 metriä. Keskellä on arinana maakivi ja lattea liuskekivi. Kivet ovat nokisia ja kuumuuden rapaamia. Arinan pohjalla hiekka oli punaruskeaksi ja harmaaksi palanutta. Lieden ulkopuolella nokimaa ulottui noin 10 senttimetrin syvyyteen. Viereisessä suojänkässä on ilmeisesti sijainnut vedenottopaikka.
2014: Polun kohdalla on vaaran laaja-alaisten hakkuiden seurauksena syntynyt leveä ajoura, ja metsätien eteläpuoleinen alue on tasoitettu noin 60 x 25 m laajalla alalla, missä on ollut puiden varastointi - ja kuormausalue. Muinaisjäännösrekisterin koordinaattipiste sijaitsee tasoitetulla alueella. Ympäristöä tarkastettiin tarkasti länsipuolisen kosteikon reunalla, etelässä mäen rinteellä sekä tien reunoilla metsätien molemmin puolin ja todettiin, että ilmeisesti paikalla ollut potaskauuni on tuhoutunut. Myöskään ei löydetty merkkejä vuoden 1986 inventointiraportissa mainitusta mahdollisesta toisesta potaskauunista. Tien pohjoispuolella on pieniä sorakuoppia.

Kirkonkylä Haminasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keminmaan vanhan kivikirkon kohdalla Kemijoessa on ollut saari, joka on jäänyt voimalaitosrakentamisen yhteydessä Isohaaran voimalaitoksen patoaltaan pohjaan. Paikalla on sijainnut Kemin keskiaikainen markkinapaikka. Kohteella on tehty 1940-luvulla markkina-aittojen pohjien kaivauksia. Löytöinä on saatu muun muassa lasitettua keramiikkaa, lasinpaloja, liitupiippuja ja rahoja.

Uruniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Uruniemi sijaitsee Inarijärven Juutuanvuonon etelärannalla, Honkalahden itäpuolella. Uruniemessä on toiminut vuosikymmeniä leirintäalue, joten se maaperä on muokattu ja täytetty. Vuoden 1988 inventoinnissa Uruniemen talon itäpuolelta, rantasaunan takaa löytyi kivetty liesi, jonka päällä kasvoi koivu. Vuoden 2008 inventoinnissa todettiin, että saunan tilalle oli rakennettu kaksi mökkiä ja paikalle oli tuotu täytemaata. Uruniemen alueella olevat muinaisjäännökset ovat tuhoutuneet.

Sääskiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kemijärven kirkosta noin 22 kilometriä kaakkoon. Askanselän pohjoispuolella oleva Sääskiniemi oli jo vuoden 1990 inventoinnin aikaan saarena, jonka lounaisrannalla oli parissa kohtaa vähäisiä kivikautisen asutuksen jälkiä. Rannat olivat jo tuolloin voimakkaasti huuhtoutuneita. Kartan ja ilmakuvan perusteella kohde näyttää sittemmin jääneen veden alle.

Kontionojansuu (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kontionojansuu sijaitsee Inarijärven Partakonselän länsirannalla, Kontiojärvestä Inarijärveen laskevan Kontionojan eteläpuolella, Kontionharjun pohjoisosassa. Tiedonannon mukaan talon peltoa ensimmäisen kerran 1950-luvulla käännettäessä kynnöksestä tuli esiin useita liesikiveyksiä, hiiltä sekä palanutta luuta.
Vuoden 2008 inventoinnissa voitiin vain todeta, että entinen pelto on heinittynyt, sillä se ei ole enää käytössä. Paikka on luultavimmin tuhoutunut viljelykäytössä.

Nikulanperä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Nikulanperä sijaitsee Inarijärven Juutuavuonon etelärannalla, Lapinojansuun itäpuolella. Nikulanperäntien ja vanhan pellon reunasta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 25461:1-2).
Paikalla on ilmeisesti sijainnut kivikautinen asuinpaikka, sillä sotien jälkeen peltoa käännettäessä löytyi törmältä useita tulisijoja ja hiiltä (suullinen tiedonanto). Paikka on tuhoutunut, koska viime vuosina peltoa käännettäessä ei ole löytynyt mitään merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta. Uuden tien rakentaminen 1990-luvulla on varmasti tuhonnut loputkin muinaisjäännöksestä.

Simojärvi Hautasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Perimätiedon mukaan saarella on kesäkalmisto. Simojärvessä on myös toinen Hautasaari (ks. Ranua Välttämönselkä Hautasaari 683 01 0087).

