mj

Tikaskaarteenvuori (Taide)
Kohdetunnus 14010002
Kivikautinen; Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus sijaitsee Luonterin Pihlajasalon lounaisosassa. Ison vuoren seinämässä on noin 10 metrin korkeudella nykyisestä vedenpinnasta vene- ja ihmiskuvioita. Maalauskuviot on tehty kalliossa olevaan vaaleaan kohtaan, jonka edustalla on pieni terassi. Paikalle on pystytetty opastaulu vuonna 1995. Kalliomaalauksesta noin 400 metriä itäkaakkoon sijaitsee Ontonlahden kivikautinen asuinpaikka (kohde 14010016).
Vuonna 2018 dokumentointiin kalliomaalausjälkiä parikymmentä metriä pohjoiseen Tikaskaarteenvuoren vanhastaan (vuodesta 1989) tunnetusta kalliomaalauksesta. Nämä sijaitsevat noin 5 metriä alemmalla tasolla kuin aiemmin tunnetut kuvat. Havaitut punavärijäljet ovat pääasiassa viivamaisia, leveydeltään noin 2 cm, pituudeltaan 5–25 cm, etupäässä pystysuoria. Ne erottuvat siten selvästi kalliomuodostuman luontaisesta (ylävasen – alaoikea) suuntautumisesta. Selvin ja laajin punaväriläikkä (koko noin 25 x 30 cm - ilmeisesti oikean kämmen painama ja muita värijäänteitä) on vaaleammalla pinnalla jyrkästi sisäänpäin kaartuvan kalliopinnan taitteessa, noin 3 metriä edustan tasanteen yläpuolella.

Takuuniemi 2 (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 14010003
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Neitvuorentien pohjoislaidassa Takuuniemen talosta noin 1 km pohjoiseen, Pitkälahden Myllyjoenselkään laskevan Myllyjoen suun länsipuolella. Asuinpaikkalöytöjä (kvartsi-iskoksia, KM 24872) on tullut esille tarkastuksen yhteydessä tien luoteispuoleisesta ojasta ja kankaalta sekä alueelle suunnitellun metsäautotien kohdalta kaivauksissa.

Rieskaniemi (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 14010008
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korsijärven ja Täyskänlammen välisellä Rieskaniemellä, Täyskänlammen itärannalla. Asuinpaikka-alue sijaitsee tasaisella kankaalla, matalan törmän päällä, Täyskänlammen ja Rieskaniemen itälaitaa kulkevan polun välisellä alueella. Alueella on matalana painaumana maastossa selvästi näkyvä noin 4 metriä halkaisijaltaan oleva asuinpainanne. Asuinpaikkalöydöt (KM 28468) ovat tulleet esille koekuopista.

Kaivannonoja A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korsijärven eteläpäässä Kaivannonojan niskan länsipuolella, koilliseen viettävällä hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt (KM 28469:1-6) ovat tulleet esille hiekkakuopan reunamilta. Alue on hiekanoton pahasti rikkomaa.

Kaivannonoja B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pohossimenlammen ja Korsijärven välisen kankaan eteläosassa, pienen mäen etelään laskevalla hiekkarinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tieleikkauksesta, törmän reunalta.

Korvenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korvensalmen pohjoisrannalla olevalla Korvenniemellä, eteläkaakkoon pistävän niemen kärjessä. Korvenniemi on eteläkaakkoon pistävä hiekka- tai soraharjun kärki. Niemen kärkiosassa on kesämökki. Asuinpaikkalöydöt on poimittu kesämökin pihamaalta ja saunan ympäriltä.

Myllyjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luonterin Myllyjoenselän pohjoisrannalla, Myllyjoen itäpuolella, lounaaseen laskevalla hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt (KM 28472:1-4) ovat tulleet esille tien pinnalta ja leikkauksista. Löytöihin kuuluvat kvartsikaavin, kvartsi- ja kvartsiitti-iskokset.

Harappala A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Harvionselän pohjoisrannalla, Harappalan talosta 0,5 km länsilounaaseen, loivasti kaakkoon laskevalla hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia, KM 28473:1-2) ovat tulleet esille tien pinnalta ja koekuopasta.

Harappala B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Harvionselän pohjoisrannalla, Harappalan talosta 300 m etelälounaaseen, etelään viettävällä hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt (KM 28474:1-3) ovat tulleet esille eri korkeuksilta teiden pinnoilta ja kesämökin pihalta. Löytöihin kuuluu kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia ja palanutta luuta.

Lakeistenranta (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lakeistenrannan leirintäalueen maalla, loivasti viettävällä hietikkorinteellä jyrkemmän kivisen törmän alla. Asuinpaikkalöydöt (KM 28475:1-5) on poimittu lomakylän mökkien pihoilta ja teiltä.

Ontonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pihlajasalon eteläosassa, Ontonlahdelle ja Tikaskaarteenvuorelle johtavan tien pohjoispuolella, sorakumpareen länsipäässä olevalla pienellä terassilla. Asuinpaikkalöydöt (saviastianpaloja, KM 28476) ovat tulleet esille hiekanottoa varten kuoritulta maalta. Paikka ajoittuu kampakeraamiseen aikaan saviastianpalojen (Ka II) perusteella. Lähistöllä on muitakin esihistoriallisia kohteita: asuinpaikasta 400 m länsiluoteeseen on Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus (kohde 14010002) ja 200 m länsilounaaseen on Ontonlahti B -niminen kvartsi-iskosten löytöpaikka.

Lohjanniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lohjan talosta 120 m etelään, muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia, KM 28477) on poimittu viljelyspellolta ja tieltä.

Uimala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taipaleenlahden etelärannalla, lähellä muinaista rantatörmää. Asuinpaikkalöytöjä on havaittu hiekkakuopan leikkauksessa (ei ole otettu museokokoelmiin). Hiekkakuopan ympäristössä on edelleen jäljellä ehjää asuinpaikka-aluetta.

Tiilisaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Tiilisaaren luoteisosassa, rantakalliolla, hieman kallion korkeimmasta kohdasta lounaaseen. Röykkiön koko on 1,5 x 2,5 m. Se on matala ja sammaloitunut. Sijaintinsa ja rakenteensa puolesta röykkiö voi olla ns. lapinraunio.

Myllyoja (14010023) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Myllyojan itäpuolella, etelään viettävän törmän kohdalla. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia, KM 28117) on poimittu tien leikkauksesta, noin 85 m korkeuskäyrän kohdalta.

Haukkalahdenvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalausalue sijaitsee Havukkalahden eteläpuolella idästä Käköveteeen pistävän niemen kärjessä, korkean kallion jyrkissä seinämissä. Kalliomaalauksia on kahdessa eri kohdassa noin 250 m:n etäisyydellä toisistaan.
Kalliomaalausalue I on lähellä niemenkärkeä, jylhässä lounaaseen katsovassa seinämässä, noin 9,5 m:n korkeudella Käköveden pinnasta. Maalausryhmän keskeisin kuvaryhmä paikantuu seinämästä ulostyöntyvän ja ympäristöstään vaaleampana erottuvan lohkareen yläpinnalle. Siinä on havaittavissa kolme ihmistä ja kahdesta neljään pienikokoista, lähinnä leveänä, viivamaisena hahmona muotoiltua hirvimäistä värjäytymää, jotka ovat kooltaan 15-26 cm. Kahdessa alavasemmalla olevassa eläimessä on selvät hirven tuntomerkit. Lisäksi maalausalue I:ssä on kaksi oikean käden kuviota.
Maalausalue II sijaitsee edellisestä kohteesta noin 250 m itäkaakkoon, kohdassa, jossa maisemallisesti jylhä vuori erkanee rantaviivasta ja kääntyy itään. Maalauskohteen edessä on nykyisin pieni lahdelma. Sen takana jatkuu vuoren suutainen vierinkivilohkareiden muodostelma. Maalaukset ovat jyrkänteen alaosan rikoutuneessa ja vaaleanpunertavassa seinämässä leveän rantakivikon takana. Maalausten etäisyys vedenpinnasta on noin 7 m. Seinämässä on kuvia kahdessa lähekkäin olevassa ryhmässä. Vasemmanpuoleisessa ryhmässä on kolme pientä, lähinnä hirveä muistuttavaa maalausjälkeä sekä pystymäinen viivakuvio. Kaksi ylintä eläintä sijoittuvat seinämässä viistosti olevan halkeaman yläpuolelle. Ylimmän eläimen selkäviiva on hyvin vaakasuorassa. Eläin on noin 13 cm pitkä ja 6 cm korkea. Kuvio on hyvin haalea ja siksi ei ole pääteltävissä, kumpaan suuntaan eläimen pää on ollut. Todennäköisesti se on ollut suunnattu oikealle. Alemman eläimen pää on maalattu hiukan oikealle yläviistoon. Eläin on pituudeltaan noin 12 cm. Pään kohdalta kuvion korkeus on vajaa 10 cm. Vasemmalle hiukan viisto, yläosastaan kaksiosainen pystyviiva on noin 20 cm pitkä. Oikealle suunnattu alin, kokonaan punavärillä maalattu hirvikuvio on noin 14 pitkä ja 10 cm korkea.
Seinämän oikeanpuoleisessa ryhmässä on vasemmalla 15 cm korkea, mutkitteleva viiva ja oikealla puolella noin 10 cm korkea, jalat haara-asennossa oleva ihmishahmon. Hahmon kädet ovat myös levällään, erillään vartalosta. Kuviot erottuvat heikosti seinämästä.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Maalausalueen I kalliomaalaus sijaitsee todella hienolla paikalla vaikeakulkuisen louhikon yläosassa. Louhikko vaikuttaa niin hauraalta, että aivastus tai kivenmurikan putoaminen voisi aiheuttaa kivivyöryn ja maalauksen päällä olevan kivilipan sortumisen. Paikalla on ollut korpin pesä.

Kurtinvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Hanhivirran lossista noin 2,4 km länsilounaaseen, Enonveden pohjoisrannalla olevan Kurtinvuoren etelääseinämässä, pienellä kallioterassilla Kurtinvuoren itäpäässä. Maalaus on noin 7,2 m Enonveden pinnasta.
Kurtinvuoren itäpään louhikkoisessa rinteessä on mahtava siirtolohkare, joka on rojahtanut suurten kivenlohkareiden päälle siten, että sen alle muodostuu luolamainen onkalo. Tämä "luola" sijaitsee kalliotasanteen reunalla niin, että sen eteen jää vain hyvin kapea liikkumatila, mistä kallio laskeutuu jyrkkänä seinämänä runsaat pari metriä alapuolella olevaan kivikkoon. Maalaukset sijoittuvat tämän syvennyksen suulle sekä sen kattona olevan siirtolohkareen etureunaan järvenpuoleiselle sivulle. Katon keskiviivan oikealla puolella on jäyhän ilmeikkäästi maalattu pieniruumiinen, riippuvavatsainen hirvi, jonka leukaparralla koristettu pää on suhteettoman suuri. Onkalon suuaukon edessä kattokiven alla on erillinen suuri kivi, jonka järvelle osoittava osittain rapautunut sivu on hehkuvan punainen ja siinä on mahdollisesti noin 60 cm pitkä, heikosti hahmotettavissa oleva hirvikuvio.
Maalauspaikasta länteen, ylemmällä tasolla, on viistosti kaltevien kallioseinien suojaama laaja tasanne, joka on ollut maalausaikana suojainen oleskelupaikka. Suoraan maalauksen yläpuolisen kallion päällä on suuri kivenlohkare.

Ukonvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Enonkosken kirkosta noin 21 km pohjoisluoteeseen, Koloveden kansallispuiston alueella, Vaajasalon Ukonniemen pohjoispäässä olevan Ukonvuoren jyrkänteessä. Ukonvuoren lounaissivulla, pienen lahdekkeen ja siitä jyrkästi nousevan louhikkoisen rinteen keskivaiheilla näkyy järvelle harvinaisen kookkaan puoliluolan suuaukko. Koukkupolvista ja kätensä ylös kohottanutta ihmistä kuvaava maalaus on luolan perällä olevan lohkareen kärjessä. Se katsoo järvelle kohdassa, johon luolassa auringon säteet yltävät. Maalaus on 130 cm:n korkeudella onkalon jyrkästi nousevasta maapohjasta. Ihmishahmon pituus on 50 cm. Ihmisen vartalo on pitkä ja raajat lyhyet. Sen oikealla puolella oleva käsivarsi on taivutettu suorakulmaisesti ylös, toinen käsi sitävastoin on kadonnut. Jalat on maalattu perinteisesti koukistettuina. Niiden esittämisessä on korostettu pohkeen linjaa. Ukonvuoren seinämässä on lisäksi epämääräisiä punaisia läiskiä, joista selvimmin erottuu noin 12 cm halkaisijaltaan oleva rengasmainen kuvio.
Kalliomaalaus on ajoitettu kivikaudelle, kampakeramiikan aikaan. Ajoitus perustuu vertailuun Heinäveden Vierunvuoren kalliomaalauksen ajoitukseen.
Vuoden 2006 inventoinnin yhteydessä kalliomaalauksen löytäjä kertoi löytäneensä 1960-luvulla saviastianpaloja Ukonvuoren eteläpuolella sijaitsevan Sihvonniemen Aholahden puoleiselta rannalta. Saviastian palaset olivat olleet kuulemma vesijätöllä, kuiville jääneellä rannalla ja ne olivat löytäjän mukaan olleet selkeästi kampakeramiikkaa. Palaset olivat kuitenkin myöhemmin joutuneet hukkaan.

Kangassaaren lasitehdas (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Viipurilaisen kauppahuoneen edustaja Mihail Tichanoff perusti vuonna 1858 lasitehtaan Enonkosken Kangassaareen. Kangassaaren lasitehdas toimi Enonkoskella vuoteen 1903. Tehtaan tuotantoa vietiin pääasiassa Viipurin markkinoille. Muun muassa Pietarin hoviin valmistetuissa lasipulloissa on kohokuvioin merkattu kaksipäisen kotkan symboli. Lisäksi kyseisien pullojen pohjassa on iso T-kirjain osoittamassa valmistustehdas Tichanoffia, sekä venäjänkielisellä aakkosella merkattu F-kirjain osoittamaan valmistusmaata. Vuodesta 1895 alkaen tehdas valmisti myös ikkunalasia puhaltamalla.
Tehtaan ensimmäiset lasinpuhaltajat olivat saksalaisia, jotka saapuivat Pietarista. He saivat kuitenkin palata takaisin Pietariin heti, kun saatavilla oli suomalaisia ja ruotsalaisia lasinpuhaltajia, koska pulloon puhaltamisen lisäksi saksalaiset olivat kunnostautuneet kiitettävästi myös pullojen tyhjentämisessä. Tehtaan perustaja Tichanoff oli syvästi uskonnollinen mies, eikä hän suvainnut alkoholin käyttöä.
Lasitehtaan omistajat vaihtuivat vuosien myötä. Viimeinen tehtaan omistaja oli savonlinnalainen merikapteeni Anders Nyman. Nymanin pojan hoidossa tehtaan tuotanto romahti. Myöhemmässä vaiheessa tehtaassa valmistettiin myös ikkunalaseja. Suomen akkunalasitehdas maksoi korvaukset siitä, ettei Kangassaaressa enää puhallettu lasia. Vuosien mittaan tehdas ränsistyi huonoon kuntoon, jolloin Suomen akkunalasitehdas lopetti korvausten maksamisen. Tehtaan tilat olivat vielä ensimmäisen maailmansodan alla venäläisen sotaväen käytössä. Ränsistyneet rakennukset purettiin pian heidän lähdettyään.
Toimiessaan tehdas paloi ainakin kaksi kertaa. Palon jäljiltä kaikki jäljelle jäänyt puu- ja lasiaines työnnettiin suoraan järveen. Tästä johtuen varsinkin entisen tehtaan sijaintipaikalla rannan tuntumassa on paljon puutavaraa ja isohkoja lasikasoja. Alueella pn havaittavissa myös vanhojen rakennusten matalia kiviperustoja.
Urheilusukeltajat ovat löytäneet järven pohjasta ehjiäkin pulloja. Joitakin lasipulloja on näytteillä Enonkosken kotiseutumuseon näyttelyssä vanhassa viljamakasiinissa.

Oininginlampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suovunselän itäpuolella, Tervalahdessa olevan Oininginlammen kaakkoispuolella. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvulle asti. Maasto on hiekkakangasta. Paikalla on lammen rannan suunnassa noin 200 m pitkä ja 50 m leveä Valtion rautateiden hiekkakuoppa, jonka keskelle on syntynyt pieni lampi. Asuinpaikkalöytöjä on tullut hiekkakuopan reunamilta, kuopan pohjoispuolelta ja lammen puolelta, yli 500 m:n pituiselta matkalta. Asuinpaikka-alueella on havaittu myös yksi asumuspainanne, jonka halkaisija on noin 5,5 m. Kuopan keskelle tehdystä koekuopsta on tullut esille saviastian paloja.

Jämsä (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi (?) sijaitsee Jämsän talon pihassa. Maan tasalla olevan kiven tasaisessa pinnassa on yksi, noin 8 cm halkaisijaltaan ja 8 cm syvyydeltään oleva kuppi. Kuppikiven vieressä on ollut aiemmin rakennus. Lähellä on ollut toinenkin kuppikivi, joka on pihaa aikoinaan tasoitettaessa viety talon itäpuolella olevan pellon itareunalle pellosta raivattujen kivien joukkoon.

Rasimaisenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Naakkiman länsipuolella olevan Rasimaisenlammen koillisrannalla, Mäntyrannan talosta noin 200 m lounaaseen olevan peltoalueen kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellon pinasta.

Mustalahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden luoteisosassa olevan Mustalahden suulla olevalla pikkusaarella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kallioisen saaren päällä olevalta tasanteelta.

Pieni Haissaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden luoteisosassa, itäisimmällä Pienistä Haissaarista. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kallioisen saaren pohjoiskärjestä.

Tuhkaa 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden Jousveden ja Pilkanselän välillä, Tuhkaa-nimisen suoalueen eteläosassa olevalla saarekkeella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille rikkoutuneen maanpinnan kohdalta.

Tuhkaa 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden Pilkanselän ja Jousveden välillä, Tuhkaa-nimisen suoalueen keskellä olevalla saarekkeella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rikkoutuneen maanpinnan kohdalta.

Oinastenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden luoteisosassa olevan Mustalahden suun pohjoispuolella, Oinastenniemen etelätyvellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Tervaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervalahden Kyyveden Suovunselän itäosassa, Oininginlammen ja Tervalahden välisen Tervaniemen etelärannalla, noin 30 m rannasta. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Tervaniemi on tällöin ollut nykyistä selvemmin veden ympäröimä niemi, joka on ollut yhteydessä mantereeseen vain kapealla kannaksella koillisessa. Tervaniemi on hiekkakangasta.
Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille alueella olevan tien varresta. Kohdetta on hiekkaa otettaessa pengottu.

Kauvoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kurkisensaaren lounaisnurkassa, Kyyveden Petäjäselästä noin 40 m koilliseen, alueella olevasta kesämökistä noin 40-50 m itään olevan viljelyspellon alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kynnetyn pellon kohdalta. Pellon yläosa 105 m korkeuskäyrän yläpuolella on hiekkaisempaa ja selvästi vaaleampaa kuin pellon läntisempi osa. Kvartsi-iskoksia on havaittu koko pellon alueella. Sittemmin pelto on metsitetty.

Kuusranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kermajärven Kuusrannanselän pohjoisrannalla, Petrumanjoen suusta noin 300 m pohjoiseen ja Kuusrannan talosta noin 250 m koilliseen. Alue on sekametsää kasvavaa hakamaata. Paikalta on aikoinaan ajettu hiekkaa ja osa alunperinkin ilmeisesti varsin pienialaista asuinpaikkaa lienee tuhoutunut siinä yhteydessä. Ensimmäisten löytöjen toimittajan mukaan hiekkakauopan keskivaiheilla olisi ollut liesi.

Taivallahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoveden Koivuselän pohjoisrannalla, Taivallahden talosta noin 50-100 m pohjoiseen, viljelyspellolla. Saviastian palat ovat löytyneet peltotöiden yhteydessä.

Vierunvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Heinäveden kirkosta noin 14,5 km eteläkaakkoon, Ruokoveden ja Koloveden välillä olevan Vierunsalmen itärannalla, Vierunvuoren länteen päin olevassa pystysuorassa kallioseinämässä. Kuvaryhmä on hankalakulkuisen louhikkoisen kivirakan päällä, nousevan kallion yläosassa noin 13 m nykyistä vedenpintaa korkeammalla. Kalliolipan suojaama kuvakenttä on kooltaan noin 1,5 x 3 m. Siinä on oikealla puolella ihminen, jonka pituus on noin 40 cm sekä sydänpisteellä varustettu hirvi, jonka pituus on noin 58 cm ja korkeus 53 cm. Kuvakentän vasemmassa päässä on pahoin tuhoutunut vasemmalle katsova hirvi, jonka takaruumiin poikki kulkee viivalta vaikuttava värjäytymä. Kuvakentän keskellä on joukko maalauskatkelmia, jotka ovat tulkittavissa vetojen perusteella lähinnä ihmisten jaloiksi. Kalliossa olevista värijäänteistä päätellen maalattu alue on ollut joskus laajempi.

Kalettomankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoveden Ruokovirran itäpuolella, Savenahon talosta noin 300 m etelään, Kalettomanlammen pohjoispuolella. Asuinpaikka-alue on hiekkaista viljelyspeltoa.

Kuusranta B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kermajärven Kuusrannanselän pohjoisrannalla, Petrumanjoen suusta noin 300 m pohjoiseen, Kuusrannan talosta noin 200 m itään, Kuusranta A -nimisestä asuinpaikasta noin 250 m kaakkoon, hiekanottopaikan kohdalla.

Ilohovi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Koivujärven koillisrannalla olevalla korkealla mäellä. Mäen pohjoispuolelta noin 200 m päästä kulkee Varkaus-Joensuu -maantie. Kuppikivi on tuotu nykyisin autiona olevan Ilohovin päärakennuksen porraskiveksi. Kuppikivi on kooltaan noin 1,5 x 1,0 m. Kivessä on kolme 1-1,5 cm syvää ja 4-6 cm halkaisijaltaan olevaa kuppia.

Camping (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Karviokoskesta noin 250 m lounaaseen, Koskilahdesta noin 100 m länteen ja leirintäalueen kahvilasta noin 50 m kaakkoon. Asuinpaikka-alue on hiekkaa. Löydöt on poimittu esille kuluneelta maan pinnalta. Paikalta on otettu jonkun verran hiekkaa.

Koivuniemi (90010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienen Koskijärven koillispuolella olevalla Koivuniemellä, niemen koillispuolisen Paskolahden puolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille savensekaisen pellon pinnalta.

Väärän kanava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kontänselältä etelään päin virtaavan Hiekkavirran länsipuolella, Väärän koskesta noin 100 m lounaaseen, paikoin melko jyrkästi Hiekkavirtaan päin viettävällä virran kivisellä etelärinteellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Alttariniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petrumajärven länsipuolella, Petrumajoen suusta noin 2 km koilliseen, Haikanniemen kärjessä, aivan rannassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantahietikolta.

Hiekkaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Petrumajärven pohjoisosassa olevan Hiekkalahden perällä. Yksi kvartsi-iskos (KM 26745) on tullut esille rantavedestä. Asuinpaikka on saattanut jäädä veden alle.

Ahvenniemi (90010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vihtarinniemen pohjoispuolella ja Laajakaarteenselän länsi - lounaispuolella. Asuinpaikka-alue on hiekkamaata. Löydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Huhmarniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Vihtarinniemen pohjoispuolella, Laajakaarteenselän kaakkoispuolella, Huhmarniemen koillisrannalla. Asuinpaikkalöytö, yksi kvartsi-iskos (KM 24743) on tullut esille rannalta. Koekuopissa on havaittu mahdollista kulttuurimaata.

Jalaskangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Heinäveden kirkolta Vihtariin vievän paikallistien pohjoispuolella, Jalaskankaan talosta noin 100 m koilliseen, metsitetyn pellon kohdalla. Asuinpaikalta on tietä tehtäessä tullut esille kivikirves (KM 18828), muut asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Pieni Vahtisaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Kermajärven Vahtisaarenselällä, Vahtisaaren eteläpuolella olevassa pienessä saaressa. Saaren länsipuolella näkyvällä kalliolla on noin 6 x 4 m kooltaan oleva lapinraunio, jonka keskellä on kuopanne.

Hoikansaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Soikea, noin 5 x 4 metrin kokoinen lapinraunio sijaitsee Hoikansaaren keskiosassa, lounaaseen katsovan rantakallion päällä. Röykkiön korkeus on suurimmillaan arviolta vajaan metrin luokkaa. Röykkiön keskellä on matala painauma (halkaisijaltaan noin 2,5–3 m). Röykkiön eteläpäässä kiveys jatkuu vielä matalana n. 1,5 x 1 m kokoisena alueena.
Kohteelle on mitattu tarkat koordinaatit (2019), jotka poikkeavat jonkin verran aiemmin ilmoitetuista.

Linjasaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Kermajärven Kermanselällä olevassa Linjasaaressa, saaren luoteisosassa. Lapinraunio on kooltaan noin 8 x 5 m ja sen keskellä on kuopanne. Raunio on osittain tuhoutunut, kiviä on vieritetty pois paikoiltaan.

Syrjäsaari (90010018) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Kermajärven Kermanselällä, Hoikansaaren luoteispuolella olevassa Syrjäsaaressa, saaren länsiosassa. Raunio on kallion takana, ei suoraan näköalapaikalla, vaan hieman notkelmassa. Raunio on halkaisijaltaan noin 3,5 m ja sen keskellä on kuopanne. Raunion ympärillä on irtokiviä, jotka ovat mahdollisesti rauniosta peräisin.

Vihtarinniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivipöytä (?) sijaitsee Kermajärven Puumalansalmesta noin 700 m itään, Vihtariniemen halki kulkevan metsätien pohjoispuolella, tiestä noin 100 m pohjoiseen, laajalla kallioalueella. Peruskartalle merkitystä siirtolohkareesta paikka sijaitsee noin 200 m koilliseen. Kivipöytä (?) on tehty niin, että pienempien lohkareiden päälle on nostettu isompi laakea kivenlohkare. Kivipöydän levyn suuruus on noin 0,5 x 1,5 m.

Humalniemi (Taide)
Ajoittamaton; Kalliomaalaus sijaitsee Iso-Vihtari -nimisen järven etelärannalla olevassa Humalniemessä, noin 100 m:n päässä rannasta. Pystysuoraan, etelään päin katsovaan kallioseinämään on noin 90 cm korkeudelle maasta maalattu suurehko kolmio (sivut 70-71-74 cm). Sen ylänurkissa on yksinkertaiseen kolmiomuotoon kuulumatonta pyöristystä ja alla vähäisiä kuviojäänteitä. Maalausta ei voida ajoittaa rannansiirtymäkronologian mukaan.

Iso-Niemistö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Niemistön lampeen pistävällä hiekkaisella niemellä, valtatien 5 kaakkoispuolella. Paikalla on noin 0,2 km pitkä ja noin 20 m leveä niemi. Maanpinta on kulunut leiriytymisten vuoksi, muuten alue on ehjä. Maaperä alueella on hiekkaa, kasvillisuus mäntymetsää.

Leirintäalue (97010002) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Aiemmin mahdollisina pyyntikuoppina pidetyt, mutta myöhemmin tervahaudoiksi tulkitut kuopanteet sijaitsevat Liukunejärven itärannalla. Alue on järveen viettävää mäntyä kasvavaa hiekkarinnettä. Kohteessa on kolme pyöreää kuoppaa, joiden halkaisijat ovat 2,5-3,0 m ja syvyys noin 1,5 m. Kuopat ovat noin 20 x 20 m:n alalla, kolmiomaisessa muodostelmassa. Yhden kuopan pohjalle tehystä koekuopasta on löytynyt noensekaista hiekkaa noin 30 cm:n syvyyteen ja noin 30-40 cm:n syvyydellä tiivistä, lähes puhdasta hiiltä.

Töllinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Vahvajärven itärannalla, Kissakosken sillasta non 3 km länteen, Töllinmäen alueella. Pyyntikuopat ovat pohjois-etelä -suuntaisen moreeniharjun laella noin 300 m:n matkalla. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2,5-3,0 m, matalia ja maatuneita. Joidenkin kuoppien ympärillä on maavalli. Alueella saattaa olla enemmänkin pyyntikuoppia. Maasto on melko ehjä ja alue on maisemallisesti edustava.
Inventointi 2010
Muinaisjäännösrekisterin rajaus on merkitty muilta kuin rajauksen eteläosin rinteeseen, joka melko jyrkkä, kun kuvaus sanoo kuoppien olevan
harjanteen laella. Rinteessä ei havaittu kuoppia. Harjanteen laella, oletetun
pyyntikuoppa-alueen pohjoisosassa on laaja, käytöstä poistunut hiekkakuoppa,
mökkitien kupeessa sen länsipuolella. Tien eteläpuolella - tie kaartuu kuopan eteläpuolitse rantaan harjanteen poikki - harjanteen laki on eheä. Etelämpänä, toisen mökin tasalla maaperä laskee ja muuttuu hyvin kiviseksi. Emme havainneet missään alueella pyyntikuopiksi ajateltavissa olevia kuoppia. Eheällä lakialueella on
matalia kuopanteiksi ehkä kuviteltavia maastonmuotoja, jotka ovat selvästi luontaisia, normaalia metsämaan "möykkelikköä". Alueella on kuitenkin yksi kuoppa joka on hiilihauta. Se on koordinaattien osoittamassa kohdassa. Tien varressa on myös yksi kuoppa, mutta se on selvästikin tien teossa syntynyt pieni maanottokuoppa, aivan rinteen ylälaidalla - voisi olla otettu hiekoitushiekkaa.
Alueella ei siis ole pyyntikuoppia vaan yksi hiilihauta. Jos alueella on ollut useampi
kuoppa, niin niiden on täytynyt sijaita hiekkakuopan kohdalla ja siten hiekanotossa
hävinneet. Muinaisjäännösrajaus: pistekohteeksi hiilihaudan kohdalle.

Hahlavuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Puulan Kaiskonselän länsirannalla. Suurten kivilohkareiden takana olevassa kallioseinämässä on maalausjälkiä noin 220 x 150 cm laajuisella alueella. Kuvakentän alaraja on 6‒7 m Puulaveden pinnasta.

Katosniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahvajärven itärannalla sijaitsevan Syvänniemenkankaan eteläosassa olevalla, etelään pistävällä niemellä, matalalla rantatörmällä. Törmä ja maasto laskevat loivasti etelään. Niemi on lännessä Vahvajärven ja idässä suon rajaama. Maaperä alueella on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.
Inventointi 2010: Paikalla on uusi kesämökki, piha-alue on luonnontilainen.

Hiekkaniemi (97010006) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahvajärven Pihlajalahden itärannalla sijaitsevan Hiekkaniemen etelätyvellä olevalla tasanteella. Asuinpaikka-alueella on kaksi asumuksenpohjaa. Ne ovat muodoltaan pyöreähköjä ja halkaisijaltaan noin 7,5 m. Inventoinnissa 2010 havaittiin yksi soikea, rannan suuntainen asumuspainanne, kooltaan noin 12x8 m. Lisäksi alueella on noin 2,5 m halkaisijaltaan olevia painanteita, jotka vaikuttavat luontaisilta. Samalta paikalta on kesämökin rakennustöiden yhteydessä tullut esille tulisija ja ainakin viiden vainajan joukkohautapaikka (paikkakunnalla kerrotaan Hiekkaniemeen haudatun sodan aikana venäläisiä desantteja).

Kappalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuukkalanlahden kaakkoisimman pohjukan eli Kappalahden kaakkoispuolella olevalla kumpareella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kumpareen laelle, kivettömälle alueelle tehdyistä koekuopista. Paikalta on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on arviolta noin 100 x 80 m laajuinen.
Perimätiedon mukaan paikalla on sijainnut kappeli. Paikan nimi vuoden 1969 peruskartassa on Kappelilahti.

Vilkonharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Vilkonharjun laen tuntumassa, molemmin puolin laella kulkevaa tietä. Pyyntikuopat ovat muodoltaan pyöreitä, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyydeltään noin 1 m. Kuoppien ympärillä on matala valli.

Uus-Taipale (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kotkatveden pohjoisosassa, jyrkkärinteisen moreenikumpareen itätyvellä, loivalla hiekkakankaalla. Pyyntikuopat, jotka ovat noin 5 m päässä toisistaan, ovat halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 1 m. Niiden ympärillä on matala reunavalli.

Sulamalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Malvaniemen koillisosassa olevan Sulamalammen koillispuolella olevan harjun kupeessa. Se on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 2,5 m. Kuopan ympärillä on matala reunavalli.

Peltola (97010011) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi on itään, kohti Monikkalampea viettävän niityn keskellä, matalan kiviaidan eteläpuolella oleva suuri maakivi. Kiven koko on noin 300 x 200 cm ja korkeus noin 180 cm. Kiven päällä kahdella eri alueella on yhteensä 5 pyöreää kuppia, jotka ovat halkaisijaltaan 4-8 cm ja syvyydeltään 1-3 cm. Lisäksi kivessä on kaksi epämääräistä syvennystä. Kiven päällä voi olla lisääkin kuppeja, sillä inventointihetkellä koko pintaa ei ole voitu tarkastaa kiveä peittävän puun sekä kiven päällä olleiden rautalankakasojen takia.

Ylä-Rynkä (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen kuppikivi on Ylä-Ryngän talon pohjoispuolisella, kivikkoisen niityn notkelmassa. Sen koko on noin 80 x 100 cm ja korkeus noin 60 cm. Kiven korkeimmalla kohdalla on yksi epävarma, pyöreä kuppi, jonka halkaisija on noin 4 cm. Kuppi on hyvin matala.

Taipale (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Vahvajärven kaakkoisrannalla, Töllinmäen ja Hakolahdenvuoren välissä olevalla pienialaisella hiekkarannalla. Hietikko on veden peitossa Vahvajärven pinnan ollessa korkeimmillaan. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet rantahietikolle tehdyistä koekuopista. Hiekka on tällä alueella täysin huuhtoutunutta, mitään kulttuurikerrosta ei ole havaittavissa.

Kanavakangas N (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Joroisten kirkolta Tahkorantaan johtavan maantien nro 15399 pohjoispuolella, jkorkean ja jyrkkärinteisen harjun eteläpäässä, tiestä noin 150 m pohjoiseen, tanssilavasta noin 150 m lounaaseen.

Kissanniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Haapaselän luoteispään länsirannalla, Kissanniemessä, metsämaalla. Lapinraunio A on pienellä kalliolla. Halkaisijaltaan raunio on 3,5 m ja sen keskellä on isohko "silmäkivi". Lapinraunio B on edellisen vieressä. Se on matala, keskeltä kivetön ja halkaisijaltaan noin 3 m. Lapinraunio C on edellisistä noin 200 m luoteeseen, rantakalliolla ja kooltaan 2 x 3 m. Kaikki rauniot ovat sammalen peittämiä.

Miiluniemi (171010005) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tahkoselän länsipuolella, kaakkoon pistävän hiekkaperäisen Miiluniemen kohdalla, Karjalanniemen talosta etelään ja lounaaseen johtavan tien ympäristössä. Asuinpaikka-alue on ehjää hiekka- ja moreeniharjua, jolla kasvaa mäntyä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellosta talosta noin 200 m koilliseen, talon pihapiiristä ja talosta 200-300 m etelään (koekuopasta ja tien laidasta)

Karjalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tahkoselän länsipuolella, Karjalanniemen tilan pihapiirissä ja pellolla. Asuinpaikkalöydöt (KM 24960:1-2) ovat tulleet esille talosta noin 200 m koilliseen olevan pellon kohdalta, talon pihapiiristä sekä talosta noin 300 m pohjoisluoteeseen olevan pellon reunasta (KM 21580)

Karhunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Karhunlahden hovin, nykyisen museon tallin takaisella pellolla, joka nykyisin on golfkenttänä. Asuinpaikkalöydöt (seitsemän kampakeraamisen astian palasta sekä reikäkivi ) ovat tulleet aikoinaan esille viljelyspellolta ja ovat Joroisten Karhunlahden kotiseutumuseon numeroilla 4:1237-1243.

Likolamminharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerisalonsaareen johtavan tien tien koillispuolella, Puomialan tienhaarasta noin 80 m luoteeseen, mäntykangasmetsässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista. Löydöt saviastianpaloja (asbesti- ja kivimurskasekoite), kvartsi-iskoksia, palanutta luuta.
Asuinpaikat Likolamminharju 1-5 muodostavat käytännössä yhden laajan muinaisjäännösalueen, vaikka ne koekuopitushavaintojen ja topografian puolesta ovat selvästi erillisiä ja osin eriaikaisia asuinpaikkoja.

Timolanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerisalonsaareen johtavan tien eteläpuolella, Hoviniemen kartanon päärakennuksesta 750 m kaakkoon, Timolanmäen hiekkakuopan alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkakuopan itäreunasta. Vuoden 2009 inventoinnissa hiekkakuopasta todettiin otetun jonkin verran hiekkaa, todennäköisesti juuri asuinpaikkalöytöjen kohdalta. Todennäköisesti asuinpaikkaa on kuitenkin jäljellä hiekkakuoppaa ympäröivällä ehjällä kankaalla ja kohteen rajaus on tehty tämän mukaisesti.

Rydänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriselän luoteispuolella, Pursiniemen Rydänkorvella, niemen kärkeen menevän metsätien koillispuolella heti Rydänniitylle menevän tienhaaran jälkeen loivasti kaakkoon nousevassa rinteessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsä-äestetyltä alueelta alueella olevan irtolohkareen ympäriltä.

Petäjäselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tahkorannasta Kuvansiin menevän tien koillispuolella, Laaksolan talosta noin 200 m kaakkoon, kangasmetsässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien koillipuolelta ojanleikkauksesta. Asuinpaikka jatkuu mahdollisesti myös tien toiselle puolelle.

Äppäistenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla Äppäistentienniementien luoteispuolella, noin 300 m Äppäistenniemen talosta luoteeseen. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille pellon hiekkaisimman kohdan alueelta peltomultakerroksen pinnasta.

Viertola (171010014) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Järvikylän tien länsipuolella, Kolman tienristeyksestä noin 200 m pohjoiseen, kangasmetsästä pelloksi raivatulla alueella. Maaperä alueella on hiekkaista. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille peltomaan pinnasta.

Kolman kansakoulu A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolman tien molemmin puolin koulun kaakkoispuolella kangasmetsä- ja peltoalueilla. Asuinpaikkalöydöt on poimittu metsämaasta pelloksi raivatulta alueelta sekä tienleikkauksesta.

Kolman kansakoulu B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pellolla, Kollinjoelle menevän tien molemmin puolin ja noin 80 m Kolman koulusta koilliseen. Asuinpaikkalöydöt on poimittu peltomullasta.

Juhanalan kartano (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Iitonen -järven eteläpuolella, Juhanalan kartanon pellossa, kartanon päärakennuksesta noin 150 m luoteeseen. Palanutta savea (KM 26730) on tullut esille pellon hyvin tummasta, hiekkaisesta kohdasta. Vuonna 1987 paikalta on löydetty rautainen nuolenkärki. Esine on maanomistajan hallussa, mutta siitä on julkaistu kuva Joroisten perinnekirjassa (painettu 1990, sivu 350).
Kohde on mahdollisesti vaurioitunut, joten kohteen tila ja kunto olisi hyvä selvittää tarkastuksen avulla (ks. myös seurantakohta).

Somerikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Välijoen pohjoisrannalla olevalla pellolla, radasta noin 200 m lounaaseen. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille pellon pinnasta, selvästi erottuvan peltoterassin "lahdenpohjukasta".

Liunan peltokumpare (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Välijoen pohjoisrannasta noin 100 m päässä Linnankoskentien kaakkoispuolella, peltoalueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille selvästi ympäristöstään kohoavan moreenikumpareen kohdalta.

Kaislaharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasalmelle menevän tien pohjoispuolella, mäntytaimikkoalueella, Kaislaharjun lounaisosassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien pohjoispuolisesta tienleikkauksesta. Kohteen laajuus ja säilyneisyys ei ole tiedossa.

Pietilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksämäelle menevän radan lounaispuolella, Pietilän tilalle johtavan tien luoteispuolella olevan pellon kohdalla. Asuinpaikkalöydöt on poimittu pellon kohdalle sijoittuvan rantaterassin päältä. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa.
Vuonna 2024 tehdyssä inventoinnissa asuinpaikan todettiin jatkuvan junaran pohjoispuolelle, jossa hakkuuaukelta havaittiin kvartsi-iskoksia noin 7 x 13 metrin kokoiselta alueelta.

Ruuskala (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kauttaaltaan sammaleen peittämä hyväkuntoinen kuopparakenne, läpimitta n. 3 m. Todennäköinen hiilihauta.

Juurionkannas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kolme pyyntikuoppaa noin 10 metrin päässä toisistaan. Pyyntikuopat sijaitsevat Kerisalonsaaren itärannalla, Juurionniemeen johtavan kannaksen itäreunassa. Kuopat ovat noin 20 m pituisella aluella rannalle menevästä polusta etelään. Ne ovat halkaisijaltaan 1,5 - 5 m.

Rauhala (171010025) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Kerisalonssaren itäreunalla, kangasmetsässä, Salonsaaresta Juurioon menevän tien länsipuolella, Rauhalaan menevän tien risteyksen kohdalla, noin 2 m:n päässä tiestä. Kuoppa on ollut inventointihetkellä puutarhajätteen peitossa.

Kotkanpolku (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatjärven kaakkoisrannan harjualueella, loivassa rinteessä, Kotkanpolun varrella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsän äestysjäljistä.

Kotkatjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatjärvestä pohjoiseen, järvestä noin 100 m:n päässä, järven rantaan menevän mökkitien tienhaarasta runsaat 50 m koilliseen. Alueella on havaittavissa kolme eri rantaterasssia. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille keskimmäisen terassin kohdalla olevista metsänäestysjäljistä.

Ikolanmäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ikolanmäessä, Kotkatjärvelle menevän mökkitien tienhaaran kohdalla, tien molemmin puolin. Tienhaaran kohdalla on havaittavissa selvä rantaterassi. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien koillispuolen tienleikkauksesta (KM 27212:1) sekä noin 15 m tienhaarasta tehdystä koekuopasta (KM 27212:2). Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Tienhaarasta noin 60 metriä etelään on hiilimiilu.

Torstilanpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liponselän kaakkoisrannalla, peltoterassilla Kanavan uoman tuntumassa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille peltomullasta. Veden pinta on noussut Valvatuksessa ja varsinkin sen kaakkoisosassa koko Valvatuksen Saimaasta erikseen kuroutumisen ja järvenlaskun välisen ajan. Pellolta löytyneet kvartsit ovat voineet joutua veteen rantatörmän eroosion seurauksena. Mahdollisesti asuinpaikkaa on vielä jäljellä pellon pohjoispuolella niemekkeessä.

Huhuinniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huhuinniemen metsäalueella, Akohlahden ja Varismäen välissä, Huhuinniemeä kiertävän metsätien varrella noin 300 m suurista hiekkakuopista länteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsäautotien lounaispuolelle kaivetusta koekuopasta sekä metsäautotien reunalta.