Alinen Korpikoski 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hiekanotossa todennäköisesti tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka Alisen Korpikosken rannan alla,valtatien näköalalevennyksen kohdalla, Ylisen Korpivaaran varsin jyrkässä länsirinteessä, vanhan hiekkakuopan kohdalla. Alisen Korpikosken löytöpaikka 1 sijaitsee noin 600 m pohjoiseen. Paikalta on kaksi tummaa kiviesineen teräkatkelmaa hiekanottopaikan ylälaidan keskivaiheilta. Niistä pohjoiseen on löydetty kvartsi-iskoksia ja ylälaidan leikauksessa on havaittu nokinen ja punaiseksi palanut värjäymä. Löytöalue on noin 80 m valtatiestä itään ja 20 m joenpintaa ylempänä. Ilmeisesti paikalla on ollut asuinpaikkaterassi, joka on pääosin tuhoutunut. Hiekkakuoppa on osittain tasoitettu, eikä hiekkaa liene enää otettu. Noin 50 m pohjoiseen on ilmeisesti vanha tiilenpolttopaikka.
Vuoden 2020 tarkastuksessa kohteen todettu tuhoutuneen.

Kalliovaara 3 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; 2000 inventointikertomuksen mukaisesti Kalliovaaran itäreunaa kiertävän tien länsipuoliselta polulta on sijainnut hiekkamaassa ladottu kiveys, joka on tulkittu mahdolliseksi liesikummuksi. Vuoden 2020 tarkastuskäynnin aikana latomuksen alue todettiin tuhoutuneen maanotossa.
Kohde on tuhoutunut.

Kalliovaara 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaan kohteessa on kaksi kuoppajäännöstä, joiden funktio on tuntematon. 2020 tarkastuskäynnin aikana jäännöksen alue todettiin tuhoutuneeksi maanotossa.
Kohde on tuhoutunut.

Kalliovaara 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Varhaismetallikautinen; Vuoden 2000 inventointikertomuksen mukaisesti Kalliovaaran koillisreunalta läheltä Hetejänkää on löytynyt pieni mahdollinen pyyntikuoppa noin 15 metrin päässä pohjoiseen vaaran reunaa kiertävältä polulta. Tarkastuskäynnin aikana alue todettiin tuhoutuneeksi maanotossa.
Kohde on tuhoutunut.

Kivikautinen; Paikalla on ollut kivikautinen asuinpaikka, joka on tutkittu koekaivauksin 1962 ja tuhoutunut patoa rakennettaessa. Paikalta on kiviesinelöydöt KM 15668:2-3 ja koekaivauslöydöt KM 15669:1-318. Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen.

Kivikautinen; Kohde on sijainnut noin kilometrin Neitilän talosta etelään, jokitörmässä. Paikalta on löytynyt 1962 kvartseja ja kohdassa on tehty koekaivaus 1964. Löydöt KM 16495:1-42. Asuinpaikka on sijainnut säännöstelyrajan yläpuolella, mutta on ilmeisesti tuhoutunut.

Laukkuaapa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Ossauskoskelta runsas 3 km kaakkoon, Laukkuaavan lounaispuoleisella, kaakosta luoteeseen suuntautuvalla hiekkaharjanteella. Harjanteen kapeimmalla kohdalla on pieni kotitarve hiekkakuoppa (noin 15x20 m), jonka reunoilla todettiin melko runsaasti kvartsi-iskoksia. Kuoppa on tuhonnut vain osan asuinpaikasta, joka jatkunee kannasta kaakkoon ja suon reunaa kohti lounaaseen. Kannas kohoaa tässä vain 1-1,5 m suonreunaa ylemmäs. Metsä on joskus äestetty, mutta jo peitteinen tarkastusaikana vuonna 2009. Pari kvartsia löytyi myös harjannetta pitkin kulkevalta tieuralta luoteesta noin 200 m. On epäselvää, olivatko ne paikallaan vai ehkä peräisin mainitusta hiekkakuopasta. Muualla harjanteen alueella ei merkkejä muinaisjäännöksestä havaittu.
Kohteen on vuonna 2020 todettu tuhoutuneen hiekanotossa.

Muurolan Puustelli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on sijainnut Kemijoen itärannalla, Muurolan kylän kohdalla. Paikka on mainittu "kiviaseiden sepintäsiana" 1879, jolloin on löydetty hioinlaaka ja kiviesineitä. Vain pieni osa asuinpaikasta on ehditty tutkia 1956 ennen Kemijoen säännöstelyä. Löydöt muun muassa kampakeramiikka ja runsaasti kvartsi- ja kivilajiivilajiesineistöä.

Siikaniemi 1-3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valajaskosken altaaseen pääosin uponnut Siikaniemi on nykyisin kivin tuettu ja vesakoitunut niemeke. Paikalla oli kivikautisia asumuspainanteita, paalunsijoja ym. kotarakenteiden jälkiä. Kohde kuuluu kokonaisuuteen, joka tunnetaan nimellä Illi 1. Tähän kohteeseen sisältyvät kaivausalueet Siikaniemi 1-3.
Vuoden 2019 inventoinnissa todettiin, että kaivausraportin 1958/1960 kuvauksen perusteella voisi pieni osa asuinpaikan pohjoisosaa olla säilynyt korkeudella 74 – ja 75 m mpy patoaltaaseen etelään pistävän niemen kohdalla. Aluetta ei tutkittu tarkemmin.