Koskenniska A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huutokosken rannan tuntumassa, korkealla peltoterassilla. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille peltomullasta. Maaperä laajan ja tasaisen peltoterassin kohdalla on hienoa hiekkaa.

Koskenniska B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huutokosken rannalla, matalalla peltoterassilla. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille peltomultakerroksesta ja ylemmälle pellolle johtavalta traktoritieltä.

Huutokoski A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huutokosken rannan tuntumassa, viljelyspellolla. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille peltomullasta.
Vuonna 2023 tehdyssä kaapelivalvonnassa alueelta ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Valvonta tehtiin muinaisjäännösalueen reunoilla ja osin sen ulkopuolella. Asuinpaikkaa voi olla säilyneenä rakentamattomalla metsäalueella.

Huutokoski B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huutokosken rannan tuntumassa luoteeseen nousevalla terassilla, pellon ja kangasmetsän alueella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille pellon ja metsän rajalta.
Vuonna 2023 tehdyssä kaapelivalvonnassa alueelta ei havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Valvonta tehtiin muinaisjäännösalueen reunoilla ja osin sen ulkopuolella. Asuinpaikkaa voi olla säilyneenä rakentamattomalla metsäalueella.

Rantahovi (171010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Järvikylästä Palviaisiin menevän tien itäpuolella, Hietalaan johtavan tienhaaran tuntumassa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille tienhaaran pohjoispuolella heikosti erottuvan peltoterassin reunan tuntumasta. Asuinpaikan eteläpuolisella metsäalueella on kaksi hiilimiilua.

Kolmajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolmajärven kaakkoispuolella, pellolla junaradan vieressä. Asuinpaikka-alueen halki kulkee Pasalankylään johtava hiekkatie. Asuinpaikkalöydöt on tullut esille radan edustalla selvästi erottuvan peltokumpareen alueelta sekä tästä noin 200 m:n päästä samalta korkeudelta pellon ja metsän reunasta.

Rauhanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoniemessä, Rytkölästä Rauhaniemeen johtavan hiekkatien varrella, noin 100 m Viholan tienhaarasta Rauhaniemeen päin, metsämaalla. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Kattilalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoniemessä, kuusimetsien ympäröimällä hiekkapellolla, Kattilanlampi-nimisestä suosta lounaaseen. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille pellon tasaiselta lakialueelta.

Mustalahti (171010039) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasalmentien koillispuolella, noin 1 km vanhasta Kuvansintien risteyksestä olevalla pienellä koivua ja mäntyä kasvavalla kumpareella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta sekä tien koillispuolelle tehdystä koekuopasta.

Hynnilänsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hynnilänsaaressa, Pekinsaareen johtavan tien molemmin puolin, noin 50 m mökeille johtavasta tienhaarasta luoteeseen. Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille ojanleikkauksesta ja tien lounaispuolella kaivetusta koekuopasta.

Messalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Messalon-saaren kaakkoisosassa, kesämökeille johtavan tien kakkkoispuolelle jäävän osittain umpeenkasvaneen hiekkakuopan kaakkoisosassa. Asuinpaikka-alue lienee suurimmaksi osaksi hiekanoton tuhoama.

Tuovilanpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Katisenlahdessa, vanhan Kuvansintien koillispuolella, Katisenlahteen johtavasta tiestä noin 150 m etelään olevan pellon kohdalla.Maaperä alueella on hienoa hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Katisenlahteen johtavan puron viereisen lehtipuita kasvavan peltosaarekkeen kohdalta, 80-100 m saarekkeesta lounaaseen.

Pekurila 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee valtatie 5:ltä Pekurilan kaupan kohdalta noin 800 m kaakkoon, Rautjärveen pistävällä niemellä.
Hiekkaiselta pellolta on mäen laelta löydetty kvartsia ja rautakuonaa. Paikka on aiemmin tulkittu esihistorialliseksi asuinpaikaksi.

Tervakallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee valtatie 5:ltä Pekurilan kaupan kohdalta noin 1200 m kaakkoon. Tervakallion itäpuolella olevalta pellolta savensekaiselta hiekkamaalta on tullut esille kvatsia ja rautakuonaa. Kohde on aiemmin tulkittu esihistorialliseksi asuinpaikaksi, jollainen se sijaintinsa (Muinais-Saimaan rannalla) perusteella voi olla.

Sarkasvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Luonterin ja Puuterselän välisen Uimasalon alueella, Sarkaslammen koillisrannalla, Sarkasvuoren lounaispuolisessa pystysuorassa kallioseinämässä.
Uimasalon alue on hyvin kallioista, luonnontilaisena säilynyttä erämaamaista aluetta. Sen alueella on neljä pientä järveä ja pari lampea, joista noin kilometrin pituinen ja 100‒150 m leveä luode-kaakko -suuntainen Sarkaslampi on niistä itäisin. Sarkasvuoren kalliomaalaus on lammen koilliosassa ja Sarkaslampi-niminen kalliomaalaus sen kaakkoisosassa.
Kalliomaalaus on arviolta noin 4,8 m korkeudella Sarkaslammen pinnasta. Sarkaslammen alueella kasvaa mäntymetsää. Kallioseinämissä kasvaa runsaasti erilaisia ja erivärisiä sammal-, naava- ja jäkäläkasvustoja. Maalauksessa on geometrisesti tyylitelty hirven kuva, jonka keskellä on selkeästi sydäntä kuvaava täplä sekä sen päällä kokonaishahmoltaan tunnistamaton kuvio (ehkä koukkupolvisen ihmishahmon jalat). Hirvikuvion pituus on 56 cm. Eläimen pää on kuvattu ruumiiseen verrattuna ylisuureksi ja kaula hyvin kapeaksi. Vartalo-osa on suorakulmainen ja jalat, joita on kuvattu kaksi paria, ovat silmiinpistävän lyhyet. Hirven korvat ja takapää on maalauksessa kuvattu realistisemmin. Eläimen turvan alla on hahmotettavissa jonkinlainen suuta kuvaava merkintä. Hirven pää osoittaa länteen.
Tästä noin 20 m kaakkoon löytyi talvella 2017 sarvipäinen hirvikuvio, jonka leveys on noin 40‒50 cm ja jonka vartalon keskelle on piirretty ympyrä.
Kalliomaalaus sijaitsee noin 2 km päässä Juvan-Hirvensalon maantiestä. Maalaukselle johtaa punaisin kuitunauhoin selvästi merkitty, paikoitellen tosin melko vaikeakulkuinen polku. Juvan kunta on pystyttänyt kohteeseen opastaulun vuonna 1996.

Remojärvi Kappelinpelto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kappelinpelto sijaitsee nykyisen Saarijärven eli entisen Remojärven koillisrannalla lähellä Mikkelin ja Juvan kuntien rajaa. Varsinainen Kappelinpelto eli Kapalpelto on loivasti järveen viettävää pelto- ja metsäaluetta, jonka pohjoispuolella on pieni kallioinen Kappelinmäki. Perimätiedon mukaan paikalla on ollut kappeli ja hautausmaa.
Kappelinpellolla sijainneesta hautausmaasta tai kappelista ei ole säilyneitä kirjallisia aikalaislähteitä. Ainoa mahdollinen viite kappelin olemassaoloon on läheisen Halolan talon sijainniksi mainitut ”Kappale by” ja ”Kappellby” vuosilta 1588 ja 1591. Halola liittyy myöhempiin nuijasodan tapahtumiin, sillä paikalla tapettiin sinne kokoontuneet nuijamiehet tammikuussa 1597. Kappelinpellon kalmistoa on jossain yhteyksissä – kuitenkin ilman tarkempia perusteluja – pidetty myös näiden surmattujen nuijamiesten hautapaikkana.
Vuonna 1938 on kirjoitettu muistiin 1850 syntyneen Pekka Kärkkäisen kertomukset Kappelinpellosta. Hän on kertonut, että 1880-luvun vaiheilla paikalla on ollut "hautakappelin" jäännökset: kellarikuoppa, noin 2,5 m pitkä ja niin leveä, että kaksi miestä on mahtunut rinnan kulkemaan. "Hautakappeli" on ollut ruumiiden väliaikainen säilytyspaikka. Myös kirkon kivijalkaa Pekka Kärkkäinen kertoi olleen 1880-luvulla näkyvissä "viinikellarien" alapuolella. Pappila on perimätiedon mukaan ollut Kappelinpellon edustalla olevassa Huihatsaaressa.
Eri tutkijoiden tulkintojen mukaan Kappelinpeltoa on pidetty muun muassa jäännöksenä ortodoksisen kirkon toiminnasta alueella ennen Pähkinäsaaren rauhaa 1323. Kyseessä olisi siis pitäjänhistoriassakin mainittu Remojärven kreikkalaiskatolinen kappeli (esim. Poppius 1957). Toisaalta paikalla on ajateltu olleen Juvan ensimmäinen kappelikirkko, joka olisi perustettu sen jälkeen kun Savilahden liittäminen hallinnollisesti Ruotsin – ja kirkollisesti roomalaiskatolisen kirkon – yhteyteen oli tapahtunut 1300-luvulla.
Kohteeseen liittyvän perimätiedon johdosta paikalla tehtiin vuosina 1972 ja 1973 pienialaisia kaivauksia, joiden yhteydessä paikalla todettiin olevan ruumiskalmiston. Kaivausten aikana tutkittiin yhteensä 15 hautaa, joihin oli haudattu 13 aikuista ja kolme lasta. Kaikki haudat olivat täysin esineettömiä. Vuoden 1973 kaivauksissa esille tulleesta yhdestä arkusta tehty radiohiiliajoitus ajoittaa kalmiston käytön 1400-luvulle (Hel-1272 480+-90, kal. 1398–1468). Hautojen sijainti osittain toistensa päällä osoittaa kalmiston kuitenkin olleen käytössä pitkän aikaa.
Vuosina 2007–2008 alueella on tehty laaja-alaisempia tutkimuksia, joiden yhteydessä pellolle avatusta koeojasta (alue 4) löytyi myös hyvälaatuisia kvartsi-iskoksia, jotka saattavat liittyä kivi- tai varhaismetallikautiseen asuinpaikkaan. Vuonna 2016 rannanpuolelle rakennetun loma-asunnon töissä paljastui ruumishautauksia, joista osa tuhoutui ja osa tutkittiin arkeologisesti.

Pekurila 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat valtatie 5 kaakkoispuolella, Kielkallion huoltoasemaa vastapäätä, Matiniemeen johtavan tien varressa. Mäntyä ja kuusta kasvavalla kankalla on kaksi pyyntikuoppaa muutaman kymmenen metrin etäisyydellä toisistaan.
Pyyntikuoppa A on noin 30 m:n päässä valtatiestä. Se on pyöreä, halkaisijaltaan noin 7 m. Kuopan ulkopuolella on havaittavissa 2 m leveä, hyvin säilynyt maavalli. Kuopan syvyys on 2,2 m. Kuoppa on reunoiltaan jyrkkä ja pohjaa kohti suippeneva.
Pyyntikuoppa B on 60–70 m:n päässä valtatiestä. Kuopan halkaisija on 6,5 m ja edellistä kuoppaa heikommin näkyvän maavallin leveys on 1,5 m. Kuopan syvyys on 2,2 m. Kuoppa on edellistä kuoppaa heikommin näkyvissä maastossa.
Pyyntikuoppia on lisää 250 m kaakkoon kohteesta.

Peltoniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hietajärven pohjoisrannalla, hiekkaisella kankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantavallin poikki menevän polun pinnasta ja sen yläpuolella olevalta alueelta.

Otamo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luonterista Näreslahteen pistävän Otamonsalmen itäpään pohjoispuolella, Otamon kaupan ulkorakennuksen luona. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Uimasaloon menevän maantien länsipuolella olevan pienen hiekkakuopan seinämistä. Paikalla on kaksi mahdollista asumuksenpohjaa. Alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta.
1992: Löydöt hiekkakuopan pohjois- ja länsipuolelta. Osa asuinpaikkaa lienee tuhoutunut. Laajuus länteen epäselvä, idässä rajautuu tiehen.

Noutosalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Valkolammen eteläkärjestä noin 450 m etelään, maantien itäpuolella, aivan tien vieressä. Pyyntikuopan halkaisija on 6,5 m ja syvyys noin 2 m.

Pusukkala (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Siikajärven länsipuolella, Siikajärven ja Myllyjärven välisellä tasaisella mäntykannaksella. Kuoppien halkaisija on 8 m ja syvyys 1,5 m.

Anttila (178010010) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Hietajärvestä noin 1,5 km pohjoiseen. Alueella on neljä pyyntikuoppaa, joiden halkaisijat ovat 2,5-12 m ja syvyydet 0,6-1,5 m.

Jokranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Järvenpää ja Iso-Ahvenainen -järvien välisen jyrkän harjun päällä. Kuopat ovat harjun laella muodostelmassa. Ne ovat suoraseinäisiä ja halkaisijaltaan 4-9 m. Osaa kuopista ympäröi maavalli.

Romukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juva-Savonlinna -maantieltä 0,4 km etelään, Romukankaalle johtavalta metsätieltä 100 m koilliseen. Kohde on hyvin säilynyt raudanvalmistuspaikka, jossa on kuonakasa, hytinpohja ja miilu.

Kummunpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kummunpurosta 100 m lounaaseen, Sora-Ahon ja Kummunpuron tilojen väliseltä tieltä 100 m luoteeseen, jokeen viettävällä rinteellä. Ympärillä on kuiva suo, joka on ollut entinen pelto. Paikalla on suuri kuonakasa, jonka keskellä on mahdollinen hytinpohja.

Karsikkomäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt, mahdolliset kaskirauniot sijaitsevat Karsikkomäen talosta noin 180 m luoteeseen, Särkijärven Ahvenlahden pohjoispuolella. Kohteessa on 9 pientä latomusta.

Haapamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Haapamäen tilan asuinrakennuksesta 250 m itäkoilliseen. Harjun pohjoispuoleisen rinteen alaosassa on halkaisijaltaan 2,2 m ja syvyydeltään 0,8 m oleva pyyntikuoppa.

Syrjäntakasenniittu (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopppa sijaitsee Syrjäntakanen-järvestä noin 550 m etelään ja Röteikönlammesta 350 m luoteeseen. Kallioiden välisen kapean harjun länsipäässä on halkaisijaltaan 7 m ja syvyydeltään 1,2 m oleva maavallin ympäröimä pyyntikuoppa, joka voi olla historiallisen ajan susikuoppa.

Harotunmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Harotunmäen tilasta noin 100 m itäkoilliseen. Asuinrakennuksen lähellä, kapealla itä-länsi -suuntaisella harjanteella on halkaisijaltaan 15 m oleva kuoppa, joka voi olla historiallisen ajan susikuoppa.

Koivuranta (178010038) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Koikkala-Hirvensalo -tien itälaidalla, Koivurannan tilan asuinrakennuksesta noin 250 m pohjoiskoilliseen, mäntyä kasvavan harjanteen eteläpäässä. Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 6-7 m ja syvyydeltään 1,4 m. Kuoppa suippenee pohjaa kohti. Ympärillä on kaksi metriä leveät, säännöllisen muotoiset reunavallit.

Lehmäniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Saarijärven itäosassa, järveen pistävän niemen länsiosassa. Kapealla, tasaisella kannaksella oleva pohjaa kohti suippeneva pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 3,5 m. Sen ympärillä ei ole maavalleja.

Vuoreinen A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Vuoreinen ja Souru -järvien välisellä kannaksella, suuren luonnonkivikasauman länsipuolella. Halkaisijaltaan pohjaa kohti suippeneva kuoppa on 4 m ja syvyydeltään noin metrin. Pyyntikuopassa ei ole reunavalleja. Vuonna 1994 kuopan on todettu tasoittuneen melkoisesti sen läpi kulkevan polun takia. Saman kannaksen länsiosassa, tämän kuopan ja pienen lammen välissä on jonossa muutaman kymmenen metrin välein kaksi muutakin samantyyppistä kuoppaa.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Paikalla on kolme kuoppaa jossa ainakin yhdessä hiiltä ja nokea pohjalla (kuoppaan tehty koekuoppa v. 1995 kun Juvan muinaisjäännöksille suunniteltiin opastauluja) v. 1995 havaintojen mukaan, jolloin kuopat tulkittu hiilihaudoiksi. Kuopat eivät ole jonossa, mutta parinkymmenen metrin etäisyydellä toisistaan. Suurin kuoppa yllä kuvattu (koordinaatit N: 6869571, E: 553437). Muut kaksi kuoppaa ovat pienempiä.

Pyllyniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven länsiosassa, Pyllyniemen tyvellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta Pyllyniemen tyvellä sijaitsevalta kapealta ja koilliseen päin osoittavalta rantaterassilta. Kyseessä lienee pienialainen asuinpaikka.

Rapaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokojärven länsirannan Rapaniemellä, niemen pohjoisosassa. Maaperä alueella on moreenia, korkein kohta hiekkaharjua. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsä-äestyksen jäljistä Rapaniemen alueelta.

Taivaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven länsiosassa, Pyllyniemen tyvellä, Taivaslahden luoteispohjukassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille venevalkaman pysäköintipaikan lounaispuolella olevalle tasaiselle rantaterassille tehdyistä koekuopista. Pysäköintipaikka on osittain rikkonut asuinpaikkaa.

Karihiekka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Luonterin kaaakoisosassa, Karihiekan hiekkarannasta 100 m koilliseen, Luonterin rantatörmän kupeessa, kahden korkean kallion, vesijättömaan ja terassin välissä ja hiekkarannalta lähtevästä polusta 25 m itään. Kuopan koko 6,2 x 5,5 m. Vallien leveys 1 m.

Päiväranta 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Jukajärven koillisrannalla olevan luode-kaakko -suuntaisen harjun lounaisrinteellä, Stedingkin muistokivestä noin 230 m etelälounaaseen, Päivärannan talosta 130 m kaakkoon, 30-50 m leveän tasanteen alueella.
Päivärannan muinaisjäännösalue käsittää kolme erillistä asuinpaikka-aluetta, jotka on jaettu ajoitusten perusteella kahteen kohteeseen. Päiväranta 1 on kivikautinen asuinpaikka-alue, joka muodostaa yli 220 m pitkän ja 10-25 m leveän nauhan loivalla kaakko-luode -suuntaisella rinteellä muinaisen rantatörmän yläpuolella.
Päiväranta 2 on rautakautinen asuinpaikkaryhmä, joka koostuu kahdesta eri asuinpaikasta. Alempi asuinpaikka sijaitsee muinaisen rantatörmän yläpuolella korkeudella 105-109 m mpy noin 40 metrin etäisyydellä silloisesta rantaviivasta. Asuinpaikan laajuus on noin 80 x 55 m ja siihen kuuluvat kiviröykkiö, kiven ja maansekainen röykkiö sekä todennäköisesti myös sen pohjoispuolella oleva keittokuoppa. Ylempi asuinpaikka sijaitsee kivikautisesta asuinpaikka-alueesta noin 25 m koilliseen välillä 109-110 m mpy. Kaakkoisraja epäselvä.

Paimenniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luonterin Saviveden pohjoisrannalla, Pihlajasaloon vievästä tiestä 100 m etelään, Paimenniemeen rantoja kiertävän mökkitien alapuolella, niemen länsirannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkakankaalta, mökkitien ja rantatörmän väliltä koekuopasta sekä mökkitien pinnasta noin 40 m matkalta. Koekuopissa on havaittu myös likamaata. Löytötason korkeuden perusteella asuinpaikka voi olla varhaismetallikautinen.

Paimenniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saviveden pohjoisrannalla, Pihlajasaloon vievästä tiestä noin 300 m etelään, Paimenniemen kärjen länsipuolella, mökkitien molemmin puolin. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille mökkitien kohdalta. Tietä lukuun ottamatta paikka on ehjä. Löytötason korkeuden perusteella asuinpaikka voi olla varhaismetallikautinen.

Kaipiala (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Saarijärven koillispuolella, Kaipialan talon päärakennuksesta noin 150 m länteen, viljelyspellolla. Maaperä alueella on ruokamullan sekaista hietaa. Kohde on epävarma, sillä peltomullasta on tullut esille vain yksi kvartsikaavin (KM 27071)

Pekurilanniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pekurilanniemellä, peltoalueen kaakkoisosassa. Paikka on vesien ja suon ympäröimä niemeke, joka aikoinaan on ollut saari. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pellon kohdalla olevan rantaterassin kohdalta.

Otamo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Otamonsalmen itäpäässä, kaupasta 100 m koilliseen, niemen itä- ja etelärannalla, niemen kaarteessa, korkean rantatörmän päällä. Kohde on asuinpaikka-alueeksi sopivan Huosioskankaan lounaisinta laitaa. Kankaalla saattaa olla useita eri ikäisiä asuinpaikkapesäkkeitä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkatien pinnasta.

Huosiokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huosionkankaan eteläreunalla Saviveden pohjoisrannalla, tukinuittopaikalle rantaan vievän tien kohdalla, maantiestä noin 70 m etelään. Asuinpaikka-alue on tasaisesti viettävää, loivaa rinnettä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkatien pinnasta.
1994: Tie päällystetty sepelillä, ojista tai poluilta ei löytöjä. Havainnot viittaavat suppeaan ja ilmeisesti vähälöytöiseen asuinpaikkaan.

Korkhiekat 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syysjärven länsirannalla Korkhiekanniemen eteläpuolisen harjun kärjessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Korkhiekat 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syysjärven länsirannalla, Korkhiekanniemen eteläpuolisella rantakaistalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille harjun ja rannan välissä olevalle parikymmentä metriä leveälle tasanteelle kaivetusta koekuopasta.

Kansala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee maantien 459 lounaispuolella, Kansalan talon päärakennuksesta 100 m kaakkoon. Navetan itäpuolella olevan pellon kohdalta on aikoinaan raivattu pois maansisäinen kiveys ja hiiltä. Hiilen värjäämältä pellolta on vuonna 1991 löydetty ristiriipuksen katkelmia.

Pekurilanniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Pekurilanniemellä. Pellosta on tullut esille rautakuonaa, palanutta savea ym. raudanvalmistuspaikkaan liittyvää. Löydöt ovat noin 20 x 40 m kooltaan olevalta alueelta.

Enkelinpesä (Taide)
Ajoittamaton; Enkelinpesä-niminen paikka sijaitsee Kannusvuorella, Siikaveden länsirannalla, Maaralansalmen sillalta 3 km länsiluoteeseen, noin 200 m pohjoiseen Kannuslahden pohjukasta..
Paikalla on kolmen suuren siirtolohkareen muodostama "pesä", jonka perällä on epäselvä punamultakuvio. Kohde voi olla historialliselta ajalta.

Papinsalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luonterin pohjoisosassa, 200 m itään Papinsalon saaren länsirannan Latakanlahdesta, 250 m pohjoisluoteeseen Latakanlahden tilalta ja 100 m pohjoiseen Latakanlahden tilalta Papinsalon tilalle (ny. seurakunnan kesäkoti) menevältä polulta ja 80 m pohjoiseen polun mutakassa olevasta puhelinpylväästä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänuudistuksen yhteydessä äestyslaikuista.

Raintsaari A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee lähellä Luonterin itärantaa olevan Raintsaaren keskiosassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tuulenkaadosta harjun lakitasanteelta, harjulla kulkevan polun vierestä.

Raintsaari B (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee lähellä Luonterin itärantaa olevan Raintsaaren pohjoisosassa, läntisimmässä kahdesta saaren pohjoisrannan niemestä, kallioalueen keskiosassa. Lapinraunio on koottu suurehkoista kivistä näkyvälle paikalle pienen kalliokumpareen päälle ja ympärille. Muodoltaan se on soikeahko, halkaisijaltaan 2,5-3,0 m ja korkeudeltaan puoli metriä.

Hepo-oja (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Luonterin Pihlajasalon saaressa, saaren kärkeen johtavalta tieltä Hepo-ojan kohdalta noin 170 m itäkaakkoon. Lounaaseen päin aukeavassa kallioseinämässä, sileässä ja hieman viistossa kohdassa on punamullalla tehty läikkä. Läikän koko on 30 x 60 cm, selviä kuvioita ei ole havaittavissa. Maalauksen edustalla on kallioterassi, jonka edustalla maalaus on 1-1,5 m korkeudella.

Viserinkallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luonterin koillisosassa, Viserinlahden kaakkoispuolella. Asuinpaikka-alue on luoteeseen viettävää hiekkakangasta, alempana on moreenimaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille Viserinlahden pohjukkaan vievän hiekkatien pinnasta noin 10 metrin matkalta rantatörmän päältä.

Välijoen suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Hirvijärven luoteisrannalla, Välijoen suun etelä - lounaispuolella tasaisella hiekkakankaalla.
Sepänmaa 1994: Välijoen ylittävän sillan länsipuolella etelään haarautuvan hiekkatien pinnassa havaittiin kvartsi-iskoksia noin 30 m:n matkalla tienhaarasta etelään. Tienhaarasta n. 10 m etelään, tien itäpuolelle tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja likamaata. Tiestä huolimatta asuinpaikan kohta vaikuttaa melko ehjältä, paikan pohjoispuolella on kuitenkin umpeen kasvavia hiekanottopaikkoja.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Kohdasta mistä aiemmin löydetty kvartseja ei nyt havaittu löytöjä. Etelämmäksi, missä matala ranta kohoaa hiekkamaaperäisenä töyräänä soisesta rannasta, tehtiin muutama koekuoppa, joissa kahdessa palaneita kiviä - toisessa lisäksi kvartsi-iskos ja n. 10-20 cm syvyydessä liesikiviä runsaasti sekä mahd. kulttuurikerrosta. Alueen eteläpuolelle tehtiin runsaasti koekuoppia joista ei havaintoja. Rajaus on arvio koekuoppien ja topografian perusteella.

Sääksjärvi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sääksjärven koillisrannalla, pienellä niemekkeellä, kesämökin pihamaalla. Paikka on luode-kaakko -suuntaisen harjun lounaispuolella olevalla pienellä hiekka-/ soraniemekkeellä, jolla on kesämökki.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Paikka ennallaan. Rajoja hieman tarkennettu.

Myllyalanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sääksjärven ja Myllynalasen välissä olevalla harjulla, Sääksjärvestä Myllynalaseeen laskevan ojan pohjoispuolella. Maaperä on paikoin hiekkaista, paikoin kivisempää harjusoraa. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille harjua pitkin kulkevan tien pinnalta noin 20 m:n matkalta.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Paikka ennallaan. Rajoja hieman tarkennettu.

Sääksjärvi C (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Sääksjärven pohjoisrannalla, pohjoisrantaa kulkevan harjun ja sen pohjoispuolella olevan tasaisen hiekkakankaan välisellä kannaksella. Kannaksella on kaksi suppakuoppaa, joiden välisellä kannaksella pyyntikuoppa sijaitsee. Suppilomaisen kuopan halkaisija on kaksi metriä ja syvyys yli puoli metriä. Kuopan ympärillä on matala kehävalli.
Jussila 1996: Kuopassa hiiltä. Vaikuttaa hiilihaudalta.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Kuoppa nyt äestetyssä taimikossa, vaikea löytää ja havaita. Paikalla on osittain laikutuksessa tuhoutunut kuopan jäänne jonka halkaisija noin 2,5 m. Vaikuttaa hiilihaudalta.

Kangasjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kangasjärven koillisrannalla. Tasalakinen ja sammaloitunut järvimalmikeko on halkaisijaltaan 6 m ja korkeudeltaan noin 1 m. Malmi on pienijakoista, halkaisijaltaan 1-2 cm kokoista, pyöreää "rahamalmia". Kyseessä on todennäköisesti Kangasjärvestä kerätty malmivarasto. Lähistöllä voi olla raudanvalmistuspaikkoja.

Papinsänky (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Syysjärven Kokonlahden itärannalla olevan Papinsängyn kallion pystysuorassa seinämässä. Tummahkossa kalliossa oleva ruskehtava maalaus esittää suorajalkaista ihmistä, jonka käsi on taivutettu ylös. Ihmisen pituus on 62 cm ja sen taivutetun käden pituus 19 cm. Dokumentointiaikana maalauskuvion alareuna on ollut 0,93 m Syysjärven pinnasta.

Alimmainen A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Alimmainen -järvelle johtavan metsäautotien vieressä, tien eteläpuolella. Kuopan halkaisija on noin 9 m (mitattuna maavallin taakse) ja syvyys 1,7 m. Kuopan ympärillä on 2,5 m leveät, ehyet vallit. Keskellä olevan kuopan halkaisija pohjassa on noin 1 m. Kuopan reunoilla kasvaa 5 mäntyä sekä useita pieniä kuusentaimia.

Alimmainen B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Alimmainen -järvelle johtavan metsäautotien pohjoispuolella, korkean kumpareen eteläosassa. Kuopan halkaisija on 7 m ja syvyys 1,1 m. Kuopan ympärillä on ehyet, 2,2 m leveät vallit. Kuopan alueella kasvaa nuorta haapaa.

Etelälahti A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Hitjuksenniemeen johtavan metsäautotien itäpuolella ja Kankaisjärven Etelälahden länsipuolella olevalla tasaisella mäntykankaalla. Kuopan halkaisija on noin 3 m ja syvyys noin 0,3 m. Kuoppaa ympäröi matalat reunavallit.

Hitjuksenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa (tervahauta?) sijaitsee Hitjuksenjärven Pohjoislahden rantaa kulkevasta tiestä noin 200 m:n päässä, metsäisellä rinteellä. Pyyntikuopan halkaisija on 8,8 m (mitattu maavallin taakse) ja syvyys 1,5 m. Kuoppaa ympäröi noin 3 m leveät, ehyet vallit. Kuopan reunalla kasvaa iso kuusi ja 4 pientä pihlajaa.

Etelälahti B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kankaisjärven ja Hitjuksenjärven väliseen Hitjuksenniemeen johtavan metsäautotien eteläpuolella linjassa mäntykankaalla.
Kuoppa A (voi olla myös historiallisen ajan hiilimiilu tai muu kuoppa) on aivan tien vieressä. Se on poikkeuksellisen suuri ja syvä. Kuopan halkaisija on noin 15 m (ympärysvallit mukaan lukien) ja syvyys 2,5 m. Sen ympärillä on ehyet noin 6,5 m leveät vallit. Kuoppa B sijaitsee kuopasta A noin 5 m:n päässä. Se on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 0,3 m. Kuoppa C sijaitsee kuopasta B noin 14 m lounaaseen, harjanteen reunalla. Se on halkaisijaltaan 1,5 ja syvyydeltään 0,2 m. Kuoppa on muodoltaan hiukan epämääräinen ja tästä syystä vaikeasti havaittavissa.
Kuoppa D sijaitsee noin 20 m kaakkoon kuopasta A. Se on pitkänomainen, kooltaan 2,7 x 2,8 m ja syvyydeltään 0,7 m oleva kauniisti sammaloitunut kuoppa.

Kallioniemenkangas B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kankaisjärven Kallioniemeen johtavalla kannakkeella, noin 3 m niemeen johtavasta polusta itään. Kuopan halkaisija on noin 3 m. Sen keskellä on 40 x 50 cm kooltaan oleva kuoppa.

Sarkaslampi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Sarkaslammen kaakkoisosassa, Sarkasvuoren kalliomaalauksesta noin 400 m eteläkaakkoon, jyrkässä kallioseinämässä noin 4,5 m korkeudella maasta.
Maalauskuvio on noin 30 cm pitkä, venekuvion vasemmasta päästä oleva kuvio. Siinä on nähtävissä noin 2 cm leveydeltään olevia pystysakaroita 6 kappaletta. Veneen pohjan paksuus on kuviossa noin 5 cm. Noin 45 cm päässä venekuvan yläpuolella on noin 5 cm halkaisijaltaan oleva väriläiskä.

Pakkasensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaaseen kuuluvan Enoveden pohjoisrannalla etelään loivasti viettävällä hiekkamoreenirinteellä. Asuinpaikan kohdalla Enovesi kapenee noin 100-150 metrin levyiseksi Pakkasensalmeksi. Asuinpaikka on noin 35 m pohjoiseen alueella olevasta, 1960-luvulla rakennetusta kesämökistä, mökkitien länsipuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille puunistutusta varten rikotuista maastokohdista. Asuinpaikka lienee melko pienialainen, sillä asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kahdesta kohtaa. Asuinpaikan itä / koillispuolella on mäki, joka lienee suojannut asuinpaikkaa aikoinaan Enovedeltä puhaltaneilta tuulilta.

Sourunniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Sourujärven pohjoisrannalla, Sourunniemen kärkiosassa. Kuopat ovat noin 150 m päässä rannasta, Sourunniemen kärkeen avautuvan notkon yhdessä haarassa. Notkon lounais- ja koillispuolella on noin 5 m:n korkuiset harjanteet. Maaperä on hiekkaa. Notkon poikki kulkee etelään, kesämökille vievä tie. Toinen kuoppa on sen itäpuolella (x= 6860 78, y= 3553 87) ja toinen länsipuolella (x= 6860 76, y= 3553 82).
Molemmat kuopat ovat pyöreitä ja kehävallillisia. Kummankin halkaisija on noin 3 m vallin harjalta mitattuna ja syvyys vähän alle metri. Kuopat ovat pohjaltaan suppilomaisia ja varsin hyvin säilyneitä. Läntisimmän kuopan reunalla kasvaa kuusi, jonka oksat peittävät kuopan melkein näkymättämiin.

Hepolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Mäntysen luoteisrannalla Hepolahden rannasta nousevassa rinteessä. Alue on laajaa hiekkakangasta, jonka poikkivievän mökkitien pohjoispuolella on suuri hiekanottoalue. Hiekkakuoppa jää kohteen länsipuolelle. Hepolahden pohjukassa sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, josta on löytynyt vuonna 1996 metsä-äestyltä alueelta kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta noin 100 metrin pituiselta harjun suuntaiselta alueelta mökkitien eteläpuolelta. Paikalla oli nähtävissä kaksi löytökeskittymää. Nykyisin alue on umpeenkasvanutta nuorta mäntyä ja koivua kasvavaa metsää.

Sormula (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Niininen-järven koillispuolella ja Jäppilä - Suonenjoki maantien länsipuolella. Asuinpaikka-alue on loivasti eteläänpäin laskevaa viljelyspeltoa. Asuinpaikkalöydöt on poimittu peltomullasta.

Syvänsi Kaidansaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kaidansaari eli Kalmasaari sijaitsee Syvänsin pohjoisosassa, Vitikkaniemestä 0,1 km itään. Saari on noin 1 km pitkä ja leveimmältä kohdaltaan noin 100 m leveä hiekkapohjainen harjusaari. Saaren eteläosa on alavaa vesijättömaata, pohjoisosassa kasvaa mäntyä ja vesakkoa. Vuoden 1984 inventoinissä saaren pohjoisosasta havaittiin 35 erilaista kuopannetta, joista kuusi todettiin hautakuopan kokoisiksi ja muotoisiksi. Saaresta on runsaasti perimätietoa. Kaidansaarta on käytetty tilapäisenä hautausmaana tai sinne on haudattu vainajia ennen Jäppilän kirkon valmistumista v. 1870.
Vuoden 2021 tarkastuksessa saaresta paikannettiin 19 hautapainaumaa (koko pääosin noin 1 x 2 m) kahdessa ryppäässä. Haudoiksi tulkitut painaumat ovat luode-kaakko -suuntaisia. Suurin osa hautapainaumista sijaitsee saaren pohjoisosassa (haudat 1–14). Toinen ryväs (haudat 15–19) sijaitsee saaren leveimmällä kohdalla lounaisreunalla. Vain selkeästi hautamaiset painaumat paikannettiin. Lisäksi saarella on jonkin verran lähinnä tuulenkaadoiksi tulkittavia painaumia.
Saarelta löydettiin myös kivi- tai varhaismetallikautinen asuinpaikka saaren keskiosasta. Löytöjä (palanutta luuta, kvartsi-iskoksia, palanutta kiveä) havaittiin kolmesta tuulenkaadosta saaren korkeimmalta kohdalta ja sitä alemmalta tasolta tasaisen terassin alueelta. Alemmalta terassilta havaittiin myös selkeä suorakaiteen muotoinen asumuspainanne (sisämitta 3 x 6 m), matala pyöreä painauma (halkaisija 3 m) ja pyyntikuoppaa muistuttava painanne (halkaisija 2,5 m, syvyys 50 cm). Kohteen aluerajaus tehtiin GPS-paikannettujen havaintojen ja topografian perusteella.

Syvänsi Kuoresaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kuoresaari sijaitsee Syvänsin pohjoisosassa, Kaidansaaren eteläpuolella, mantereesta noin 0,2 km päässä. Saarella kasvaa kangasmetsää, joka oli inventointihetkellä v. 1987 juuri hakattu. Saaren pohjoispäässä olevan kesämökin ympäristö oli säästetty hakkuilta. Saaren eteläpäästä, hakkuujätteiden seasta on erottunut pari luode-kaakko -suuntaista kuopannetta. Mökin rakennustöiden yhteydessä vuonna 1954 maasta oli löytynyt kaksi pääkalloa, luita sekä kotitekoisia arkunnauloja.

Syrjäjärvi Kalmansaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmansaari sijaitsee Syvänsi kylän Syrjäjärvessä. Saaren pituus on 120 m ja leveys 40 m. Saaressa kasvaa mäntymetsää.
Kalmansaari on yleisesti tiedossa oleva ruumissaari. Saaren keskellä olevalla harjanteella ja sen itärinteillä on havaittu kahdeksan haudan muotoista painannetta, joiden lisäksi paikalla on kuusi pienempää soikeahkoa kuopannetta. Haudan muotoiset painanteet ovat yhtä lukuun ottamatta lounais-koillinen -suuntaisia. Yksi painanne on itä-länsi -suuntainen.
Perimätiedon mukaan Kalmansaari olisi isonvihan tai Suomen sodan aikainen hautausmaa.

Jörnin puu (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karsikkokuusi sijaitsee Pieksämäen Jäppilän Niemenkylässä, Pennalanlahden länsirannalla Utrialan ja Rintalan tilojen rajalla rannan ja pellon välissä. Ison kuusen, ns. Jörnin puun, kohdalla on perimätiedon mukaan levähdetty tuotaessa vainajia järven takaa. Nimensä puu on saanut siitä, että sen juurella olisi ollut Ukko Jörnin (alkuaan mahdollisesti Björn?) mökki. Perimätiedon mukaan tarkastushetkellä pystyssä ollut puu olisi ollut jo toinen samalla paikalla; ensimmäinen olisi kaatunut vanhuuttaan. Tarkastushetkellä puussa ei havaittu laattoja tai hakkauksia.

Lemmenpuro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suontien Selänpää-lahden eteläosassa, olevalla järven rantaan laskevalla hiekkaisella viljelyspellolla. Pellon halki kulkee keinotekoinen oja Pörönlammesta Selänpään rantaan. Ojan suulla on "Lemmenpuro" -niminen kesämökki, jonne johtaa tieltä selvä viitoitus. Asuinpaikkalöytöjä (kvartsi-iskoksia, joita inventoija ei ole kuitenkaan ottanut talteen), on havaittu ojan molemmin puolin pellolla.

Lapinsalo (213010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Puulan Lapinsalon pohjoiskärjessä olevalla rantakalliolla. Paikalla on lähekkäin kaksi lapinrauniota rantakalliolla. Maasto on avokalliota, jolla kasvaa vähän mäntyä. Lapinraunioiden koko ei ole tiedossa.

Jänissaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lääminki-järven pohjoisosassa, noin 200 x 50 m kooltaan olevassa Jänissaaressa. Maaperä saaressa on hiekkaa. Lähes koko saari on nyt tonttialuetta.

Kuppikivenmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Puulansalmen pohjoisrannalla, Salmelan talosta noin noin 240 m itään, pienen Kuppikivenmäen etelärinteellä. Kuppikivi on noin 2,5 x 0,6 m kooltaan oleva maakivi. Sen korkeus on noin 0,75 m. Korkeimmalla kohdalla, vähän kaltevalla tasanteella on yhdeksän kuppia. Kupit ovat hajallaan ilman selvää järjetystä. Niiden halkaisija ovat 4-10 cm ja syvyydet 1,5-9 cm. Suurimmat kuopat ovat melkein suppilomaisia. Kiveen liittyy perimätietoa uhraamisesta.

Rovastinsola (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Puulansalmen pohjoispuolella; Kirkon talosta noin 400 m länteen, Aittovuoren ja Riihivuoren välisessä loivassa notkelmassa, Rovastinsolassa.
Maaperä alueella on kivistä moreenia, metsä lehtimetsää. Alue on ilmeisesti ollut aiemmin viljeltyä. Kuppikivi on noin 2,5 x 1,6 m kooltaan oleva maakivi. Korkeudeltaan se on enimmillään noin 0,8 m. Korkeimmalla kohdalla, melko tasaisessa, hieman kaltevassa pinnassa on kolme kuppia. Niiden halkaisijat ovat 6-7 cm, syvyydet 4-6.5 em. Pinta, jossa kupit ovat on jokseenkin tasasivuisen kolmion kärkiä ja muodostavat nekin siten tasasivuisen kolmion.
Kuppikiveen liittyy perimätietoa uhraamisesta.

Leskelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruohovedenselän Suurolanlahden länsipuolella, noin 150 metrin etäisyydellä rannasta. Asuinpaikka on Leskelän talon pohjoispuolisella pellolla. Maaperä alueella on heikkaa. Järven puolella on vanha rantatörmä. Löytöjä on kerätty noin 200 metrin matkalta.

Tipsalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden länsiosassa, Kyyveteen kuuluvan Niittulevä-nimisen järven pohjoispäässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kylätien itäpuolelta, sen ja järvenlahden välillä tilan RN:o 1:139 maalla olevan suurehkon hiekkakuopan pohjois-/ itäreunalta. Kohteessa havaittavissa kaksi asumuspainannetta.

Pohjaniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Läsänkosken itäpuolella olevan Pohjaniemen eteläosassa, pohjoiseen kääntyvän tien itäpuolella, tiestä noin 20-30 m. Pyyntikuoppia on 4 kpl ja ne ovat harvassa rivissä kankaalla.

Hetelampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Läsänkosken itäpuolella, Pohjaniemen kärjen itärannalla ja Hetelammen pohjoispuolella. Asuinpaikka-aluetta on heti jyrkän tien mutkan jälkeen tien pohjoispuolella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta, joka on kaivettu asumuspainanteen kohdalle.

Nisuksenlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rauhajärven luoteispäässä, Päälahden itäpuolella ja Nisuksenmäen länsipuolella, Pohjaniementiestä noin 50 m päässä olevalla pienehköllä, laakealla tasanteella. Löydöt ovat tulleet esille tasanteen pohjoisosaan kaivetusta koekuopasta. Asuinpaikan eteläosa lienee tuhoutunut hiekanotossa.

Nisuksenlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rauhajärven Päälahden itäpuolella, Pohjaniementien lounaispuolella, tiestä noin 50-70 m:n päässä. Asuinpaikka-alue on ollut aikoinaan noin 100 m leveällä kannakkeella. Löydöt on poimittu metsänlaikutusurista.

Kävynniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Valkeajärven pohjoisrannan lahdenpohjukan pohjoispuolella, Pitkä Kävynniemen kääntyvän tien risteyksessä ja sen itäpuolella.
Asuinpaikkalöydöt poimittu tien pinnalta ja koekuopasta.

Tipsalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niittuleva-järven pohjoisosan länsipuolella, alueella olevan suuren hiekkakuopan eteläosasta noin 100 m kaakkoon, tasaisella kankaalla, nykyisestä rannasta noin 80 m länteen, muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille törmän päälle tehdyistä koekuopista, joissa on havaittu myös vahvaa likamaata.

Tipsalo 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niittuleva-järven pohjoisosan länsipuolella, Hiski Salomaan syntymäpaikasta noin 120 m koilliseen, Hiekkaniemeen vievän tien koillispuolella, rannalla olevasta rantasaunasta noin 70 m pohjoiseen olevan rantatörmän päällä.
Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille törmän päälle kaivetuista koekuopista. Kuopissa oli havaittavissa vahvaa likamaata.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niittuleva-järven pohjoisosan länsipuolella ja Tiplammen ja Hiekkaniemeen vievän tien välisellä harjulla. Kohteessa mahdollisesti yksi asumuspainanne. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tipsalon länsiosassa, Pukkisaarta vastapäätä. Asuinpaikkka-alue on tasaista hiekkakangasta pohjoinen-etelä -suunnassa. Itäpuolella aluetta maasto kohoaa loivasti.

Ruokosalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Tipsalon Ruokosalmen itärannalla, pienessä muinaisessa niemekkeessä, nykyisen soistuneen rannan äärellä. Maaperä on kivikkoista, mutta asuinpaikan kohdalla on noin aarin kokoinen kivetön kohta. Saviastianpala (KM 29593:1) tullut esille koekuopasta, samoin luunmuruja.

Ananianniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaisevat Soukkio-järven länsipuolella olevan Ananianniemen kaakkoisrannalla, niemeen vievän tien itäpuolella. Neljä pyyntikuoppaa on tasaisella kankaalla melko lähellä toisiaan.

Matinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viikarinlahden itäpuolella, Luusniemen tieltä noin 200 m etelään, Luodelahteen johtavan maantien kohdalla ja vieressä. Asuinpaikkalöydöt on poimittu tien reunalta. Asuinpaikka on lähes kokonaan tuhoutunut tienteossa ja hiekanotossa. Löytökohdasta luoteeseen on topografisesti potentiaalista aluetta, mutta inventoinnissa ei sieltä löydetty mitään.

Hannonlahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän eli Kurjenmyllynselän länsipuolella, Hämeensaaren länsipuolella olevan Hannonlahden länsirannalla, tien länsipuolella. Asuinpaikka-aluetta on havaittu kahdella eri rantaterassilla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kahden eri rantaterassin kohdalta koekuopista.

Hannonlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän eli Kurjenmyllynselän länsipuolella, Hannonlahden suun länsirannalla, maantien varrella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta.

Lippuvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän eli Kurjenmyllynselän länsipuolella, Lippuvuoren kaakkoispuolella, Hännilään johtavan tien länsipuolella, korkeuspisteestä 103.04 (siirtolohkare) noin 30 m etelään. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille tien reunoilta rantatörmän päältä.

Vehkaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Vehkajärven luoteispäässä. Vehkarannan asuinpaikka on ollut juuri ennen Vuoksen puhkeamista saari kapean ja sokeloisen vesireitin varrella. Kapeimmillaan väylä on ollut noin kilometrin päässä Vehkarannan asuinpaikasta luoteeseen, Hangasmaankankaan kivikautisen asuinpaikan kohdalla. Paikalla on selvästi havaittava muinainen rantaterassi, joka nousee länteen ja laskee itään. Vuoden 1989 koekaivauksissa havaittiin muinaiseen ihmistoimintaan viittaavia merkkejä koko Vehkarannan soiden ja kosteikkojen ympäröimällä mäellä. Asuinpaikka keskittyy kankaan itä- ja etelärinteille. Alueella näyttää erottuvan kaksi erillistä ja osittain eri aikoihin ajoittuvaa asutusjaksoa. Alue on osittain tutkittu.
Ensimmäiset löydöt on tehty E. Karvosen asuintalon perustuksia kaivettaessa vuonna 1951 (KM 12854), minkä seurauksena C. F. Meinander suoritti alueella muutaman päivän kaivaukset vuonna 1952. Vuoden 1985-86 kaivaukset kohdistuivat suppeille maankäytön uhkaamille alueille. Vuonna 1989 alueella tehtiin koekuopitus asuinpaikan laajuuden selvittämiseksi. Valtaosa koekuopituksen yhteydessä talteenotetuista löydöistä oli kampakeramiikkaa; KA I.1. - KA II.2. (KA III). Kiinteitä rakenteita ei kaivauksen yhteydessä havaittu.

Hangasmaankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hangaslammen ja Hangaslamminjoen välisessä harjumaastossa. Muinaisjäännösryhmään kuuluu kolme erillistä kohdetta; kaksi kivikautista asuinpaikkaa (a ja b) ja todennäköisesti asuinpaikkoja nuorempi pyyntikuoppa-alue (c).
Hangasmaankangas a sijaitsee Kerimäki-Simanala -tien varressa, harjun päässä. Ensimmäiset löydöt alueelta Otto Pekonen lahjoitti museolle vuonna 1934. Kampakoristeiset saviastianpalat olivat löytyneet pienestä hiekkakuopasta. Kohde tarkistettiin vuonna 1934 ja ensimmäiset kaivaukset alueella suoritettiin vuonna 1936. Kaivauksien yhteydessä alueelta löytyi nelisenkymmentä saviastianpalaa ja 3 hiomen kappaletta. Mitään kiinteitä rakenteita ei löytynyt. Hiekkakuoppa on tuhonnut osittain asuinpaikkaa. Asuinpaikka tarkastettu tämän jälkeen vuosina 1973 ja 1988. Koekaivaukset suoritettiin alueella vuonna 1991. Koekaivauksien perusteella näyttäisi siltä, että suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut hiekanotossa, mutta asuinpaikka-aluetta lienee vielä jäljellä hiekkakuopan reunamilla.
Hangasmaankangas b sijaitsee kohteesta a noin 250 metriä länteen. Tien pohjoispuolella laajahko hiekkakuoppa, joka on tuhonnut paikan suureksi osaksi. Sakari Pälsi löysi asuinpaikan vuonna 1936 hiekkakuopan reunasta. Alueelta löydettiin kuitenkin vain niukasti löytöjä, nokimaata ja palomaata. Vuoden 1990 koekaivaus osoitti, että Pälsin vuoden 1936 tutkimuksien jälkeen Hangasmaankangas b on täysin tuhoutunut. Alueelta havaitut vähäiset muinaisjäännökseen viittaavat merkit ovat todennäköisesti kivikautisen asuinpaikan reunaosien jäänteitä.
Hangasmaankangas c sijaitsee harjulla, aivan b kohteen vieressä. Vuonna 1936 asuinpaikan läheisyydessä havaittiin maanpinnassa parisenkymmentä pienehköjä painanteita, halkaisijaltaan noin 1-1,5 metriä. Näistä selkeitä kuoppia oli 15 kappaletta. Todennäköisesti nämä kuopat ovat muodostaneet hankaaksi nimetyn pyydyssysteemin, jonka mukaan alue on saanut nimensä. Kuopat ovat ilmeisesti kaikki tuhoutuneet hiekanoton yhteydessä. Yhden pyyntikuopan pohjalla olleesta hiilestä on saatu pronssikauden lopulle menevä radiohiiliajoitus Su-2180: 2605+/-90 BP.

Kankaanlaita b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ison Vehkajärven ja Kuonajärven välillä Vehkaojan pohjoispuolella olevalla hiekkakankaalla. Kohde löytyi vuonna 1973 Mikko Perkon tarkastaessa Kankaanlaidan a asuinpaikka-aluetta. Kankaanlaita a sijaitsee kohteesta noin 150 metriä itään. Alue tarkastettiin uudelleen vuonna 1988. Kohteessa ei havaittu kiinteitä rakennelmia eikä irtolöytöjä, mutta hiekkakuopan reunan profiilissa oli näkyvissä vahvan lian värjäämä kulttuurikerrosta. Likamaakerros erottui hiekassa tumman harmaana. Vuoden 1991 kaivauksien yhteydessä alueelle tehdyistä koekuopista löydettiin vain muutamia kvartseja. Lisäksi joissakin koekuopissa oli vähäisiä anomaalisia kerroksia, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei havaittu. Kankaanlaita b on mahdollisesti Kankaanlaita a:n reuna-aluetta eli toiminta-aluetta eikä kuulu varsinaiseen asuinpaikka-alueeseen.

Kankaanlaita a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Vehkajärven ja Kuonajärven välillä Vehkaojan pohjoispuolella, Honkalan ohi itäkaakkoon menevällä metsätiellä runsaat 600 metriä Honkalan asuinrakennuksesta. Asuinpaikka on tasaisella mäntykankaalla, joka asuinpaikasta lähtien viettää loivasti lounaaseen kohti suota. Kohteessa on keramiikan perusteella erotettavissa mahdollisesti kaksi eri asutusvaihetta. Alue on osittain tutkittu vuosina 1929, 1990 ja 1991. Kankaanlaidan asuinpaikka on lähes vahingoittumaton. Yksi Kerimäen kunnan arvokkaimmista muinaisjäännöksistä, ja sen hyödyntämiseen, hoitoon ja tutkimukseen on kiinnitettävä erityistä huomiota.
Kankaanlaidan asuinpaikka on sijainnut kapealla vyöhykkeellä muinaiseen Saimaaseen työntyneen niemen etelään antavalla rinteellä. Kaistaleella on yhteensä 14 mahdollista asumuspainannetta, joiden vallimuodostumat ovat aina rannan suunnalla. Alueen nykyinen korkeus merenpinnasta vaihtelee 80-87 metrin välillä. Alueella on havaittavissa kaksi muinaista rantamuodostumaa. Niistä vähäisempi noudattelee 81 metrin korkeuskäyrää.
Otto Pekonen toimitti ensimmäiset löydöt alueelta museoon vuonna 1929. Saviastian palat olivat löytyneet Falckin talon pienestä hiekkakuopasta. Pälsi kävi tarkastamassa alueen samana vuonna ja suoritti alueella koekaivaukset muinaisjäännösalueen rajojen määrittämiseksi. Kohde tarkastettu uudelleen vuosina 1973 ja 1988. Vuoden 1988 tarkastuskäynnin aikana alueella havaittiin ensimmäinen asumuspainanne, mahdollisesti kodanpohjan paikka. Samasta kohtaa löytyi saviastian pala, joka oli noussut esiin kaatuneen puun juurakon mukana. Alueella suoritettiin kaivauksia uudelleen vuosina 1990 ja 1991. Kaivausten perusteella asuinpaikan sydänalue on noin 200 x 30-40 metriä. Kankaanlaidan tutkitut kohdat osuvat melko tarkasti tämän alueen keskelle.

Puntusentaus (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kumpurannasta Rauvanniemeen vievän tien etelälaidassa, Pohja-Puntusen järven pohjoispuolella. Maasto on Puntusensuohon, etelään viettävää hiekkakangasta. Löydöt ovat tien varressa olevan metsittyneen hiekkakuopan reunoilta. Hiekkakuoppa sijaitsee noin 1,1-1,2 kilometriä Puntusen sillalta Rauhaniemeen päin.
Ensimmäiset löydöt alueelta tulivat esiin vuonna 1936 sorakuopasta. Vuoden 1937 tutkimuksien perusteella asuinpaikka on lähes kokonaan tuhoutunut. Alueelle kaivettiin 24 koekuoppaa, joista vain yhdestä tuli löytöjä. Leppäahon mukaan paikalla on ollut todennäköisesti melko pieni, tilapäinen asuinpaikka.

Hannikkala a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 700 metriä lounaaseen, Hannikkalan talosta noin 200 metriä eteläkaakkoon, Kessilänmäkeen vievän tien länsipuolella. Tiheässä kuusikossa olevan matalan kallion pinnassa on 11 kuppia, näistä kaksi on aivan toisissaan kiinni. Kupit ovat hyviä ja ne erottuvat selvästi kallionpinnasta. Kupit ovat kallion tasaisella kohdalla yhtenä ryhmänä.
Kerimäen uhrikivet ovat usein ryhmissä (Hautala, SM 1960). Hannikkala a ja b kuuluvat ns. Silvolan ryhmään, johon on kuulunut mahdollisesti ainakin viisi eri uhrikiveä tai -kalliota.

Hannikkala b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyllölänmäellä, Hannikkalan talosta noin 40 metriä itäkoilliseen. Pihapiirissä olevaan tasapintaiseen kiveen on hakattu yksi kuppi, jonka halkaisija on noin 5-7 cm ja syvyys noin 2 cm. Kivi on kooltaan noin 90 x 120 x 50 senttimetriä.

Pesola (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Silvolan asemalta noin 1 km Savonlinnaan päin, aivan rautatien eteläpuolella, pellonpientareella. Kiven koko on noin 160 x 240 x 70 cm. Kolmionmaisessa kivessä on 5 kuppia. Vuonna 1938 alueella on ollut toinen huomattavasti matalampi kuppikivi kohteesta noin 30 metrin päässä.

Ylemmäisienmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 800 metriä Savonlinnaan päin, Kinnulan talosta noin 200 metriä koilliseen, 50 metriä rautatiestä pohjoiseen. Matala kuppikivi on pensaikkoisella hakamaalla. Kiven koko on noin 1,4 x 1,6 metriä. Kiveen on hakattu 14 kuppia. Kohde on merkitty rauhoitustaululla.

Sirola (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 750 metriä luoteeseen, lehtometsässä hiekkakuopan reunalla, vanhasta maantiestä noin 20 metriä lounaaseen. Vuoden 1993 tarkastuksessa kuppikiveä ei löytynyt.

Naukkarila (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,1 kilometriä Savonlinnaan päin, rautatiestä 80 metriä pohjoiseen, Naukkarilan taloon vievän tien varressa. Pellon pientareella on kallio, johon on hakattu yhteensä 16 kuppia. Osa kupeista on syviä ja pyöreäpohjaisia, halkaisijaltaan noin 4-8 senttimetriä. Kallion koko on noin 2,5 x 3,6 x 0,9 metriä. Kuppikallio on pyöreäpintainen, erittäin edustava ja hyväkuntoinen.

Kettula (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,3 kilometriä Savonlinnaan päin aivan rautatien pohjoispuolella, Kettulan talosta noin 80 metriä kaakkoon. Pellon laidassa olevaan pieneen, soikeahkoon ja matalaan kiveen on hakattu neljä kuppia. Kupit ovat matalia, läpimitaltaan noin 3-5 senttimetriä. Kiven koko on noin 1,3 x 0,85 metriä.

Hyyrysuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan talosta noin 1,4 kilometriä luoteeseen, Kettulan talosta noin 100 metriä pohjoiseen, metsittyneellä pellolla lähellä Hyyrysuota. Kiven koko on noin 0,75 x 1,7 x 0,7 metriä. Sen harjalla on yksi kuppi, joka on halkaisijaltaan 7 senttimetriä. Siitä noin 4 metrin päässä sijainnutta kolmiomaista, kaltevapintaista kiveä ei vuoden 1973 tarkastuksen yhteydessä löytynyt.

Herttuala a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee maanteiden Savonlinna-Punkaharju ja Silvola-Makkola risteyksestä noin 300 metriä lounaaseen, Herttualan talosta noin 180 metriä lounaaseen. Pellolla sijaitseva iso maakivi on kooltaan noin 2,3 x 3,2 metriä. Kiveen on hakattu yhteensä 25 kuppia. Kohde on merkitty rauhoitustaululla.

Herttuala b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Herttualan talon puutarhassa, talosta noin 20 metriä länteen. Kuppikivi on siirretty nykyiseen paikkaansa talon pellolta. Kivessä on 9 kuppia viistossa kiven sivupinnassa. Kiven koko on noin 0,8 x 0,8 x 1 metriä.

Herttualan kansakoulu (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Anttolan risteyksestä noin 100 metriä koilliseen, Savonlinna-Punkaharju -tiestä noin 20 metriä pohjoiseen ja koulusta noin 50 metriä etelään. Matalan kiven pinnassa on yhteensä 26 kuppia. Kiven koko on noin 0,85 x 1 metriä.

Harjula (246010017) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Anttolan risteyksestä noin 1,5 kilometriä luoteeseen, Makkolan tiestä Haapalaan vievän tien koillispuolella, tienhaarasta noin 400 metriä. Kohde on noin 200 metriä Harjulan tilasta kaakkoon. Kivessä on kaksi kuppia. Kiven koko on noin 2 x 2,5 x 1-1,3 metriä. Kohde on merkitty rauhoitustaululla.

Pekkala (246010018) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Anttolan risteyksestä noin 2 kilometriä luoteeseen, Makkolan tiestä Haapalaan vievän tien lounaispuolella, Pekkalan talosta noin 100 metriä lounaaseen. Kuppikivi on siirretty nykyiselle paikalle saunarakennuksen vierestä raivaustöiden yhteydessä. Kivessä on 24 huolellisesti koverrettua kuppia. Kiven koko on noin 2,4 x 1,7 x 1,1 metriä.

Ylänteenmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee noin 2,2 kilometriä Anttolan risteyksestä luoteeseen, Makkolan tieltä Haapalaan vievästä tiestä noin 150 metriä pohjoiseen ja Pärnälän talosta noin 150 metriä luoteeseen. Pellon keskellä olevassa korkeassa maakivessä on yhteensä 12 kuppia. Kiven koko on noin 2,8 x 3,5 x 1,1 metriä.

Pitkämäki a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 1,2 kilometriä Silvolan asemalta pohjoisluoteeseen, Pitkämäen puutarhassa, noin 2 metriä päärakennuksesta lounaaseen. Kuppikivessä on viisi kuppia. Kohde on merkitty rauhoitustaululla. Katso myös Pitkämäki b.

Pitkämäki b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,2 kilometriä pohjoisluoteeseen, Pitkämäen puutarhassa, päärakennuksesta noin 5 metriä etelään. Kivi on lohjennut ja siihen on hakattu 2 kuppia. Kuppikiven aivan vieressä on toinen kuppikivi; Pitkämäki a, kohde n:o 20.

Lautapelto (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,3 kilometriä pohjoiseen, Lautapellon talosta noin 200 metriä kaakkoon, taloon tulevan tien eteläpuolella pellon reunassa. Kiveen on hakattu 3 kuppia, joiden syvyys on 2-3 cm. Kaksi kupeista on pyöreitä (halkaisija 7 cm ja 11 cm) ja yksi pitkänomainen (20x9 cm). Kivi on raivattu pellolta kiviaidan pellon puoleiseen reunaan.

Sopukansuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1 kilometri itäkoilliseen, Koivulan talosta noin 500 metriä etelään. Sopukansuosta lähtevän ojan pohjoispuolella sijaitsevalla lehtipuita kasvavalla hakamaalla on 11 kiviröykkiötä, mahdollisesti hautaröykkiöitä.

Koivula (246010024) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1 kilometri koilliseen, Koivulan talosta noin 200 metriä lounaaseen, Punkaharjun maantien lounaispuolella pellon laidassa. Kuppikivi on siirretty nykyiseen sijaintipaikkaansa pellolta. Edellinen kuppikiven sijaintipaikka oli noin 5 metriä nykyisestä paikasta pohjoiseen. Kiveen on hakattu 2 kuppia.

Lukkarila (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,5 kilometriä itäkoilliseen, Punkaharjun maantien lounaispuolella, Lukkarilan talosta noin 60 metriä kaakkoon. Kuppikivi on aivan pellon laidassa, mihin se on siirretty itäpuolella olevalta pellolta. Kiveen on hakattu 14 kuppia.

Kaarinmäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1,2 kilometriä länteen, Pesolan talosta noin 250 metriä etelään, metsäisen Kaarinmäen laella olevalla pienellä aukiolla. Kuppikivi on pitkulainen, harjava maakivi. Pitkin sen tasaista harjaa on jonossa 10 melko pyöreätä kuppia ja yksi soikea kuppi. Kiven koko on noin 1,4 x 2 x 0,5 metriä.

Muhola a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvolan asemalta noin 1 kilometri lounaaseen, Kyllölänmäen talosta noin 250 metriä etelään, metsätien itälaidassa. Kuppikivi on suuri, kooltaan noin 3 x 3,5 x 1,5 metriä.

Muhola b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 1 kilometri Silvolan asemalta lounaaseen, Kyllölänmäen talosta noin 200 metriä luoteeseen. Kuppikivi on kumollaan muiden itäpuolella olevasta pellosta raivattujen kivien joukossa. Kivessä on yhteensä 9 kuppia. Sen koko on noin 0,8 x 2 metriä.

Muhola c (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 1 kilometri Silvolan asemalta lounaaseen, Kyllölänmäen talosta noin 200 metriä luoteeseen. Kuppikivi on kumollaan muiden itäpuolella olevasta pellosta raivattujen kivien joukossa. Kiven koko on noin 0,7 x 1,3 x 2 metriä. Kiveen on hakattu yksi kuppi.

Hannikkala c (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Hannikkalan talosta noin 150 metriä luoteeseen, pellon reunassa olevan ison maakiven luona. Kivi on siirretty nykyiselle paikalleen pellonraivauksen yhteydessä. Kiveen on hakattu kaksi kuppia.

Hannikkala d (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Hannikkalan talosta noin 150 metriä luoteeseen, pellon reunassa olevan ison maakiven luona. Kivi on siirretty nykyiselle paikalleen pellonraivauksen yhteydessä. Kiveen on hakattu yksi kuppi.

Varpamäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lehtorinteessä, noin 200 metriä Varpamäen talosta etelään. Kiveen on hakattu 20 kuppia.

Hattukallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Uhri- eli kuppikivi sijaitsee Louhen kylässä, Ruokojärven–Makkolan tien pohjoispuolella pellolla, tiestä noin 100 metrin päässä. Laakean kiven koko on noin 2,8 x 2,4 metriä ja korkeus 40 senttiä. Kiven laakean tasaisella yläpinnalla on 13 kuppia.

Harjula (246010034) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pellon keskellä, Anttola-Ruokojärvi -tien itäpuolella, Harjulan talosta noin 50 metriä pohjoiseen. Kiveen on hakattu 8 kuppia.

Paavola 1-2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paavolan ja Suurahon rajalla, Makkolan-Niittylahden tien pohjoispuolella, kahden pellon välisessä kiviaidassa.
Kiveen Paavola 1 on hakattu yhteensä 40 kuppia. Kiven koko on noin 0,75 x 2,2 x 2,7 metriä. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 4-8 cm ja syvyydeltään 1,5-5 cm. Osa kupeista on yhdistetty toisiinsa urilla, jotka ovat matalampia kuin kupit. Kiven pohjoissivulla on noin metrin pituinen uurre.
Kivi Paavola 2 sijaitsee Paavola 1:stä 10 m koilliseen, samassa kiviaidassa (ks. alakohteet). Löydettäessä kivi oli kiviaidassa alassuin. Siinä vaiheessa arvioitiin, että kivi on noin 2 x 2,5 metrin kokoinen ja kenties noin metrin korkea. Kivestä ilmoituksen tehneen Urpo Kokkosen mukaan kivi oli työnnetty ilmeisesti puskutraktorilla 1950-1960-lukujen vaihteessa länsipuoliselta pellolta, korkeintaan sadan metrin päästä nykyisestä kiven paikasta. Itäpuolisen pellon maanomistajan (ilmoitus syksyllä 2010) kivi olisi kuitenkin sijainnut alunperin itäpuolisella pellolla. Kivi oli siis kääntynyt pellonraivauksen yhteydessä ylösalaisin. Syksyllä 2010 kivi siirrettiin Kerimäen keskustaan nähtävyydeksi, mutta itäpuolisen pellon maanomistajan vaatimuksesta kivi palautettiin takaisin pellon reunaan, jossa se sijoitettiin oikein päin kuppipuoli ylöspäin.
Ennen kiven kääntämistä sen alapinnasta erottui kaksi kuppia ja ilmoittajan mukaan siinä oli tunnustelemalla havaittavissa kymmenkunta kuppia, joista osa yhdistetty toisiinsa hakatuilla urilla. Kun kivi käännettiin oikein päin, ilmeni, että kiven pinnassa on 31 kuppia ja useita voimakkaita kuppeja yhdistäviä uurteita. Kiven kiviaines vaikuttaa konglomeroituneelta rapakiveltä. Kiven koko on 260 cm x 210 cm, ja korkeus on noin 80 cm.
Pellolla on aikoinaan ollut ilmeisesti useampikin kuppikivi, jotka on joko työnnetty pellon reunalle tai haudattu peltoon.

Rauhala (246010037) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lepikossa Karvilan kylätiestä noin 350 metriä länteen, Rauhalan talosta noin 200 metriä itäkoilliseen. Matalaan ja päältä laakeaan kiveen on hakattu 26 kuppia, jotka ovat pieniä ja rapautuneita. Kiven koko on noin 2,5 x 2 metriä.

Hytermä (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee luonnonsuojelualueella, Hytermän saaressa Työn muistomerkin takana. Kuppikiven on siirrättänyt aikoinaan nykyiselle paikalleen sotakamreeri Heikki Häyrynen. Kuppikivi on sijainnut aiemmin joko Simpalan Kurkelassa tai Silvolan Hannikkalassa. Kiveen on hakattu 8 kuppia.

Lepola (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 500 metriä Rauanniemen tienristeyksestä etelälounaaseen, Päivärinteen talosta noin 100 metriä länteen olevalla hakamaalla. Tasapintaisessa kivessä on 24 kuppia.

Lamminmäki a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Silvola-Anttola -maantien koillispuolella, tiestä noin 50 metriä, heinittyneen pellon reunassa, mäntyä kasvavan mäen lounaisrinteessä. Lamminmäen tilan päärakennus sijaitsee kohteesta noin 200 metriä kaakkoon. Kuppikivi on kooltaan noin 3 x 2,1 x 1,4 metriä. Kiven laella on kaksi matalaa kuoppaa, halkaisijaltaan noin 6 cm. Lähiympäristössä on useita kuppikiviä, lähin Lamminmäki b (kohde n:o 41).

Lamminmäki b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lamminmäen tilan koillispuolella, heinittyneellä pellolla. Kuppikivi on kooltaan 1,8 x 1,4 metriä. Kivessä on yksi selvästi erottuva kuppi ja yksi epäselvä kuppi. Erottuvan kupin mitat; syvyys 2,5 cm ja halkaisija 5 cm. Lamminmäen toinen kuppikivi sijaitsee kohteesta noin 300 metriä lounaaseen.

Uusipaikka a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee länteen viettävällä metsittyneellä rinnepellolla, noin 640 metriä Anttolan koululta länsilounaaseen, Pataharjun tiestä noin 80 metriä luoteeseen. Vuoden 1988 tarkastuksen yhteydessä löydettiin maantasaisen kiven pinnasta yhteensä 21 kuoppaa; 19 selvää ja 2 epävarmaa pyöreää kuppia. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 3,5-7,5 cm. Kivestä oli näkyvissä noin 1,5 x 1,5 metrin kokoinen alue. Kiven reunat olivat maan alla, joten kyseessä voi olla myös kuppikallio. Lähiympäristössä on runsaasti kuppikiviä. Samalla tontilla on toinen kuppikivi noin 60 metrin päässä kohteesta itään.

Uusipaikka b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee heinikossa ison männyn juurella, noin 600 metriä Anttolan koululta länsilounaaseen, Pataharjun maantiestä noin 30 metriä luoteeseen. Matalaan, maantasaiseen kuppikiveen on hakattu kolme pyöreää kuppia. Kivi on lähes huomaamaton, kooltaan vain 0,63 x 0,5 metriä. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 5 cm ja syvyydeltään noin 2-2,5 cm. Lähiympäristössä on runsaasti kuppikiviä.

Päivölä (246010044) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Päivölän talon pihapiirissä, talosta noin 15 metriä koilliseen ja Silvolan asemalta noin 1,2 kilometriä pohjoisluoteeseen. Kuppikivi on pellon ja talolle vievän tien välissä olevan kiviraunion läntisin kivi, joka sijaitsee aivan puhelinpylvään vieressä. Kuppikivi on kooltaan noin 3 x 1,8 x 0,8 metriä. Sen länsiosassa olevaan kielekkeeseen on hakattu kolme pyöreää ja matalaa kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 4-7 cm. Kiven päällä kasvaa kitukasvuinen mänty. Lähialueella on runsaasti kuppikiviä.

Lankola (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lankolan talolle menevän tien vieressä olevan ladon kulmalla. Lato on päärakennuksesta noin 300 metrin päässä itäkaakkossa. Kuppikivi on siirretty ladon eteläpuolella olevaan kivikasaan ladon ja päärakennuksen välissä olevalta pellolta. Kivi oli lohjennut siirrettäessä ja lohjenneeseen osaan oli maanomistajan mukaan jäänyt yksi kuppi. Kuppikivi on kooltaan 0,86 x 0,65 x 0,35 metriä. Kivessä on näkyvissä 7 selvää kuppia ja yksi epävarma kuppi. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 4-7 cm.

Savonlahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savonlahden länsirannalla. Alueen maasto on kivikkosta, mäntyä kasvavaa hakamaata. Kielekemäinen kalliopaljastuma, jonka pinnassa on 16 pyöreää kuppia noin 2,5 x 1 metrin alalla. Kupit ovat halkaisijaltaan keskimäärin noin 3-8 cm ja syvyydeltään noin 1-4 cm.

TVL (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee lounaaseen ja länteen viettävällä mäntyä kasvavalla hiekkaharjulla. Alueen maaperä on hiekkaa. Vuoden 1989 tarkastuksen yhteydessä alueelta löydettiin kaksi löytökeskittymää, joista kerättiin talteen saviastian paloja, kvartsia ja palanutta luuta. Tiet ja soramontut ovat osittain tuhonneet asuinpaikkaa.

Mikli (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kohde sijaitsee Miklin saaren eteläkärjessä, Kiltatuvan verannan lounaiskulmasta noin 20 metriä etelään. Saari on kangasmetsää. Matala, pyöreä ja siististi ladottu kiviröykkiö on saaren korkeimmalla kohdalla. Röykkiössä on 1-2 kivikerrosta, joita peittää paksu sammalkerros. Röykkiön halkaisija on noin 4-5 metriä ja sen keskellä on kuopanne.

Koiralampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ängervöisen pohjoisrannalla olevan Tervolanniemen tyvessä, noin 500 metriä Kesälahden rajalta länteen. Tervolanniemeen johtava tie päättyy Koiralammen asuinpaikan pohjoisosaan. Alueen maasto on ehjää kangasmetsää. Alueella on havaittavissa kolme selvää, pyöreää asumuspainannetta, jotka ovat halkaisijaltaan vajaat 10 metriä. Kivikaudella paikka on ollut kapean salmen itärannalla oleva niemeke. Asuinpaikka näyttää rajautuvan tälle niemekkeelle.
Jari Turtiainen ilmoitti Savonlinnan maakuntamuseolle kohteen löytymisestä vuonna 1993, jolloin kohde käytiin tarkastamassa. Alueelle tehtiin pari koekuoppaa, joista löydettiin kaksi kvartsi-iskosta. Vuoden 1995 tarkastuksessa muinaisjäännösalue todettiin vielä täysin koskemattomaksi. Eheytensä, selvästi näkyvien painanteiden ja selkeästi hahmotettavan sijaintinsa perusteella alue sopisi esimerkkikohteeksi kivikauden asuinpaikasta.

Lampsunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Kieluu -järven pohjoisrannalla, noin 1,9 kilometriä Louhen kalkkitehtaalta luoteeseen. Asuinpaikka löytyi Ala-Kieluun pohjoisrannan koekuopituksessa vuonna 1993, kun Lampsunniemen eteläosaan tehdyn koekuopan nokimaakerroksesta löydettiin kaksi kvartsi-iskosta. Alueella tehtyjen metsähakkuutöiden jälkeen kohde käytiin tarkastamassa uudelleen vuonna 1997. Alueelta löydettiin kivikautiseen asutukseen viittaavia löytöjä (keramiikkaa, palanutta luuta), mutta asuinpaikan tarkempi ajoitus jäi määrittämättä. Lisäksi alueen tarkka laajuus on yhä selvittämättä. Maasto on kangasmetsää.

Ala-Pesola (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee vanhan Makkolan kylästä Enonkoskelle johtavan tien varrella, tien länsipuolella olevalla pellolla. Kuppikivi on lähes keskellä peltoa. Kiven koko on noin 3 x 1,5 metriä, korkeus noin 1,2 metriä. Sen tasaisella laella on 5 pyöreää kuppia, halkaisijaltaan noin 3-6 senttimetriä. Kuppit ovat melko matalia, niiden syvyys on noin 0,5-2 senttimetriä.

Rauhala b (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Makkolan kylästä Karvilaan vievän Kolvonjoentien länsipuolella, Rauhalan talosta noin 300 metriä itään. Kohde on mäen laella, sekametsän keskellä olevan niityn kaakkoislaidalla. Kuppikivestä noin 30 metriä itään sijaitsee toinen kuppikivi (n:o 37, Rauhala a). Kivien välissä on noin 7 x 12 metrisen kaksihuoneisen, resentin rakennuksen perustukset.
Kuppikiven koko on noin 2,3 x 1,5 metriä ja sen korkeus noin 0,6 metriä. Kiven laella on kolme pientä, matalaa ja pyöreää kuppia rivissä. Kuppien halkaisija on noin 3 cm. Lisäksi näiden alapuolella on yksi epävarma, samankokoinen kuppi.

Ryöpänharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Mutajärven ja Ryöpänsuon välisen harjun luoteispäässä. Paikka on pohjoisluoteeseen viettävää harjun kärkeä. Maaperä alueella on kivikkoista hiedan ja hiesun sekaista hiekkaa. Kohde löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Inventointilöydöt tulivat esiin kolmesta koekuopasta. Koekuopissa maa oli selvästi noensekaista. Muinaisjäännösalueen laajuutta ei tunneta.

Ryöpänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Mutajärven itäosassa, Ryöpänlahden länsipuolella olevalla hiekkakankaalla. Paikka on laeltaan melko tasaisen hiekkaharjanteen länsiosassa, törmän tuntumassa. Alueelle tehdystä koekuopasta ja tuulen kaatamasta juurakosta löytyi saviastian paloja ja kivilaji-iskos. Muinaisjäännösalueen laajuutta ei tunneta.

Ylätalo (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee noin 800 metriä Kerimäen kirkolta pohjoiskoilliseen, peltojen välisessä pusikossa. Kuppikivi on suuri noin 3 x 4 metriä, ja sen korkeus on noin 2 metriä. Kiven tasaisella laella on 12 pyöreää kuoppaa, halkaisijaltaan noin 3-7 senttimetriä. Kuoppien syvyys on noin 1-3 senttimetriä.

Kokkomäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee hotelli Herttuaan johtavan tien luoteispuolella, Kokkomäen etelään viettävällä hiekkarinteellä. Inventointilöydöt ovat rinteeseen tehdystä koekuopasta. Suurin osa Kokkomäkeä on hiekanoton tuhoamaa. Vuonna 1991 paikka oli pohjavedenottoaluetta.
Paikalta löydetty tarkastuksessa 2007 asumuspainanne. Vuoden 2018 kaivauksen perusteella asuinpaikka-alue ilmeisesti käsittää asumuspainannetta ympäröivän noin 60 x 20 m laajuisen tasanteen kokonaisuudessaan. Löytöaineisto koostui kvartsi-iskoksista, saviastianpaloista, yhdestä palaneesta luusta ja yksittäisestä hiotun kiviesineen kappaleesta.
Saviastianpalat olivat kahta lukuun ottamatta asbesti- tai talkkisekoitteisia. Muutamassa
palassa havaittiin käytetyn sekoitteena untuvia tai pieniä höyheniä. Koristelu rajoittui leveisiin kampaleimoihin tai kierrenuorapainanteisiin.

Harjunpäänlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Harjunpäänlammen pohjoispuolisella, etelään viettävällä hiekkakankaalla. Alueella on pyöreä asumuspainanne, joka on halkaisijaltaan noin 6 metriä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueelta löytyi saviastian paloja ja kiviesineen katkelma. Ne talteenotettiin polun pinnasta, kolmen polun risteyksen kohdalta sekä asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta.

Kaitasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Karvinniemeen johtavan tien varrella, Kaitasuon ja Leviälahdensuon välisellä kankaalla, joka viettää loivasti länsilounaaseen. Alueen poikki kulkevan tien eteläpuolinen alue on hyvin kivikkoista ja pohjoispuolinen alue on lähes kivetöntä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tien eteläpuoliselle alueelle, suuresta karttaan merkitystä lohkareesta noin 10 metriä länteen, tehdystä koekuopasta löytyi kampakeramiikkaa noensekaisesta kulttuurikerroksesta. Vuoden 1992 inventoinnin ja vuoden 1993 tarkastuksen yhteydessä tehtyjen löytöjen perusteella asuinpaikka jatkuu tien pohjoispuolelle.

Kohojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Anttola-Louhi -tien itäpuolella, Ylä-Kieluu -järven pohjoisosassa, Kohojoen suulla, etelälounaaseen viettävällä hiekkaniemellä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueelle kaivettiin muutama koekuoppa, joista yhdestä löytyi hyvin säilyneitä luusiruja noensekaisesta kulttuurikerroksesta. Asuinpaikka on oletettavasti melko suppea-alainen, arviolta noin 40 x 50 metriä. Jysmänniemi (kivikautinen asuinpaikka, n:o 61) sijaitsee kohteesta noin 1 kilometri eteläkaakkoon.

Jysmänniemi (246010061) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Anttola-Louhi -tien itäpuolella, Ylä-Kiekuu -järven eteläosassa, Jysmänniemellä olevalle entiselle hiekkakuopalle johtavan tien pohjoispuolella. Paikka on länsilounaaseen viettävää hiekkarinnettä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueelle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja luuta sisältävä paksu, noensekainen kulttuurikerros.

Hangaslampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simanala-Kerimäki -tien varrella, Hangaslammen itärannalla, luoteeseen viettävällä hiekkakankaalla. Muinaisjäännös löydettiin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Alueelle sijaitseva hiekkakuoppa on tuhonnut muinaisjäännöstä. Asuinpaikka-alue voi olla säilynyt osittain koskemattomana lähinnä hiekkakuopan koillis- ja itäpuolella. Kohdetta tarkastaessa kuopan itälaidalla olevasta pintamaakasasta poimittiin talteen saviastian paloja. Lisäksi hiekkakuopan koillisleikkauksessa oli havaittavissa noin metrin leveä, noen voimakkaasti värjäämä kivikerros, joka on todennäköisesti ollut liesi. Hangasmaankangas (kivikautinen asuinpaikka n:o 2a) sijaitsee kohteesta noin 150 metriä pohjoiseen.

Lapinsaari (246010064) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Kuonanjärvessä olevan Kokkosaaren kaakkoispuolella sijaitsevalla Lapinsaarella. Lapinsaaren koko on noin 200 x 300 metriä. Lähes koko rakentamaton saari on potentiaalista asuinpaikka-aluetta. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä Lapinsaaren lounaisosaan tehdystä koekuopasta löytyi asbestikeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Koekuopassa erottui selkeästi kulttuurikerros. Alueen maaperä on hiekkaa. Saaren pohjois- ja itäosat ovat tutkimatta.

Sääsniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Vehkajärven etelärannalla sijaitsevan Sääsniemen keskiosassa, niemen kärkeen johtavan tien ja läntisen rannan välisellä tasaisella hiekkakankaalla. Tien länsipuolella on hieno suorakaiteen muotoinen asumuspainanne, kooltaan noin 20 x 8 metriä. Asumuspainanteessa on lännessä, etenkin rannan puolella, selkeä reunavalli. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä painanteeseen ja reunavalliin tehdyissä koekuopissa löytyi saviastian paloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa erottui selkeä ja paksu kulttuurikerros.

Sääsniemi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Vehkajärven etelärannalla sijaitsevan Sääsniemen keskiosassa, niemen kärkeen johtavan tien länsipuolella, länteen viettävällä hiekkarinteellä. Rinteessä on selvä, pyöreä asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 6-8 metriä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä painanteeseen ja sen viereen kaivettiin koekuoppia, joista yhdestä löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Inventointilöytöjen vähäisyydestä huolimatta, kyseessä on todennäköisesti asumuspainanne.

Sääsniemi c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Vehkajärven etelärannalla sijaitsevan Sääsniemen lounaisosassa, niemen kärkeen johtavan tien ja läntisen rannan välisellä, länteen viettävällä hiekkarinteellä. Rannassa olevalle kesämökille johtavan tien pohjoislaidalla, noin kesämökin ja niemen kärkeen johtavan tien puolivälissä, on hieman epämääräinen, tien osittain tuhoama mahdollinen asumuspainanne. Painanne on kooltaan noin 5 x 3 metriä. Painanne löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastian pala ja kaksi kvartsi-iskosta.

Sääsniemi d (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Vehkajärven eteläosassa sijaitsevan Sääsniemen lounaistyvellä, niemen kärkeen johtavan tien itälaidalla, lounaaseen viettävällä hiekkarinteellä. Niemen kärkeen johtavan tien itälaidalla on selkeä, pyöreä asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 8 metriä. Vuoden 1991 inventointilöydöt ovat painanteeseen tehdystä koekuopasta. Pari pientä sammaloitunutta hiekanottopaikkaa sijaitsee kohteesta noin 10-20 metriä kaakkoon. Näistä ja tiestä huolimatta itse painanne ja suuri osa sen ympäristöä ovat todennäköisesti säilyneet koskemattomina.

Seikanlampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Seikanlammen kylän kautta kulkevan vanhan maantien itälaidalla, Kuokanmäen talosta noin 220 metriä etelään. Tien itälaidalla kulkevan ojan reunassa olevan kiven tasaisella laella on kolme pyöreää kuppia. Kivi tai kalliopaljastuma on kooltaan noin 2 x 1,5 metriä. Kuppit ovat halkaisijaltaan noin 4 senttimetriä ja niiden syvyys on noin 1-2 senttimetriä. Maasto on kuppikiven kohdalla etelälounaaseen viettävää rinnettä, ilmeisesti entistä peltoa.

Puntusensuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puntusensuon pohjoispuolella sijaitsevan harjun länsipäässä, Kumpuranta-Rauvanniemi -tien eteläpuolella, tieltä etelälounaaseen pellolle haarautuvan traktoritien länsilaidalla. Muinaisjäännös on etelälounaaseen viettävällä rinteellä. Alueen maaperässä esiintyy sekaisin silttiä, hiesua ja hiekkaa. Muinaisjäännös löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Kohteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastian paloja sekä kvartsi-iskoksia. Puntusentaus (kivikautinen asuinpaikka n:o 5) sijaitsee kohteesta noin 800 metriä itäkaakkoon.
Vuoden 2015 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja paikka todettiin koskemattomaksi. Alueen itälaidassa on vanha hiekkakuoppa, joka rajautuu peltotiehen. Kohteesta 400 metriä kaakkoon on löytöpaikka Puntusensuo 2.

Vihansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vihan- eli Pususaaren kaakkoisosassa, Emännänniemellä. Kaakkoon viettävällä hiekkapohjaisella moreenirinteellä on epäselvän törmän päällä suorakaiteen muotoinen painanne. Painanne on kooltaan noin 10 x 6 metriä. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa erottui selkeä likamaakerros, josta löytyi saviastian paloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Muinaisjäännösalueen laajuus on selvittämättä.