Kivikautinen; Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen, joka on pahoin Kemijoen säännöstelyn tuhoama. Asuinpaikalla on tehty pieni koekaivaus 1964. Löydöt KM 16494:1-78. Kohde on kokonaan tuhoutunut säännöstelyn ja voimalaitosrakentamisen takia.

Kivikautinen; Kohde kuuluu Neitilän asuinpaikkakokonaisuuteen, joka on pahoin Kemijoen säännöstelyn tuhoama. Paikalta on löydetty muutama kvartsi 1962. Koekuopista ei 1964 löydetty mitään. Asuinpaikka on jäänyt kokonaan veden alle.

Karila (1000016780) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde on sijainnut Luusuan itärannalla, mutta on säännöstelyn takia jäänyt Kemijoen pinnan alle. Paikalta on löytynyt 1930-luvulla peltoa raivattaessa pienestä kummusta rautakautinen keihäänkärki KM 10661. Paikalle 1938 tehdyistä kaivauksista ei ole saatu talteen löytöjä. Kaivettu kohta on tulkittu havaintojen perusteella (palanutta maata, nokimaata) nuotionsijaksi.

Rivinokka (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Ajoksen koilliskärjessä on Castrenin ja Europpaeuksen mukaan sijainnut useita jatulintarhoja. Ne tiedetään hävitetyn 1922-23. Alue on nykyistä Veitsiluoto Oy:n varasto- ja jätealuetta. Kohdealue on tarkastettu 1962 ja Kemin inventoinnissa 1990.

Murhaniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kemin edustalla sijaitsevan Ajoksen saaren kaakkoisesssa Murhaniemessä on radiamajakan luona sijainnut sittemmin hävitetyksi todettu jatulintarha. Vuoden 1962 tarkastuksessa satamakapteeni Ahon huvilan luona todettiin ehjä jatulintarha, jota ei kuitenkaan paikannettu 1990 inventoinnissa. Talon eteläpuolella rantatasanteella havaittiin epämääräisiä, lähinnä maakivistä muodostuneita kivikehiä, joita ei kuitenkaan pidetty ihmisen rakentamina. Kohdetta on siten pidettävä tuhoutuneena.

Kortejärvenkangas (1000018071) (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Simon puoleisessa Karsikkoniemessä, Kemin kaupungin keskustan kaakkoispuolella, aivan kuntien rajan pinnassa. Kortejärvenkankaan-Aaltokankaan muinainen niemi sijoittuu nykyisin 15 m mpy. osoittaman korkeuskäyrän vaiheille, jonka Simon puoleisessa osassa sijaitsevat Pirttirakan laajat kivikkoalueet. hiekkadyynialue.
Vuonna 1993 Kemin puolella Aaltokankaalla paikannettiin soikea kiviröykkiö ja sen viereinen kivilatomus, jotka tutkittiin 1995. Molemmat olivat löydöttömät.
Samassa yhteydessä näihin mahdollisiin hautaröykkiöihin liittyvää asuinpaikkaa etsittäessä koekuopitettiin myös Kortejärvenkankaan aluetta Simon puolella. Täällä havaittiin pari maanpinnalle erottuvaa kuopannetta. Näistä toinen osoittautui puoliksi tutkittaessa palaneita kiviä sisältäväksi keittokuopaksi. Toiseen painaumaan tehtiin aianoastaan koekuoppa. Keittokuoppa oli halkaisijaltaan noin 1,5 m ja noin 0,45 m syvä. Se sisälsi hiilensekaisen palaneen kiveyksen, mutta oli löydötön, kuten muutkin alueelle tehdyt koekuopat ja toinen heikompi painanne. Keittokuopan puuhiilinäytteen ajoitus oli 1610+/- 80 BP (Hel-3826). Tulkinnan mukaan Kortejärvenkankaan keittokuoppa ja Aaltokankaan röykkiö voivat osoittaa samanaikaista vanhemman rautakauden asuinpaikkaa ja kalmistoa.
Vuonna 2009 Karsikkoniemen ydinvoimalan mahdolliseen sijoituspaikkaan liittyvässä inventoinnissa Kortejärvenkankaan keittokuopan alueelle tehtiin koekuopituesta. Edelleen painanteena erottuvan tutkitun keittokuopan ohella paikalla ei kuitenkaan havaittu mitään merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Alueella havaittiin ainoastaa muutamia erittäin rapautuneita kiviä puhtaassa pohjahiekassa, jotka voivat liittyä keittokuopan käyttöön. Tämän tutkimuksen perusteella alueella ei enää ole puoleksi kaivamattoman keittokuopan ohella suojeltavaa arkeologista kohdetta.
Vuoden 2012 inventoinnissa havaintoja muinaisjäännöksestä ei myöskään tehty.

Moottorirata (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Varhaismesoliittiseen kivikautiseen asuinpaikkaa viittaavia kvartseja sekä palanutta luuta Kolarin keskustan pohjoispuolella, kahden rautatielinjan välisen moottoriradan eteläpuolella avohakkuualueella. Moottoriradan ”lipunmyyntikojusta” löytöpaikalle on noin 235 metriä kaakkoon ja itse kilparadan eteläosasta löytöpaikalle on noin 55 metriä etelään. Koillisesta virtaavalle meanderoivalle Niesjoelle on löytöpaikalta suoraan itään mitattuna matkaa 300 – 340 metriä.
Löytöpaikka on kartan 165 metrin korkeuskäyrän kohdalla, jossa on
havaittavissa matala muinainen rantapenger. Löydöt olivat metsätyökoneen pyörän uurtamassa lounaiskoillissuuntaisessa urassa kivettömässä hienossa hiekkamaassa. Hakkuualue on puunkorjuun jäljiltä vaikeakulkuista ja laajalti hakkuujätteiden peitossa.
Metsähallituksen KMO-inventoinnin yhteydessä paikka tarkastettiin v. 2014, eikä löytöjä havaittu. V. 2016 tarkastuksessa (Museovirasto) asuinpaikan tulkittiin kokonaan tuhoutuneen moottoriradan laajennuksessa.

Jauhoniva 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muonionjoen itärannalla, Aholan talosta 135 m luoteeseen on muutoin kivikkoisessa moreenimaastossa hiekkamaaperäinen ja vähäkivinen tasanne rannan tuntumassa, vanhan rantatörmän äärellä, pienen purouoman suun luoteispuolella. Paikalle tehdystä koekuopasta löytyi selkeä kvartsi-iskos ja toisessa lähelle tehdyssä kuopassa havaittiin palaneita kiviä. Kuudessa muussa paikalle tehdyssä koekuopassa ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa, minkä vuoksi paikka arvioitiin suuremmaksi osaksi jokeen sortuneeksi tuhoutuneeksi asuinpaikaksi. Löytöpaikan koillispuolella on korkeamman törmän päällä täysin metsittynyt betoninen rakennuksen pohja. Kohde tarkastettiin elokuussa 2014 eikä alueella havaittu jälkiä kivikautisesta toiminnasta.

Rönkönoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pikku Hangasselkä sijaitsee E4 tien länsipuolella ja Hangasojan eteläpuolella. Pikku Hangasselän ja E4-tien välissä virtaa pieni Rönkönoja, joka laskee Pikku Hangasselän koillispuolella Hangasojaan.
Rönkönojalle kulkee pistotie E4-tieltä, joka kulkee ojan itärantaan. Tuhotun hiilimiilun jäännös sijaitsee aivan Rönkönojan länsirannalla. Miilu on tuhottu maan tasalle saakka. Hiiltä sisältävän alueen halkaisija on noin 10 m. Noin 5 m miilunjäännöksestä länteen sijaitsee ilmeisesti toinen miilunjäännös, jonka halkaisija on 8 m.

Haukkajärvi (1000020527) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee 21 kilometriä Ivalon kirkonkylältä koilliseen Haukkajärven länsirannalla. Koko järven länsiranta laskee Haukanpesävaarasta jyrkästi Haukkajärveen. Maasto on melko vaikeakulkuista, paikoitellen on suuria kiviä ja järven pohjoisosassa on suota. Alueella kasvaa mäntymetsää ja maaperää peittää paksu, ehyt turvekerros, minkä vuoksi "maantasaisia" muinaisjäännöksiä on hankala havaita.
Paikalle johtaa metsäautotie. Metsäautotien päässä olevalla tontilla on tietöistä johtuen kuorittu turvekerros pois, jonka johdosta maaperä on paljastunut. 165 metrin terassilla on yksi reunakehällinen liesi. Liesi on kooltaan noin 1mx0,8m ja muodoltaan soikea. Lieden kivet ovat näkyviltä osiltaan noin 10-15 cm kokoluokkaa. Lieden iästä on vaikea sanoa mitään, paitsi että se ei ole aivan resentti. Ympäristössä ei ollut havaittavissa muita rakenteita, eikä koepistoissa havaittu myöskään mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Kohde tarkastettiin vuonna 2014, jolloin voitiin todeta, että liesi on tehty paikalle tienteon yhteydessä ajetun maa-aineksen päälle. Täten sen ikä on vain muutamia kymmeniä vuosia.