Käärmekallio (246010073) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pistalanjärven kaakkoisosassa, Paasniemeen johtavan tien länsipuolella. Kiviröykkiö on hyvin loivasti lounaaseen viettävän hiekkakankaan lounaisosassa, pienen kallioalueen etelälaidalla. Röykkiö on sammaloitunut ja kooltaan noin 3 x 5 metriä. Röykkiö on melko selvärajainen, ja ainakin sen luoteisosassa voi hahmottaa mahdollista reunakiveystä. Pintakivien välissä on tummaa hiekansekaista maata. Kohde käytiin tarkastamassa vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä.
Mahdollinen esihistoriallinen asuinpaikka (Tuomaanniemi n:o 74) sijaitsee rantatörmän äärellä, kohteesta noin 20 metriä kaakkoon. Toinen sijainniltaan ja rakenteeltaan samantyyppinen röykkiö (Vonkanniemi a n:o 75) sijaitsee kohteesta noin 1,2 kilometriä eteläkaakkoon.

Tuomaanniemi A (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pistalanjärven kaakkoisosassa, Paasniemeen johtavan tien länsipuolella. Mahdollinen asuinpaikka havaittiin hyvin loivasti viettävän hiekkakankaan lounaisosassa vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Se sijaitsee pienestä kalliopaljastumasta, Käärmekalliosta, noin 10 metriä kaakkoon. Inventointilöydöt talteenotettiin kahden rantatörmän äärelle kaivetun koekuopan likamaakerroksesta. Likamaakerros oli noen ja pienen luusilpun sekaista. Lähiympäristöön tehdyistä koekuopista ei tullut löytöjä.

Vonkanniemi a (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pistalanjärven kaakkoispohjukassa, Paasniemeen johtavan tien länsipuolella. Matala kiviröykkiö on kallion korkeimmalla kohdalla, Pistalan kanavan koillispuolella olevan kallion luoteisosassa. Röykkiö on pyöreähkö, sammaloitunut ja halkaisijaltaan noin 5 metriä.
Röykkiö on rakennettu kallion päälle noin 10-20 senttimetrin kokoisista kivistä. Keskikohdalla on kivikerroksia ehkä 2-3, reunoille kiveys harvenee. Paikalta on hyvä näkyvyys ympäristöön ja luoteeseen Pistalanjärvelle. Kohde on tarkastettu vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Röykkiö on sijaintinsa ja rakenteensa perusteella todennäköinen "lapinraunio".

Myllylahti (246010077) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 71-tien eteläpuolella, Ängervöisen-järven Myllylahden itäpuolella. Paikka on luoteeseen pistävä niemekemäinen hiekkamuodostuma, joka on ollut kivikaudella niemi. Harjanteen lakiosa on tasainen 82,5 m mpy korkeudella. Noin 10 x 60 metrin kokoisella vyöhykkeellä on useita pyöreitä asumuspainanteita. Alueelle tehdyistä kahdesta koekuopasta löytyi pieni keramiikan pala ja kvartsiesine.
Alueella tehtiin 2009 metsänhakkuuta, jossa asumuspainanteiden kattama alue säästettiin mutta osa niitä ympäröivää kivikautista asuinpaikka-aluetta saattoi vaurioitua. Maastokäynnin aikana aiemmin asuinpaikaksi ehdotettu alue rajattiin koskemaan vain asumuspainannealuetta ja niiden ympäristöä, ei metsätien länsipuolista alaa.

Rekilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ängervöisen-järven Rekilahden eteläpuolella, 71-tien ja vanhan Pihlajaniemi-Raikuu -tien välisellä alueella, teiden risteyksestä noin 50 metriä länsilounaaseen. Asumuspainanne on pohjoiskoilliseen loivasti viettävällä hiekkapohjaisella moreenirinteellä. Kohde löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Asumuspainanne poikkeaa rakenteeltaan seudun muista asumuspainanteista. Se on pyöreä painanne tai pikemmin kivistä raivattu ala, halkaisijaltaan noin 8 metriä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastian paloja ja kvartsi-iskos.

Särkipukro (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pistalanjärven kaakkoispohjukassa olevalta Vonkanniemeltä itäkaakkoon haarautuvan tien pohjoislaidalla, Särkipuro -nimisen lahdenpohjukan koillispuolella. Kohde löydettiin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Asuinpaikka on etelälounaaseen viettävällä hiekkakankaalla. Kankaalla on kapea terassi, noin 82-85 metriä m.p.y. Terassin koillislaidalla harju kohoaa jyrkästi. Alueelle tehdystä koekuopasta ja asuinpaikan eteläpuolitse kulkevan hiekkatien leikkauksesta löytyi asbestikeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Muinaisjäännösalueen laajuus on vähintään 10-40 x 200 metriä.

Kaunisniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 71 -tien ja vanhan Pihlajaniemi-Raikuu -tien välisellä alueella, pienen hiekkatien varrella. Asuinpaikka on länsilounaaseen loivasti viettävällä hiekkapohjaisella moreenirinteellä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tehdyistä kahdesta koekuopasta löytyi keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, kvartsiesine ja kiviesineen katkelma. Myöhemmin kesällä 1991 Heikki Mielonen löysi alueen poikki rakennetun tien rakennustöissä saviastian reunapalan, jonka hän lahjoitti Museovirastolle. Aivan alueen luoteisosassa on asumuspainanteen näköinen kuopanne, johon tehtiin muutama koekuoppa, mutta löytöjä näistä ei tullut.

Ankonpykälänsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerimäki -tien pohjoipuolella, Ankonpykälänsuon eteläpuolella sijaitsevan hiekkakuopan pohjoislaidalla. Alueella on länsi/länsiluoteeseen pistävä hiekkaniemeke. Niemekkeen etelälaidalla on laajahko hiekkakuoppa, jonka pohjoislaidan leikkauksesta löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia. Hiekkakuoppa on todennäköisesti tuhonnut suuren osan asuinpaikasta. Asuinpaikka liittyy todennäköisesti TVL:n asuinpaikkaan (kohde n:o 47), joka sijaitsee kohteesta noin 100-300 metriä etelään.

Ankonpykälänkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ankonpykälänkankaan etelä- ja lounaisosassa, suon ympäröimällä hiekkakankaalla. Asuinpaikan eteläosa on loivasti etelään viettävä hiekkarinne ja lounaisosa on 5–10 metrin levyistä terassia 80–82,5 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Asuinpaikka löydettiin vuoden 1991 inventoinnin yhtyedessä. Inventointilöydöt ovat seitsemästä eri kohdasta aluetta. Kuusi löytökohtaa sijaitsee Ankonpykälänkankaan etelä- ja lounaisosassa ja yksi alueen itäosassa, noin 300 metriä asuinpaikka-alueelta pohjoisluoteeseen.
Muinaisjäännösalue on varsin laaja, todettua asuinpaikkavyöhykettä on noin 500 metrin matkalla. Alue on hyvin säilynyt, vaikkakin alueen eteläosassa olevan hakkuuaukion kohdalla oli vuoden 1991 inventoinnin aikana näkyvissä jonkin verran metsäkoneiden aiheuttamia jälkiä. Aueella on ainakin 3–4 kampakeraamisen ajan asumuspainanetta.
Inventoinnissa alueelta löytynyt luonnonkupariksi tulkittu metallilevyn kappale, KM 26624:1, on osoittautunut moderniksi.

Hattuharju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nunnanniemen tyvellä, Hattuharjun länsilaidalla olevalla pienellä terassilla, Karvalammen pohjoispuolella. Terassin leveys on asuinpaikan kohdalla vain noin 5 metriä ja pituus noin 20 metriä. Koillispuoleinen rinne nousee hyvin jyrkästi. Terassilla on soikea epämääräinen painanne, kooltaan noin 3 x 5 metriä. Asuinpaikka löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä. Painanteeseen tehdyssä koekuopassa oli selkeä noensekainen kulttuurikerros, josta löytyi saviastian pala ja palanutta luuta.

Nunnanniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nunnanniemellä, Nunnanlahden ja Karvalammen välisellä harjanteella, niemen kärkeen johtavan tien koillispuolella. Alueella on pari epämääräistä asumuspainannetta. Välittömästi kohteen lounaispuolella, tien kohdalla on toinen asuinpaikkakohde, Nunnanniemi b, n:o 85. Se sijaitsee noin 2,5 - 5 metriä alemmalla tasolla olevalla terassilla. On mahdollista, että molemmat kohteet ovat samaa asuinpaikkaa, mutta selvän korkeuseron vuoksi kohteet on rekisteröity kahtena erillisenä kohteena.

Nunnanniemi b (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Nunnanniemen alueella, niemen kärkeen johtavan tien varrella. Nunnanlahden ja Karvalammen välissä olevalla hiekkaharjanteella kulkee kaakko-luode -suuntaisesti noin 200 metriä pitkä ja 10-30 metriä leveä terassi. Terassi on noin 78 m mpy korkeudella, minkä perusteella asuinpaikka on ajoitettu varhaismetallikautiseksi.
Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tien koillislaidalle tehdystä koekuopasta ja tieltä talteenotettiin muutamia kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Tien lounaispuoleiselle terassille kaivettiin useita koekuoppia, joissa oli havaittavissa selkeä noensekainen likamaakerros huuhtotumiskerroksen alapuolella. Näistä koekuopista ei kuitenkaan löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavia löytöjä.

Nunnanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nunnanlahden pohjoisrannalla, lounaaseen viettävällä hiekkarinteellä. Alueella on pieni terassi, jonka koillispuolella, matalan rinteen suojaamassa paikassa on heikko, mutta selvä pyöreähkö asumuspainanne. Asumuspainanne on halkaisijaltaan noin 5 metriä. Alueen maaperä on hiekkaa.
Asuinpaikka löydettiin liikuttaessa maastossa vuonna 1989. Kulleron tilan kesämökin luoteispuolelta kulkevalta tieltä ja/tai tienleikkauksesta löydettiin asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta löydettiin saviastian paloja. Tien ja kesämökin rakennustyöt ovat todennäköisesti tuhonneet osittain asuinpaikkaa. TVL:n kivikautinen asuinpaikka sijaitsee kohteesta noin 600 metriä länsiluoteeseen.

Pikarniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Oriveden ja Pistalanjärven välisen itään pistävän Paasniemen sisäosan harjualueella. Alueen maaperä on hiekkaa. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tarkasteltiin alueen tieleikkauksia, jolloin löydettiin saviastian paloja noin 85 m mpy korkeudelta, kohdasta, missä tie leikkaa terassin reunaa. Löytöpaikan kohdalla harju kääntyy lounaaseen kohti suota.

Kuhisevanniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden ja Avo-Puntusen välisen Kuhisevanniemen lounaisrannalla, Jakosenlahden koillispuolella lounaaseen viettävällä moreenirinteellä. Röykkiö on pienellä kalliolipalla, noin 20-30 metrin päässä rannasta. Kiviröykkiö on matala, pyöreähkö ja halkaisijaltaan noin 5 metriä. Se on koottu suoraan kalliopohjalle, noin 10-30 senttimetrin kokoisista kivistä. Kiveys harvenee reunoille päin. Röykkiöltä on hyvä näkyvyys lounaaseen, Jakosenlahden suuntaan Puruvedelle. Rakenteen ja sijainnin perusteella röykkiö on "tyypillinen" lapinraunio.

Hattukallio b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Louhi-Makkola -tien koillispuolella, Louhentie 31:n ja kaakkoispuolella olevan pellon rajalla. Kuppikivi on omakotitalon kukkaistutusten keskellä. Se on suurehko maakivi, kooltaan noin 2 x 2 x 1,5 metriä. Kiven terävällä laella on yksi pyöreä kuppi, joka on halkaisijaltaan noin 7 senttimetriä. Toinen kuppikivi, Hattukallio a (n:o 33), sijaitsee kohteesta noin 100 metriä koilliseen.

Ryöpänharju b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Mutajärven ja Ryöpänsuon välisen soraharjun lounaisosassa, Ala-Mutajärven itärannalla jyrkässä rinteessä. Kuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan noin 2 metriä. Kuopan laskeva sivu on reunustettu korkealla kehävallilla. Rakenteen ja sijainnin perusteella kuoppa on todennäköisesti pyyntikuoppa. Maasto on potentiaalista pyyntikuoppa-aluetta, joten kuoppia voi olla alueella enemmänkin. Kohde löydettiin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä.

Nunnanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Nunnanniemen harjun itäpuolella sijaitsevalla melko tasaisella soraterassilla. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä terassilla havaittiin kolme kehävallillista kuoppaa noin 50 metrin matkalla. Ne ovat halkaisijaltaan noin 2-3 metriä ja vaikuttavat lähinnä pyyntikuopilta.

Kurkikanta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kulennoinen-Kerimäki -tien itäpuolella, Kurkikanta -nimisen niemen tyvellä. Kurkikantaan johtavan tien pohjoislaidalla on yksi pyöreä kehävallillinen kuoppa, halkaisijaltaan noin 2,5 metriä. Todennäköisessä pyyntikuopassa on suuri, sinne myöhemmin vieritetty kivi. Alue on itäkoilliseen viettävää moreenirinnettä.

Savonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savonniemellä sijaitsevan Myhkyränharjun eteläpäässä. Savonniemen kärkeen johtavan tien itäpuolella, noin 5-15 metriä tiestä, on kaksi kehävallillista pyöreää kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja sijaitsevat noin 30 metrin etäisyydellä toisistaan.

Kalaniemi b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee luode-kaakko -suuntaisella soraharjulla, Kalaniemen talosta noin 400-500 metriä kaakkoon. Harju on noin 500 metriä pitkä ja 60 metriä leveä. Harjun laella, viistosti harjun yli kulkevan polun kahden puolen, on kolme pyyntikuoppamaista painannetta, joista kaksi on kehävallillista ja pyöreää sekä yksi suorakaiteen muotoinen. Pyöreiden kuoppien halkaisija on noin 2,5 metriä. Nelikulmaisen kuopan mitat ovat 2,5 x 3,5 metriä. Alue on potentiaalista asuinpaikka-aluetta. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueelle ei kaivettu koekuoppia.

Kalaniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Kuonasta Savonniemeen johtavan tien varrella, Kalaniemen talosta noin 250 metriä pohjoislounaaseen. Alue on kivikkoista hiekkakangasta. Tien lounaispuolella maasto laskee jyrkästi, joten muinaisrantatörmä on ollut nykyisen tien kohdalla. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tieltä löydettiin yksi saviastianpala. Tien itälaidalle tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti asbestikeramiikkaa. Muinaisjäännösalueen laajuus on selvittämättä. Löytöjen ja topografian perusteella asuinpaikan todennäköinen sijainti on saaressa, jonka pituus on kaakko-luode -suunnassa 250 metriä ja koillis-lounais -suunnassa 150 metriä.

Mäntylä a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Kuonasta Savonniemeen johtavan tien varrella, Mäntylän talosta noin 170 metriä kaakkoon. Alue on hyvin loivasti lounaaseen viettävää hiekkakangasta. Nykyisen tien kohdalla on ollut muinaisrantatörmä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä havaittiin tien koillislaidalla, likimain vastapäätä pellon ja metsän rajaa, asumuspainanne. Asumuspainanteen koko on noin 5 x 10 metriä. Tie on leikannut painanteen lounaista vallia. Tästä tieleikkauksesta on poimittu talteen saviastian paloja. Myös löytökohdasta noin 20 m luoteeseen on löytynyt asuinpaikkaan liittyvää esineistöä.

Mäntylä b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Kuonasta Savonniemeen johtavan tien länsipuolella olevalla hiekkapohjaisella moreenikumpareella, Mäntylän talosta noin 300 metriä pohjoisluoteeseen. Vuoden 1991 inventointilöydöt poimittiin talteen kumpareen lounaisrinteellä olevasta tuulenkaadosta. Vuonna 1993 alueella oli tehty metsäauraus, joka oli ulottunut paikoin jopa 0,5 m syvyyteen. Asuinpaikan ylimmät kerrokset ovat tuhoutuneet metsänhoitotoimenpiteissä.

Sääsniemi E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Vehkajärven etelärannalla järveen pistävän Sääsniemen tyvessä mäntyä kasvavan hiekkaharjanteen lounaisrannalla. Raudanvalmistuspaikan kohdalla kasvaa myös kuusta. Paikan halki kulkee Sääsniemeen päähän vievä mökkitie. Hytin jäännökset ja kuonakasa ovat aivan tien pohjoispuolella ja kaksi hiilikuoppaa tien vieressä sen eteläpuolella. Kohteen lounaispuolella on suo.
Kuonakasa on puolikuun muotoinen, pituudeltaan noin 12 metriä. Kuonakasan rajaamaksi jää kaksi kuopannetta (toinen halkaisijaltaan noin 1 m ja syvyydeltään noin 0,3-0,5 metriä ja toinen halkaisijaltaan noin 0,7 metriä ja syvyydeltään noin 0,3-0,5 metriä. Kuoppien välissä on mahdollisesti hyttiin kuuluva kivi. Hiilikuopat ovat halkaisijaltaan noin 10 metriä, syvyydeltään 1,5 - 2,0 metriä itäisimmän kuopan ollessa hieman läntistä syvempi. Molempia ympäröivät 0,5 metrin korkuiset ja parin metrin levyiset vallit. Itäisimmästä kuopasta otettu hiilinäyte on antanut ajoitukseksi 220+/40 (Su-3066).

Kurosenkallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pitkälä-Silvola -tien länsipuolella, Kurosenkallion talosta noin 50 metriä lounaaseen. Kuppikivi on niityllä, noin 10 metriä tienmutkasta koilliseen. Kiven koko on noin 1 x 0,9 metriä ja korkeus noin 40 senttimetriä. Kiven laella on 12 kuppia. Halkaisijaltaan kupit ovat noin 4-7 senttimetriä. Kivi on todennäköisesti alkuperäisellä sijaintipaikallaan.

Henttola (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Pitkälä-Silvola -tien itäpuolella, Hentolan talosta noin 220 metriä itäkoilliseen. Kuppikivi on pellon keskellä olevan kiviraunion koillisosassa. Kiven koko on noin 1,1 x 1,3 x 0,5 metriä. Kivessä on kahdeksan pyöreää kuppia, jotka ovat halkaisijaltaan noin 5-6 senttimetriä. Kivi on raivattu raunioon jostakin ympäröivältä pellolta.

Kasila a (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kuuttilanmäellä, Kasilan talosta noin 100 metriä pohjoisluoteeseen. Kivi on pellon ja traktoritien väliselle alueelle raivattujen kivien joukossa. Kuppikivi on kumollaan, tasainen kupillinen puoli pellon suuntaan. Kivessä on yhteensä 9 kuppia, jotka ovat noin 1,5 x 1,5 metrin kokoisella alueella. Kivessä on myös luontaisia, rapautumisen aiheuttamia uria. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 5-8 senttimetriä ja niiden syvyys on noin 2-3 senttimetriä. Kuppikivi on todennäköisesti raivattu kiven eteläpuolella sijaitsevalta pellolta, tuskin montaa vuosikymmentä sitten.

Kasila b (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kuuttilanmäellä, Kasilan talosta noin 150 metriä länteen. Kolmeen osaan haljennut kuppikivi on kivikkoisen ahon länsilaidalla. Halkeamien rapautumisen perusteella kuppi on voinut olla haljennut jo ennen kuppien tekoa. Kiven koko on 1,2 x 1,2 x 0,4 metriä. Kivessä on yhteensä 27 pyöreää kuppia, jotka ovat halkaisijaltaan noin 3-7 senttimetriä ja syvyydeltään noin 1-4 senttimetriä. Urat yhdistävät osan kupeista.

Hälvä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hälvänsaaren länsiosassa, Herttuansaareen suuntaan noin 450 metriä, Mäntysalmen jälkeen itään, pienelle hiekkakuopalle johtavaa tietä noin 50 metriä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä hiekkakuopalle johtavalta tieltä löydettiin saviastian paloja ja pii-iskoksia noin 10 metrin matkalta, terassin kohdalta. Laaja hiekkaterassi myötäilee noin 83 metrin korkeuskäyrää pohjois-etelä -suuntaisesti. Terassin koko on vähintään noin 400 x 20-60 metriä. Tien lähiympäristöön tehdyissä koekuopissa oli havaittavissa nokimaakerros. Asuinpaikan laajuus on tutkimatta. Terassi on säilynyt pääosin ehjänä, mutta maantien pohjoispuolinen terassi on tuhoutunut osittain omakotitalojen rakennustöiden seurauksena.

Kömpyränniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hälvänsaaren eteläosassa, Kömpyränniemen tyvellä, etelälounaaseen viettävällä kivikkoisella hiekkakankaalla. Maasto on noin 80-83 metrin mpy korkeudella hyvin loivaa, mutta jyrkkenee ylöspäin rinnettä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä löydettiin kaksi kvartsi-iskosta noin 20 metrin etäisyydellä toisistaan, hiekkakankaan poikki kesämökeille kulkevalta tieltä. Kvartsien löytöpaikan lähiympäristöön tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä. Alue sopii sijainniltaan ja maaperältään erittäin hyvin asuinpaikaksi.

Martinniemi 1-5 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Martinniemi sijaitsee Raikuun kylässä, Martinlammen ja Ängervöinen-järven välissä. Martinniemi on luode–kaakkosuuntaisen Raikuunharjun etelään pistävä niemi. Alue on loivasti etelään viettävää hiekkarinnettä, jolla kasvaa mäntymetsää.
Niemen alueella on useita eri korkeudella olevia muinaisrantoja, jotka ovat muodostuneet hiekkakankaaseen Muinais-Saimaan ylimmän rantakorkeuden (84 metriä mpy) alapuolelle. Tältä tasolta on löydetty varhaisen asbestikeramiikan aikainen asuinpaikka (5100–4300 calBC). Vuoksen puhkeaminen (3800 calBC) ja Saimaan kallistuminen aiheuttivat veden pinnan laskemisen. Selkeä muinaisrantamuodostuma on nähtävissä myös 82 metriä mpy korkeudella. Törmän jyrkkyydestä päätellen vesi on ilmeisesti ollut varsin pitkään tällä korkeudella. Tämän selkeän muinaisrannan alapuolella voidaan havaita pienempiä ja heikompia muinaisrantamuodostumia, jotka ajoittuvat kivi- tai varhaismetallikaudelle. Näistä kaikkein selkeimmän terassin alapuoleltakin on löytynyt asumuspainanteita, joiden kohdalle kaivetuista koekuopista on tullut esille myös kivi- tai varhaismetallikautisia asuinpaikkalöytöjä. Ks. erilliskohteet.
Martinniemen muinaisjäännöskohde on tunnettu vuodesta 1993 lähtien, jolloin paikalta on havaittu ensimmäiset asumuspainanteet ja poimittu esille keramiikkaa ojan seinämästä. Myöhemmissä inventoinneissa Martinniemi on osoittautunut laajaksi, monen eriaikaisen asuinpaikan (Martinniemi 1–5, Martinniemi 9, Martinniemi 10, Martinniemi 11) ja lapinraunion (Martinniemi 8) kohteeksi. Muinaisjäännösaluetta on todettu olevan ainakin noin 500 metrin pituisella alueella niemen eteläosassa.
Vuonna 1998 tutkittu iso asumuspainanne oli kooltaan 12,4 x 8,2 metriä. Sisällä oli kivetty liesi ja savella silattu kuoppaliesi. Isosta asumuksesta johti 2 m levä käytävä pienempään asumukseen (halkaisija noin 5 m), josta oli käynti ulos rannan puolelle, ja joka on toiminut eräänlaisena eteisenä.

Martinniemi 8 (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Martinniemi sijaitsee Raikuun kylässä, Martinlammen ja Ängervöinen-järven välissä. Martinniemi on luode-kaakkosuuntaisen Raikuunharjun etelään pistävä niemi. Alue on loivasti etelään viettävää hiekkarinnettä, jolla kasvaa mäntymetsää.
Martinniemen lapinraunio sijaitsee niemen länsirannalla, kallion kupeessa, aivan rannan tuntumassa. Raunio on tehty kalliopohjalle ja se on kooltaan noin 4 x 5 metriä ja korkeudeltaan noin 0,4 metriä. Lapinraunio ajoittuu varhaismetallikaudelle eli 1500 eKr. ja 300 jKr. väliselle ajalle.
Niemen alueella on useita eri korkeudella olevia muinaisrantoja. Niiden päällä on eriaikaisia asuinpaikkoja. Martinniemi on ollut muinaisjäännöskohteena tunnettu vuodesta 1993 lähtien. Martinniemi on osoittautunut laajaksi, monen eriaikaisen asuinpaikan ja lapinraunion kohteeksi. Muinaisjäännösaluetta on todettu olevan ainakin noin 500 metrin pituisella alueella niemen eteläosassa.

Lamminniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuonanjoen pohjoispuolella olevalla hiekkakankaalla. Lamminniemi on Kuonaluhta-suon keskellä oleva saari, jonka länsi- ja pohjoispuolella virtaa kapea Kuonanjoki. Paikalle kulkee polku Myhkyräharjulta. Lamminniemen eteläkärjessä on kuusi asumuspainannetta eri korkeustasoilla. Osa painanteista on niemen itäpuolella ja osa länsipuolella. Kohde löydettiin vuonna 1994 ja käytiin tarkistamassa keväällä 1995. Kohteen lähiympäristössä on useita kivikautisia asuinpaikkoja.

Lehmiahonsuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pusikoituneessa rinteessä, Toroppala-Louhi -tiestä ja Peltolan talosta noin 450 metriä koilliseen. Mahdollinen kuppikivi on Peltolan talon vastapäätä lähtevän kärrytien päästä lähtevän polun mutkan kohdalla. Kivessä on 8 matalaa ja epäselvää kuoppaa, joista neljää voidaan varauksella pitää kuppeina.

Myhkyräharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huhtiselän Savonlahden pohjoispuolella, Kuonanjoen suulla. Asuinpaikka on Savonlahden soistuneen pohjukan itäpuolella olevalla niemekkeellä. Niemekkeen koillisreuna on kivikkoista moreenia, josta ei vuoden 1995 tarkastuksen yhteydessä saatu lainkaan löytöjä. Sen sijaan niemekkeen korkeimmalta kohdalta, läheltä hakkuualueen rajaa löydettiin pii-iskoksia ja kvartseja. Maa on löytöpaikallakin moreenia, mutta vähemmän kivistä kuin lähempänä rantaa.

Myhkyräharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savonlahden koillisrannalla, Myhkyräharjun luoteisosassa olevalla hiekkaterassilla. Asuinpaikan koillispuolella harju kohoaa jyrkästi. Alueella on asumuspainanne, joka on halkaisijaltaan noin 6 metriä. Painanteen viereen tehdystä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskos. Kohteesta noin 100 metriä luoteeseen on toinen asuinpaikka, Myhkyräharju 1. Todennäköisesti ne kuuluvat samaan asuinpaikkakompleksiin.

Puntusentaus 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pohja-Puntusen lammesta noin 300 metriä koilliseen, Kerimäen kunnan hiekkakuopan länsilaidalla. Asuinpaikka on luoteesta Puruveteen työntyvän laajan Rauvanniemen keskiosassa sijaitsevan hiekkaharjanteen lounaisrinteellä. Harjun lounais- ja koillispuolilla on laajat suoalueet, jotka ovat kivikaudella olleet enimmäkseen veden peitossa. Nykyisin lähin vesistö on lounaassa oleva Pohja-Puntusen lampi, joka on itse asiassa Puruveden lahti. Harjua pitkin kulkee tie luoteesta Kumpurannasta kaakkoon Rauvanniemen kylään. Siitä eroaa tie etelään, noin 300 metrin päässä olevalle Kerimäen kunnan hiekkakuopalle. Asuinpaikka sijaitsee hiekkakuopan luoteisreunalla. 1930-luvulla löydetty Puntusentauksen asuinpaikka sijaitsee kohteesta noin 300 metriä länsiluoteeseen, samalla harjurinteellä.
Vuoden 1998 tarkastuksen yhteydessä löydettiin saviastian palasia hiekkakuopan reunalta ja hiekkakuopalle johtavalta tieltä. Rannansiirtymisen ja löytöjen perusteella asuinpaikka-alue ajoittuu tyypillisen kampakeramiikan aikaan. Tien lounaispuolella on matala, soikea mahdollinen asumuspainanne, joka on kooltaan noin 7 x 5 metriä. Painanteesta noin 12 metriä rinnettä alas lounaaseen on pyöreä, suppilomainen ja kehävallinen kuoppa. Hiekkakuoppa on tuhonnut osan muinaisjäännösalueesta.

Seppäkapee (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Kieluun ja Seppäjärven välisessä kapeikossa, Seppäkapeen rannalla, etelään pistävällä pienehköllä niemellä. Asuinpaikka on noin 3 kilometriä Louhen kalkkitehtaalta luoteeseen. Seppäjärvi on jo varhain eronnut Suur-Saimaasta. Sen rannalla on kapea terassi, johon tehdyistä koekuopista löydettiin saviastian paloja. Paikalla ei ole asumuspainanteita. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa.

Talvihaudanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ruokoniemen lounaisrannalla olevan noin kilometrin pituisen hiekkakankaan kaakkoispäässä. Kankaan kaakkoisin kärki muodostaa loivapiirteisen niemekkeen, Talvihaudanniemen. Asuinpaikka sijaitsee siitä noin 150 metriä pohjoiskoilliseen, noin 100 metrin päässä nykyiseltä rannalta. Maasto on loivaa hiekkarinnettä. Pohjoisessa asuinpaikkaa rajaa parin metrin korkuinen Suur-Saimaan ylin rantatörmä. Lounaassa asuinpaikan laitaa pitkin kulkee tie Talvihaudanniemen kärjessä olevalle mökille. Asuinpaikka on laikutetulla hakkuuaukealla.
Paikalla on pyöreähkö asumuspainanne, joka on halkaisijaltaan noin 12 metriä. Painanteen syvyys on vähintään puoli metriä. Vuoden 1996 tarkastuksen yhteydessä painanteessa ja sen ympäristössä olevista laikutusjäljistä löydettiin saviastian paloja ja muutama kvartsi-iskos.

Keskotupa (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Toroppalasta Louhelle vievän paikallistien (15382) eteläpuolella, Peltolan tilan pihapiirissä. Kuppikivi on siirretty nykyiselle sijaintipaikalleen Keskotuvan pellolta. Keskotupa (Keskitupa) sijaitsi ennen Jylhiintien risteyksen kohdalla. Entinen sijaintipaikka on kohteesta noin 450 metriä pohjoisluoteeseen.
Paikalla on 1,4 x 1,0 x 0,6 m kokoinen kivi, jonka päälle on hakattu 5 selvää ja 1-3 epämääräistä kuppia. Kupit ovat halkaisijaltaan 6,3 - 8,0 cm ja syvyydeltään 1-3 cm.
Mahdollisesti toinen kuppikivi siirretty pellolta johonkin kiviraunioon.

Niinimäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan maantien n:o 4712 eteläpuolella, noin 6 kilometriä maantiestä n:o 471 itään. Karsikkokivi on kooltaan noin 1,2 x 0,6 metriä. Kiven eteläsivuun on hakattu päivämäärä; 8.7.1861. Lemmenkallion karsikkokivi on saman tien varrella, noin 2 kilometriä kohteesta itään.

Kokonlahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaniemen koillisosassa, Kokonlahden pohjoispuolella luode-kaakko -suuntaisen harjun kaakkoispäässä sijaitsevan muinaisen jäätikköjoen deltan reunamilla. Harjun juureen rajautuvalla ylimmällä rantaterassilla on kolme, pyöreähköä asuinpainannetta, jotka ovat halkaisijaltaan noin 8 metriä. Läntisimmät painanteet ovat matalia ja erottuvat maastossa heikosti.
Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä näihin kahteen läntisimpään painanteeseen tehdyistä koepistoista löydettiin likamaata, kvartseja ja palanutta luuta (KM 31108:1-2). Kolmas painanne on noin 40 metriä edellämainituista painanteista koilliseen. Painanteiden välissä on myöhempiä kaivantoja, jotka liittyvät todennäköisesti Salpalinjaan. Lisäksi Kokonkankaalle vievän tien leikkauksesta on löytynyt Luukonsaaren keramiikkaa ja kvartsia (KM 34854:1-3). Löytökohta on noin 100 m päässä lähimmästä asumuspainanteesta, hieman painanteita alemmalla tasolla.

Kokonlahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaniemen koillisosassa, Kokonlahden pohjoispuolella luoteis-kaakko -suuntaisen harjun kaakkoispäässä sijaitsevan muinaisen jäätikköjoen deltan reunamilla. Paikalla kasvaa harvaa mäntymetsää. Harjun juurella ylimmällä terassilla maaperä on hienoa hiekkaa. Tällä rantaterassilla on yksi soikea asuinpainanne, joka on kooltaan noin 4 x 5,5 metriä.
Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä painanteeseen tehdystä koepistosta löydettiin saviastian paloja. Koepistossa oli havaittavissa myös noin 15 senttimetrin paksuinen heikko likamaakerros noin 20 senttimetrin syvyydellä pinnasta. Painanteen ulkopuolelle tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Yhdessä painanteen länsipuolelle tehdyssä koepistossa erottui heikko likamaakerros.

Kulhanlampi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaniemen koillisosassa aivan Kerimäen ja Kesälahden rajalla, Kokonkankaan ja Kulhankankaan välissä, Kulhanlammen koillispuolella olevalla glasifluviaalisella deltalla. Alueen maaperä on karkeahkoa hiekkaa. Asuinpaikka on noin 85 m mpy korkeudella olevan kulumaterassin päällä. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä havaittiin metsäautotien terassiin leikkaamasta profiilista voimakas punertavanruskea likamaa, josta talteenotettiin runsaasti palanutta luuta ja pieni pala asbestia. Lisäksi inventointilöytöjä kerättiin talteen terassin harjalta ja harjun lounaisreunalta.

Myllylahti B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ängervöisen kaakkoisosan harjualueella, Myllylahden etelärannalla. Alueen maaperä on karkeaa hiekkaa ja paikalla kasvaa harva mäntymetsä. Alueella on yksi pyyntikuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 5 metriä ja syvyydeltään noin 50 senttimetriä. Pyyntikuoppa sijaitsee noin 80 m mpy korkeuskäyrää myötäilevän rantatörmän päällä. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä pyyntikuoppaan tehdyssä koepistossa oli havaittavissa täysin kehittynyt maannos.

Kanalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervolahden ja Ängervöisen välissä olevan Tervolanniemen kärjessä, kaakkois-luode -suuntaisen harjun etelärinteellä. Alueella on kaksi asuinpainannetta harjun kyljessä olevalla pienialaisella terassilla. Pyöreähköt painanteet näyttävät osittain harjuun kaivetuilta. Ne ovat kooltaan noin 7 x 8 metriä. Sekä terassi että painanteet erottuvat hyvin selkeästi. Vuoden 1998 tarkastuksen yhteydessä itäisempään painanteeseen tehdystä koepistosta löydettiin palanutta luuta. Paikalla kasvaa harva männikkö. Alueen maaperä on moreenia. Harjun laella on Salpalinjaan liittyviä sotavarustuksia.

Vonkaniemi C (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pistalankanavan itärannalla Vonkaniemen eteläkärjessä. Noin 82,5 m mpy korkeudella on terassi, joka on laajuudeltaan noin 65 x 50 metriä. Asuinpaikka rajautuu todennäköisesti niemen eteläkärjen mäntyä kasvavalle terassille. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä terassille tehdystä koepistosta löydettiin karkeasekoitteista keramiikkaa ja kvartseja. Sen sijaan niemen länsipuolella oleville terasseille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa. Kohde on hyvin säilynyt.

Tuomaanniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tuomaanniemessä, Paasniementien ja harjun lounaispuolella Kaakkolammien kohdalla, Käärmekalliolle (n:o 73) ja Tuomaanniemeen (n:o 74) johtavan hiekkatien pohjoispuolella. Paikalla kasvaa nuori ja tiheähkö männikkö. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä havaittiin kapean harjun kylkeen rajautuvalla terassilla soikea asuinpainanne, joka on kooltaan noin 6 x 8 x 0,5 metriä. Painanteeseen tehdystä koepistosta löydettiin kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Painanteessa oli havaittavissa myös voimakas punertavan ruskea kulttuurikerros. Terassille tehdyt koepistot olivat löydöttömiä. Alueen maaperä on karkeaa hiekkaa.

Pukronniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pistalanjärven itäpuolella, Pukronniemen tyvessä, Pistalanharjun lounaisreunalla pienen harjun kyljessä olevalla terassilla. Alueen maasto on harvahkoa mäntymetsää. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä ylemmällä heikosti erottuvalla terassilla havaittiin yksi pyöreä asuinpainanne, joka on halkaisijaltaan noin 7 metriä. Painanteen syvyys on hieman alle puoli metriä. Painanteeseen tehdystä koepistosta löydettiin kvartseja ja palanutta luuta. Terassille painanteen ulkopuolelle tehdyt koepistot olivat löydöttömiä eikä niistä löytynyt mitään muitakaan esihistorialliseen asutukseen viittaavia merkkejä.

Korkiaharju (246010129) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pistalanjärven ja Leväsuon välissä, Pistalanharjun yli 100 m mpy korkeuteen kohoavan osan Korkiaharjun luoteispuolella. Asuinpaikka on noin 82,5 m mpy korkeudella olevalla suojattomalla, tasaisella terassilla. Alueen maaperä on pääosin karkeata hiekkaa. Aluskasvillisuus on etupäässä kanervikkoa ja puolukkaa. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä tehdyistä koepistoista löydettiin piitä ja kvartsia. Lisäksi kahdessa kolmesta koepistosta havaittiin likamaakerros.

Kangaslampi (246010130) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kerimäen kunnan pohjoisosassa, Valkeisniemeen johtavan tien eteläpuolella, Kangaslammen pohjoisrannalla. Asuinpaikka on kahden kukkulan välisellä tasaisella, etelään suuntautuvalla alueella. Alueella oleva hiekkakuoppa on todennäköisesti tuhonnut suurimman osan muinaisjäännöksestä. Vuoden 1993 tarkastuksen yhteydessä löydettiin keramiikkaa hiekkakuopan myllätyiltä reunoilta. Osa muinaisjäännöksestä on todennäköisesti säilynyt ehjänä kuopan reunojen ympäristössä, varsinkin lounaassa, missä maanpinta on vielä ehjä.

Kaivannonharju A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kumpurannan itäosassa, luode-kaakko -suuntaisen Kaivannonharjun lounaisrinteellä. Asuinpaikan lounaispuolella on mäntyä kasvava suoalue, Lamperonsuo, joka on muinainen, matala lahti. Todennäköisesti asuinpaikan käyttöaikana Lamperonsuolta on ollut vesiyhteys Kiukaanlahdelle Kaivannonharjun läpi kulkevan kapean salmen kautta. Alueen maaperä vaihtelee hienosta hiekasta hiekkaiseen moreeniin. Lamperonsuolle ja sorakuopalle vievien teiden itäpuolella on kaksi harjuun rajautuvaa muinaista rantaterassia. Ylempi on noin 85 metriä mpy ja alempi hyvin heikko terassi on noin 84 metriä mpy. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä molemmille terasseille tehdyistä koekuopista talteenotettiin löytöjä.

Kaivannonharju B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kumpurannan itäosassa luode-kaakko -suuntaisen Kaivannonharjun koillisreunalla, Parkontien ja harjun laen välisellä alueella. Pyyntikuopat ovat luode-kaakko -suuntaisessa jonossa luoteeseen viettävällä rinteellä. Eteläisimmässä pyyntikuopassa 1 havaittiin reunalla kaksoismaannos. Kuopan keskellä on myöhemmin kaivettu kuoppa. Pyyntikuoppa 2 on ehjä. Pohjoisin pyyntikuoppa on osittain peittynyt Parkontien teon yhteydessä. Pyyntikuopat ovat noin 15 x 35 metrin alueella.
Pyyntikuoppa 1 on halkaisijaltaan noin 3 metriä. Pyyntikuoppa 2 on halkaisijaltaan noin 3 metriä ja syvyydeltään noin 40 senttimetriä. Pyyntikuoppa 3 on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja syvyydeltään noin 30 senttimetriä.

Lillukkasuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lillukkasuon luoteispuolella, Saikonniemeen johtavan tien eteläpuolella, noin 200 metriä Savonniemeen ja Saikonniemeen johtavien teiden risteyksestä Saikonniemen suuntaan. Alueen maasto on metsätyökoneella harvennettua mänty- ja kuusimetsää. Aluskasvillisuus on pääosin rahkasammalta ja puolukkaa. Maaperä on hienoa hiekkaa. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä noin 82,5 metriä mpy tasolla olevalle terassille tehdystä koepistosta löydettiin saviastian paloja ja kvartsi-iskos.

Keplakkosuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerimäen pohjoisosassa, Paasselän lounaispuolella sijaitsevan Valkeisniemen keskellä, Valkeisniemen kärkeen ja Katiskalahteen johtavan tien lounaispuolella. Alueen maasto on suurimmaksi osaksi hyvin kivikkoista hiekkakangasta. Tien lounaispuolella on kuitenkin loivasti lounaaseen viettävä niemimäinen muodostuma, jossa maa-aines on puhdasta hiekkaa. Paikalla on pieni hiekkakuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 15 metriä. Hiekkakuoppa on noin 82 metrin tasossa olevan terassin reunalla ja alapuolella.
Vuoden 1995 tarkastuksen yhteydessä hiekkakuopan itälaidalta löydettiin kaksi kvartsia. Vuoden 1998 inventointilöydöt (saviastian paloja) talteenotettiin samoilta kohdin. Lisäksi hiekkakuopan reunassa havaittiin pieni kasa palaneita kiviä. Kivien seassa ei ollut hiiltä tai likamaata. Keramiikkaa löydettiin myös tien vierestä noin 80 metriä hiekkakuopasta luoteeseen.

Martinniemi 9 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Martinniemen itäreunalla, Koiralammesta luoteeseen Martinniemen kärkeen ja Tervolanniemeen johtavien teiden risteyksen luoteispuolella. Asuinpaikka on Martinniemen glasifluviaaliseen deltaan rajautuvalla, noin 83 m mpy korkeudella olevalla terassilla. Kohteen itäpuolella sama terassi on aikoinaan muodostanut pienen niemekkeen. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa harvaa mäntymetsää. Alueella on kaksi soikeaa painannetta. Vuoden 1993 tarkastuksen yhteydessä painanteeseen tehdystä koepistosta talteenotettiin kvartseja ja palanutta luuta. Vuoden 1998 inventoinnin yhteydessä kohde käytiin tarkastamassa ja todettiin sen pysyneen koskemattomana.

Martinniemi 10 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakoluhdan länsipuolella itään suuntautuvalla terassilla. Asuinpaikka sijaitsee kohdalla, jossa Martinniemen kärjen kiertävä metsätie kääntyy jyrkän deltaharjun reunustalta etelään, kohti niemen kärkeä. Vuoden 1993 tarkastuksen yhteydessä löydöt talteenotettiin tieleikkauksesta noin 50 metrin matkalta tien mutkasta eteläkaakkoon.

Martinniemi 11 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Raikuunkankaan eteläosassa, Martinniemen pohjoisosassa, Martinniemen kärkeen johtavan tien itäpuolella, välittömästi tien vieressä. Alueen maaperä on hienoa hiekkaa. Paikalla kasvaa harvaa mäntymetsää. Paikalla on pyöreä asuinpainanne, joka on halkaisijaltaan noin 11-12 metriä. Se sijaitsee suojaisalla terassilla, joka avautuu lounaaseen. Vuoden 1993 tarkastuksen yhteydessä painanteen reunalle, noin 82,60 m mpy tasolle tehdystä koekuopasta löydettiin saviastian paloja. Vuoden 1998 inventoinnissa Martinniemen kärkeen johtavan tien leikkauksesta löydettiin lisää keramiikkaa.

Lemmenkallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee maantien n:o 4712 eteläpuolella, noin 10 kilometriä itään Savonlinna-Enonkoski -tieltä (n:o 471). 1880-luvun karsikkokivi on kooltaan noin 2 x 1,5 metriä. Kiven pohjoissivuun on hakattu kahdet nimikirjaimet, ristit ja päivämäärät noin 50 x 50 senttimetrin kokoiselle alueelle. Kirjainten koko on noin 10 senttimetriä.

Kivisakasti (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Mikkelin keskustassa, vanhan kivisakastin luona, Porrassalmenkadun päässä. Paikalla on noin 100 m läpimittainen kalmistoalue, josta on löydetty 1400-1700 -luvun rahojen lisäksi löydetty kaksi ristiretkiaikaista kupurasolkea (KM 26912). Kalmisto on suurimmaksi osaksi (?) tuhoutunut tie- ja rakennustöissä.
Mikkelin kivisakastin ikää tarkasti määrittäviä dokumentteja ei ole olemassa. Seudun paikallishistoriallisessa kirjallisuudessa rakentamisajankohta on usein yhdistetty varhaisimpiin Savilahden seurakunnasta kertoviin lähteisiin. Nimi Savilahti mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran Pähkinäsaaren rauhankirjassa vuonna 1323. Täsmällisempi tieto itse seurakunnan olemassaolosta on kuusi vuotta myöhemmin eräässä kuningas Maunu Eerikinpojan kirjeessä. Kivisakasti lienee Savon vanhin rakennus. Markus Hiekkanen ajoittaa sen 1400-luvun lopun ja 1500-luvun puolivälin aikana rakennetuksi (Hiekkanen 1994, 252). Se on harmaakivestä rakennettu ja sen yhteydessä, nähtävästi useampaan otteeseen, on ollut Savilahden seurakunnan puukirkko. Sakastin keskellä on - nyttemmin umpeen muurattu - 1,5 m syvä hirsiseinillä ja lautalattialla varustettu kuoppa. Siitä on tavattu useampia kymmeniä pääkalloja ja luita sekä arkuissa 22 ruumista, joista 7 oli aikuisten ruumita. Osassa arkkuja oli kannessa mainittu vainajan henkilöllisyystiedot ja kuolonvuodet (1740-1776 välillä). Kivisakastia restauroitaessa (arkkitehti M. Schjerfbeck 1897) nykyiseen asuunsa 1900 (1901) tavattiin kuopan lattian alta vielä viisi aikuisen luurankoa. Tällöin ei huomattu jälkiä arkuista.
Vuonna 1929 tehtäessä katutöitä sakastin ympärillä tuli esiin runsaasti luurankoja ja myöhemmin esim. 1970-luvulla alueelle rakennettaessa on tullut esiin joukkohautoja (Suur-Savon museo, Kirkkomuseo, Kivisakasti, Päämajamuseo -julkaisu s. 7). Myös viemäriverkoston kaivuutöissä vuonna 1967 tullut esille runsaasti luita, jotka on toimitettu seurakunnan hautausmaalle.

Visulahti kalmisto (Hautapaikat)
Rautakautinen; Visulahden ristiretkiaikainen kalmisto sijaitsee valtatie 5:n varrella, tien eteläpuolella, Visulahden matkailukeskuksen alueella. Kalmisto tuli esille vuonna 1954 Juvan maantien oikaisutöiden yhteydessä. Kalmiston hautaukset tutkittiin vuosina 1954 ja 1955. Tutkimuksissa löydettiin 34 hautaa, joista 28 oli ruumishautauksia, viisi polttohautaa ja kaksi polttamattomia luita käsittävää luukasahautaa. Haudoista 16 on pystytty esinelöytöjen perusteella määrittämään miestenhaudoiksi, kahdeksan naistenhaudoiksi ja kaksi lastenhaudoiksi. Kalmiston paikalla on kiviaidan rajaama muistoalue, muistokivi ja vuonna 1998 pystytetty Museoviraston opastaulu. Kalmiston lähiympäristö on tutkittu laajoin kaivauksin vuonna 1978. Aluetta ympäröiviä peltoja on tutkittu myös vuonna 1981 ja 1990.

Närepelto (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee valtatie 5:n eteläpuolella. Närepellon taimitarhan toimistorakennuksen lounaispuoliselta, länteen viettävältä pellolta on löytynyt kalmistoon tai asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Paikalla vuonna 1978 tehty kaivaus oli löydötön.
Alueelta on tullut esille arabialainen hopearaha (KM 19158:1, ajalta 940-944) sekä värttinänpyörä (KM 19158:2). Lisäksi alueelta on tullut esille mm. puukonterän jäännös, saviastian pala, palanutta luuta, tuluspiin pala, kuonaa ja palanutta savea (KM 19615).
Kohteesta noin 150 m luoteeseen on hajalöytöpaikka, josta on löydetty rautakuonaa, palanutta savea ja kvartsi-iskoksia (KM 25 631).

Tuukkala (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Tuukkalan kalmisto sijaitsee Mikkelin rautatieasemalta noin 4,8 km etelään ja Tuukkalan sairaalarakennuksesta noin 0,6 km eteläkaakkoon. Tuukkala on Savon suurin ja rikkain rautakautinen kalmisto. Sen vanhimpien hautausten on arveltu ajoittuvan 1000-luvulle ja nuorimpien 1200-luvun lopulle. Uusimpien radiohiiliajoitusten mukaan kalmisto ajoittuisi 1200-luvun lopulta 1400-luvun alkuun. Kalmistoalue on nykyisin tasaista, avointa kenttää. Paikalle on pystytetty muistokivi ja vuonna 1998 Museoviraston opastaulu.
Tuukkalan kalmiston ensimmäiset haudat löydettiin vuonna 1886 armeijan harjoituskenttää tasoitettaessa, jolloin tuntematon määrä hautoja ehti tuhoutua. Vuonna 1886 J.R. Aspelinin valvonnassa Tuukkalasta kaivettiin esiin 32 hautaa, joista kuusi oli polttohautoja. Myöhemmin kesällä tasoitustöitä jatkettaessa löytyi vielä 9 ruumishautaa ja yksi polttohauta. Lisää hautoja löytyi vuosina 1933 ja 1934, mutta tällöin löytyneiden hautojen tarkkaa määrää ei tunneta. Haudat olivat pääosin vaatimattomasti varustettuja, mutta ainakin yksi rikas naisenhauta on tuhoutuneiden hautojen joukossa. Vielä vuonna 1938 muistomerkin perustuksia kaivettaessa Tuukkalasta löydettiin kaksi ruumishautaa. Vuoden 2009 tutkimuksissa jo täysin tuhoutuneeksi oletetusta kohdasta löytyi kuusi esineellistä ruumishautaa sekä yksi esineetön ruumishauta, johon oli tehty kaksi polttohautausta. Esineellisistä haudoista yksi oli melko vaatimattomasti varustettu naisen hauta, muut miespuolisten vainajien hautoja. Rikkain vuonna 2009 löydetyistä haudoista kuului noin nelivuotiaalle lapsivainajalle.
Osa vainajista on haudattu rikkaasti koristelluissa puvuissa ja hautaan on laitettu mukaan kallisarvoisia koruja. Kalmiston löytöaineiston perusteella luonnosteltiin jo vuonna 1889 Tuukkalan muinaispuku, josta 1930-luvulla laadittiin pukurekonstruktio. Vuonna 1994 valmistui Mikkelin seudun muinaispuku. Sen kaikki tärkeimmät yksityiskohdat on saatu Tuukkalan vuonna 1886 tutkitusta haudasta nro 26, joka esineistön perusteella on ajoitettu 1200-luvulle. Mikkelin seudun puku on kaikista muinaispuvuistamme värikkäin. Puvun tärkein vaatekappale on vaaleansininen, pitkähihainen, villapalttinainen mekko, joka kiinnitetään leuan alta hopeasoljella. Pitkän mekon päällä on oranssinpunainen, olkapäiltä soljilla kiinnitettävä vaippahame. Tämän päälle sidotaan komeasti kuvioidulla nauhalla vaaleamman punakeltainen esiliina, jossa vyötäistä ja helmaa koristavat pronssispiraalipunokset. Esiliinan kummassakin päässä on lisäksi tummansiniset lautanauhat. Koko komeuden päällä on vielä pitkillä hapsuilla somistettu ja hopeasoljella kiinnitetty tummansininen vaippa.
Tuukkalassa on mitä suuremmalla todennäköisyydellä vielä säilyneenä hautoja. Kohteelle on määritetty suoja-alue vuonna 1998.

Latokallio (Hautapaikat)
Rautakautinen; Latokallion polttokalmisto sijaitsee Moision sairaala-alueen ja Moisiolammen eteläpuolella tasaisen peltoaukean keskellä olevan kallion juurella ja päällä. Kallio on noin 7 m korkea ja 50 x 40 m kokoinen, loivahko reunoiltaan ja tasalakinen. Ympärillä olevan pellon pinnalta on sieltä täältä tullut myös esille rautakautisia löytöjä. Latokallion löydöt ajoittuvat noin vuoden 1000 vaiheille.
Vuonna 1993 Latokallion kaakkoispuolella tehdyssä koekaivauksessa paljastui merkkejä asuinpaikasta (kohde Moisionpelto, 491010031), jonka laajuus on vielä selvittämättä; sen löytöihin kuuluu mm. ristiretkiaikainen riipuskoru. Latokallion eteläpuolella, aivan sen juurella on säilyneenä osia ajoittamattomasta muinaispellosta. Peltoalueella on mahdollisesti myös ruumishautoja. Moisionlammen rannassa sijaitsevan kallion eteläpäästä on löydetty rautakuonaa, joten paikalla on voinut olla raudanvalmistuspaikka tai paja.
Alueen muinaisjäännöksille on määritetty vuonna 1998 suoja-alue.

Otralan linnavuori (Puolustusvarustukset)
Keskiaikainen; Otralan linnavuori sijaitsee Ukonveden itärannalla Linnanlahden ja Tiusalanlahden välisessä niemessä. Se on ollut aikoinaan saarena, mutta nykyisin sen yhdistää idässä mantereeseen alava kannas. Myös sen länsipuolella oleva Vassaansaari on kasvanut siihen kiinni. Itse muinaislinna on sijainnut korkeimmalla kohdalla vuoren pohjoisosassa, jonka laki on noin 40 m Ukonveden pintaa korkeammalla. Rinteet ovat jyrkät, helpointa kulku on pohjoisosasta ja etelästä. Kummallakin puolella on kivivalleja. Pohjoista, lähes 2 m korkeaa vallia on kunnostettu vuonna 1955. Linnavuoren laelta on hyvä näköala Ukonvedelle.
Vuonna 1991 alueella on tehty hoitotöitä ja sinne on tehty kulkua helpottavia ja ohjaavia portaita. Varsinaisen linnoituksen pinta-ala on noin 0,5 hehtaaria. Linnoituksen alueella kasvaa eri ikäistä metsää ja katajikkoa. Linnavuoren ympäristöön on rakennettu kesäasutusta.

Ketunniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen rautakautinen kalmisto/hauta sijaitsee Pitkäjärven keskivaiheilla, sen länsirannalla olevassa Ketunniemessä, niemen länsipuolitse pohjoiseen pistävän Ketunlahden rannalla. Esinelöydöt ovat tulleet esille peltomullasta. Lähellä on Mäntyrannan polttokalmisto (kohde 1000002303).

Verijärvi-Haukilahti (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Verijärven eteläpäässä, Haukilahden noin 20 m leveän lahdenpohjukan länsirannan jyrkässä kallioseinämässä, veteen "putoavan" seinän osan pohjoispäässä. Kallio on pinnaltaan rapautunutta. Maalaukset ovat hieman sisään kaltevan kallioseinämän pohjoispäässä noin 0,8 x 2,0 metrin suuruisella alueella, 1,4–2,2 metriä järven pinnan yläpuolella. Maalauskuvioista on tunnistettu pää alaspäin kuvattu ihmishahmo, pienikokoinen ihmishahmo sekä hirvieläin. Punaista väriä on hieman myös maalauksista 8 metriä etelään 2,5 metrin korkeudella vedenpinnasta. Mahdollisesti tästä kohdasta on lohjennut kalliopintaa pois.

Alaranta 1 (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Sairilan koulukodista 900 m lounaaseen ja Sairilan linnavuoresta 700 m luoteeseen, Mustaselän pohjoispuolella olevassa niemessä, 200 m rannasta olevan mäen päällä. Alue on eteläpuolelta peltojen ympäröimää tiheähköä entiseltä kaskialueelta vaikuttavaa koivuvaltaista metsää, jossa kasvaa myös kuusia. Maaperä on moreenia. Metsässä on matalia raivausröykkiöiltä vaikuttavia kiviröykkiöitä ja kiviaitoja.
Vuonna 1995 tutkittiin matalan maakiven varaan kasattu, viisi kivikerrosta käsittävä pitkänomainen kiveys, jonka päälle oli myöhemmin kasattu viljelys-/kaskiröykkiö. Kiveys osoittautui löytöjen (KM 28820:1-52) perusteella miehen polttohautaukseksi. Löytöihin kuuluu mm. nuolenkärki, vaaka ja hihnanjakaja. Hautausta ei oltu tehty kivien kiveyksen keskelle, vaan vähäkiviselle alueelle kiveyksen itäreunaan. Paikalta on yhden matalan kiviröykkiön vierestä löydetty ristiretkiaikainen tappara (KM 26917). Kaivausalueen länsipuolelta löytyi viikinki-ristiretkiaikaisia naisen koruja, jotka viittaavat toiseen polttohautaukseen. Paikalla lienee pienialainen kalmisto, joka ajoittuu rautakauden lopulle tai keskiaikaan.
Muinaisjäännösalueen rajausta on jatkettu länteen vuonna 2017 tehtyjen metallinetsintälöytöjen jälkeen.

Alaranta 2 (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Sairilan koulukodista noin 1 km eteläkaakkoon, Sairilan linnavuoresta noin 0,5 km pohjoiseen. Röykkiö on etelään loivasti viettävällä rinteellä, jossa on useita viljelysmaan keskelle jääneitä saarekkeita. Näiden saarekkeiden kohdalla on kiviröykkiöitä, joiden päälle on kasattu myös peltokiviä.
Hautaröykkiö on muodoltaan pitkänomainen ja kooltaan noin 8 x4-5 m. Röykkiön päällä on varmaankin pellolta raivattuja kiviä. Muuten röykkiö on säännöllinen muodoltaan ja reunaltaan. Tämän röykkiön reunasta on löydetty 12.6.1996 metallinpaljastinta apuna käyttäen KM 29612 (veitsi, pyöreän kupurasoljen katkelma, pronssipellin kappaleita).

Köpeli (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Taavelin maantieltä Savikkolahdelle vievästä tiestä noin 80 m pohjoiseen ja Köpelin tilalta noin 700 m länsilounaaseen, metsämaalla, jota on äestetty. Saviastianpalat löytyneet 10.8.1996 tällaisesta äestysjäljestä (kampaleimakuvioinen rinteestä hiukan ylempää ja asbestisekoitteiset palat siitä noin 20-30 m)

Orijärvi Kihlinpelto (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Orijärven Kihlinpelto sijaitsee Mikkelin kaupungin ja Rantakylän taajaman välissä sijaitsevan Orijärven pohjoispuolella. Peltoalue viettää suurimmaksi osaksi etelään kohti Orijärveä. Maaperä on kivetöntä, hienoa hiekkaa. Nykyisen kyntökerroksen paksuus oli noin 30-35 cm ja sen alla on hienon hiekan ja siltin muodostama kerros, jossa säilyneet rautakautiset ja historiallisen ajan rakenteet erottuivat selvästi.
Orijärven Kihlinpellon alue on kokonaisuudessaan kaavoitettu omakotitalo- ja pienkerrostalojen rakennusalueeksi. Alue onkin nykyisin täyteen rakennettu. Rautakautinen asuinpaikka löytyi vuonna 1998 paikallisten harrastajien tutkimuksissa. Vuoden 1999 koekaivauksessa Kihlinpellolta tuli esille viikinkiaikainen raha-aarre ja asuinpaikkarakenteita. Tähän mennessä alueelta on saatu talteen yhteensä 141 länsimaista hopearahaa sekä yksi erittäin harvinaista tyyppiä oleva arabialainen hopearaha. Vuonna 2000 tutkimuksia jatkettessa alueelta tuli esille kaksi muinaispeltoa sekä lisää asuinpaikkarakenteita. Kohdetta tutkittiin lisää vuosina 2002, 2003, 2005 ja 2006. Orijärven Kihlinpellon aluetta on tutkittu yhteensä 7100 m². Tutkitulla alueella oli kaksi erillistä muinaispeltokokonaisuutta, joista toisessa oli kaksi ja toisessa kolme tai neljä muinaispeltoa. Jokaisessa pellossa oli vähintään kaksi päällekkäistä, toisistaan selkeästi erottuvaa muokkauskerrosta. Muinaispeltoa ja asuinpaikkaa on vielä säilyneenä Kihlin tilalle vievän pihatien alla sekä Kihlin tilan pihamaan kaakkoisosassa. Kihlin tilan alue on vielä lähes kokonaan tutkimatta.

Linnasaari (507010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Juolasveden Linnasaaren pohjoispäässä olevan jyrkkärinteisen kallion laella. Lapinraunion koko on 16 x 20 m ja korkeus 1 m. Paikalla oleva kasvillisuus on heikosti kasvavaa mäntyä.

Itkonlahti (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kallaveden etelärannalla, Puukonvuoren itärannalla ja Itkonlahden suun länsirannalla. Maalaus on itään katsovan matalan rantakallion seinämässä noin metrin korkeudella vedenpinnasta. Maalausjälkiä on havaittu noin 3,7 x 1,0 m suuruisella alueella. Kallion osittaisesta siloisuudesta huolimatta seinämän maalauksista on on jäljellä vain joitakin epämääräisiä hahmoja ja läiskiä. Niitä on vaikea hahmottaa ja merkkien näkyvyys vaihtelee. Maalauksesta on kuitenkin voitu tunnistettu katkelmia hirvistä sekä yksi ihmiskuvio.

Aholansaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ajoittamattomat röykkiöt sijaitsevat kahdessa eri kohtaa, Aholansaareen johtavan tien varrella Pienisalmessa sekä Aholansaaressa. Röykkiöt ovat matalia kiviraunioita ja osa niistä on hajoitettu. Ympäristö on mäntymetsää. Röykkiöt saattavat olla viljelys- tai kaskiraunioita.

Kannonalus (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Sarkaveden itärannalla, Haukkavuoren kalliomaalauksista (pohjoisimmasta maalausryhmästä) noin 600 m pohjoisluoteeseen, Kannonalus-nimisen lahdenpohjukan suulla olevassa jykevässä kalliossa. Kallion yläosassa on vaakasuora halkeama ja kallio taipuu lievästi sisäänpäin, jolloin yläpuolelle muodostuu vähäinen suojaava "lippa". Maalaukset sijoittuvat tälle sisään päin hiukan viistolle osalle kallioseinämää. Maalauksen alaosa on noin 3,5 m:n korkeudella vedenpinnasta. Kalliopinnassa on kaksi noin 30 cm pitkää venekuviota alekkain. Ylemmässä venekuviossa on todettavissa kuusi pystyviivaa (miehistöviivaa) ja alemmassa niitä on ainakin kolme. Kuviot ovat loivasti kaarevia. Kalliopinta on vahvasti jäkälän peittämä ja siitä on irronnut monin paikoin pintakerrosta laajoina paloina pois.

Ahvenniemi (588010001) (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Peruveden Ahvenlahteen laskevan Linnajoen itärannalla, sekametsää kasvavalla kallioisella alueella. Röykkiöt ovat kiven ja maan sekaisia, kooltaan 10 x 9 x 1 m ja 4 x 3 x 1 m. Ne ovat noin 70 m päässä toisistaan. Kiviröykkiöt ovat mahdollisesti rautakautisia hautoja, mutta alueella on myös pellosta raivattuja kiviä.
Vuoden 2003 inventoinnin aikana röykkiöitä ei voitu erottaa pelloilta raivatuista kivistä.

Kuusela (588010002) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautaröykkiöt ovat sijainneet Peruveden Uittosalmen länsipuolella olevan Kuuselan talon maalla, talosta noin 80 m koilliseen olevalla pellolla tien mutkassa. Alueella on ollut neljä maan ja kiven sekaista, kooltaan noin 3-5 x 2-3 m olevaa röykkiötä. Osa röykkiöstä 1 on tutkittu vuonna 1929 ( toisesta puolesta röykkiötä oli edellisenä vuonna tullut raivaustöissä esille KM 8995:1-11 löydöt). Tutkimuksissa röykkiö osoittautui noin 1000 jKr. olevaksi naisen polttohaudaksi.
Rauniot ovat olleet vanhalla kivisellä pellolla. Niiden kohdalle oli aikojen kuluessa kerätty viljelyksiltä lisää kiviä. Esineet olivat hajallaan pitkin kiviröykkiötä, mullan ja kivien seasta. Helmiä ilmoitettan jääneen runsaasti röykkiöön. Nykyisin paikalla on laidun, jolla röykkiöt 1 ja 2 ovat olleet ja peltoa, jolla on ollut röykkiö 3 sekä röykkiö 4, joka Cleven mukaan saattoi olla riihen kiuas. Laitumen kohdalla maassa on paikoin nähtävissää kiviä, jotka saattavat olla jäänne röykkiöistä.

Linnamäki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Linnamäki sijaitsee Peruveden Ahvenlahteen laskevan Linnajoen itärannalla, Ahvenniemen (Pertunmaa 1) eteläpuolella olevalla hiekkaisella peltoalueella. Paikalla on todettu kaksi maansekaista röykkiötä (ks. Ahvenniemi). Lisäksi paikalta löydetty kvartsikaavin ja -iskoksia.

Linnajoki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Linnajoki -niminen kohde sijaitsee Peruveden Ahvenlahteen laskevan Linnajoen länsipuolella olevalla hiekkaisella peltoalueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille peltomullasta.

Pöylinniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee peruveen etelärannalla, Pöylinniemen kaakkoiskainalossa, lomakylän uimarannan kohdalla. Asuinpaikka-alue on kulunutta hiekkamaata. Löydöt ovat tulleet esille vanhalta rantaterassilta.

Pöylinniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Peruveden etelärannalla, Pöylinniemen itärannan keskivaiheilla, lomakylän "perhesaunasta" etelään. Paikalla on havaittu runsaasti kvartsi-iskoksia, mutta niitä ei ole otettu talteen. Kvartsi-iskoksia on havaittu vanhan rantaterassin kohdalta noin 70 x 30 m kokoiselta alueelta.

Tahinniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven Tahinniemen länsireunalla, Herneniemen alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhan rantatörmän päältä. Maaperä alueella on hiekkaa. Nykyisen ja muinaisen rantatörmän välinen alue on pensoittunutta vesijättöaluetta.
Vanhan rantatörmän päällä 110 m matkalla on kolme asumuspainannetta, joista yksi on tutkittu osittain v. 1985 ja toinen liki kokonaan 1986. Painanteiden koordinaatit: 1) 6911017 E 507520, 2) 6910981 E 507507, 3) 6910922 E 507481.
Löydöt mm. asbestikeramiikkaa, kivi- ja kvartsiesineitä, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta purupihkaa. C14-ajoitusten ja keramiikan perusteella paikalla on asuttu noin 3000 eKr.
Asumuspainanteiden pohjois- ja eteläpuolelta koekuopista tai törmästä ei saatu mitään esihistoriaan viittaavia löytöjä. Eteläisimmän painanteen eteläpuolelle n. 15–90 m etäisyydelle siitä etelään törmän päälle tehtiin kymmeniä koekuoppia, mutta niistä ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa.
Painanteiden pohjoispuolelle tehtiin v. 1985 koekuoppia ja pieni kaivausala. Niissä ja avoimessa törmässä ei havaittu tuolloin mitään mainittavaa.

Vangasniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vangasjärven itäreunassa olevassa Vangasniemessä, maaseurakunnan leirikeskuksen alueella. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille läheltä niemen kärkeä, kahdesta eri paikkaa (ehkä yhtenäistä asuinpaikkaa). Alue on metsää kasvavaa kivikkoista hiekkamaata.

Naarajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Pieksämäen-Kangasniemen ja Naarajärven-Kantalan maanteiden itäpuolella, Naarajärven länsirannalla, Naarajoensuun ja leirintäalueen välillä, tasaisella hiekkakankaalla, noin kilometrin pituisella alueella. Alueella on noin 3 m:n korkuinen jyrkkä ja kulunut rantatörmä.

Hietalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksämäki - Jyväskylä - Kangasniemi teiden risteyksen itäpuolella, Naarajärven pohjoisrannalla, hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantavedestä ja Muhosen talon pohjoispuolelta kasvimaasta sekä noin 35 m talosta itään olevan rantapenkan päältä. Alue on osittain tuhoutunut.

Siilinsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksämäen-Jyväskylän tien eteläpuolella, noin 300 m:n matkalla Siilinsalmen itärannalla, hiekkakankaalla. Asuinpaikka-alueen pohjoispäässä on kaksi asumuksenpohjaa. Asuinpaikan eteläpuoli on osittain tuhoutunut.
Inventointi 2016: Siilinsalmen ranta-aluetta tarkastettiin tämän inventoinnin yhteydessä vain tien pohjoispuolelta, eikä muinaisjäännösalueen todettu jatkuvan sinne saakka.

Selkäsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajärven Selkäsaari-nimisessä pienessä noin 100 x 80 m kooltaan olevassa saaressa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantavedestä saaren etelärannalta, pienestä poukamasta ja koekuopasta.
N. 10 m pohjoiseen isosta rantakivestä on halkaisijaltaan 1,5 m kuopanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia sekä järvimalmia ja hiiltä.

Palokinsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Palokin ja Hako-Palokin välisen salmen molemmin puolin. Asuinpaikka-alue sijoittuu pääosin 120 m:n matkalle salmen länsipuolelle, alueella olevan tulvavallin alle ja sen molemmin puolin. Salmen itäpuolella asuinpaikka-aluetta on pienellä alalla ja se sijoittuu noin 10 m rantatörmästä kaakkoon.

Hako-Palokki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hako-Palokin koillisrannalla, hiekkakankaalla, taimitarhan ulkovarastoalueella. Hajalöytöjä on tullut esille rannalta lounaissuuntaan parin sadan metrin alueelta. Löydöt on poimittu varastoalueelta, josta pintaturve on kuorittu pois.

Metsola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Siilin ja Vangasjärven välisellä alueella, Metsolan tilan rakennuksista noin 40 m länsilounaaseen, muinaisella rantatörmällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelyspellolta.

Pieksänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven pohjoispäässä olevan soraharjusta muodostuneen luoteissuuntaisen niemen kärjessä, länsirannalla. Paikalla on kolme selvää ja kaksi epävarmaa asumuspainannetta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta, tuulenkaadosta sekä kuluneesta pihatantereesta.

Tuoppuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokojärven keskikohdalla, järven länsirannan hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta metsäautotien päästä, Tuoppuniemen kaakkoiskärjestä eli Kotiniemestä. Koekuopan länsipuolella rantatörmän päällä on kahden tervahaudan jäännökset.
Tästä paikasta noin 350 m pohjoiseen on koekuopasta havaittu heikohkoa kulttuurikerrosta, josta ei kuitenkaan ole tullut esille löytöjä.
Myrskytuhoja kesällä 2010: ks. seuranta.
Inventointi 2019: muinaisjäännösalueelle on pystytetty, ilmeisesti aivan viime vuosina, muutamia retkeilyopasteita.

Kaivannonhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Iso-Naakkiman järven luoteisrannalla, edellä mainitun järven ja Pieni-Valkeinen lammen välisellä mäntykankaalla, noin 600 m:n levyisellä rantakaistalla. Ranta on erikoinen, rantahiekka on kerrostunut näyttäviksi vallimaisiksi muodostumiksi. Asuinpaikka sijoittuu noin 20 m leveän ja 2-3 m korkean rantavallin päälle. Alueen länsiosassa rantavalli on loivempi ja matalampi kuin puron itäpuolisella alueella. Rantavallin päällä on asumuspainanteita, jotka ovat halkaisijaltaan 3-8 m ja syvyydeltään noin 50 cm. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista rantavallin päältä sekä lammen rannalta puron koillispuolelta.
Asuinpaikka-alueen länsiosassa, rantamökin länsipuolella on myös historiallisen ajan pajan paikka.

Marketanhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Kaivannonhiekan asuinpaikasta noin 600 m itään, Iso-Naakkimajärven pohjoisrannalla, 15‒20 m leveän rantavallin päällä noin 400 m:n pituisella alueella, järven ja suon välissä. Kuperan rantavallin päällä on asumuspainanteita. Alueen länsiosassa on halkaisijaltaan noin 5 m kokoinen painanne. Löydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Puruniemenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajoen pohjoisrannalla, Etelä-Niskamäessä olevan Iso-Nivu -järven eteläpuolelle ulottuvan drumliinin eteläkärjessä, metsäautotien päässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Vemmellahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven koilliskulmalla olevan Vemmellahden pohjoisrannalla sijaitsevassa niemessä, kolmen mökkitontin alueella. Maaperä alueella on kivikkoista kangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rakennustöiden vuoksi raivatuilta alueilta sekä koekuopista.

Vemmellahti 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven koillisosassa oelvan Vemmellahden itärannalla. Asuinpaikka-alue on pienellä kangassaarekkeella Härskiönlammesta Vemmellahteen laskevan ojan suun pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Matoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven koillisosassa Vemmellahden suulla olevassa Matoniemessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhan rantatörmän päältä, kaatuneen männyn juurakosta.

Kahvikivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhan hiekkatörmän tuntumasta. Asuinpaikalla on vuonna 1989 suoritettu arkeologisia tutkimuksia 30 m²:n suuruisella alueella. Paikalla on suuria kivenlohkareita, joista yhden nimi on metsämiesten leiriytymispaikan mukaan nimetty Kahvikiveksi.

Ruokolahti (594010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven luoteisosassa olevan pienen Ruokolahden pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille savikkoisen pellon etelälaidasta.

Hiekkasaari (594010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Siili -nimisen järven itälaidalla olevassa pienessä ja matalassa saaressa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille aivan rannasta.

Pohoskangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajärven ja Ison-Syvän välillä olevalla Pohoskankaalla, Ison-Syvän rannassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhasta, kuluneesta rantatörmästä.

Telataipale (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Uhrikivi sijaitsee Naarajärven ja Iso-Syvän välisellä kannaksella olevan Telataipaleen talon pihassa, navetan vieressä. Uhrikivi on suuri, tasapintainen kivi, jonka päällä on yksi kuppi. Kupin halkaisija on noin 10 cm. Kuppia on hakattu sekundäärisestikin.

Ukkola (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Uhrikivi sijaitsee Ahvenisen järvestä lounaaseen pistävän Kinnulanlahden luoteisrannassa. Talosta noin 100 m kaakkoon olevan pellon alaosassa on kivi, jonka loivasti kaakkoon viettävässä pinnassa on kolme (?) uhrikuppia.

Kuusela (594010024) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajoen itärannalla, Kuuselan talosta 200 m lounaaseen. Asuinpaikka-alue on kuusikkoa ja maaperä hiekkamaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kuluneesta rantatörmästä ja pienestä hiekkakuopasta. Rajaus on tarkastettava.

Pieni-Tuoppu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Tuopun pohjoispään ja Pienen-Tuopun nykyisin suona olevan pohjoisosan välisellä hiekkakankaalla. Alueen halki kulkee Ison- ja Pienen-Tuopun välikannakselle tie, jonka länsipuolella on hiekkakuoppa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet tämän hiekkakuopan reunalta sekä tien varresta.
Inventointi 2019: Kohde tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Mäen ja tien länsipuolelta on otettu maata, mutta mäen eteläosa, tien molemmin puolin, vaikuttaa koskemattomalta. Rikkoontuneiden maanpintojen ja teiden leikkausten tarkastelun lisäksi alueelle tehtiin useita koekuoppia, mutta kiinteästä muinaisjäännöksestä ei saatu havaintoja. Kohde rajattiin muinaisjäännösrekisterin tietojen ja paikalla nähdyn perusteella, mutta tarkempi rajaus vaatisi arkeologisen tarkkuusinventoinnin tai koekaivauksen.

Hietaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäenjärven pohjoisosassa oelvan Hietalahden koillisrannalla, Hietaniemen tyvessä. Rannassa kulkee metsäautotie, joka nousee vanhalle rantatörmälle Hietalahden kämpästä noin 300 m itään. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille törmästä tien kohdalta.
Inventointi 2013: koordinaattien osoittamaan kohtaan ja sen lähistölle kaivettiin kolme
koepistoa, joiden maannoksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kohdasta noin 100 m länteen sen sijaan kulkee nykyäänkin metsäautotie, joka nousee noin 210 m päässä Hietalahden kämpästä vanhan rantaterassin päälle. Myös tälle paikalle kaivettiin koepistoja ja kulunutta tienpintaa havainnoitiin silmämääräisesti. Tien molemmin puolin löydettiin kohteeseen Hietalahti 2 liittyvät rakenteet.
Kohteen luonnetta on syytä selvittää tarkemmin, mikäli alueelle suunnitellaan maankäyttöä.

Siilinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Siilin järveen etelästä pistävän Siilinniemen kärjessä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille autojen kääntöpaikalta ym. kohdilta, mistä maan pinta on kulunut.
Vuoden 2006 inventoinnin yhteydessä suinpaikkalöytöjä tuli kolmesta koekuopasta, joten niemessä on laajahko kohde.
Eteläisin koekuoppa kaivettiin niemen kärkeen vievän ajouran ja rannan väliin, noin 10 m rannasta ja 10 m tieurasta. Kuopasta löytyi 10-20 cm turpeen alta palaneen näköisiä kiviä ja kvartsiesine. Kuoppaa ei kaivettu syvemmälle. Lähellä oli vanhoja kaivelun jälkiä.
Pohjoisin koekuoppa kaivettiin niemen kärkeen, noin 10 m rantatörmästä lounaaseen ja noin 10 m ”kellarista” itään matalaan painanteeseen, joka voi olla asumuspainanne. Kuopasta löytyi pieniä kvartsi-iskoksia noin 20 cm syvyydestä ja isompia iskoksia noin 25 cm syvyydestä. Kuoppaa ei kaivettu syvemmälle.
Läntisin koekuoppa kaivettiin niemen pohjoisrantaa kulkevan polun viereen, noin 15 m rannasta. Koepistosta noin 20 cm syvyydestä löytyi kvartsi-iskos eikä kuoppaa kaivettu enempää.
Siilinniemessä on runsaahkosti jälkiä kaiveluista, joista osa liittyy hautausmaan toimintaan, osa muuhun toimintaan (mm. asuinpaikalla oleva mahdollinen kellarikuoppa Siilinniemi 3 ja mahdollinen hiilihauta Siilinniemi 4). Luultavasti samaa asuinpaikkaa Siilinniemen kohteen kanssa.

Kuuvaanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Porsaskoskella olevan Pitkäsjärven pohjoisrannalla, Kuuvanniemessä. Alue on metsäistä niemenkärkeä, jonne on ilmakuvien perusteella 2010-luvun alkupuolella rakennettu asuinrakennus ja ulkorakennuksia. Asuinpaikka lienee pääosin tuhoutunut rakennustöissä.

Tervaniemen tie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niskajärven itäpuolelta Tervaniemeen ym. vievän tien varressa, Kangasniementiestä noin 1 km kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien itäreunan leikkauksesta. Kohteen rajaus on tarkastettava.

Kaivanto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajärven ja Pienen-Syvän välisen Kaivannon (Syväkaivanto) molemmin puolin. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pohjoispuolelta, Peltoniemestä pistävän niemen alueella olevasta hiekkakuopasta, tien itäpuolelta. Kaivannon eteläpuolella olevalla tasanteella on havaittavissa kaksi asumuspainannetta.

Lötönpuro (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat valtatie 23 eteläpuolella, Heiskalantien ja Lötönpuron välissä olevalla metsäalueella. Yksi kuopista (kuoppa nro 1) sijaitsee Heiskalantien länsipuolella, muut sen itäpuolella. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2-4 metriä ja syvyydeltään 0,5-1,0 m.

Alanteenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Naarajärven itäpuolella, Alanteenlammen koillispuolella, Naarajoen niskan muodostaman mutkan eteläpuolella. Paikalla on kesämökki ja sen pihassa kasvimaa, jota muokatessa on löytynyt asuinpaikkaan viittaavaa esineistöä (KM 30126:1-8). Paikalla kerrotaan havaitun myös tulisijan jäänteet noin 0,5 m syvyydessä. Maaperä paikalla on hiekkaa. Mökkitontti on kauttaaltaan muokattu ja tontin rantaa on ruopattu.

Laaninkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koivuaho-nimisen tilan päärakennuksesta noin 700 m länsilounaaseen olevan viljelyspellon alueella ja se erottuu lievänä kohoumana ympäristöstään. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille viljelystöiden yhteydessä.

Lapinsaari (594010035) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lapinsaari on pieni, noin 200 x 60 m kooltaan oleva saari Niskajärven keskivaiheilla, sen itäosassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille saaren etelärannalla olevan kesämökin kohdalta.
Perimätieto kertoo saareen myös haudatun vainajia.
Kohteen rajaus on tarkastettava.

Tuomaankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarasuon ja Naarajoen itäpuolella, Tuomaankankaan pohjoispäässä, pohjoispään laajalla tasanteella, harjanteen länsireunalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille 1,5 m²:n koekuopasta ja polun pinnasta.

Siilin päiväkoti (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Siilin päiväkodille johtavan Jäniksenpolku-nimisen tien vieressä. Kuppikivi on iso maakivi, jonka koko on 1,95 x 2,50 m ja korkeus 1,1 m. Kiven päällä on yksi kuppi, jonka halkaisija on 15 cm ja syvyys 5 cm.

Tuoppuniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokojärven länsirannalla, laajan Tuopunkankaan koillislaidalla, järven rannassa mäntykankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.
Inventointi 2019: Muinaisjäännösrekisterin mukaisen koordinaattipisteen ympäristöön tehtiin yli kymmenen koekuoppa noin 15 x 35 m kokoiselle alueelle, mutta havaintoja muinaisjäännöksestä ei saatu. Aiempien tietojen perusteella paikalla on mitä ilmeisimmin kivikautinen asuinpaikka. Kohteen tarkempi rajaus vaatisi arkeologisen tarkkuusinventoinnin tai koekaivauksen.

Tuoppuniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokojärven länsirannalla,laajan Tuopunkankaan koillislaidalla, järven rannassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta.
Inventointi 2019: Paikka on loivasti kohti itäkoillista viettävää avarapohjaista mäntykangasta. Muinaisjäännösrekisterin mukaisen koordinaattipisteen ympäristöön tehtiin 15 koekuoppaa noin 20 x 40 m kokoiselle alueelle, mutta havaintoja muinaisjäännöksestä ei saatu. Kohteen laajuuden ja luonteen selvittäminen vaatisi arkeologisen tarkkuusinventoinnin tai koekaivauksen.

Tuomaankangas pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarasuon ja Naarajoen itäpuolella, Tuomaankankaan pohjoiskärjessä olevalla kapealla ja alavalla tasanteella, lähellä joen rantaa, aivan suon reunassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Iso-Nivu E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niskamäen eteläpuolella olevan Iso-Nivu -järven koillisrannalla, rannassa kulkevan tien itälaidalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta noin 100 m matkalta. Aluerajaus on tarkastettava.

Kivisuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niskamäen länsipuolella, Kangasniementien ja Kivisuon välisellä alueella, suon reunalla, muinaisen rantatörmän laella, hiekkakuopan eteläpuolella. Paikalla on myös yksi asumuspainanne. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asumuspainanteen kohdalle tehdystä koekuopasta.

Niskamäki länsirinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niskamäen länsirinteen juurella,aivan Kangasniementien varrella, sen eteläpuolella, muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljestä. Koekuoppia ei v. 2000 tehty.

Korkeakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naarajoen itäpuolella,suon laidalla, vanhan rantavallin päällä, Korkeakankaan juurella, Naarajokisuusta 2 km eteläkaakkoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Tuopunniemi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Tuoppujärven rannalla, Tuopunniemen tilan kohdalla itärannalla. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille muinaisen rantatörmän päältä, alueella olevan kesämökin lähettyviltä. Kesämökistä noin 60 m itään on mahdollinen asumuspainanne, johon tehdyssä koekuopassa palanutta luuta ja likamaakerros 40 cm syvyyteen. Painanteen halkaisija noin 5-6 m.

Kaarniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jousharjunnieman etelälaidalla, Soikkelin huvilan luona. Kampakeraaminen asuinpaikka on hiekkaharjulla, kohdassa missä harju viettää loivemmin Jänneveden rantaa kohti. Asuinpaikka kuuluu mahdollisesti samaan yhteyteen Harjuahon (2) kivikautisen asuinpaikan kanssa.
Muinaisjäännös havaittiin alueen rakennustöiden yhteydessä. Vuonna 1968 tarkastuskäynnin yhteydessä todettiin, että asuinpaikka oli jo osittain tuhoutunut ampumahaudan, Soikkelin huvilan rakennustöiden ja maantasoituksen seurauksena. Kaivaukset suoritettiin Soikkelin huvilan alueella seuraavana vuonna 1969.

Harjuaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kampakeraaminen asuinpaikkakohde sijaitsee Jousharjunniemen etelälaidalla, noin 100 metriä Kaarniemen kivikautiselta asuinpaikalta. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkaharjua.
Vuoden 1969 tarkastuskäynnin yhteydessä alueella havaittiin asuinpaikkaan viittaavia kulttuurikerrostumia vain noin 15 metriä Kaarniemen asuinrakennuksesta kaakkoon. Paikalle tehdystä koekuopasta löytyi keramiikkaa, retusoitu piiesine ja kvartsi-iskoksia.

Pahatso (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kampakeraaminen asuinpaikka sijaitsee kapealla länsi-itä -suuntaisella hiekkaharjulla Puruveden itäpuolella. Hiekkaharju kohoaa vain noin 2,5 metriä ympäristöstään ja liittyy laajaan harjumaastoon. Hiekkaharju kulkee pienen Pahatsonlammen ja siitä etelään olevan Umpilammensuon välillä. Asuinpaikka ulottuu koko harjun alueelle, arvioitu alue noin 40/80 x 500 metriä. Tiestä ja vähäisestä hiekkakuopasta huolimatta maasto on varsin ehyt. Seutukaavan SU2-aluetta.

Kerosärkkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vaahersalon eteläkärjessä sijaitsevan Kerosärkkä -nimisen sora/hiekkaperäisen niemimäisen muodostuman etelärannalla. Asuinpaikka on etelään viettävällä rinteellä. Muinainen rantaterassi kulkee noin 80 metrin korkeuskäyrällä. Maaperä on soraa.
Terassilla on useissa kohdissa selvästi asuinpainanteilta näyttäviä. Läntisin, pyöreä painanne on kesämökin pohjoispuolella. Etelärannan keskiosassa on törmän reunalla peräkkäin kaksi suurta suorakulmaista painanetta. Terassin itäpäässä on vielä yksi tai kaksi suurehkoa pyöreää painanetta. Vuoden 1980 tarkastuksessa alueelta löydettiin kvartsi-iskoksia ja vuoden 1995 tarkastuksessa keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Iso-Ruutlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Ruutlammen luoteispuoleisella mäellä. Mäki viettää itään ja sen maaperä on hiekkaa. Asuinpaikan kohdalla havaittavissa paikoin muinaista rantatörmää, noin 82,5 metriä m.p.y.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä kahdesta kohtaa tienleikkauksesta löytyi asbestikeramiikkaa, noin 100 metrin päästä toisistaan. Lisäksi tien luoteispuolelta, edellisistä löydöistä noin 200 metriä lounaaseen, löytyi palanutta luuta. Tien rakentaminen on todennäköisesti tuhonnut suuren osan muinaisjäännöksestä. Kerimäen Haapaniemen TVL:n asuinpaikat sijaitsevat noin 1 kilometrin päässä kohteesta kaakkoon.

Nuuvinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Nuuvinlahden länsipuolella sijaitsee itään pistävä hiekkaharjanne, harjanteen itälaidalla terassimaista muodostelmaa, jolla kohde sijaitsee. Muinaisjäännöksen lähiympäristössä useita pienehköjä hiekkakuoppia ja Salpalinjan varustuksia. Taisteluhaudat ja tiet ovat todennäköisesti sotkeneet asuinpaikkakerroksia. Kivikautiset asuinpaikat Kaarniemi (1) ja Harjuaho (2) sijaitsevat kohteesta noin 400-600 metriä itäkaakkoon.
Asuinpaikan poikki kulkee Nuuvinniemeen johtava hiekkatie, jonka pinnalta poimittiin kvartseja vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä. Terassin päälle tehdystä koekuopasta löydettiin saviastianpaloja, kvartsia ja palanutta luuta.

Hievaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hievasniemen tyvellä sijaitsevalla loivasti kaakkoon laskevalla, kivikkoisella hiekkaharjanteella. Asuinpaikan välittömässä läheisyydessä, eteläpuolella kulkee Hievasniemeen johtava tie. Muinaisjäännöksestä noin 100 metriä kaakkoon alkaa hiekkaharju.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä kohteesta löydettiin asbestikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.
Alueella on myös Salpalinjan kaivantoja.

Salilampi a ja b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salilammen koillispuolella. Maasto on luoteeseen, kohti Salilampea, viettävää hiekkakangasta. Paikoitellen alueella on havaittavissa muinaista rantätörmää, jonka päälle asuinpaikka pääasiassa sijoittuu.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä Rantajärveen vievältä hiekkatieltä ja tien leikkauksesta poimittiin asbestikeramiikkkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Toinen, samaan asuinpaikkaan kuuluva löytökohta, jota on aiemmin pidetty erillisenä kohteena (Salilampi b) sijaitsee noin 120 m Salilammesta pohjoiseen niin ikään tien leikkauksessa ja hiekkatien pinnalla (ks erilliskohteet).

Honkaniemi (618010011) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Honkaniemen päärakennuksesta noin 200 metriä lounaaseen, Putikko-Linnalahti -tien eteläpuolella sijaitsevalla hiekkamäellä. Koko lähialue Honkaniemen talon pihapiirineen näyttää potentiaaliselta asuinpaikka-alueelta. Rakentaminen ja tiet ovat todennäköisesti tuhonneet osittain asuinpaikkaa.
Maanomistaja Eero Karjalainen ilmoitti löytäneensä aikoinaan asuinrakennuksen pohjaa kaivaessaan kivitaltan. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä muinaisjäännösalueelta löytyi kampa- ja asbestikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Orasaari a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Orasaaren keskiosassa hiekkaperäisen mäen kaakkoislaidalla. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä Seurakunnan kesäkotiin johtavan tien länsipuolelle tehdyistä koekuopista talteenotettiin piikiveä ja kvartsia. Kvartsia löydettiin edellä mainitun lisäksi tien itäpuolella sijaitsevan pallokentän leikkauksesta. Pallokentän paikalla on aiemmin ollut hiekkakuoppa, jota ei enää ole merkitty nykyisille kartoille. Tie ja hiekkakuoppa ovat tuhonneet muinaisjäännöstä. Orasaari b sijaitsee vain noin 150 metriä kohteesta etelälounaaseen.

Orasaari b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Orasaaressa, seurakunnan leirikeskuksen paikoitusalueen länsilaidalla. Leirikeskuksen pihaympäristö vaikuttaa melko potentiaaliselta kivikauden asuinpaikka-alueelta. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä alueelta pintapoimittiin muutamia kvartseja. Maaperä on hiekkaa ja puusto pääasiassa mäntyä. Liittynee Orasaari a (12) asuinpaikkaan, joka sijaitsee kohteesta noin 150 metriä koiilliseen. Todennäköisesti asuinpaikka on sijainnut pääasiassa nykyisen paikoitusalueen kohdalla, joten muinaisjäännös on osittain tuhoutunut.

Antikanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden Sorvaslahden ja Taipaleenlahden välissä sijaitsevalla etelään pistävällä Antikanniemellä. Niemen poikki kulkee Savonlinna-Imatra -valtatie. Muinainen rantatörmä on havaittavissa tien länsi- ja itäpuolella. Lähiympäristössä on useita, ilmeisesti Salpalinjaan kuuluvia juoksuhautoja. Juoksuhautoja on erityisesti valtatien länsipuolella. Vuoden 1989 inventoinnin perusteella asuinpaikka vaikuttaa runsaslöytöiseltä. Tiet, juoksuhaudat ja pienet hiekkakuopat ovat tuhonneet asuinpaikaa osittain.

Saunasaari (618010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saunasaaren hiekkaharjanteessa. Saunasaari on länsi-itä -suunnassa noin 450 metriä pitkä saari. Saaressa on hiekkaharjanne, jolla on noin 80 metrin korkeuskäyrällä havaittavissa muinaista rantatörmää. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä törmän länsipäähän tehdystä kahdesta koekuopasta löydettiin kvartsia. Todennäköisesti koko Saunasaaren etelänpuoleinen osa eli hiekkaharjanne on kivikautista asuinpaikkaa.

Ristiluoto (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saunasaaren koillispuolella olevan Ristiluodon itärannalla. Ristiluoto on pohjois-etelä -suunnassa noin 80 metriä pitkä ja noin 20 metriä leveä luoto. Kiviröykkiö sijaitsee aivan rannan tuntumassa, vajaan metrin vedenpinnan yläpuolella. Kolmion muotoisen röykkiön korkeus on noin 0,5 metriä. Se on rakennettu kivistä, joiden halkaisija on maksimissaan 30 senttimetriä. Röykkiön keskikohdan tienoilla on jäännöksiä lahonneesta puupaalusta, ilmeisesti sähköpylväästä. Koska röykkiö sijaitsee hyvin matalalla, sen esihistoriallisuus on kyseenalainen. Kyseessä voi olla vanha rajamerkki tms.

Lasimäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sorvaslahden Liittolahden kaakkoisrannalla olevalla hiekkamäellä. Lasimäen länsilaidalla oli havaittavissa muinaisrantaterassi. Terassille tehdyistä koekuopista löydettiin vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä asbestikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Putikko-Liittolahti -tie leikkaa hieman Lasimäen lounaiskulmaa. Mutta koska tienleikkauksesta ei löytynyt kivikautiseen asutukseen viittaavia merkkejä, muinaisjäännös on todennäköisesti säilynyt koskemattomana.

Ristiniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sorvaslahteen pistävän Ristiniemen luoteiskärjessä, etelään viettävän muinaisrantaterassin päällä. Asuinpaikan laajuus on epäselvä. Todennäköisesti kohde on osa laajempaa asuinpaikkakompleksia, johon kuuluvat Ristiniemi b (20) ja Ristiniemi c (21). Asuinpaikka on kaakko-luode -suuntaisella hiekka/moreeniharjulla. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopasta löytyi kampa- ja asbestikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Alueella suoritettiin lisätutkimuksia vuonna 1990. Todennäköisesti muinaisjäännös on säilynyt koskemattomana. Ristiniemen kärki on kaavoitettu virkistysalueeksi.

Ristiniemi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ristiniemessä, hiekka/moreeniharjun lounaaseen viettävällä laidalla, jossa paikoin erottuu muinaisen rantaterassin törmä noin 80 metriä m.p.y. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopasta ja tieleikkauksesta löytyi kampakeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Tieleikkauksesta pintapoimittiin löytöjä noin 100 metrin matkalta. Pyöriinniemeen menevä tie kulkee muinaisen rantaterassin päällä, joten todennäköisesti suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut.

Ristiniemi c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ristiniemen tyvessä Pyöriinlahden pohjoispuolella olevalla hiekkamäellä. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tehdyistä kahdesta koekuopasta löytyi selviä asutukseen viittaavia merkkejä; palanutta luuta ja nokinen kulttuurikerros. Asuinpaikka on todennäköisesti kivikautinen. Ajoitus on kuitenkin epävarma, koska kohteesta ei löytynyt mitään ajoittavia löytöjä. Kohteen lähiympäristöstä löytyneet asuinpaikat liittynevät kuitenkin yhteen ja samaan laajempaan asuinpaikkakompleksiin. Ristiniemi a (19) on noin 500 metriä kohteesta luoteeseen ja Ristiniemi b (20) noin 150 metriä länteen.

Multaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Utraslahden länsipuolella olevalla pohjoisluoteeseen pistävällä hiekka- ja soraniemellä. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä muinaiselle rantatörmälle ja teiden risteyksen viereen tehdyistä koekuopista löydettiin asbestikeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Maaperä on niemen itäpuolella hiekkaa ja länsipuolella soraa. Todennäköisesti niemen kärkeen johtavat tiet ovat tuhonneet osan asuinpaikasta.

Hälvänjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hiukkajoki-Susiniemi -tien ja Hälväjoen välillä olevalla matalalla hiekkaharjanteella, Luosonmäen itäpuolella. Harjanteen itäpuolella (Hälvänjoen puolella) selvähkö muinaisrantatörmä. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä törmän päälle tehdyistä kahdesta koekuopasta löydettiin asbestikeramiikkaa ja kvartsia. Koekuopat sijaitsivat noin 20 metrin päässä toisistaan. Asuinpaikan länsilaidalla oleva tie on todennäköisesti tuhonnut muinaisjäännöstä ainakin osittain.

Sammenkanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjun ja Suusalmen välisellä sora/hiekkaharjulla, 479-tien pohjoispuolella, harjun pohjoisrantaan johtavan sivutien tyvellä. Harjukannas viettää asuinpaikan kohdalla kaakkoon. Kannaksen luoteispäässä on Pusunmäen (28) asuinpaikka, ja aivan kaakkoispään tuntumassa Salkoniemi (35). Keskivaiheilla harjukannas levenee kahdeksi saarelmaksi, joiden rannoilla ovat Pakkasharjun (32,33,34), Heinniemen (30,31) ja Orasaaren (12,13) asuinpaikat.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä alueelta löytyi kampakeramiikkaa ja kvartsia. Asuinpaikan kohdalla maaperä on soransekaista hiekkaa, ympäristössä soraa. Tiet ovat tuhonneet suurimman osan muinaisjäännöksestä. Vuoden 1990 kairaseulontanäytteiden tulos oli positiivinen, vaikkakin positiiviset näytteet löytyivät asuinpaikan äärirajoilta, Pakkasharjun ja Pusunmäen asuinpaikkojen läheisyydestä.

Lamminniemenlampi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lamminniemenlammin pohjoisrannalla olevan niemen lounaisosassa, pienellä muinaisella rantaterassilla. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä terassille tehdyistä koekuopista löytyi kvartsia, asbestia ja palanutta luuta. Asuinpaikka rajoittunee vain pienen terassin alueelle, mäennyppylän lounaisrinteelle. Todennäköisesti muinaisjäännös on säilynyt koskemattomana.
Asuinpaikasta noin 50 m itään, kapeahkolla kannaksella, on pyöreä, halkaisijaltaan hieman yli metrin mittainen kuoppa, joka saattaa olla pyyntikuoppa.
Asuinpaikalla tehtiin 2006 koekaivaus, jossa määritettiin muinaisjäännöksen rajat.

Kukkoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kukkoniemen itäosassa, hiekka- tai sorakankaalla, Hiukkajoki-Kukkoniemi -tien varressa, tien pohjoispuolella. Vuoden 1988 tarkastuksessa tieleikkauksesta löytyi saviastianpaloja pienen harjanteen kohdalta. Lisäksi hiekkakuopan reunasta, edellisestä löytöpaikasta noin 10 metriä länteen, on poimittu talteen asuinpaikkalöytöjä. Tie ja hiekkakuoppa ovat tuhonneet osittain muinaisjäännöstä. Hovinluhta (kivikautinen asuinpaikka n:o 44) sijaitsee kohteesta noin 450 metriä kaakkoon.

Pusunmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sorvaslahden pohjoisosassa olevan Pusunmäen etelälaidalla, mäkeä leikkaavan Punkaharju-Kesälahti -tien (tie n:o 479) eteläpuolella. Alueen itäpuolella on selvä muinainen rantaterassi. Sen leveys on noin 10-15 metriä. Paikalta on kaunis näkymä etelään Sorvaslahdelle. Välittömästi tasanteen pohjoispuolella kohoavalla rinteellä Salpalinjaan liittyviä juoksuhautoja. Muinaisjäännös on todennäköisesti säilynyt koskemattomana.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä rantaterassin päälle tehdyistä koekuopista löytyi kampakeramiikkaa ja kvartsia. Terassin päällä on kaksi matalaa, pyöreää kuopannetta, jotka ovat halkaisijaltaan noin 4 metriä. Kuopanteet ovat mahdollisia kodanpohjia. Vuoden 1990 lisätutkimuksissa alueelta otetuista kairanäytteistä löytyi kvartsi-, kivilaji- ja piikivi-iskoksia, asbestia ja palanutta luuta.

Pusunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pusunlahden pohjoisrannalla, itäkaakkoon pistävällä hiekkaniemellä. Hiekkaniemi on noin 140 metriä pitkä. Koko niemi on potentiaalista asuinpaikka-aluetta. Paikoin siinä on havaittavissa Muinais-Saimaan rantaterassia.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä niemen lounaisrinteelle tehdyistä kahdesta koekuopasta löydettiin kvartsia ja palanutta luuta. Vuonna 1990 tehtyjen lisätutkimuksien perusteella asuinpaikka on erittäin rikas, vaikka sen kokonaispinta-ala on pieni, vain noin 15 x 49 metriä. Vuoden 1990 löydöt ovat pääasiassa varhaista asbestikeramiikkaa. Kvartsi-iskosten vähäisyys voi olla näennäistä ja satunnaista, sillä järvipaikoille on tyypillistä löydösten pesäkkeisyys. Muinaisjäännös on säilynyt koskemattomana ja maastollisesti edustava.
Kohteessa järjestettiin vuonna 2018 koululaiskaivaus, jonka aikana tutkittiin kaksi yhteensä 10 neliömetrin suuruista koeojaa. Löydöt vaikuttivat keskittyvän kapealle tasanteelle, ojan 1 perusteella 82,8 mmpy yläpuolelle. Ojan 2 tasanne vaikutti olevan asuinpaikan keskeistä osaa. Ojan länsipäästä tuli runsaasti palaneita luita punaisesta hiekasta. Kyse voi olla likamaakuopasta tai maanpinnalla sijainneesta kivettömästä tulisijasta. Asuinpaikan käyttövaihetta voidaan arvioida varhaisen asbestikeramiikan käytön mukaan, joka ajoittuu suunnilleen aikavälille 4670–3850 eKr. Takarajana asuinpaikan käytölle voi pitää Vuoksen puhkeamista, jonka seurauksena vedenpinnan taso laski alueella nopeasti noin 3900 eKr. Asuinpaikalta löytyneen luuaineiston analyysi antaa monipuolisen kuvan paikalla asuneen
ihmisyhteisön hyödyntämästä riistasta.

Heinniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjuun matalan ja kapean kannaksen kautta liittyvän Heinniemen eteläpuolesella rantatörmällä. Kannas erottaa toisistaan Puruveden Salkolahden ja Sorvaslahden. Heinniemi on noin 250 metrin pituinen kannas, joka on koillispäästään kiinni Pakkasharjussa. Niemen koillispään mäellä on juoksuhautoja ja hyökkäysvaunuesteitä. Vaikka alueella olevat asuinpaikat, Heinniemi a (30) ja Heinniemi b (31), on luokiteltu erillisiksi kohteiksi, lounais- ja koillispäiden asuinpaikat kuuluvat todennäköisesti yhteen ja samaan asuinpaikka-alueeseen. Heinniemen koko kivikautinen asuipaikka on jokseenkin hyvin säilynyt. Lisäksi se on maisemallisesti erikoinen ja mielenkiintoinen. Tämän vuoksi kohde tulee ehdottomasti säilyttää kokonaan rakentamattomana. Suojeltavan alueen laajuus on noin 300 x 70 metriä.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä rantatörmän pinnasta löytyi kampa- ja pöljänkeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Asuinpaikan kokonaislaajuus on noin 60 x 80 metriä. Se sijaitsee hiekkakohoumalla, joka on ollut pieni saari veden ollessa korkeammalla. Vuoden 1990 lisätutkimusten mukaan Heinniemen lounaispää on kokonaan yhtenäistä kulttuurikerrosta. Alueelta otetuista kairanäytteistä sekä alueelle kaivetuista koekuopista ja koeojasta löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia, keramiikkaa, palanutta luuta jne. Asuinpaikka vaikuttaa runsaslöytöiseltä.

Heinniemi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjun kaakkoispuolella ja Heinniemen itäpuolella olevassa pienessä hiekkakumpareessa. Kumpareen laen alue on noin 80 metriä m. p. y. Sen kokonaispinta-ala on noin 30 x 40 metriä. Asuinpaikka liittyy luonnollisesti Heinniemi a (30) asuinpaikkaan, joka on noin 120 metriä kohteesta länsiluoteeseen. Näitä ei ole syytä erottaa erillisiksi kohteiksi huolimatta siitä, että niitä yhdistävä kapea kannas onkin ollut jonkin verran vedenpinnan alapuolella oleva matalikko. Heinniemen koko kivikautinen asuinpaikka on jokseenkin hyvin säilynyt. Lisäksi se on maisemallisesti erikoinen ja mielenkiintoinen. Tämän vuoksi kohde tulee ehdottomasti säilyttää kokonaan rakentamattomana. Suojeltavan alueen laajuus on noin 300 x 70 metriä.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä kumpareen laelle, lounaispuolelle tehdyistä koekuopista ja kumpareen lounaislaidalla taisteluhaudan eteläpuolitse kulkevan polun pinnasta löytyi asbestikeramiikkaa ja kvartsia. Vuoden 1990 lisätutkimuksissa Heinniemen koillispään asuinpaikalta otettiin 8 kairaseulontanäytettä, jotka kaikki osoittautuivat positiivisiksi. Alueelta löytyi kvartsia, keramiikkaa ja palanutta luuta.

Pakkasharju a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjun lounaiskulmassa, eteläkaakkoon pistävän pienen niemen tyvellä. Pakkasharju on kooltaan noin 400 x 200 metriä. Sen korkein kohta on noin 93 metrin korkeudella ja sijaitsee Pakkasharjun länsipään asuinpaikasta noin 100 metriä itään (Pakkasharju a ja b). Eteläinen Pakkasharju a on vain noin 50 metrin päässä Punkaharju-Kesälahti -tien vieressä sijaitsevasta Pakkasharju b:stä, joten ne kuulunevat samaan asuinpaikkaan huolimatta noin 2 metrin korkeuserosta. Eteläisempi keskittymä on noin 20-25 metrin pituinen ja 10-15 metrin levyinen. Se sijaitsee heti mäen laella olevien rakennusperustusten eteläpuolella Heinlammelle ja niemelle viettävän rinteen terassilla suunnilleen korkeuskäyrien 79,5 - 81 m mpy välillä.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä alueelta poimittiin talteen saviastianpaloja, kvartseja ja palanutta luuta. Vuoden 1990 lisätutkimuksen mukaan Pakkasharjun länsipuolella oli kaksi löytökeskittymää ja niiden välinen 50 metrin pituinen rinne oli löydötön. Tämä vahvistaa Sepänmaan olettamuksen, että alueella on kaksi löytökeskittymää (Pakkasharju a ja b). Nämä kuuluvat kuitenkin yhteen ja samaan muinaisjäännösalueeseen. Asuinpaikan lähiympäristössä todennäköisesti Salpalinjaan liittyviä betonijalustoja, joten muinaisjäännösalue on tuhoutunut osittain Salpalinjan rakentamisen yhteydessä.

Pakkasharju b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjun loivasti länteen viettävällä rinteellä. Pakkasharjun länsirinteen pohjoisempi löytökeskittymä sijaitsee Punkaharju-Kesälahti -tien vierellä olevien sorakuoppien eteläpuolella. Alueen pinta-ala on noin 25 x 25 metriä. Pakkasharju a (32) sijaitsee noin 80 metriä kohteesta etelään. Pakkasharju a ja b kuuluvat yhteen ja samaan muinaisjäännösalueeseen.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä länsilaidan polun vierestä löydettiin kvartsia. Vuoden 1990 lisätutkimuksissa alueelta löydettiin hieman keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Tiet, polku ja pieni hiekkakuoppa ovat todennäköisesti tuhonneet tällä kohdin muinaisjäännösaluetta.

Pakkasharju c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pakkasharjun itärannalla, kaakkoon viettävällä rinteellä. Asuinpaikka löydettiin vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä, jolloin harjun itärannalta polun pinnasta löytyi kvartseja. Löytöjä tuli noin 50 metrin matkalta. Polun viereen tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään asutukseen viittavia merkkejä. Vuoden 1990 lisätutkimukset osoittivat, että kyseessä on laajahko ja melko yhtenäinen asuinalue. Alueelle tehdyistä koekuopista ja kairaseulontanäytteistä löytyi keramiikkaa, kvartsi- ja pii-iskoksia, palanutta luuta ja asbestia.
Alueella olevat hyökkäysvaunuesteet ulottuvat Heinniemen ja Pakkasharjun välisestä syvänteestä kivijärkäle-esteisiin harjun pohjoisrannalle. Hyökkäysvaunuesteet ja juoksuhaudat ovat osittain tuhonneet muinaisjäännösaluetta. Kaikenkaikkiaan Vikkulan mukaan muinaisjäännöksenä merkittävää aluetta on noin 3600 neliömetriä, minkä lisäksi on varattava suoja-alue ainakin hyökkäysvaunuestieden ja "haudan" ulkopuolelle. Alue ei vaikuta erityisen rikkaalta, mutta se on kuitenkin melko yhtenäinen. Arkeologiselta merkitykseltään asuinpaikka on kohtalaisen arvokas. On myös huomioitava alueella olevat Salpalinjan rakenteet. Asuinpaikkaa onkin käsiteltävä osana laajempaa kokonaisuutta.

Salkoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Puruveden Salkolahden Salkoniemessä, noin 150 m pohjoiseen Punkaharju- Kesälahti maantieltä, länteen viettävällä metsärinteellä, Saimaan muinaisen rantatörmän päällä. Alue on loivasti länteen ja pohjoisosassa luoteeseen viettävää rinnettä, jossa on havaittavissa rantaterassi noin 80,5-81 metrin korkeudella. Terassin pituus on noin 150 metriä. Maaperä alueella on hiekkaa.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tehdyistä kuopasta löytyi keramiikkaa ja kvartsia. Vuoden 1990 lisätutkimuksissa alueelle tehtiin lisää koekuoppia. Lisäksi alueelta otettiin kairaseulontanäytteitä. Samalla alueella, josta suurin osa asuinpaikkalöydöistä tuli esiin, havaittiin kuusi matalaa painannetta. Ne sijaitsevat nauhamaisesti 80 ja 81,5 metrin korkeuskäyrien välillä, noin 90 metrin pituisella alueella. Muinaisjäännöalueen poikki kulkevat tiet ovat tuhonneet osittain muinaisjäännöstä.

Ylä-Hälvä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Hälvä -järven luoteisrannalla, noin 200metriä Hälvänjoen suusta itään. Asuinpaikka on niemimäisellä kumpareella Punkaharju-Kesälahti -tien eteläpuolella. Maaperä alueella on soransekaista hiekkaa. Vuoden 1989 inventoinnin aikana alue oli hakkuuaukeana. Metsätraktorin jättämistä vaoista löytyi runsaasti asuinpaikkalöytöjä. Muinaisjäännöksen arvioitu kokonaispinta-ala on noin 80 x 150 metriä. Tie ja metsätyötraktori ovat tuhonneet asuinpaikkaa.

Kärensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee itäkoilliseen pistävän hiekkaniemekkeellä. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä niemekkeen eteläosassa kulkevan tien leikkauksesta löytyi saviastianpaloja, kvartsia ja mahdollisesti piikiveä. Alueella maaperä on hiekkaa. Tie on osittain tuhonnut muinaisjäännöstä.

Käpälämäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee luoteeseen pistävällä, kosteikkojen ympäröimällä hiekkaharjanteella, Pienilahden koillispuolella. Koko hiekkaharjanne on potentiaalista asuinpaikka-aluetta. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä harjanteen länsilaidalla kulkevan tien pinnasta ja tien länsipuolelle tehdystä koekuopasta löydettiin saviastianpaloja, piikiveä ja palanutta savea. Alueen maaperä on hiekkaa. Todennäköisesti muinaisjäännös on suhteellisen hyvin säilynyt läheisestä tiestä huolimatta.
2021: mahdollinen asumuspainanne harjanteen päällä (YKJ) P 6859485 (YKJ) I 3639646, halkaisija noin 5 m.

Nikaransaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uitonniemen koillispuolella, Sepänvuoren ja Kurkiniemen välissä olevalla matalan, soisen kannaksen Sepänvuoreen yhdistävällä niemellä. Niemellä erottuu Muinais-Saimaan rantatörmä heikohkosti. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä muinaisen rantatörmän päälle tehdyistä kahdesta koekuopasta löytyi kvartsia. Aiemmin 1800-luvulla alueelta löydetty reiällinen, rombinmuotoinen kivikirves KM 2677:4. Alueen aikaisempi kaskeaminen on todennäköisesti osittain tuhonnut asuinpaikan kulttuurikerrosta. Alueella maaperä on silttiä. Asuinpaikka lienee suppea-alainen.
Alueelle on 2000-luvulla rakennettu omakotitalo, mutta sen vaikutusta kiinteään muinaisjäännökseen ei tunneta.

Mustaniemi (618010041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mustaniemen länsirannalla, noin 80 m mpy korkeuskäyrällä olevan Muinais-Saimaan rantatörmän rajoittamalla tasanteella. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä talteenotettiin löytöjä tasanteelta alas hiekkarannalle vievän polun pinnasta, törmän taitteesta. Sadevesi oli kuluttanut törmää voimakkaasti polun kohdalta, joten asuinpaikkalöydöt oli helposti havaittavissa. Alueella maaperä on hiekkaa. Muinaisjäännös on todennäköisesti säilynyt koskemattomana.

Hynninlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hynninsaareen johtavan tasaisen sorakankaan länsilaidalla. Alueella on kolme, pyöreää kuoppaa, jotka ovat halkaisijaltaan noin 1,5 - 2,5 metriä. Kuopat ovat rivissä noin 10 metrin matkalla ja niiden syvyys on noin 0,5 - 1 metriä. Punkaharju kohoaa jyrkästi lähes välittömästi kuoppien länsipuolella. Kuoppien funktio ja ajoitus on selvittämättä, mutta ne voisivat olla esihistoriallisen tai historiallisen ajan pyyntikuoppia. Alueella maaperä on soraa. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tasanteelle tehtiin myös koekuoppia, mutta mitään merkkejä muista mahdollisista muinaisjäännöksistä ei havaittu.
Inventointi 2021: Viisi mahdollista hiilihautaa, halkaisija 1,5-2,5 m ja syvyys 0,5-1 m. Kohdassa N6852845 E 622277 halkaisijaltaan 1,5 m kokoinen, pohjakaavaltaan pyöreä suppiloimainen kuoppa, jonka syvyys on 0,6 m ja kuoppaa ympäröi valli, jonka korkeus on 0,2 m ja leveys 1,2 m. Kuopan pohjaan tehdyssä kairanpistossa todettiin sekoittunutta maata. Myös tästä hieman lounaaseen olevan kuopan pohjaan tehdyssä kairanpistossa sekoittunutta maata.
Viereisessä Hynninsaaressa on runsaasti samankaltaisia kuoppia.

Kirveslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hiukkajoelta Kukkoniemeen johtavan tien varrella, Kirveslahden itäpuolella. Asuinpaikka on loivasti lounaaseen viettävällä hiekkamaalla, asuinpaikan koillispuolella on matalahko hiekka/soraharju. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tien lounaispuoleiselta pellolta pintapoimittiin kampakeramikkaa ja kvartseja. Tieleikkauksesta, edelliseltä löytöpaikalta noin 20-40 metriä itään, löytyi asbestikeramiikkaa, kvartseja ja palaneen luunpala. Tiet ja pellot ovat tuhonneet osittain muinaisjäännöstä. Tien koillispuolella osa asuinpaikka-alueesta on mahdollisesti säilynyt koskemattomana.

Hovinluhta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kukkoniemen tyvessä, niemeen johtavan tien itäpuolella. Asuinpaikka sijaitsee pienehköllä soraharjanteella, jonka kaakkoispäässä on pieni sorakuoppa. Vuoden 1991 kesällä Seppo Koikkalainen löysi kuopan luoteisseinältä sortuneen soran joukosta saviastianpaloja. Aiemmin vuonna 1988 hän löysi alueelta liuskerenkaan. Kohde on käyty tarkistamassa vuonna 1988 ja 1989, paikalla ei kuitenkaan havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä sorakuopan seinämistä löytyi keramiikkaa. Lisäksi yhdestä alueelle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Vuonna 2003 tehdyssä tarkastuksessa sorakuopasta löytyi hioinlaaka. Todennäköisesti sorakuoppa on tuhonnut osittain muinaisjäännöstä.

Lamminniemenlampi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden Enanlahden eteläosassa, Lamminniemenlammen pohjoisluoteispuolella. Alue on muutaman kymmenen metrin levyinen kannas, joka rajautuu etelässä Lamminniemenlampeen ja pohjoisessa suppamaiseen kuoppaan. Alueella maaperä on hiekkaa. Kannaksen eteläosassa on likimain suorakaiteen muotoinen asumuspainanne. Painanteen koko on noin 4 x 8 metriä. Painanteesta noin 90 m luoteeseen ja 50 m päässä rannasta on muodoltaan pyöreä pyyntikuoppa, jonka halkaisija on noin 3 m. Kuoppaa ympäröi noin 0,5 m leveä matalahko valli.
Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpala. Asuinpaikka on todennäköisesti säilynyt koskemattomana. Lamminniemenlampi A sijaitsee kohteesta noin 100 metriä kaakkoon. Asuinpaikat saattavat liittyä toisiinsa, mutta ainakaan samalla rantakaistalla ne eivät ole sijainneet. Näiden kahden asuinpaikan välissä on jyrkkärinteinen törmä.
Vuoden 2006 koekaivauksessa määritettiin asuinpaikan rajat.

Kauronlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden Savon- ja Kauronlahden välisellä alueella. Asuinpaikka on kahden mäen välisellä pienellä, hiekkaisella tasanteella. Tasanne viettää alas koilliseen ja lounaaseen. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueen koillisreunalla sijaitsevaan epämääräiseen asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpala. Painanne sijaitsee sähkölinjan alla, noin 10 m tiestä lounaaseen.
Aiemmin Villalan ja Mehtolanniemi -nimisten talojen maalta on löydetty oikokirves ja hioin (KM 14160) pellon raivaustöissä. Irtolöytöjen tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä talojen pellot olivat kyntämättä, joten kohdetta ei voitu tarkistaa.

Sääsänlahti (618010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden Sääsänlahden pohjukassa. Maasto on loivasti pohjoisluoteeseen viettävää hiekkakangasta. Alueella heikosti erottuva epämääräinen asumuspainanne, joka on halkaisijaltaan noin 6 metriä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpaloja ja kvartsi-iskos. Muinaisjäännösalueen laajuus on selvittämättä.

Sääsänmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Puruveden Sääsän- ja Paljakanlahden välisen kannaksen itälaidalla, Putkiniemeen johtavan tien länsipuolella. Maasto on loivasti itään viettävää hiekkakangasta. Alueella on heikosti erotettavissa Muinais-Saimaan rantatörmä, joka mukailee noin 80 metrin korkeuskäyrää. Alueen pohjois- ja eteläpäässä on näkyvissä selkeät asumuspainanteet. Vuoden 1991 inventointilöydöt ovat tulleet esiin alueelle tehdyistä koekuopista sekä alueen etelälaidan tieleikkauksesta. Hiekkakuopalle johtava tie on tuhonnut osittain muinaisjäännöstä.

Petääniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulennoisjärven eteläosassa, Hiekkalahden lomakylästä noin 300 metriä luoteeseen, Petääniemen kaakkoisosassa, soiden ja järven ympäröimällä saarekkeella. Kulennoinen laskee vetensä Mielolanjoki -nimisen puron kautta Kulennoislahteen, joka kuuluu Saimaaseen. Petääniemen korkokuva on suhteellisen loivapiirteinen, mutta itä- ja pohjoispuolella rinteet laskevat paikoin melko jyrkästi. Alueella maaperä vaihtelee hiesusta karkeaan hiekkaan. Asuinpaikka on saarekkeen kaakkoisosassa sijaitsevan hiekkaharjanteen tasaisella laella ja sen eteläpuoleisella rinteellä. Alueella on useita pyöreitä tai soikeita painanteita. Ne ovat halkaisijaltaan noin 8-15 metriä.
Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä alueelle tehdyistä koekuopista löytyi kvartsia, palanutta luuta ja kuonaa. Vuoden 1992 koekuopituksessa alueelta talteenotettiin kvartsikaapimia ja iskoksia, keramiikkaa ja palanutta luuta. Koekuopituksen perusteella alueella on useita eri ikäisiä muinaisjäännöksiä, mutta ainakin kodansijat lähiympäristöineen voidaan ajoittaa karkeasti ajanjaksolle noin 2900-1800 eKr. Näyttäisi siltä, että Punkaharjun Kulennoisen Petääniemessä on varsin laaja esihistoriallinen asuinpaikka-alue.

Paaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paaslahden asuinpaikka sijaitsee Jänneveden länsiosassa, Jousharjunniemen pohjoistyvellä olevan Paaslahden alueella. Asuinpaikka-alue on maisemallisesti kaunista ja tasaista mäntykangasta. Paaslahden alueella on nähtävissä myös hyvin selviä, eriaikaisia Saimaan muinaisrantamuodostumia.
Asuinpaikka-aluetta on noin 200 metrin pituisella ja 20–50 metriä leveällä rantavyöhykkeellä. Länsipuolella asuinpaikka rajautuu jyrkkärinteiseen harjuun ja itäpuolella rajana on muinainen rantatörmä. Sekä alueen etelä- että pohjoispäässä on molemmissa kolme selvää, pyöreähköä asumuspainannetta. Ne ovat halkaisijaltaan noin 8 metriä. Näiden välissä on lisäksi useita epäselvempiä painanteita ja aluskasvillisuudelta poikkeavia alueita, joista ainakin osa lienee asumuspainanteita. Alueen keskivaiheilla on kaksi pyyntikuoppamaista painannetta, joiden halkaisija on noin 2 metriä. Muinaisen rantatörmän laidalla on lähes koko matkalla Salpalinjaan liittyviä juoksuhautoja.
Paaslahden asuinpaikka löytyi vuonna 1991 suoritetun Punkaharjun muinaisjäännösten inventoinnin yhteydessä. Inventointilöydöt otettiin talteen painanteen vallille tehdystä koekuopasta, tien pinnasta ja leikkauksesta sekä kaatuneen puun juurakosta. Tien pinnalta ja yhden asumuspainanteen kohdalta kaatuneen puun juurakosta löydettyjen saviastian palojen perusteella asuinpaikka ajoittuu kivikaudelle, tyypillisen kampakeramiikan aikaan sekä myöhäiskivikaudelle eli ajanjaksolle 4100 – 1900/1700 calBC . Varsinaisia arkeologisia tutkimuksia ei asuinpaikalla ole tehty.
Alueen pohjoisosassa, mökkiteiden risteyksen tuntumassa on keskussäiliöllinen tervahauta, jonka halkaisija on noin 15 metriä, ks. alakohteet.

Jousharjunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kaakkoon pistävän Jousharjuniemen itäosassa, niemen kärkeen Paaslahden kautta johtavan tien varrella. Jousharjunniemi on harjumaastoa, jossa on paikoin näkyvissä useita suppia, kumpareita, muinaisia rantavalleja ja -törmiä.
Harjun rinteisiin on kaivettu vuonna 1940 Salpalinjan ampuma-asemia, juoksuhautoja ja muita suojarakennelmia.
Alueelta löydettiin kvartseja vuoden 1991 tarkastuksen yhteydessä. Kvartsien löytöpaikan lähiympäristössä suoritettiin koekaivaukset kesällä 1995, koska alueelle oltiin rakentamassa kesäasuntoa. Rakennusalueelta ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä. Kumpareen lounais- ja luoteispuolilla on topografisesti paremmin kivikautiselle asutukselle sopivia alueita.

Vehmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kulennoisjärven länsipuolella, Kulennoisten Vehmaan kyläosan itäpuolella. Alue on noin 150 x 120 metrin suuruinen, kosteapohjaisten metsäalueiden ympäröimä hiekkakumpare. Kumpareen itäosassa on pieni hiekkakuoppa. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopasta löytyi kvartsia ja palanutta luuta, maa oli noen värjäämää hiekkaa. Löytöpaikalla maa viettää loivasti etelään ja lounaaseen.

Liettiinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka havaittiin liikuttaessa maastossa heinäkuussa 1997. Asuinpaikka sijaitsee Pihlajaveden Liettiinselän itärannalla, loivasti lounaaseen laskevalla rinteellä, laajalla hiekkakankaalla. Pihlajaveden nykyinen ranta on noin sadan metrin päässä lännessä. Maastossa on selvästi havaittavissa vanha rantatörmä, joka seuraa 82,5 m mpy korkeuskäyrää.
Alueelle on rakennettu mökkiläisille uusi tie ylemmäksi rinteeseen, likimain noin 82,5 m mpy korkeuskäyrän kohdalle. Asuinpaikkalöydöt on kerätty tämän uuden tien varresta. Tieleikkauksessa oli runsaasti asuinpaikkalöytöjä törmän reunasta alkaen noin 25 metrin matkalla. Saviastianpaloja oli keskittyminä kahdessa kohtaa. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut tien rakentamisen yhteydessä, varsinkin löytöalueen kaakkoisosa. Todennäköisesti osa muinaisjäännösalueesta on säilynyt koskemattomana luoteessa tien ja törmän välisellä alueella.

Hiekkalahti (618010055) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde löytyi vuonna 1992 Petääniemen kivikautisen asuinpaikan koekaivauksien yhteydessä. Kohde sijaitsee Kulennoisen järven eteläisen lahden rannalla. Kulennoisen järvi sijaitsee Savonlinnasta Punkaharjulle johtavan maantien pohjoispuolella.
Alueelle kaivettiin 20 koekuoppaa, joista yhdestä löytyi Luukonsaaren keramiikkaa. Löytöpaikan vieressä, maanpinnalla oli havaittavissa selvä kuopanne, jonka halkaisija oli 5 metriä ja syvyys noin 0,5 metriä. Poutiaisen mukaan alueen arvioitu laajuus on noin 100 neliömetriä. Kyseessä voi olla varsin pienialainen varhaismetallikautinen asuinpaikka.

Vaara Honkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Naaranniemen pohjoispuolella olevan Pienilahden suulla, sen pohjoisrannalla. Honkaniemi on matala, 100-200 m leveä ja 600 m pitkä kaakkoon pistävä hiekkaharjanne Puruveden ja Honkaniemensuon välissä. Harjanteen laki on jokseenkin tasaista hiekkakangasta. Kankaan Honkaniemensuolle laskeva pohjois-koillisreuna ja niemekkeen kärjen eteläreuna Pienilahden rannalla ovat melko jyrkiä.
Harjanteen laen eteläreunalla on noin 200 m matkalla asumuspainanteita kahdessa ryhmässä. Honkaniemeen tulevasta tiestä etelään, Hiekkaniemeen erkanevan polun risteyksen kohdalla on kolme asumuspainannetta (halkaisijat noin 5-8 m). Näistä painanteista noin 200 m itään on kaksi asumuspainannetta, joista toinen (alakohde Asumuspainanne 1) on kooltaan noin 8 x 5 m ja muodoltaan säännöllisen soikea ja toinen noin 7 x 5 m kooltaan ja muodoltaan hiukan epämääräisempi.

Pistohiekka A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pistohiekanselän pohjoisrannalla, Puumalan ja Anttolan välisen tien varressa, leirintäalueen luona. Alue on hiekkaista mäntykangasta ja asuinpaikka-alueen laajuus on noin 600 x 150 m.
Asuinpaikalla on useita eri asuinpaikkakohtia, joista osassa on asumuspainanteita (Ks. Timo Jussilan Muinaisjäännösten merkintäsuunnitelma -kertomus v. 1994). Asumuspainanteita paikalla on ainakin kuusi kappaletta. Vaikka Puumalan-Mikkelin maantie kulkee alueen halki, niin maasto on varsin hyvin säilynyttä. Asuinpaikan ylimmät osat saattavat olla kampakeraamisia, muut myöhäiskivikautisia. Kohteesta on runsaasti löytöjä (KM 18982, KM 28536, KM 28537, KM 34665), mm. saviastianpaloja, pii- ja kivilaji-iskoksia, kvartsiesine ja -iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikan ylimpiä kerroksia on tuhoutunut jonkin verran metsänhoitoon liittyvissä toimenpiteissä.

Häälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lietveden itärannalla Hurissalossa, Jänniemeen vievän tien ja Kortelahden välisellä rantakaistalla, ko. lahden itärannalla, sekä tien pohjoispuolella lahden pohjoisrannalla. Maaperä on hiekkakangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kohteen pohjoiskärjestä noin 150 m pohjoiskoilliseen tienleikkauksesta, tien pohjoispuolelta. Asuinpaikka lienee suurimmalta osaltaan tuhoutunut hiekanotossa.

Siikala (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Lintusalon saaren pohjoisosassa Siikalan talon pihapiirissä, talosta noin 50 m luoteeseen, pellon reunassa. Suurin kuppi on halkaisijaltaan 11 cm, syvyydeltään 5 cm.

Koskenselkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskenselän itärannalla, jyrkähkön rannasta nousevan rinteen yläosan tasanteella, leirintäalueen hirsimökkikylän eteläpäässä, mökkien alla ja pihoissa, mökeille vievän tien länsipuolella. Kvartseja on maan pinnalla kuluneessa pihatantereessa alueen eteläisimmältä mökiltä alkaen pohjoiseen päin noin 80 m matkalla. Pohjoisessa asuinpaikka näyttää rajoittuvan jyrkemmin kohoavaan rinteeseen. Mökit on rakennettu betonipilareiden päälle, joten mökkien alla ja ympärillä on vielä ehjää asuinpaikka-aluetta jäljellä.