Paksuniemi (1000021198) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saittajärven Paksuniemessä. Paikalla on pienen tuvan jäännös, joka erottuu neliön muotoisena maapenkkinä. Maapenkissä on muutamia perustuskiviä. Rakennelman koko on 3 x 2,5 metriä. Pitkät sivut kulkevat idästä länteen. Tuvan länsipuolella on tulipaikka, jossa on 1960 luvun tiiliä. Rakennelman päällä kasvaa pieni kuusi. Maapenkki on 50 cm korkea ja 70 cm leveä. Koko asuinsija on muuta maata korkeammalla.
Viereisellä nuotiolla on tiiliä joissa luvut LLI -65 ja -1-65. Tällä kohtaa on ilmeisesti sijainnut 1960 -luvun kartoissa merkattu kämppä.
Vanha saamelaisasumus 1600–1700 luvulta. Paikalla on luultavasti ollut kalakenttä kuten viereisessä Pitkäniemenkin kärjessä ja järven lounaiskulmassa.

Ristimella (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äkäslompolon pohjoispuolen soistuneesta rannasta 150 m olevan muinaisrantatörmän reunassa. Maankäyttö ja loma-asutus on pitkälle tuhonnut asuinpaikan. Paikalta on löytöinä tuuran kärkikatkelma, kvartsia ja palanutta luuta. Muinaisen rantatörmän läheisyydessä havaittiin hieman löytöjä sekä mahdollista kulttuurimaata entisen pellon muokkauskerroksen alla. Kuitenkin rinnettä pohjoisen suuntaan koekuopitettaessa nämä havainnot loppuivat entisellä pelto- tai niittyalueella.
Pieni osa asuinpaikkaa lienee vielä säilyneenä Äkäslompolon asemakaavan Ristimellan laajennusalueella korttelin 595 tontin 3 eteläosassa sekä sen eteläpuoleisen tontin 2 rakentamattomassa koillisreunassa.

Juustovuopaja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen - varhaisemetallkautinen asuinpaikka, joka oli pääosin tuhoutunut hiekanotossa 1960-80-luvulla, paikannettiin Kitisen voimalaitossuunnitelmien takia tehdyssä inventoinnissa 1987. Juustovuopajan lammen - entisen jokiuoman - rantatörmän reunasta todettiin kvartseja noin 40 m matkalla. Vuonna 1989 toteutettiin pienimuotoinen koekaivaus. Havaintojen perusteella hiekkaa oli otettu inventoinnin jälkeenkin alueelta. Jokitörmän ja hiekkakuopan reunan väliselle kannakselle avattiin 18 kappaletta neliömetrin laajuisia koekuoppia sekä kahdeksan pienempää koekuoppaa.
Pintalöytöinä saatiin hieno tasakantainen kvartsinuolenkärki. Kvartsilöydöt tulivat varsinaisesti kahdesta koekuopasta, joiden joukossa oli ainakin kaksi kaavinta. Muut asuinpaikkaan viittaavatmerkit maaperässä olivat väjäiset tai olemattomat ja myös maaperäanalyysin perusteella fosfaattiarvot olivat varsin vähäiset.
Paikka lienee sittemmin kokonaan tuhoutunut alueen ns. maisemanhoitosuunnitelmien toteutuksessa.

Hangaslehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Vuoden 1999 inventoinnin yhteydessä löytyneet pyyntikuopat sijaitsevat Madetkoski-Vuotso väliseltä tieltä Hangaslehtoon poikkeavan hiekkatien molemmin puolin moreeniharjun suohon laskevalla itärinteellä. Tien eteläpuolinen pyyntikuoppa on 50 cm syvä, vallillinen, soikea ja halkaisijaltaan 2 metriä vallien sisäreunasta mitattuna. Tien pohjoispuolinen pyyntikuoppa on 33 cm syvä, soikea, valliton ja halkaisijaltaan 1,5 metriä.
Vuoden 2012 inventoinnissa paikalta ei havaittu merkkejä pyyntikuopista. Harjanteen reunalla, kohdassa jossa maasto laskee suoalueelle, on tien molemmin puolin levennykset juuri sillä kohdalla johon pyyntikuopat on merkitty karttaluonnokseen. Tien pohjoispuolella levennys on suurempi ja näyttää että kuoppa on tuhoutunut sen alle. Mahdollisesti myös tien eteläpuolella ollutta levennysaluetta on laajennettu ja kuoppa on mahdollisesti tuhoutunut.

Konttajoki 1 Roitikoski Myllyrova (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Roitokoski on Konttajärven kylän vanha myllypaikka. Kosken länsirannalla, korkean rantapenkereen päällä ovat Myllyrovan ja Alarovan vanhat tilakeskukset ja pellot. Koskeen ja läheiseen asutukseen liittynyt mylly on kadonnut todennäköisesti joen aikaisempien kunnostustoimien yhteydessä. Mahdollisesti mylly on sijainnut sivu-uomassa kosken länsirannalla.
Nykyisin paikalla on mm. raivauskivikkoa. Kohde on todennäköisesti tuhoutunut.