Syrjäsalmi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Viljakansaaren länsiosassa, Tetrinselän pohjoispuolella olevan Syrjälahteen vievän salmen itärannalla, Viljankansaarentiestä noin 200 m pohjoiseen. Pystysuorassa kalliossa on kahdessa ryhmässä ihmis- ja eläinkuvioita noin 11 m päässä toisistaan. Kalliomaalauksen edustalta rantavedestä on löytynyt kvartsiydin ja -iskoksia (KM 25736:1-2).

Maksasaarenselkä (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Viljakansaaressa, Riihonniemen lounaisreunalla. Riihonniemen kulmauksessa oleva maalaus katsoo etelään. Maksasaarenselkää ympäröi luonnontilainen järvimaisema. Maksasaaren koillisrannalla oleva kalliomaalauskohta jää rantametsikön peittoon. Kallioseinämä on hyvin sileä ja tasaisen pyöreä. Maalauksessa on erotettavissa tikkumaisia eläinhahmoja. Maalausten alla erottuu punainen kalliomuhkura. Maalauskuvioita on noin 9 m pitkällä alueella kahdessa ryhmässä.

Hiekkaniemi (623010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyysaarenselän ja Muikkuselän välillä olevan Maksasaarenselän etelärannalla olevassa Hiekkaniemessä. Niemeen vievältä polulta on vuonna 1982 inventoinnissa löydetty kvartsi-iskoksia, jotka on jätetty paikoilleen. Asuinpaikka saattaa olla varhaismetallikautinen.
Ylemmältä tasanteelta löydettiin vuonna 2010 asumuspainanne, kampakeramiikkaa (?), kvartsia ja pari piinsirua KM 38383.
2011 kaivauksissa kymmenellä neliömetrin kokoisella koeruudulla tutkitulla n. 120 m pituisella alueella todettiin kaksi erillistä runsaslöytöistä aluetta, joista toinen niemen tyven tienoilla (kampakeramiikkaa) ja toinen n. 50 m tästä luoteeseen (asbestikeramiikkaa). Yksi koeruutu tehtiin vuonna 2010 löydettyyn asumuspainanteeseen, josta keramiikka pääasiassa kampakeramiikkaa. Seulasta löytyi mahdollisesti kupariesine. Painanteen alkuperäistä kokoa on vaikea arvioida, koska ainakin koillisosa tuhoutunut tienteossa; säilynyt osa n. 9x5 m.
Vuonna 2014 havaittiin alueella tehdyn metsätöitä. Maan pinnalta asumuspainanteen reunalta löytyi saviastianpaloja KM 40146. Etelä-Karjalan arkeologian harrastajat Jatuli ry seuloi metsänistutuslaikkuja ja löysi saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia KM 40147:1-9. Vuonna 2017 saatiin uusia arkeologian harrastajien tekemiä löytöjä (ks. alakohteet). Jatuli ry toteutti kohteessa myös kaivaustutkimuksen vuonna 2020. Kaivauksessa löydettiin mm. varhaiseksi asbestikeramiikaksi tunnistettuja saviastianpaloja, tyypillistä kampakeramiikkaa, mahdollinen nuolenkärjen teelmä, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Yhdestä palaneen luun kappaleesta saatiin radiohiiliajoitus 5203±31 BP (Hela 4767). Kalibroitu ikä vastaa ajankohtaa n. 4000 eaa, juuri ennen arvioitua Vuoksen puhkeamista.

Ihanteensalo (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Lietveden pohjoispäässä, Luonteriin menevän kapean vesireitin alkupäässä olevan Ihanteensalon saaren lounaisrannalla, Puumala-Mikkeli -tieltä noin 200 m luoteeseen. Kallio on jyrkkärinteinen, ja sen luoteis- ja kaakkoisosissa on kivivallin jäännöksiä.

Pistohiekka B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lietveden Pistohiekanselän pohjoisrannalla, 150 m Puumala-Mikkeli -tiestä pohjoiseen, sillan itäpäästä 180 m koilliseen, Heiskantien varrella. Melko tasaisella hiekkamaalla sijaitseva matala hiekkakumpare, jonka poikki kulkevan Heiskantien idänpuoleisesta tieleikkauksesta on poimittu saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia (KM 25050, KM 28233). Asuinpaikan länsipuolella on kosteikkoa ja itäpuolella noin 30 m päässä pieni kalliopaljastuma. Asuinpaikalla maaperä on hiekkaa ja puusto mäntyä. Asuinpaikan halki rakennettu metsätie on tuhonnut asuinpaikkaa. Asuinpaikka näyttää ulottuvan tien itäpuolelle, koska sieltä on löytynyt hiotun kiviesineen katkelma (KM 34666). Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa. Tien itäpuolella on Pistohiekka C -niminen asuinpaikka ja noin 0,5 km kaakkoon on Pistohiekka A -niminen asuinpaikka.

Pitkänpohjanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lietveden luoteisrannalla, noin 100 m Puumala-Mikkeli -tien itäpuolella, Iso-Viiliö saareen vievän tien pohjoispuolella. Asuinpaikka on kaakko-luode -suuntaisen hiekkaharjun lounaisrinteellä. Löytöinä (KM 25051:1-2) on saviastianpaloja (kampakeramiikkaa) ja kvartsi-iskoksia, ja ne poimittu tien koillislaidalla sijaitsevalta levennykseltä maanpinnasta ja koekuopasta. Maaperä on hiekkaa ja puusto mäntyä. Tie on tuhonnut asuinpaikkaa.

Keihäsjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalon luoteisosassa, Lietveden Pistohiekan selän itärannalta noin 600 m itään, Keihäsjärven pohjoisrannalla, tien itäpuolella, loivasti etelään viettävällä hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta tien itäpuolelta, noin 15 m:n päästä tiestä. Kivitaltta on löytynyt tietä tehtäessä, tien länsilaidalla olevasta hiekkakuopasta. Asuinpaikka-aluetta on tuhoutunut tien teon yhteydessä sekä metsänäestyksessä.

Saparistonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalossa, Kiviniemen koillispuolella, Saparistonlahden pohjoispuolella, tieltä noin 300 m pohjoiseen. Alue on länteen viettävää hiekkakangasta, jolla on useilla korkeustasoilla muinaisia rantatörmiä. Löytöinä (KM 25046:1-2) on saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia, ja ne on poimittu metsätien itäpuolisesta leikkauksesta noin 10 m matkalta. Tien itäpuolella, ylemmällä korkeustasolla on lisäksi kaksi selvää ja yksi epämääräinen asumuspainanne. Painanteeseen tehdyistä koekuopista löytyi kampakeramiikkaa, ylemmän rantatörmän päältä kvartsi-iskoksia (KM 28527:1-2). Maaperä on hiekkaa, puusto pääasiassa mäntyä. Metsätie on tuhonnut asuinpaikkaa.

Kärmelahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee laajan Rokansalon eteläpään Lietniemessä, Lehmäinselän länsirannalla, Kärmelahden ja pienen noin 4 ha:n suuruisen kirkasvetisen Kärmelammen välisen kannaksen koillispuolella. Asuinpaikka on muinais-Saimaan lähes tasaisella maksimiterassilla (noin 83‒84 m mpy). Terassin reunassa on kaksi rannan suunnassa peräkkäistä ja lounais-koillissuuntaista soikeaa painannetta sekä kolmas, lähes pyöreä painanne hiukan kauempana terassin reunasta. Terassin yläpuolella on korkeampi ja jyrkempi muinaisten sulamisvesien muodostama maastokohta. Terassin alapuolella Saimaan Kärmelahteen viettävällä rinteellä on havaittavissa useampiakin heikosti muodostuneita rantalinjoja ja -valleja. Rannan suuntaisesti kulkeva metsä- tai mökkitie leikkaa viistosti korkeuskäyriä nousten terassille ja tämän yläpuolisen jyrkemmän törmän päälle painanteiden koillispuolella.
Alue on hiekkaperäistä mäntykangasta. Alueella on vuosina 1998 ja 1999 tutkittu maastossa noin 14‒15 x 10‒11 m laajuinen ja syvimmillään 60-90 cm reunavalleja alempana ollut asumuspainanne (painanne 2) sekä edellistä pyöreämpi, halkaisijaltaan noin 11 m kokoinen painanne nro 3, joka ei todennäköisesti ole ollut aikoinaan asumiskäyttöön tarkoitettu rakennus. Kaivausalueen pinta-ala on yhteensä 244 neliömetriä.
Asumuksen seinä- tai kattorakenteista oli säilynyt mm. tuohta ja puuhiiltä. Tutkimusten perusteella asumus on ollut suorakaiteen muotoinen, pituudeltaan noin 8 m ja leveydeltään noin 7,5 m. Rakennuksen pinta-ala on siten ollut noin 70 m². Asumuksen länsipäässä on ollut oviaukko, joka samalla on saattanut olla yhteydessä käytävällä lännen puolella sijaitsevaan samantyyppiseen rakennelmaan.

Lietniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalossa, Lietniemen kärjen länsiosassa, Lietsalmen rannalla, Lietniemen eteläosassa sijaitsevalla etelä-lounaaseen viettävällä harjulla. Löytöinä (KM 25047:1-4) on kynsitaltta, saviastianpaloja sekä kvartsi-iskoksia, ja ne on poimittu tien pinnasta noin 85 m korkeustasolta ja toisaalta tästä noin 20 m etelään rantatörmältä, noin 80 m mpy. Tie ja parkkipaikka ja sittemmin jätehuoltopiste ovat tuhonneet asuinpaikkaa. Lähiympäristössä on todennäköisesti jäljellä ehjää asuinpaikka-aluetta laajaltikin. Asuinpaikan alimmat osat ovat myöhäiskivikautisia.

Lietniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalossa, Lietniemen kärjen keskellä, mökkiteiden risteyksessä, rannasta noin 140 m pohjoiseen. Alue on loivasti etelään viettävää hiekkakangasta. Löytöinä (KM 25048:1-4) on saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, ja ne on poimittu rannassa sijaitsevalle kesämökille johtavan tien koillispuolelta sekä noin 10 m tiestä koilliseen tehdyistä kahdesta vierekkäisestä koekuopasta. Lisäksi mökkitieltä on löydetty kvartsi-iskos koekuoppien tienoilta. Muinaisjäännös on mökkitiestä huolimatta varsin ehjä. Lietniemi A -asuinpaikka sijaitsee kohteesta noin 250 m länteen.

Kotkatlahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatsaaren pohjoisosassa, 200 m Luukkolaan vievältä tieltä länteen, Kotkatlahden pohjoispuolella, Kotkatsaaren eteläkärkeen vievän mökkitien laidoilla. Löytöinä (KM 25053:1-4, KM 27559:1-3, :5, KM 28231:1-2) paikalta on saviastianpaloja, pii-iskoksia, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta; alemmalta korkeustasolta, rinteestä tienpenkasta on löytynyt Tomitsan tyypin varhaismetallikautista tekstiilikeramiikkaa, rinteen laelta tienpenkasta on kampakeramiikkaa. Lisäksi paikalta on savi-idolin katkelmia (KM 27559:4). Puusto on nuorta männikköä, osittain hakkuuaukeata. Asuinpaikka on osin mökkitien tuhoama. Tien itäpuolella on ehjää maastoa. Asuinpaikka Kotkatlahti B [17] on kohteesta noin 300 m lounaaseen.

Kotkatlahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatsaaressa, Kerminhiekan ja Kotkatlahden välisen kannaksen keskellä. Alue on loivasti kohti länsiluodetta viettävää hiekkakangasta. Löytöinä (KM 25054:1-2, KM 28232) on saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia, ja ne on poimittu mökkitien ojasta, tien kummaltakin puolelta. Maasto ja topografia ovat otollisia laajemmallekin kivikautiselle asuinpaikalle. Fosforianalyysin perusteella asuinpaikkaa on asuttu intensiivisesti.

Kotkatsaari (623010018) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatssaressa, Luukkolaan vievän maantien itälaidalla. Alue on loivasti lounaaseen viettävää hieman kumpuilevaa hiekkakangasta. Löytöinä (KM 25055:1-2) on asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia, ja ne on poimittu maantien itäpuolella olevasta tieleikkauksesta. Tie on tuhonnut asuinpaikkaa.

Syrjäluhta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinisaaren länsiosassa, 250 m Lintusaloon vievältä maantieltä kaakkoon, 300 m Niinilammesta lounaiseen, 130 m Vaarivaajanlahden länsirannasta luoteeseen, Hietaniemeen vievän tien varrella. Löytöinä (KM 25056:1-2) on saviastianpaloja ja kvartsi-iskos, ja ne on poimittu tien pinnasta ja leikkauksesta, etelään viettävältä rinteeltä. Tien länsipuolella on soikea syvennys, halkaisijaltaan noin 5 m, joka saattaa olla asumuspainanne. Tähän tehdystä koekuopasta ei tullut löytöjä tai muita viitteitä kulttuurikerroksesta. Tie on tuhonnut asuinpaikkaa.

Hietaniemi (623010020) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinisaaren länsirannalla, Hietaniemessä, Takasenhiekkalahden rannasta 80 m koilliseen, Hietaniemeen vievän tien länsilaidalla. Alue on lounaaseen viettävää hiekkakangasta. Löytöinä (KM 25057) on kvartsi-iskoksia, jotka ovat peräisin muinaisen rantatörmän koillispuolella ja tiestä noin 20 m lounaaseen sijaitsevaan painanteeseen tehdystä koekuopasta. Painanne on halkaisijaltaan noin 4 m. Kyseessä saattaa olla asumuspainanne. Paikka on koskematon ja ehjä.

Miekanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinisaaren lounaisrannalla, Miekanlahden koillisrannalla, harjun rinteessä olevalla terassimaisella muodostumalla. Löytöinä (KM 25058) on palanutta luuta, jotka ovat peräisin terassin päälle tehdystä koekuopasta. Muista, noin 10 m säteelle, tehdyistä useista koekuopista ei ole löytöjä eikä muita viitteitä kulttuurikerroksesta. Paikka on koskematon. Asuinpaikalla on hieno asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia (KM 28528).

Kankaalanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Koskenselän luoteisrannalla, Kankaalanniemen ja Kuhalanlahden välisessä leveämmässä niemessä. Löytöjä (KM 25052:1-5) on poimittu kahdelta kohdalta noin 150 m päässä toisistaan: Niemen kaakkoiskärjessä sijaitsevasta kesämökistä noin 60 m pohjoisluoteeseen, kaatuneen puun kannosta on saviastianpalanen, kvartsia ja palanutta luuta (:1-4), rinne viettää tällä kohtaa loivasti kaakkoon. Toinen löytöpaikka on niemen lounaisosassa, rantaan johtavan polun luoteispuolella, noin 40 m polusta, jonne tehdystä koekuopasta on kvartsi-iskoksia (:5). Asuinpaikka-aluetta on ilmeisesti myös näiden löytöpaikkojen välillä. Ympäristö on paikoin kivikkoinen, maaperä on siltinsekaista hiekkaa. Puusto on sekametsää. Mökkitiestä huolimatta alue vaikuttaa melko ehjältä. Asuinpaikka saattaa olla myöhäiskivikautinen.

Riihonniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteen rantakalliolla sijaitsevat raivauskiviröykkiöt on havaittu viereistä Maksasaarenselän kalliomaalausta tarkastettaessa 1990-luvun puolivälissä (Pekka Kivikäs, Timo Sepänmaa). Tässä vaiheessa kahta rantakalliolla sijaitsevaa vaatimatonta röykkiötä pidettiin lapinraunioina.
Vuonna 2010 saatiin paikalla käynneiltä geologeilta (Matti Hakulinen, Matti Saarnisto) tietoja vieressä sijaitsevista kaskiraunioista, kiviaidoista ja kiviperustuksista. Vuonna 2021 vastaan tulleet rakenteet paikannettiin (GPS, tarkkuus ±3 m) Maksasaarenselän kalliomaalauksen tarkastuksen yhteydessä (Teemu Mökkönen). Lapinraunioiksi aiemmin epäillyt raivausröykkiöt sijaitsevat kapealla kalliolla moreenialueen ja järven välissä.
Maksasaarenselän kalliomaalauksen pohjoispuolelle jää kallioiden väliin suojainen noin 200 x 100 m laajuinen hiekkamoreenialue, joka on ollut raivattuna pelloksi alueen vanhimmassa kartassa (topografikartta vuodelta 1915). Tuolloin paikalla on sijainnut yksi ulkorakennus.
Maastossa paikalta havaittiin kallioalueiden kainaloon tehtyjä raivauskiviröykkiöitä ja kiviaitoja, sekä kaksi rakennuksen pohjaa (ks. alakohteet). Havaittujen kylmämuurattujen rakennusten perustusten ja uuniperustuksen (ei laastia, ei tiiltä) perusteella kohde ajoittuu 1800-luvulle tai vanhemmaksi. Peltoalueilta raivatut kivet ovat pääosin pieniä (halkaisija noin 20–30 cm), ja raivaus on tapahtunut selvästi käsin.
Tarkastettaessa alue oli heinittynyttä hakkuualuetta, ja rakenteita oli jäänyt osin hakkuujätteiden alle. Raivausröykkiöt ja kiviaidat olivat paikoin vähäisessä määrin metsätyökoneen vaurioittamia. Alueella on varmasti lisää paikantamattomia rakenteita hiekkamoreenialueen reunoilla. Kohteen aluerajaus on tehty topografia seuraten. Perusteellisemman tarkastuksen pohjalta rakenteita on todennäköisesti löydettävissä laajemmalta alueelta.

Pouhasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän koillispuolella, Kietävälänvirran länsisuun pohjoispuolella olevan Pouhasaaren länsirannan pohjoiskärjessä. Laakean niemen pohjoiskärjessä on rantakallion takana laakea tasanne, jossa on hiekkaa kallionpaljastumien lomassa (löytökohdassa yli 30 cm paksuudelta). Etelässä paikka rajautuu kallioseinään, muualla järveen. Paikalla on mäntymetsä, aluskasvillisuutena mustikanvarvut. Paikalle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia (KM 30433) sekä likamaata. Tuulenkaadossa oli havaittavissa palanutta luuta, jota ei otettu talteen.

Kotasaari (623010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän koillispuolella olevan Siikalahden Kotasaaren keskiosan länsirannalla, kallion ja rannan välisellä kapealla tasanteella. Kalliopaljastuman alapuolella on ennen jyrkkää ja korkeaa nykyistä rantatörmää kapea, noin 5-15 m leveä tasanne, jossa asuinpaikka sijaitsee. Paikalle tehdyistä kokeuopista löytyi kvartsi-iskoksia (KM 31342) ja likamaata.

Paimentenluhta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalon eteläosassa, Lietniemessä, Paimentenluhta-nimisen soistuneen kosteikon koillisreunalla, hiekkamaastossa, muinaisen rantatörmän ja terassin reunassa, hakkuuaukealla. Kahden metsäautotien risteyksen vaiheilla ja tästä noin 150-200 m matkalla länteen on ainakin neljä asumuspainannetta, joista kolmesta tuli löytöjä koekuopituksessa. Löydöt (KM 31880:1-8) koostuvat kampakeramiikasta, palaneesta luusta ja kvartseista. Ylemmän terassin päälle tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä, joskin siellä ollut painanne vaikutti tyypilliseltä kivikautiselta soikealta asumuspainanteelta. Ylemmällä terassilla on myös tervahauta. Asumuspainanteet ovat muodoltaan soikeahkoja tai pyöreitä, matalia (noin 30 cm syviä) ja halkaisijaltaan 4-6 m. Kohteesta noin 500-650 m itään on Kärmelahden asuinpaikka.

Reinikanranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkeistenselän itärannalla, Satamaniemen eteläpäässä olevassa lahdekkeessa, rantaveden alla ja aivan rantaviivalla. Paikalle vie pieni metsätie, joka Reinikanrannan kohdalla kaartuu pohjoiseen ja päättyy Satamaniemen eteläosan kallioihin. Rannassa on pieni mökki, jonka kohdalla alkaa parisataa metriä etelään ulottuva kaunis laguunimainen hiekkaranta. Pohjoispuolella ranta on matalaa kalliota, joka jyrkkenee heti pohjoiseen mentäessä; tältä kohtaa rantavedestä löytyi kvartsi-iskos KM 25743 (vesi oli tarkastushetkellä v. 1990 normaalia alempana). Löytöpaikasta noin 200 m etelään on löytynyt tasataltta KM 12071:1, jonka mainitaan löydetyn Viljakansaaren ns. Reinikan rannasta, Oritsalon talosta 500 m länteen. Myös tasataltta on löytynyt rantakivikosta alhaisen vedenpinnan aikaan. Reinikanranta I:stä noin 100 m koilliseen on toinen kohde, [40] Reinikanranta II.

Kelkkalahti-Kauppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen lounaistyvessä, Kelkkalahden pohjoisrannalla olevan kaupan alla ja kaupasta noin 60 m länteen, jyrkän rantatörmän päällä. Rantatörmää on joskus koverrettu ja siitä lienee otettu hiekkaa, jolloin osa (ehkä ydinosa) asuinpaikasta on tuhoutunut. Asuinpaikan merkit loppuvat lännessä sillä kohtaa, missä tie laskee törmältä alas nykyiseen rantaan. Kaupan ja rantatörmän välinen maakaistale on pihanurmikkona, joten sen alla lienee asuinpaikkaa tallessa. Maaperä on hiekkaa, paikoin soraa. Topografisesti alue on erittäin otollista seutua laajoillekin kivikautisille asuinpaikoille. Metsätien pinnasta ja rantatörmän reunalta löytyi kvartsi-iskoksia (KM 25738).

Laanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen eteläkärjen itäosassa, Laanniemessä, niemen kärjen hiekkatörmältä 100 m pohjoiseen, suuren supan etelälaitaa pohjoiseen kaartuvalta metsätieltä noin 40-70 m etelään tai etelälounaaseen, loivan muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikka on keskellä laajaa ja pienipiirteistä hiekka-sorakangasta. Keriniemen itärannalta, jossa on useita muinaisia rantavalleja ja -törmiä, on paikannettu kaikkiaan seitsemän muinaislöytökohdetta, joista kuusi on asuinpaikkoja (ks. Puumalan kohteet 37, 51-52, 55 ja 58). Fosforikartoituksen perusteella asuinpaikka osoittautuu jatkuvan niemen itärannalta ainakin 180 m länteen ja niemen etelärannasta 90-120 m pohjoiseen. Asuinpaikan länsiosassa on kolme asumuspainannetta (sijainnit ks. Tutkimukset). Löytöinä paikalta on kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 25740:1-2).

Laanniemi Metsätie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen eteläkärjen itäosassa, Suuri-Vehkalonlahden lounaispuolella, metsätien kaakkoispuolella. Paikalla on pari mahdollista asumuspainannetta. Löytöinä on kaksi kvartsi-iskosta KM 25741, jotka ovat löytyneet tien pinnasta. Alueella suoritetun fosforikartoituksen perusteella asuinpaikan merkkejä on usealta eri korkeustasolta. Alimmat osat saattavat olla varhaismetallikautisia.

Lahdenpohja (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Vesiniemen lounaistyvessä, Vesilahden eteläisimmän pohjukan länsirannalla, loivasti itään viettävässä kuusikkorinteessä. Alueella on liki parinsadan metrin matkalla toistakymmentä kiviröykkiötä, jotka ovat halkaisijaltaan 2-3 m, ja korkeudeltaan 0,5 - 1 m. Röykkiöiden ajoitus ja tarkoitus ovat epäselviä. Maaperä on erittäin kivinen, hienoaineksinen moreeni.

Likasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Likasaaren eteläpuolella olevassa niemessä, 100 m Puumalasta Niinisaareen ja Luukkolansaareen vievän maantien länsipuolella, toisen länsirannalle vievän mökkitien varsilla, mökkiteiden risteyksestä 40 m länteen, muinaisella rantatörmällä, 100 m rannasta ja noin 60 m mökistä itäkaakkoon. Paikalla on havaittu koekuopassa luun murusia ja likamaata. Mökkitien leikkauksesta on löytynyt kvartsiydin (KM 25742).

Reinikanranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oritsalossa, Kukkeistenselän itärannalla, Satamaniemen eteläpuoleisessa pienessä lahdessa, metsätien varressa, matalan muinaisen rantavallin päällä ja sen ympäristössä, 80 m rannasta. Kvartsi-iskokset KM 25743 (ks. kohde [30] Reinikanranta I) on poimittu tien pinnasta. Noin 70 m kaakkoon on hiekkainen ylempi törmä 84 m mpy, jonka päällä on tervahauta.

Kokkolanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokkolanselän pohjoisrannalla, Kokkolanniemen etelärannalla, leveän niemen kahden kärkinipukan välisen lahden pohjoisrannalla, Majasalmeen vievän pikkutien eteläpuolella sekä tästä suoraan rantaan vievän mökkitien alla ja länsipuolella, rannasta noin 40-100 m pohjoiseen. Hiekkaisen lahden pohjukassa erottuu heti mökkiteiden eteläpuolella loiva muinainen rantatörmä, jonka päälle tehdystä koekuopasta löytyi nokimaata, kvartsi-iskoksia ja kylkiluun palasia (KM 25744:1 ja :3). Alemmalla korkeustasolla noin 80 m mpy on heikosti havaittavissa loiva rantatörmä, jonka päälle tehdystä koekuopassa on havaittu likamaata ja löydetty kvartsiittiesine (KM 25744:2). Asuinpaikan alimmat osat ovat myöhäiskivikautisia.

Monnanhaikka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viljakansaaren etelärannalla, Tetrinselän pohjoisrannalla, kapean särkkämäisen Monnahaikan niemen pohjoispuolelle jäävän pienen lahden pohjoisrannalla, rantaviivalla ja osin veden alla. Paikalta löydetyt kvartsi-iskokset (KM 25746) löytyivät suppeahkolta alalta, noin 15 m matkalta rantavedestä ja vesijätöltä. Vesijätölle tehdyssä koekuopassa havaittiin 10-15 cm paksuisen hiekkakerroksen alla noin 10-15 cm paksu maatunut turvekerros. Sama ilmiö tavattiin useassa kohdassa rannalla suoritetussa kairauksessa. Havaintoaikana Saimaan veden pinta oli normaalia alhaisempi. Alhaisen vedenpinnan aikana tyrskyt olivat paljastaneet rantaveden pohjaa, jolloin kvartsit olivat tulleet esille.

Karkianiemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Käköveden Kopinselän pohjoisrannalla olevan Karkianiemen kärjessä, niemeen vievän mökkitien alla ja sen itä- ja pohjoispuolisessa kangasmetsässä. Karkianiemen lounaiskärjessä on kolme mökkiä. Kaksi aivan niemen kärjessä olevaa mökkiä lisärakennuksineen on korkean törmän alapuolisella nykyisellä rannalla, joten ne eivät ole juurikaan tuhonneet asuinpaikkaa. Kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 25748:2-3) on poimittu noin 20 m matkalta mökeille menevän tien kaarteen kohdalta, missä tie myös haaraantuu itään. Ylemmän törmän päältä koekuopista on löytynyt kampakeramiikkaa (KM 25748:1). Asuinpaikan alempi osa on myöhäiskivikautinen.

Mariniemi-Aukialahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luukkolansaaren koillispuolella olevan laajan Mariniemen etelärannalla, Tuvanperänniemessä, Aukialahden länsirannalla, Mariniemen talosta 400 m kaakkoon ja 80 m rannasta. Kvartsi-iskokset (KM 25753) on poimittu tien pinnasta ja koekuopasta. Toinen kvartsi-iskoksista on rantaan vievältä mökkitieltä, loivan muinaisnen rantatörmän päältä ja toinen on mökkitien itäpuolelle tehdystä koekuopasta. Maaperä paikalla on hiekkaa, mutta yleensä ottaen maaperä seudulla on kivikkoista hiekkamoreenia. Asuinpaikka on mahdollinen, mutta ei täysin varma.

Metsätienristeys (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen koillisosassa, Petralahdesta noin 300 m länteen, Suuri-Vehkalonlahdesta noin 430 m pohjoiseen ja Tervahaudan talosta 330 m kaakkoon, missä pohjoisesta tuleva metsätie haaraantuu etelään ja kaakkoon Suuri-Vehkalon ja Pieni-Vehkalon lahdille. Paikka on noin 82 m korkeustasolla pitkin kangasta kiemurtelevalla muinaisella loivalla rantatörmällä. Metsätien länsipuolella on asumuspainanne. Tämä asuinpaikka kuuluu laajaan, lähes 2 km pitkään, muinaisjäännösalueeseen (ks. esim. Puumala [36] Laanniemi). Metsätie on tuhonnut paikkaa jonkin verran, muuten paikka on kajoamaton. Metsäteiden risteyksen tienoilta tien pinnasta on kvartsi-iskoksia (KM 25754), asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 28529:1-2).

Petralahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen länsirannalla olevan Petralahden länsirannasta 80 m länteen, uudelta mökkiteiden kokoojatieltä noin 30 m itään, mökkitonteille raivatulla tienpätkällä. Paikalla on loiva muinainen rantatörmä. Kohde kuuluu laajaan Keriniemen itärannan asuinpaikka-alueeseen. Löytöinä (KM 25755:1-2) paikalta on kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, jotka on poimittu raivatulta mökkitienpohjalta.

Särkapaanlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen itärannalla, Särkapaanniemen itäpuolella olevan soistuneen järvenlahden pohjoisrannalla, Puttolan talosta Tyrynniemen suuntaan menevän vanhan metsätien ja uuden mökkiteiden kokoojatien risteyksessä, Puttolan talosta 350 m itään. Uusi tie on tuhonnut pahasti asuinpaikkaa, mutta tien molemmin puolin sitä on vielä koskemattomana jäljellä. Tieleikkauksesta on löytöinä (KM 25758:1-3) saviastianpala, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus on selvittämättä. Asuinpaikka kuuluu Keriniemen laajaan muinaisjäännösalueeseen ollen sen pohjoisin kohde. Lähistöllä ovat asuinpaikat [36] Laanniemi ja [52] Petralahti sekä irtolöytöpaikka [18] Särkapaanniemi ja [19] Särkapaanlahti 1.

Tervaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesilahden itärannalla Tervaniemessä, noin 50 m rannasta, 820 m Kiviniemen talosta pohjoisluoteeseen, noin 320 m Tervaniemen pohjoiskärjestä etelään. Paikalla on asuinpaikan lisäksi tiilistä rakennetun tervahytin tms. pohja ja hiilimiilu (asuinpaikasta hivenen etelään). Alue on aurattua metsämaata. Löytöinä (KM 25759) on 15 kpl kvartsi-iskoksia, jotka ovat noin 20 x 10 m alueelta, auranvaoista sekä saviastianpaloja (KM 28200). Maaperä on hiekkamoreenia.

Kuitinpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuomilahden Kuitinpohjan lahden suulla olevan niemen pohjoisrannalla, 500 m pohjoiseen Puumala-Imatra -tieltä, noin 70 m etelään Muuramäelle menevältä tieltä, rantaan menevän pienen tien ympärillä, mahdollisesti laajallakin alalla. Niemi on noin 200 x 200 m laajuinen tasalakinen hiekkamuodostuma, jossa erottuu muinaisia rantatörmiä eri korkeustasoilla. Niemen kärkeen lounaisrannalle menevältä tieltä on poimittu saviastianpala ja kvartsi-iskoksia (KM 25760:1-2). Lisäksi tien viereen länsipuolelle tehdystä koekuopasta on löytynyt likamaata ja kvartsi-iskos. Paikka on lähes koskematon.

Masinakallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kietävälänsalmen pohjoisrannalla, 550 m Kietävälän lossin itäpuolella olevassa pienessä kallioisen niemekkeen länsiosassa, merimerkin ja kallion itäpuoleisella pienellä tasanteella, heti mökin pohjoispuolella. Jyrkän vedestä nousevan kallion takana on pieni tasanne, josta on poimittu kvartsi-iskoksia (KM 25762:1). Tasanne on kulunut ja se on viereisen mökin parkkipaikkana. Kiviseen hiekkamaahan kaivetusta koekuopasta löytyi mahdollinen kvartsiydin (KM 25762:2). Mökki lienee tuhonnut osan suppeasta asuinpaikasta (leiripaikka?).

Tyrynniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kietävälänvirran etelärannalla, Kietävälän lossilta 600 m itään, rannasta 130 m etelään, Aution talosta 850 m pohjoiseen, Konkkelinniemeen ja sen pohjoisrantaan menevien mökkiteiden risteyksessä ja risteyksen eteläpuolella olevan pienen hiekkakuopan välillä. Hiekkakuoppa on ylemmällä muinaisrantatörmällä, missä tien pinnalta löytyi kvartsi-iskoksia (KM 25763). Lisäksi kvartsi-iskoksia löytyi hiekkakuopan seinämiltä ja koekuopasta. Paikalla on noin 100 m leveä laakso mäkien välissä. Maasto on paikoin kivinen, mutta löytökohdassa on hienoa rantakerrostumahiekkaa. Paikka on lähes koskematon ja se saattaa ajoittua myöhäiskivikauteen. Samalla rannalla on toinen asuinpaikka [63] Tyrynniemi 2.

Riutankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kietävälänvirran etelärannalla, Kietävälän lossilta noin 1550 m lounaaseen, Latukanlahden länsirannasta noin 500 m länteen, Kostionsaaren eteläkärjestä 680 m kaakkoon, rannasta noin 100 m, Riutankankaan niemeä kiertävän tien laidoilla, jyrkän törmän alapuolisella tasanteella. Tieleikkauksesta on löytynyt saviastianpaloja (KM 25764:1-2). Tien raivaus on tuhonnut asuinpaikkaa, jota on kuitenkin jäljellä lähes kajoamattomana tien ja eteläpuolisen törmän välillä sekä tien pohjoispuolisella tasanteella. Paikka on asuinpaikaksi erinomaisesti soveltuvaa hiekkakangasta sekä muinaisia rantatörmiä on laajalla alueella Riutankankaan pohjoisrannalla. Lähellä on asuinpaikka [64] Riutankangas 2.

Talvitienlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesiniemen itärannalla, Talvitiensuu-nimisen lahden pohjoispuolella olevassa pienessä hiekkarantaisessa lahdenpoukamassa, Kiviniemen talosta 1 km koilliseen, rantavedessä. Rantavedestä on poimittu matalan vedenpinnan aikana kvartsi-iskoksia (KM 25765). Mahdollinen asuinpaikka voisi olla peräisin Suur-Saimaan transgression (nousevan veden) ajalta.

Tyrynniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kietävälänvirran etelärannalla, Tyrynniemen pohjoisrannalla, 490 m Kietävälän lossilta itään, lahdenpoukamassa, rantavedessä. Paikalla on hieno laakea "laguunimainen" lahdenpoukama, jossa erottuu parin kymmenen metrin levyinen rantaterassi ennen jyrkänparrasta. Kvartsi-iskokset (KM 25766) on poimittu suppealta alalta rantavedestä. Alueen topografia vastaa muita Puumalan rantakvartsien löytöpaikkoja. Kohteesta 150 m kaakkoon on asuinpaikka [60] Tyrynniemi 1.

Riutankangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kietävälänvirran etelärannalla, 1,8 km Kietävälän lossilta kaakkoon, Kostionsaaren eteläkärjestä 300 m eteläkaakkoon olevassa lahdenpoukamassa, Riutankankaan pohjoisrannalla, rantavedessä. Kvartsi-iskokset (KM 25767:1-2) on poimittu hiekkarantaisen lahdenpoukaman rantavedestä. Kohteesta noin 400 m itäkaakkoon on asuinpaikka [61] Riutankangas 1.

Vesisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaselän länsiosassa olevan Vesisalmen pohjoispuolella, Vesisaaren etelärannalla, saaren kaakkoiskulmassa olevan kalliopaljastuman länsipuolisella muinaisen rantatörmän yläpuolisella tasanteella, kalliosta noin 150 m matkalla länteen päin. Paikalla on laaja-alainen, hieno ja koskematon asuinpaikka. Kiviesineen katkelma ja kvartsi-iskokset (KM 26251:1-2) on poimittu kahdesta noin 50 m etäisyydellä toisistaan olevasta koekuopasta. Kummassakin koekuopassa havaittiin myös likamaakerros. Asuinpaikkatasanteen pohjois- ja itäpuolella on kallioalue. Muinaisjäännösalueen länsiraja on epäselvä: asuinpaikka saattaa jatkua saaren länsirannalla pohjoiseen.

Kiviniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalon länsipuolella olevan Kiviniemen eteläisimmän niemennipukan länsirannalla olevassa hiekkaisessa lahdekkeessa, rantavedessä. Paikalla on muinaisen Suur-Saimaan transgression maksimia eli Vuoksen puhkeamista edeltävältä ajalta peräisin oleva asuinpaikka, joka nyt onrantaveden alla. Kvartsi-iskokset (KM 26252:1-2) on poimittu rantavedestä. Alue on samanlainen kuin Puumalan muut rantakvartsien löytöpaikat.

Vuoltee (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Puumalan ja Ristiinan rajalta sekä Vuolteen kanavasta 400 m länteen, pienen Kellarinselän koillisrannalla. Korkeiden kallioiden välissä on noin 200 m leveä ja 200 m pitkä alava hiekkainen kannas, jonka lounaiskolkassa on kivikautinen asuinpaikka. Kannaksen itälaidalla on ollut Vuolteen tilan pihapiiri (osa rakennuksista käytössä). Kannaksen lounaislaidalla maasto kohoaa loivasti kallion reunalle. Kvartsikaavin ja -iskokset (KM 27003:1-2) on poimittu metsäiseltä vyöhykkeeltä, entisen pellon ja kallioiden väliseltä alueen avoimista maastonkohdista; runsaimmin niitä löytyi saunarakennuksen ympäriltä. Sauna on rakennettu vanhalle rantatörmälle, jolloin osa törmästä ja asuinpaikasta on leikattu pois. Saunan molemmin puolin lienee asuinpaikkaa yhä jäljellä. Saunan pohjoispuolella maasto kohoaa, missä niinikään lienee asuinpaikkaa ehjänä jäljellä. Paikalla on kaksi eriaikaista kivikautista asuinpaikkaa eri korkeustasoilla, alimmat osat saattavat olla varhaismetallikautisia. Paikalla on myös komea asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpaloja (KM 28530) ja vahvaa likamaata.

Pataniemenkannas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luukkolansaaren eteläkärjessä Pataniemen tyvessä, Ruunalahden länsirannalla, Pataniemeen vievän tien molemmin puolin noin 100 m matkalla alkaen rinteen yläosasta noin 84 m korkeustasolta etelään noin 81 m korkeudelle, missä tie kaartaa loivasti itään. Asuinpaikan ydinosa on noin 82 m mpy ulottuen noin 40 m tien kummallekin puolelle. Saviastianpalat, palanut luu ja kvartsi-iskokset (KM 27004:1-6) ovat tien ojista ja muutamasta koekuopasta tien itäpuolelta. Pari kvartsi-iskosta (KM 27004:7) löytyi alemmalta tasolta, ydinosasta noin 100 m etelään, ja pari muuta ydinalueen yläpuolelta, korkeimman törmän päältä. Asuinpaikka lienee rajoittunut noin 100-150 m leveän muinaisen salmen pohjoisrannalla olevaan loivaan lahdekkeeseen. Tie on osin tuhonnut asuinpaikkaa, mutta suuria osia on vielä ehjänä jäljellä. Asuinpaikan alimmat osat saattavat olla myöhäiskivikautisia. Paikalla on lisäksi komea ja hyvin säilynyt asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta ja kvartsia sekä likamaata.

Savikonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Katosselän lounaisrannalla, Pyssyniemen eteläpuolella olevan pienen Savikonlahden pohjukassa, Mustalammien välisellä kapealla kannaksella, Kukonharjun maantieltä 800 m itään, metsätien länsipuolella, rinteen alaosassa. Paikka on pienen deltatasanteen eteläreunalla olevan lyhyen harjunpätkän päässä. Maalaji alueella on lajittunutta hiekkaa, paikoin karkeampaa ainesta. Kvartsi-iskokset (KM 27005) ovat löytyneet alhaisimmalta tasanteelta aivan muinaisen kapean uoman ääreltä, tien itäpuolella olevien suurten maakivien länsipuolelta, tieltä parikymmentä metriä länteen.

Karsikkolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luukkolansaaren eteläosassa, Puumalan ja Ruokalahden rajalta 1,5 km pohjoiseen, Karsikkoniemen luoteispuolella, Karsikkolahden pohjukasta 150 m länsiluoteeseen ja Karsikkolammesta 200 m itäkoilliseen, Karsikkoniemeen vievän tien alla ja sen molemmin puolin, heti tienristeyksestä alkaen 100 m itään. Asuinpaikka on laajahkolla tasanteella, jonka pohjoispuolella on korkeahko mäki. Asuinpaikka on osittain jäänyt kankaalle raivatun mökkitien alle. Tien eteläpuolella on asuinpaikkaa jäljellä 2-10 m leveällä alalla, muinaisen rantatörmän päällä sekä tien pohjoispuolella. Tien ojissa on runsaasti keramiikkaa näkyvillä noin 100 m matkalla. Löytöinä (KM 27006:1-13, KM 27561) paikalta on saviastianpaloja, pii-iskos, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Paikalla on tehty metsähakkuu.

Hätinvirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hätinvirran pohjoisrannalla, Niinisaaren lossilta 1,1 km luoteeseen, Hyvähtänsaaren itäpuolella, salmen itärannalla, hiekkaisen ja loivasti kaartuvan lahdekkeen luoteiskolkassa, kalliopaljastuman kupeessa. Paikalla on näkyvissä heikko rantamuodostuma muinaisessa laguunimaisessa lahdekkeessa, jonka länsikulmassa asuinpaikka on ollut. Paikan sijainti on tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Asuinpaikka vaikuttaa kuitenkin melko suppealta inventointihavaintojen perusteella. Löytöinä paikalta on kvartsi-iskoksia (KM 27007), jotka on poimittu niemen länsikärkeen menevän mökkitien pinnasta.

Martikkala 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalon länsiosassa, Lietveden itärannalla, Puumala-Mikkeli -tieltä noin 4,5 km etelään Kiviniementietä, Kiviniementien itäpuolella noin 120m, Martikkalan talosta noin 300 m länsiluoteeseen, Laajahiekanlahden rannasta noin 500 m itäkoilliseen. Paikka on muinaisen kapean lahden itärannalla. Lahti on ulottunut nykyisen Paikanlammen kohdalta ensin hieman itään ja sitten etelään Veitsijärveen ja edelleen Sorosuunlahteen kapeana vuonona. Muinaisen rantatörmän (nykyisen purouoman) äärellä on muutama asumuspainanne. Alue on vanhahkoa sekametsää ja varsin hyvin säilynyt. Löytöinä paikalta on poimittu kvartsiesineitä ja -iskoksia (KM 27008:1-3). Muinaisen lahden vastarannalla, alemmalla tasolla, on toinen asuinpaikka [77) Martikkala 2.

Martikkala 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Puumala-Mikkeli -tieltä noin 4,5 km Kiviniemeen päin, Rokansalon länsiosassa, Lietveden itärannalla, aivan maantien varressa, noin 30 m maantien itäpuolella, törmän alapuolella olevan mökin länsipuolella, Martikkalan talosta 400 m länteen, Laajahiekkaan vievien kahden mökkitien risteyksien välisellä alueella, mutta tien toisella puolen. Paikalla on kaksi asumuspainannetta. Asuinpaikka on ehjä ja hyvin säilynyt. Löytöinä (KM 27009:1-3) paikalta on saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia. Vieressä on toinen asuinpaikka [76] Martikkala 1.