Kivikautinen; Kvartsien löytöpaikka sijaitsee 5,2 kilometriä Tulppiosta pohjoiskoilliseen Loitsana -nimisen lammen itä-puolella korkeahkon törmän päällä olevalla terassilla. Törmä laskee suolle, jonka halki kulkee Soklioja. Kohde on helposti saavutettavissa malmioalueelle vievältä tieltä. Alueella kasvaa sekametsää: pääasiassa mäntyä ja koivua, aluskasvillisuus on niukkaa, pääasiassa varpuja. Maaperä on hiekkaa. Löytöpaikka on avointa kenttää, joka ei kaikilta osin vaikuta luontaiselta ja sillä on tehty koeporauksia, jonka jälkinä alueelta löytyy mm. kairasydämiä.
Kohde löytyi vuoden 1988 inventoinnissa, jolloin alueelta kerättiin joitakin kvartseja. Myös vuoden 2008 inventoinnissa saatiin kvartseja pintalöytönä, mutta koekuopista ei löytynyt mitään.
Vuoden 2013 inventoinnissa sekä avointa kenttää, sen pohjoispuolella olevaa notkelmaa, että itäpuolella olevaa ehjää metsää koekuopitettiin tuloksetta. Itse kentän alueella kuopissa oli pääasiassa löysää irtohiekkaa ja monesta kuopasta löytyi kairasydämiä. Osassa kuoppia pintamaannos puuttui kokonaan ja jäljellä oli vain hieman rikastumiskerrosta. Metsän puolella on normaali podsolimaannos, mutta näistä koekuopista ei saatu lainkaan löytöjä tai muita asuinpaikan merkkejä. Myöskään kuoritulta kentältä ei löydetty mitään. Todennäköisesti paikalla mahdollisesti ollut kivi- ja/tai varhaismetallikautinen asuinpaikka on tuhoutunut kokonaan koeporauksissa.

Takalahti (1000018680) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalkkiuuni sijaitsee Ajoksen Takalahden pohjoispuolella Murhaniemeen vievän tien eteläpuolella ja sen pohjoispuolitse kulkee sähkölinja. Ajoksen laaja hiekanottoalue on sen pohjoispuolella.
Kalkkihautaa ympäröi maavalli ja kaivanto on syvä. Maavallin reunoilla kasvaa harvakseltaan
iäkkäitä mäntyjä ja koivuja. Myös katajapensaita on runsaasti. Haudan kivisiä sisäreunoja peittävät sammaleet. Kalkkihaudan pohja on kivinen ja lehtien sekä risujen peittämä.
Kaivanto on alkuperäisessä muodossa, eikä sitä ole käytetty roskakuoppana tai täytetty.
Ajoksen kalkkiuuni on tyypiltään hevosenkengän muotoinen ja uunin laidoilla näkyy kivivuoraus. Uuni on 6,5 m pitkä ja 3,0 m leveä ja sen suuaukko on etelänpuolella. Koko muodostuma maavalleineen on halkaisijaltaan n. 10 m. Alueella on runsaasti palaneita ja palaamattomia kalkkikiven kappaleita. Ilmeisesti lähistöltä on löytynyt kalkinpolttoon soveltuvaa dolomiittia. Perimätiedon mukaan Takalahden rannalla olisi kyseinen kalkkiuuni ollut käytössä 1800-luvun, jolloin merenranta oli lähellä kalkkiuunia. Veden saanti oli tarpeen kalkin sammuttamiseksi. Alueella on ilmeisesti sijainnut myös kalkkihuone, joka on jo hävinnyt ennen sotia.
Kalkkihauta on selvästi havaittavissa maastossa ja se on merkitty yleiskaavaan kiinteää muinaisjäännöstä osoittavalla kohdemerkinnällä SM.Kalkkiuuni kartoitettiin vuonna 2013.
Kalkkiuuni on tutkittu kokonaisuudessaan suunnitellun maankäyttöhankkeen kohdalta syksyllä 2015 myös pienehköä kaivinkonetta käyttäen. Uuni varmistui rinteeseen kaivettuun kuoppaan tehdyksi maauuniksi, jossa oli yksinkertainen kylmämuurattu seinämä sekä maavallia. Kalkkikivestä ladottu tulipesä oli suuosaltaan purettu, mutta osin varsin hyvin säilynyt. Mahdollisesti siinä on ollut kaksi tulipesää. Sitä oli käytetty ainakin kahdesti, mutta viimeisen polton jälkeen uuni oli hylätty. Jäännöksiä palaneista polttopuista saatiin myös ajoitettavaksi.
Uunin koillispuolella todettiin mahdollisen kalkkilavan jäännökset ja sen kaakkoispuolella nelikulmainen maavalli, mahdollisesti lyhytikäisen asumuksen jäännökset. Vallissa ja sen Tutkimusten jälkeen kohde entisöitiin ulkoisesti ennallaan. Ympäristössä ei todettu kulttuurikerroksia tai selkeitä rakenteita.
N. 150 m uunista kaakkoon todettiin lisäksi muutamia pyöreitä kivikasoja. Ne voivat liittyä merimerkkeihin tai 1900-luuvn alun suurjännitepylvääseen.

Ulvomaselkä (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pyhäjärven koillispuolella hekkakuolpunassa, jossa kasvaa harvakseltaan mäntyjä, aluskasvillisuus on niukkaa ja puuttuu osaksi kokonaan dyynimuodostelman päältä.
Kohteessa on suorakaiteen muotoinen liesi, jonka koko on 1,5 x 0,9 metriä. Pitkät sivut kulkevat kaakosta luoteeseen, järvelle päin. Turpeesta on esillä kuuden kiven yläpuoli. Lieden kaakkoispäädyssä ja koillisreunassa kivet muodostavat rivin.

Aho (1000041001) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on tutkittu kaivauksin vuosina 1979 ja 1982 kahden tai mahdollisesti kolmen asuinrakenteen sekä kahden rautasulaton
jäännökset.
Ahon tontin aineistoa leimaa monipuolinen metallin, lähinnä raudan, jalostukseen ja käsittelyyn liittyvä aineisto. Sulattojen lisäksi alueelta dokumentoitiin kahden ahjon jäännökset sekä runsas rautaesineaineisto, joka koostui hyvin erilaisista työ- ja tarvekaluista.
Radiohiiliajoitukset Ahon tontin yhdestä sulatosta sekä kaivausalueen viereisen peltosaran likamaasta ajoittuvat myöhäiselle keskiajalle, mutta näitä ajoituksia ei voi yhdistää muihin konteksteihin eikä esineistöön. Aineisto ajoittuu esineistön perusteella 1600–1700-luvuille. Mukana on useampia 1500-luvun lopun Juhana III:n lyöttämiä hopearahoja, mutta ne eivät yksinään ajoita kontekstia 1500-luvulle. Rahojen käyttöikä
huomioiden ne viittaavat ennemminkin 1600-luvun alkuvuosikymmeniin. Näitä Ruotsin kuparikantaa edeltäviä rahoja on löytynyt myös esimerkiksi Tornion kaupungista, missä kontekstit eivät voi käytännössä olla 1620-lukua vanhempia.
Tiedot ovat pääosin lainaus julkaisusta: Nurmi, Risto. 2011. (Ks. Lisätiedot/Lähteet-kohta)
Kohde on ilmeisesti tutkittu aikanaan kokonaan ja paikalle on rakennettu kaivausten jälkeen, joten jäännöksiä ole enää säilynyt.

Kalliokoski 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muinaisjäännösrekisterissä ollut alakohde 2, oletettu saharakennuksen paikka. Epäsäännöllinen hiekkatöyräs, jonka korkeus noin 0,5 m, sen keskellä epäsäännöllinen kuopanne. Kiviperustuksia ei havaittu eikä niitä tuntunut kairauksissa. Inventoinnissa 2021 tämä Kalliokoski 2 havaittiin tuhoutuneeksi.(paikoitettiin uusi mahdollinen sahan paikka, joka on Kalliokoski Revärtti alakohteena 10. sahanpaikka?)

Vuominiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Veden alle jäänyt kohde on sijainnut Kimisen länsirannalla, Vuominiemen itäreunalla, vastapäätä Lohijoen suuta. Nykyisin paikka on Porttipahdan allasalueen eteläosaa, n. 4 km allaspadosta pohjoiseen. Asuinpaikka löydettiin inventoinnissa vuonna 1967 ja siinä toteutettiin pelastuskaivaus vuonna 1969. Kohteesta on löydetty runsaasti iskettyä kvartsia, mutta ei lainkaan keramiikkaa eikä hiottuja kiviesineitä.

Lokanloma (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Lokan tekoaltaan alle jäänyt kohde on sijainnut Luirojoen etelärannalla, n. 3 km Lokan kylästä länsiluoteeseen olevalla kentällä. Kohteessa toteutettiin vuonna 1966 kaivaustutkimuksia, joissa löytyi mm. kolme liettä, kvartsia, piitä, asbesti- ja vuolukivisekoitteista keramiikkaa, kourutaltan katkelma sekä erilaisia historialliseen aikaan ajoittuvia esineitä, kuten nauloja, puukon terä ja pellin palasia.

Kotakenttä 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ennen Lokan tekoaltaan rakentamista kohde sijaitsi Sompiojärven pohjoisrannalla, Kotaojan vartessa, n. 350 m ojan suusta ylävirtaan. Paikalla on vuoden 1964 kaivaustutkimusten mukaan ollut kivikautinen asuinpaikka sekä 1800-luvun lopulle ja 1900-luvun alkuun ajoitettavaa kota-asutusta. Kivikautiseksi tulkittu löytöaineisto koostuu isketystä kvartsista, piistä ja liuskeesta sekä palaneesta luusta. Vuoden 1986 inventoinnissa kaivausalue paikallistettiin allasalueen rantaviivalle Sompiojärven luoteisreunalla. Ajoittain kaivausalueen päälle nouseva vesi oli syönyt pois kivenlohkareiden päällä olleen irtomaan mahdollisine löytöineen.

Haveri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1960 löydettiin Hoppulasta Kemijoen länsirannalta, n. 250 m Hakalan talosta länteen kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka, jonka Seitakorvan voimalaitoksen pato hautasi veden alle. Kohteesta paljastui kaivaustutkimuksissa mm. kuoppaliesiä, palokivikumpu, keramiikkaa (Säräisniemi 1, Lovozero, Kjelmöy), piinuolenkärkiä, skandinaavinen liuskenuolenkärki ja hiottuja kiviesineitä.

Sotaniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1960 löydettiin Hoppulasta, Kemijoen länsirannalta, Sotaniemen talon itäpuolisesta jokitörmästä osittain tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka, jonka Seitakorvan voimalan pato hautasi kokonaan veden alle. Kohteesta löydettiin kaivaustutkimuksissa runsaasti iskettyjä ja hiottuja kiviesineitä, mm. alkeellinen kirves ja lehdenmuotoinen liuskenuolenkärki.

Mattila (Sotaniemi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1960 löydettiin Hoppulasta, Kemijoen länsirannalta, 50 m Mattilan tilan päärakennuksesta itäkaakkoon kivikautis-varhaismetallikautinen asuinpaikka. Seitakorvan voimalaitoksen pato hautasi kohteen veden alle. Kaivaustutkimuksissa kohteesta löydettiin mm. Lovozeron keramiikkaa ja useita hiottuja kiviesineitä, joukossa vuolukivinen siimanpaino.

Seitakorva (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Ennen Seitakorvan voimalan rakentamista kohde sijaitsi Kemijoen itärannalla olevalla hiekkaisella harjanteella n. 500 m Neitijoen suusta länsilounaaseen. Löytöaineisto koostuu isketystä kvartsista. Harjanteen laki on nykyisin pienenä luotona Kemijoessa, rinteiden ollessa suurimman osan aikaa veden alla.

Koivusaari (1000047636) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on sijainnut Alakylän Koivusaaressa, joka on Seitakorvan voimalan rakentamisen myötä jäänyt suurimmaksi osaksi aikaa lähes kokonaan veden alle. Saaren länsiosassa toteutettiin vuonna 1963 kaivaustutkimuksia, joissa paljastui mm. liesirakenteita, liusketalttoja, tasakantainen kvartsinuolenkärki ja rautakuonaa. Kohteesta ei ole keramiikkalöytöjä.

Saulahdenaapa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on löydettäessä vuonna 1964 sijainnut n, 180 x 35 m laajuisella NW-SE -suuntaisella suosaarella n. 400 m Sauvonojan päästä länsiluoteeseen ja n. 350 m Sompiojärven lähimmästä rannasta länsilounaaseen. Harjun ytimenä oli kivikkomoreeni, jonka luoteessa peitti paksu kerrostuma kivetöntä hiekkaa. Harjun luoteisosassa oli kuusi mahdollista kodanpohjaa ja alueelle tehdyssä kaivauksessa saatiin kivikautisia asuinpaikkalöytöjä: kvartsi-, kvartsiitti-, pii- ja liuskeiskoksia ja -esineitä (mm. tyypillinen neoliittinen piikaavin). Lokan tekoaltaan rakentamisen myötä kohonnut Sompiojärven vedenpinta on epäilemättä huuhtonut asuinpaikkakerrostumat pois.

Poroperä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pahoin tuhoutuneen tervahaudan jäännökset Poroperässä, Simojärven Porosaaressa. Tervahauta sijaitsee kesämökin pihassa rantatörmän päällä. Se lienee ollut kooltaan pieni. Paikalla ei juurikaan ole jäljellä rakenteita, vaan tervahaudasta on jäljellä lähinnä hiilipitoista maata. Paikalle on rakennettu nykyisin katettu kaivo. Paikalla tavattu saaren asukas muisteli tervahautaan liittyvän perimätiedon mukaan sen olevan hänen esivanhempiensa joskus 1800-luvulla tekemä.