Kangaslampi (623010078) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusalossa, Lintulahden pohjukan itärannalla, Kangaslammen luoteispuolisella kapealla kannaksella, Rapeikonvuoren eteläpuolella. Suojaisan paikan pohjois- ja itäpuolella on korkea kalliomäki ja eteläpuolella jyrkkärinteinen harju. Ranta nousee asuinpaikan kohdalla loivasti Saimaasta. Suppeahkolla asuinpaikalla on asumuspainanne. Vain yhdestä koekuopasta on löytöjä, keramiikan muru ja kvartsi-iskoksia (KM 27010:1-2) sekä likamaata. Lähellä on asuinpaikka [79] Lahdenluhta.
Asuinpaikalla myös tervahauta mökkitien eteläpuolella, tien ja rajapyykin no 57 välissä. Tervahaudan laskukuoppa on aivan mökkitien vieressä.

Lahdenluhta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusalossa, Lintulahden pohjukan itärannalla, Lahdenluhdansuon pohjoispuolella, Luhdanlammesta 200 m länteen ja Lintulahdesta 100 m itään olevan hiekkaisen harjunpään kärjessä, mökkitieltä 60 m etelään ja suolla olevasta ladosta 90-100 m länsiluoteeseen. Asuinpaikka-alue on täysin koskematonta mäntykangasta. Metsä on alueella hyvin hoidettua ja maasto erittäin siistiä ja komeaa. Maaperä on hiekkaa. Suppean asuinpaikan pohjoispuolella on harju tai deltamuodostuma, joka kohoaa kymmenisen metriä asuinpaikkatason yläpuolelle. Paikalla on muinoin ollut kapea niemi. Yhdestä alueelle tehdystä kokeuopasta on löytöinä (KM 27011:1-3) saviastianpaloja ja kvartsi-iskos. Lähellä on asuinpaikka [78] Kangaslampi.

Kuvanaluslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusalossa, Maunolanselän ja Lintulahden välisen kannaksen itärannalla, Maunolaan menevän maantien luoteispuolella, vanhasta koulusta 100 m pohjoisluoteeseen. Kuvanaluslahden länsipuolella Puumalasta tuleva maantie nousee jyrkästi harjun päälle. Tien luoteispuolella harjun kupeessa on pari eri korkeuksilla olevaa tasannetta. Löydöt (KM 27012:1-3), joihin kuuluu saviastianpala, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia, on poimittu maantien ojasta ja koekuopista. Lisäksi maantien luoteispuolelta on löytynyt kvartsikaavin (KM 28531). Osa asuinpaikasta on tuhoutunut tienteon yhteydessä, mutta suurin osa on koskematonta. Asuinpaikan alimmat osat ovat osiltaan myöhäiskivikautisia. Paikalla on pari komeaa asumuspainnetta.

Riutanniemi (623010081) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lietveden lounaispuolella, Jänisvirran länsipuolella olevan Riutanniemen etelärannalla, Vuorenvarjonniemen kärjestä 610 m koilliseen, Riutanniemen kaakkoiskärkeen vievän mökkitien päästä ja hiekkakuopasta 260 m länteen, kalliopaljastuman lounaispuolella, mökkitien alla ja eteläpuolella. Riutanniemen eteläranta on hiekkarantaa. Ranta kohoaa loivasti pohjoiseen. Loivalla rinteellä on havaittavissa pari matalaa ja epäselvää rantavallia. Kvartsi-iskokset (KM 27013:1) on poimittu suppealta alalta tien eteläpuolelta, missä on havaittu myös likamaata. Parin kymmenen metrin päässä olevan kalliopaljastuman jyrkässä seinämässä on kvartsijuonne (kvartsilouhos?), josta voi pienellä vaivalla naputella irti kvartsikimpaleita. Asuinpaikka saattaa jatkua alemmas etelään, jolloin kyseessä saattaisi olla varhaismetallikautinen asuin- tai leiripaikka. Kvartsi-iskosten löytöpaikasta noin 150 m länteen, mökkitien pohjoispuolisesta ojasta, on poimittu muutama kvartsi-iskos (KM 27013:2); kohta on edellistä löytöpaikkaa alemmalla tasolla. Alue on laaja ja vaikeaselkoinen.
Läheltä on kaksi muuta mahdollista asuinpaikkaa, Riutanniemi 2 ja Riutanniemi 3, joiden sijainnista ei ole tietoa. Kohteessa Riutanniemi 3 on asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta on löytynyt kampakeramiikkaa (KM 28538). Löytöjä ei ole linkitetty diaariin.

Rokansaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansaaren lounaiskärjen itäosassa, Pöllönluotoa vastapäätä olevassa niemessä, Suurenkivenniemestä 220 m koilliseen ja Taipaleenlahden-Suurijärven uomasta 180 m etelään, isosta maakivestä noin 20-30 m länteen. Muinaisen rantaterassin päältä avoimesta metsätraktorin urasta on poimittu muutamia epämääräisiä kvartsi-iskoksia (KM 27014). Paikka on kuitenkin topografialtaan mitä sopivin esihistorialliselle pyyntiasuinpaikalle. Alueella on useita muinaisia rantatörmiä ja valleja eri korkeustasoilla.

Kaskienniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusalon pohjoisosan itärannalla, Varisvirran länsirannalla, Soukanniemen lounaispuolella, Tiikinlammesta noin 100 m pohjoiseen ja Peltolan talosta noin 230 m itäkoilliseen. Kvartsikaavin ja -iskokset (KM 27015:1-2) on poimittu mökkiteiden pinnasta noin 150 x 100 m alueelta. Löytöalue on topografialtaan hyvin monipuolinen. Paikalla on eri kokoisia suppakuoppia, muinaisia lahdekkeita ja niemiä, terasseja ja törmiä. Maaperä on hiekkaa tai soraista hiekkaa. Asuinpaikka on epämääräinen, eikä sen ydinosaa ole pystytty paikantamaan. Alueen luoteispuolella, Mammosenlahden pohjukassa, on hieno hiekkaranta, jonka eteläpuolella on komea muinaisranta ja sen päällä suojaisa rantaterassi, jossa maaperä on tasaista hiekkaa. Täältä löytyi polun pinnasta pari pientä kristallista kvartsi-iskosta.

Pistohiekka C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka (v. 1994 inventoinnissa nimellä Pistohiekka 11) sijaitsee Pistohiekan huoltamosta 250 m pohjoiskoilliseen, metsätieltä 100 m itään. Kallioiden välissä on pari eri korkeustasolla olevaa muinaista rantatörmää. Rantatörmän päällä on komea asumuspainanne, joka on koverrettu puoliksi matalan ylemmän törmän läpi. Painanteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt luusekoitteista ja asbestisekoitteista keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia (KM 27563:1-3). Paikka on koskematon ja ehjä, mutta sen laajuus ei ole tiedossa. Vieressä on Pistohiekka B -niminen asuinpaikka.

Kotkatsaari 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotkatsaaren eteläosassa, saaren eteläkärjestä ja sillalta 960 m pohjoiseen, maantien itäpuolella, eteläisimmästä mökistä 80 m pohjoiskoilliseen. Paikka on tuhoutunut osittain tienteon yhteydessä, mutta paikalla on vielä kapea kaistale niemennokkaa ja sen päällä olevaa terassia. Kvartsilöydöt (KM 27564:1-2) on poimittu tieleikkauksesta. Tieleikkauksesta on löytynyt myös Pöljän keramiikan reunapala (KM 28532). Paikalla on havaittu myös likamaata. Paikka on soraista hiekkakangasta.

Völjärinsalmi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kaitajärven itärannalla pohjois-etelä -suuntaisessa kallioseinämässä, Völjärinsalmen eteläpuolella ja Kaijansalo-nimisen tilan asuinrakennuksesta noin 500 m lounaseen, rantametsikön kätkössä. Kalliossa on tunnistettavissa tuhoutuneesta maalauksesta kertovia jälkiä, ehkä hyvin tuhoutunut kämmenen jälki. Punaista väriä on noin 1,2 x 0,8 m:n suuruisella aluella. Maalauskohdan alareuna on 85,5 ja yläreuna 86,7 m:n korkeudella.
Vuoden 2015 inventoinnin yhteydessä todettiin, että kallion edessä olevalla tasanteella on kaivettu maata.

Vetotaipale (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Muikunselkään aukeavan Lieviskänlahti-nimisen vesistökapeikon pohjoisrannan Vetotaipaleenlahden kohdalla, etelään katsovan matalahkon kalliotörmän itäosassa. Maalausalueen pituus on 5,7 m ja korkeus 5,5 m. Maalauksesta on tunnistettavissa kaksi eläinkuviota ja venekuvio. Maalauksen korkeus on noin 79,6-83,5 m mpy.

Kärmelahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rokansalon eteläosassa, Kärmelahden pohjukassa olevan kesämökin edustalla hiekkarannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkarannan itäreunan rantavedestä saappaan kahluusyvyydeltä. Rokansalon alueelta on löydetty useita vastaavia Saimaan transgression alle jääneitä rantakvartsikohteita.

Umpilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Umpilammen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Puumalan kirkolta 9,5 km länsiluoteeseen, Pistohiekan laajasta asuinpaikka-alueesta (Pistohiekka A) noin 0,4 km itään ja Pistohiekan leirintäalueelta 0,4 km koilliseen. Pitkänomaisen ja kiemuraisen asuinpaikan eteläinen reuna ulottuu Puumala-Mikkeli -maantieltä n. 50 m pohjoiseen ja pohjoisreuna Umpilammen pohjoispuolelle. Lännessä asuinpaikka rajautuu osittain kallioon. Maasto on pääasiassa mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Asuinpaikalla on havaittu kolme maanpinnalle selvästi erottuvaa asumuspainannetta. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt tyypillistä ja myöhäistä kampakeramiikkaa olevia saviastianpaloja, palanutta luuta ja kvartsi-iskos sekä merkkejä paksuhkosta kulttuurimaakerroksesta. Löydöt: KM 28533, KM 28534, KM 28535 (saviastianpaloja, palanutta luuta, kvartsia).
Asuinpaikkaa rikkoo vanha hiekkakuoppa sekä osittain sen kanssa päällekkäinen sota-ajan kulttuuriperintökohde Umpilampi 2.

Suoranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasalmen asemalta noin 2,4 km kaakkoon, radasta noin 500 m lounaaseen ja Suorannan tilan asuinrakennuksesta noin 100 m koilliseen. Asuinpaikka-alue on loivasti pohjoiseen viettävällä kankaalla, jossa kasvaa mänty- ja kuusimetsää. Kohteessa on umpeenkasvanut pieni kotitarvehiekkakuoppa, jonka kohdalta löydöt ovat tulleet esille. Inventointiaikaan hiekkakuopan kohdalla kasvoi tiheää nuorta kuusikkoa. Asuinpaikalta on varhaista asbestikeramiikkaa, tyypillistä kampakeramiikkaa sekä myöhäistä rengasleimakoristeista kampakeramiikkaa.

Ketveleenlahti (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot (2 kpl) sijaitsevat Haukiveden Hiekonselän Ketveleenlahden pohjoisrannalla, pienellä kallionyppylällä. Rauniot ovat noin 25 m päässä Ketveleenlahden rannasta. Lapinrauniot on rakennettu kalliopohjalle ja ne ovat osaksi kiinni toisissaan. Rauniot ovat sammaloituneita. Alue on pääasiassa mäntymetsää, rantavyöhykkeellä on seka- ja nuorta mäntymetsää.
Raunio 1: Lapinraunio on soikea, pitkä sivu rannan suuntaisesti. Sen koko on 4,5 m (pohjoinen-etelä -suunnassa) x 8,4 m (itä-länsi -suunnassa). Sen korkeus on noin 50 cm. Raunion keskellä on kaksi pyöreähköä, melko suorareunaista, lähes kalliopohjalle ulottuvaa kuoppaa.
Raunio 2: Lapinraunion koko on 10 m (lounainen-koillinen -suunnassa) x 6 m (luode-kaakko -suunnassa) ja korkeus noin 50 cm. Raunion luoteisosassa on keskelle ulottuva noin metrin levyinen kalliopohjaa myöten pengottu kohta.
Lapinraunioista noin 20 m itään on rinteessä epämääräistä kivikkoa, jonka luonteen selvittäminen edellyttäisi lisätutkimuksia. Kivikko saattaa liittyä lapinraunioihin.
Ketveleenlahti kuuluu "Muinaisen ihmisen jäljillä" -projektin vuonna 1996 merkitsemiin kohteisiin. Paikalle on pystytetty opastaulu ja sinne on ajo-opasteet.

Linnansaari (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton; Mahdollinen linnavuori sijaitsee Haukivedellä, Linnansaaren luoteisosassa, kansallispuiston alueella. Se on noin 30 m Haukiveden yläpuolelle kohoava kalliomäki, jolta on hyvät näkymät ympäröiville vesialueille. Kohde on topografiansa ja paikannimen perusteella mahdollinen muinaislinna. Merkkejä vallituksista tms. ei ole havaittavissa.

Rantala (681010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Voinsalmen koulusta noin 200 m koilliseen, Voinsalmen rannasta noin 100 m. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia) ovat tulleet esille viljelyspellolta, Ristolan ja Rantalan tilojen välistä, Rantalan tilan luoteisrajalla olevan ladon koillispuolella olevalta pellolta.

Onnela b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee hakkuualueella, taimikon keskellä. Metsänuudistuksen ja tiheän kasvuston vuoksi paikasta on vaikea saada selkeää kokonaiskuvaa. Kuonakasa sijaitsee metsäautotiestä noin 25 lounaaseen. Kasan halkaisija on 7-9 m ja korkeus noin 2 m. Kuonakasasta noin 10 m itään on iso kuoppa, jossa on turpeen alla runsaasti hiiltä. Kuopan halkaisija on 4-5 m. Kuopan itäsivulla on kivikasa (mahdollinen hytinpohja?). Kuonakasan ja hiilimiilun välissä on pieni kuoppa, josta on myös tullut esille vähän hiiltä.

Tallikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tallikankaalle johtavan polun länsipuolella. Kuonakasan kohdalla, polun toisella puolella on maamerkkinä kaksi suurta siirtolohkaretta. Kuonakasan etäisyys polusta on alle 10 m. Paikalla on kuonakasa ja kaksi matalaa kuopannetta. Äärimmäisenä pohjoispuolella on vielä laaja hiilimiilun paikka, joka on halkaisijaltaan noin 8 m. Kahden pienimmän kuopan seinämissä on myös kuonaa (hytinpohja?). Kuona on tyypiltään raskasta, laavamaista ja hyvin metallipitoista.
Raudanvalmistupaikka on hyvin säilynyt ja koskematon. Päällä on vahva sammalkerros. Paikalla kasvaa nuorta puustoa.

Remesaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Rautakuonakasa sijaitsee noin 15 m päässä pellon reunasta. Kumpare näkyy pellolta. Kohde sijaitsee noin 200 m päässä suosta. Kuonakumpareen halkaisija on 6-7 m, korkeus noin 1,5 m. Sen harjalla on noin 2 m halkaisijaltaan oleva kuoppa (syvyys alle metri). Kumpareen päällä kasvaa isoja kuusia. Kumpareesta noin 5 m päässä on laaja, matala painanne, jossa on mustaa hiilipitoista maata. Tämä kuopanne on todennäköisesti hiilimiilun paikka.
Kolmen metrin päässä kuonakumpareesta on epäsäännöllisen muotoinen kivillä vuorattu kuoppa, jonka halkaisija on 2,5-3,0 m ja syvyys noin 1,5 m. Tämä kuopa on mahdollisesti varsinainen hytinpohja. Osa kivistä on heitelty kuopan viereen.
Raudanvalmistuspaikan länsipuolella noin 200 m:n päässä on suo, josta malmi on todennäköisesti nostettu. Suon reunan ja valmistupaikan välisessä maastossa on yksi matala painauma (halkaisija noin 1,5 m), joka on mahdollinen pieni hiilimiilun paikka.
Raudanvalmistuspaikka on hyvin säilynyt ja koskematon.

Onnela a (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tuusjärvestä noin 900 m itään, Tuusmäen maantiestä noin 150 m lounaaseen ja Onnelan talosta noin 300 m itään. Rautakuonakasoja on kaksi ja ne ovat pellon reunasta noin 15 olevalla kumpareella. Suurempi (luoteisempi) kumpare on kooltaan noin 6,4 x 4,5 m ja sen päällä on vahva turvekerros. Turvetta poistettaessa kumpareen koillisreunasta paljastui runsaasti rautakuonaa. Pienempi kumpare on halkaisijailtaan 5-6 m. Turpeen seassa on isoja kiviä (hajonnut hytinpohja?). Ympärillä on puolukka-mustikkatyypin metsää. Lähellä on suomaastoa. Todennäköisesti rautamalmi on nostettu läheisestä suosta (Tuusjärven rantaan on matkaa yli 500 m).

Suopelto (681010016) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee noin 200 m Kaatralammesta pohjoiseen. Läheiselle Erolan tilalle johtavalle tielle (luoteeseen) on etäisyys noin 400 m. Kuonakasan korkeus on 1,5-2,0 m ja halkaisija noin 6 m. Hytin paikka on selvästi havaittavissa, osa hytinpohjan kivistä on kuopan vierellä kasana. Kuonakasan ja hytin päällä on ohut sammalkerros ja pientä taimikkoa. Näiden pohjoispuolella on hiilimiilun paikka. Kuopan halkaisija on noin 4 m ja syvyys alle 1 m. Tarvittu malmi on todennäköisesti nostettu kohteen pohjois- tai eteläpuolella olevista pienistä soista (nykyisin peltona).

Kuvaksenjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Kuvaksenjoen ja Haisevanjoen yhtymäkohdassa, paikassa, jossa joki tekee lähes suorakulmaisen mutkan peruskartalla. Kohde on joen länsirannalla korkealla töyräällä noin 15 m joen uomasta. Joki kiertää niemekkeen pohjois- ja itäpuolelta. Joki levenee juuri valmistuspaikan kohdalla. Runsaan veden aikana paikka on hyvin lähellä jokea. Noin 50 vuotta sitten joessa on paikkakuntalaisten muistin mukaan ollut niin paljon vettä, että tukinuitto keväisin on ollut mahdollista. Rautakuonakumpare on hyvin suuri, halkaisijaltaan 10-12 m ja korkeudeltaan kumpareen itäosassa yli 2 m. Keskellä kumparetta on kivillä vuorattu kuoppa (hytin pohja?). Rautakuonakumpareen vieressä on 7 m halkaisijaltaan oleva hiilimiilun paikka. Sen syvyys on 2 m. Kohteen ympärillä on ojitettua, joskus peltona ollutta suota, josta tarvittu rautamalmi on ehkä voitu nostaa.
Raudanvalmistuspaikka oli suuri ja erittäin hyvin säilynyt vielä vuonna 1989, mutta vuonna 1991 kohde oli metsänuudistuksessa tuhoutunut. Rautakuonakumpareen päältä oli mm. äestetty /aurattu.

Kiviniemi (681010018) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tuusjärven rantaan ja läheiselle Kiviniemen tilalle vievän metsätien varrella. Etäisyys Tuusjärveen on noin 200 m. Lähempänä tietä on selvästi havaittavissa kuonakasa. Rautakuonakasa on kooltaan 5 x 6 m, korkeus vaihtelee (ei selvää muotoa). Kuonakasan eteläpuolella on hiilimiilu, jonka halkaisija on 4-5 m ja syvyys alle 1 m. Hiilimiilun etäisyys tiestä on 3 m. Kuonakasan ja hiilimiilun väliin jäävällä osalla on kiviröykkiö, joka todennäköisesti on hytinpohjan paikka. Alueen koko halkaisija on noin 15 m. Alueella kasvaa nuorta koivikkoa, tien toisella puolella aina Tuusjärveen saakka on peltoa. Käytetty malmi on nostettu Tuusjärvestä.

Pirttiselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Pirttiselässä, Sarahuuhi-nimisen tilan maalla. Etäisyys Kolkonjoki-Pirttiselkä -maantieltä on noin 150 m. Kuonakasa on heinittyneen pellon koillislaidalla kallion päällä.
Kallion koko on noin 10 x 15 m ja korkeus 2-3 m. Pellon puoleinen lounaisrinne on kokonaan kuonan peittämä. Kuona on raskasta, metallimaista ja joukossa on myös hyvin isoja paloja. Kallion keskellä on säännöllisen kokoisista kivistä ladottu sylinterinmuotoinen rakennelma, joka ei ilmeisesti liity raudan valmistukseen, vaan on myöhemmin tehty (kivet eivät ole palaneet, eikä niissä ole savea). Kooltaan kivet ovat kuitenkin samankokoisia kuin hytinpohjissa käytetyt eli halkaisijaltaan 30-40 cm.

Karjasilta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Haapalahden rannasta noin 200 m, Karjasillan kohdalla noin 50 m päässä Karjasillanjoesta. Kohde on pelloksi raivatun suoalueen ja metsän rajamailla.
Paikalla on kolme kuonakasaa, joista suurimman koko on 10 x 3,5 m ja korkeus yli 2 m. Kaksi muuta kumparetta on pienempiä. Lähellä on myös kuoppa, joka saattaisi olla hiilikuoppa, joskaan sen kohdalle kaivetusta koekuopasta ei löytynyt hiilipitoista multaa. Alueella on myös selvästi havaittavissa kahden (kolmen?) hytinpohjan paikka. Kivilatomukset sijoittuvat kuonakumpareiden väliin. Alueen puusto on vanhaa männikköä ja kuusikkoa. Sammalkerros on paksu. Maanomistajan kertoman mukaan Haapalahden ranta on ollut aikaisemmin lähempänä valmistuspaikkaa. Alueen koko on 20 x 15 m ja rautaa on todennäköisesti valmistettu samalla paikalla pitemmän aikaa.

Räkkineniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Raudanveden etelärannalla olevan Kantosaaren (nykyisin niemi) eteläosassa Räkkineniemen tyvellä, sen itäpuolella. Asuinpaikka-alue on laaja ja se on todennäköisesti ollut kauan käytössä. Sitä rajoittaa koko sen pituudelta etelässä (länsisosissa kaakossa) törmä. Törmä on korkeimmillaan alueen keskiosassa, Räkkineniemen tyvellä, ja törmän yläpuolisen hiekkakankaan korkeus siellä on 87-88 m mpy. Lännessä, lähellä Räkkineniemen kärkeä ja kaakossa Kantosaareen tulevan tien tienoilla törmä on matalampi ja sen yläpuolinen terassi on noin 83 m mpy tasolla.
Suurin osa löydöistä on tullut esille alueen keskiosasta, Räkkineniemessä olevan hiekkakuopan reunalta ja siitä itään olevalta itä-länsi -suunnassa noin 50 m levyiseltä kuoritulta alueelta, jolla nyt kasvaa männyn taimia. Tämän alueen löydöt ovat tyypillistä kampakeramiikkaa sekä karkeasekoitteista asbestikeramiikkaa. Hiekkakuoppa on tuhonnut alueen länsiosan ja maanpinnan kuoriminen osittain itäosan. Kuoritun alueen ja törmän reunan välissä on ehjää aluetta noin 25 m leveydeltä. Aivan kuoritun alueen kaakkoiskulman ulkopuolella on myös ilmeinen asumuspainanne.
Asuinpaikka-alueen länsiosasta, hiekkakuopan kaakkoisreunalta, muutamia kymmeniä metrejä kuoritun alueen länsikulmasta lounaaseen, on tullut esille hienojakoista asbestisekoitteista keramiikkaa. Löytöpaikan korkeus on noin 83-84 m mpy. Hiekkakuoppa lienee tällä alueella tuhonnut koko asuinpaikan, sillä se ulottuu aivan rantatörmään asti.
Asuinpaikka-alue ulottuu idässä ainakin Kantosaareen tulevan tien tienoille asti. Törmän reunalla on tien länsipuolella muutamia mahdollisia asumuspainanteita. Tämä alue on tietä lukuun ottamatta ehjä.

Ritokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja asuinpaikka-alue sijaitsee Haapaselkään pistävälla Ritokankaalla. Alueella on hyvin näkyvissä terasseja, mm. 88 ja 83 m:n korkeudella. Ritokankaan alue on tasaista hiekkakangasta, jolla kasvaa mäntymetsää. Maaperä alueella on karkeaa soraa. Asuinpaikka-aluetta on todettu neljässä eri kohtaa kankaalla ja sieltä on havaittu useita soikeita, halkaisijaltaan 5-11 m olevia asumuspainanteita. Asuinpaikka-alue on kaakkoisosassa olevasta hiekkakuopasta huolimatta maisemaltaan edustava ja ehjä kokonaisuus.
Ritokankaan asuinpaikka-alue kuuluu "Muinaisen ihmisen jäljillä" -projektin vuonna 1996 merkitsemiin kohteisiin. Alueelle on pystytetty kolme opastaulua ja sinne on ajo-opasteet.

Sääksensivu a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sääksjärven pohjoispäässä, Koppeloniemen itäpuolisen lahden pohjukassa. Kohde on matalalla soraharjanteella, joka erottuu kuivempana alueena ympäröivästä soistuneesta metsämaasta. Etelässä se rajoittuu vanhaan, noin 1 m korkuiseen rantatörmään, joka on epäselvä harjanteen pään länsi- ja luoteispuolella.
Löydöt ovat tulleet esille kohteessa olevan kesämökin pihamaalta. Asuinpaikka ei oletettavasti ole ollut kovin laaja. Ehjää aluetta saattaa enemmän olla jäljellä harjanteen itäosassa.

Lautakangas (681010026) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tervajoelta Sydänmaahan kulkevan tien itäpuolella, mainittujen teiden risteyksestä noin 250 m säteellä etelään ja kaakkoon, entisen Lautakankaan seisakkeen itäpuolella, rautatien molemmin puolin. Asuinpaikka-alue on laaja, löytöjä on eri puolilta Lautakangasta. Alueella on suuri hiekkakuoppa sekä molemmin puolin rataa myös laajat, nyt jo metsittyneet hiekkakuoppa-alueet. Lisäksi suurelta osalta aluetta on pintamaa kuorittu pois. Suuren hiekkakuopan itäpuolinen alue on tilanrajan itäpuolella koskematonta asuinpaikka-aluetta. Tällä alueella on myös yksi mahdollinen hiilimiilunpaikka. Lisäksi maantien itäpuolella on yksi tervahauta ja 3 siihen liittyvää kuoppaa.

Rantakartano (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantakartanon päärakennuksesta noin 250 m länsiluoteeseen kirkonkylän suunnasta tulevan tien ja siitä pohjoiseen olevan hiekkakuopan välissä.
Asuinpaikka-alue on tasaista hiekkakangasta, jonka kaakkoiskulmalla on matala, noin 1 m:n korkuinen rantatörmä. Törmän päällä kulkee Rantakartanoon menevä tie. Tästä törmästä noin 50 m päässä on pyöreä, halkaisijaltaan noin 8 m ja syvyydeltään noin 30 cm oleva asumuspainanne. Painanteen poikki kulkee itä-länsi -suunnassa kärrypolku, ja varsinkin sen itäpuolella erottuu painanteen reunalla matala, mutta selvä kehävalli. Painanteen lounaisreunalla on ulkoneva, noin 2 x 2 m kooltaan oleva suorakaiteen muotoinen lisäke. Lisäksi painanteen lähiympäristössä on ainakin kolme pientä, pyöreää ja matalaa kuoppaa. Löydöt ovat tulleet esille kuopanteen kohdalle tehdyistä koekuopista.
Asuinpaikka-alue on pohjoispuolella olevaa hiekkakuoppaa lukuun ottamatta ehjä.

Peltuenlahti a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putkisalonsaaressa, Peltuenlahden itäpuolella, Putkisalon kartanosta Paloniemeen vievän tien varrella, tiestä noin 70 m itään ja Paloniemessä olevan hiekkakuopan eteläreunasta 50 m etelään. Asuinpaikka sijaitsee hiekkakankaalla, entisellä luoteeseen pistävällä niemellä, jota lännessä rajoittaa matala, mutta selvä törmä ja koillisesta tasaisemmin suppanotkoon laskeva rinne. Nykyisin länsipuolinen rinne laskee suoraan Peltuenlahteen, koillispuolinen lahti on kuivunut, ja siinä on hiekkakuoppa.
Asuinpaikka-alueella, törmän päällä, on kaksiosainen asumuspainanne. Lähinnä törmää on suorakulmainen painanne, jonka koko on noin 3 x 7 m. Tämän painanteen itäpuolella, ikäänkuin sen jatkona, on pyöreä, noin 6 m halkaisijaltaan oleva painanne. Painanteet ovat melko syviä ja selvästi havaittavissa olevia.
Asuinpaikka on täysin ehjä, sillä lännessä oleva tie ja pohjoisessa oleva hiekkakuoppa ovat selvästi asumuspainanteen sijaintia alempana. Itäpuolella noin 15 m päässä asumuspainanteesta on korkean törmän juuri, johon asuinpaikka rajautunee.

Kupiala a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kupialan talon päärakennuksesta noin 350 m itäkaakkoon pellon koillislaidalla. Löydöt on poimittu osittain pellolta, osittain pellon laitaa kulkevalta tieltä loivasti kaakoon laskevan rinteen ylöosasta. Maaperä alueella on vähäkivistä hiekkaa. Löytökohdasta koilliseen, tien takana on mäntytaimikkoalue, jonka kohdalla on ilmeisesti ehjempänä säilynyt alue.

Käsiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Putkisalonsaaren lounaisosassa, Karsikkosalmen koillispuolella. Se on loivasti lounaaseen viettävällä moreenirinteellä, mäntymetsässä. Pyyntikuoppa on muodoltaan pyöreä ja suppilomainen, pohjalla on noin 2,5 m läpimitaltaan oleva tasainen alue. Kuopan sisäläpimitta on noin 7 m ja ulkoläpimitta noin 10 m. Kuoppaa ympäröi valli. Kuopan syvyys on noin 2,5 m. Pohjalle tehtiin koekuoppa, jossa huomattiin pohjalla olevan noin nyrkinkokoisia kiviä. Kivien lomassa oli selviä koloja ilman maatäytettä. Käsiniemessä on myös muita kaivantoja ja mahd. pyyntikuoppia, joita ei tarkemmin dokumentoitu.
Lidar 5p -korkeusmallissa erottuu ainakin kahdeksan mahdollista pyyntikuoppaa 100 m säteellä kohteelle annetusta muinaisjäännöspisteestä.

Ankapura (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alasen itärannalla luonnonsuojelualueella ja luonnonsuojelualueen kaakkoispuolella olevalla yleisellä uimarannalla ja sen parkkipaikka-alueella. Alue on kangasmetsää. Asuinpaikka-aluetta on 100 m:n korkeuskäyrän yläpuolisilla alueilla, mutta kvartsi-iskoksia on löytynyt myös rantavedestaä. Hiekkatien ja luonnonsuojelualueen välissä on noin 20 m:n levyinen kangasmetsäkaistale, joka ei kuulu varsinaiseen luonnonsuojelualueeseen. Tällä alueella on tien vieressä suorakaiteen muotoinen, noin 6 x 8 m kooltaan oleva matala painanne, johon tehdystä koekuopasta on tullut esille palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja pieni saviastianpala. Luonnonsuojelualueella on erotettavissa selvä rantaterassi ja sieltä on tullut esille asbestikeramiikkaa ja palanutta luuta

Hiekkaniemi (681010033) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alasen koillisrannalla rantahuvilan ja kesämökin pihamaalla ja niiden ympärillä. Löydöt ovat tulleet näiden kahden kesäasunnon pihapiiristä maanpinnalta sekä alueelle tehdyistä koekuopista.

Hyvölä (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Kolkonjärven rannasta noin 0,5 km koilliseen, Hyvölän talon pihapiirin luoteislaidalla, noin 30 m päärakennuksesta luoteeseen, ulkorakennuksen kaakkoisseinustalla. Kuppikivi on lounaaseen laskevan peltorinteen yläosassa kahden mäenkumpareen välisessä notkossa. Kiven luoteispuolella olevan kumpareen itäosa on peltona, kaakon puoleisella kumpareella on Hyvölän talo.
Kivi on karkearakenteista kivilajia, ja sen pinta on karhea, mutta siinä ei ole kuppia muistuttavia rapautumia. Kiven koko on noin 2 x 3 m ja korkeus alarinteen puolelta noin 1,5 m. Kiven lounais- ja kaakkoiskylki ovat korkeat ja pystysuorat. Kivessä on kaksi pyöreää, syvää ja jyrkkäreunaista kuppia kiven yläpinnan reunalla, toinen lounais- ja toinen eteläreunalla. Pohjoisreunalla, lähes maanrajassa on lisäksi soikea, pisaranmuotoinen, syvä, jyrkkäreunainen ja säännöllisenmuotoinen kuoppa.

Kupiala b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 200 m Kupialansalmen rannasta koilliseen ja 250 m Kupialan talon päärakennuksesta itäkaakkoon olevan pellon kallioisen mäen itäpäässä. Löytöpaikka on itä-länsi -suuntaisen harjanteen laen eteläreunalla. Maaperä on hiekkaista, mutta siinä on myös melko paljon pienehköjä kiviä. Ilmeisesti maaperä muuttuu idässä, pellolla hiekkaisemmaksi. Pellon reunassa pohjamoreeni nousee pintaan ja lännempänä maa on kivistä. Pellon reunasta, tasanteelta, jyrkän rinteen reunan yläpuolelta on löydetty kvartsi-iskoksia noin 15 m:n matkalta. Tästä noin 10-15 m:n päähän metsään tehdyistä kahdesta koekuopasta tuli esille myös kvartsi-iskoksia. Viljelyspellon alueelta on löydetty rautakuonaa.

Peltuenlahti b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putkisalonsaaressa, Peltuenlahden itärannalla olevista kahdesta peltolohkosta itäisimmän pohjoiskulmasta noin 70 m pohjoisluoteeseen. Asuinpaikka-alue on hiekkakankaan etelälaidalla, korkean törmän päällä olevalla terassilla (sen korkeus 87-88 m mpy). Törmän alla on notko (noin 80 m mpy), jossa on viljelyspelto. Törmä kaartaa asuinpaikan itä- ja länsipuolella etelään, joten notko on muodostanut lahden, jonka pohjukassa asuinpaikka on sijainnut. Pohjoisessa asuinpaikkaa rajoittaa noin 25 m päässä korkea törmä, joka kohoaa yli 90 m mpy.
Asuinpaikalla on suorakulmainen asumuspainanne, joka on kooltaan noin 5 x 6 m . Asumuspainanteen lyhyempi sivu on törmän suuntainen ja noin 1 m:n päässä törmän yläpuolella olevasta loivemmin laskevan rinteen reunasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille asumuspainanteen kohdalle kaivetusta koekuopasta.

Lakeanrahka (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Lakeanrahka-nimisen suon länsiosassa, ojitettujen suoaluiden välisellä mätästetyllä alueella. Alueella on nähtävissä noin 2 m halkaisijaltaan oleva pyöreä kuoppa ja suurehkoja kuonakappaleita.

Pikonniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pienen Tiemasjärven kaakkoispäässä. Se on loivasti luoteeseen, järveä kohti viettävällä pienellä kalliopaljastumalla. Paikalta olisi ilman rannempana olevia puita hyvä näkymä järvelle. Lapinraunio on halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan noin 40 cm. Kivet ovat läpimitaltaan lähinnä alle 40 cm ja särmikkäitä. Lapinraunion keskellä on painauma ja se on hieman maansekainen. Sen kohdalla kasvaa sammalta ja varpuja, jonka vuoksi se on vaikeasti erotettavissa. Rannassa oleville kesämökeille johtava polku kulkee aivan raunion laidasta.

Huuhtniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Tiemassaaren kylän Pohjoiskylällä olevalla Huuhtniemen kankaalla, toisen maailmansodan ilmataistelussa surmansa saaneiden venäläisten muistomerkin länsipuolella.
Muistomerkin länsipuolella haarautuu tie kohti Huuhtniemen luoteisosassa olevia kesämökkejä. Tie kulkee pientä luoteis-kaakko -suuntaista harjannetta pitkin. Pian risteyksestä alkaen noin 100 m:n matkalla tien kaakkoispuolella on 13 pyöreää, halkaisijaltaan noin 2 metristä ja syvyydeltään noin 50 cm olevaa kuoppaa, joissa on selvät valllit ympärillä. Kuopat ovat noin 10 m leveällä vyöhykkeellä. Näiden selvien pyyntikuoppien lisäksi alueella on joitakin epämääräisiä kaivantoja, joista ainakin osa liittynee tien tekoon.
Noin 100 m risteyksestä luoteeseen on tien lounaispuolella yksi suuri, halkaisijaltaan noin 6 m ja syvyydeltään noin 2 m oleva kuoppa. Muita kuoppia ei ole havaittu tällä puolella tietä. Muistomerkin etelä- ja kaakkoispuolella on vielä muutama epämääräinen kuopanne, jotka saattavat olla täyttyneitä pyyntikuoppia.
Huuhtniemen pyyntikuoppa-alue kuuluu "Muinaisen ihmisen jäljillä" - projektin vuonna 1996 merkitsemiin kohteisiin. Paikalle on pystytetty opastaulu.

Märänne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putkisalon kylän Suokylällä, Märänteen talosta noin 100 m länteen. Kohde on itäkaakko-länsiluode -suuntaisen moreeni- ja soramuodostuman (Märänteenmäen) etelään viettävällä rinteellä. Alueella kasvaa mäntymetsää.
Paikalla on noin 83 m:n korkeudella oleva pieni terassi, jonka juuri on noin 80-81 m:n korkeudella. Paikalla pintaturve on erittäin sitkeää (luultavasti kysessä on metsittynyt laidunalue) ja turpeen alla on tiivis sorakerros. Alueelle tehdystä koekuopasta on tullut palanutta luuta.

Erolankangas a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Parkulammen ja Konnunsuon välisen Erolankankaan eteläosassa. Alue on hiekkakangasta, jolla on paikoin suuria siirtolohkareita. Tien varressa olevaa pientä hiekkakuoppaa vastapäätä haarautuu kohti Konnunsuota johtava polku, josta taasen haarautuu lounaaseen suuntautuva, metsäkonetta varten raivattu kulkuväylä.
Noin 90 m:n korkeudella olevan tasanteen lounaistörmällä, metsäkoneen raapimasta hiekasta on tullut esille muutama asbestikeramiikan pala parin kämmenen kokoiselta alueelta. Hiekkaa on ollut paljastuneena useiden neliömetrien alalta, mutta muita löytöjä ei tältä kohdin ole tullut esille. Törmän päälle tehdyistä koekuopista yhdestä (noin 50 m itään keramiikan löytöpaikasta) on tullut esille yksi kvartsi-iskos. Asuinpaikka vaikuttaa varsin vähälöytöiseltä.

Erolankangas b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Parkulammen ja Konnunsuon välisellä Erolankankaan hiekkakankaalla, tien varressa olevan pienen hiekkakuopan eteläpuolella.
Pyyntikuoppa-alue on melko tasaista hiekkakangasta, jossa on joitakin suuria siirtolohkareita. Noin 90 m:n korkeudella laskee jyrkkä törmä useita metrejä. Törmän päällä on 5 pyyntikuoppaa noin 50 x 100 m olevalla alueella. Suurin pyyntikuoppa on halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään runsaan metrin. Lisäksi on neljä noin 1,5 m halkaisijaltaan olevaa matalaa kuoppaa.
Tarkastus 2012: alueella havaittiin seitsemän kuoppaa, joista suurin saattaa olla terva- tai hiilihauta. Muut olivat pienempiä, halkaisijaltaan 1,5-3 m ja syvyydeltään 0,2-0,5 m.
Lidar 5p -korkeusmallin perusteella kohteessa näyttäisi olevan enemmänkin pyyntikuoppia kuin mitä tähänastisten maastokäyntien aikana on havaittu.

Putkisalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Putkisalonsaarella, Putkisalon kartanosta noin 750 m koilliseen, loivasti etelään viettävällä hiekkakankaalla. Pyyntikuoppia on todettu alueella kymmenkunta. Pyyntikuopat ovat halkaisijaltaan 1,5-2,0 m ja niissä on ympärillä kehävallit.

Pienisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alasenjärvessä olevan Pienisaaren kaakkoispäässä. Asuinpaikka-alue on kivikkoista, mutta maaperä kivien välissä on hiekkaa. Se rajoittuu saaren kaakkoispäähän.
Löydöt (kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta) ovat tulleet esille paikalle kaivetuista koekuopista.

Räisälänsaari a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen, pienialainen asuinpaikka sijaitsee Alasenjärven koillisosassa olevan Räisälänsaaren pohjoispäässä. Maaperä alueella on hiekkaista moreenia ja puusto sekametsää. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia) ovat tulleet esille alueelle kaivetuista koekuopista.

Räisälänsaari b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Alasenjärven koillisosassa olevan Räisälänsaaren kaakkoisosassa. Maaperä alueella on hiekkaista moreenia. Maasto viettää loivasti lounaaseen. Löydöt (kvartsi-iskoksia) on poimittu noin 100 x 30 m kooltaan olevan hakkuuaukean äestysvaoista. Selviä löytökeskittymiä tältä alueelta ei ole osoitettavissa, vaan kvartsi-iskokset ovat tulleet esille sieltä täältä hakkuualueelta.

Myyrmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putkijärven luoteispään koillisrannalla, Myyrmäki-nimisen mäen lounaiskupeella, loivasti lounaaseen viettävällä 10-20 m leveällä rantavyöhykkeellä. Maaperä on hiekkaista moreenia. Puusto on pääasiassa kuusta ja mäntyä. Paikalle on rakennettu uusi rantasauna, jonka pihamaalta on tullut esille runsaasti kvartsi-iskoksia. Rantasaunan pihamaalta noin 5 luoteeseen (rannasta noin 10 m koilliseen) tehdystä koekuopasta on tullut esille pieni asbestisekoitteisen saviastian siru, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Tästä noin 20 m päästä koekuopasta tuli esille kvartsi-iskoksia. Rantavyöhyke jatkuu samanlaisena useita satoja metrejä molempiin suuntiin.

Pirskanlahti a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapaveden Pirskanlahden itäpuolella, alueella olevan olevan hiekkakuopan luoteispuolella. Asuinpaikka-alue on lounaaseen viettävää hiekkaharjua. Kohteen länsipuolella olevalle niemelle johtavan tien eteläpuolella, tiestä noin 10 m päässä, on muodoltaan soikea asumuspainanne. Se on kooltaan noin 9 x 5 m. Asumuspainanne on noin 87 m:n korkeudella törmän päällä (törmän juuri on noin 85 m:n korkeudella). Löydöt ovat tulleet esille asumuspainanteen kohdalle kaivetuista koekuopista.

Pirskanlahti b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tornioniemessä, Pirskanlahden itäpuolella olevan hiekkakuopan kaakkoispuolella. Asuinpaikka-alue on voimakkaasti lounaaseen viettävää hiekkaharjua, jonka puolessa välissä sijaitsevalla muinaisella rantaterassilla asuinpaikka sijaitsee. Luoteessa asuinpaikka rajautuu sorakuopan reunaan. Koillisessa ja lounaassa asuinpaikka rajautuu luonnollisesti jyrkkään rinteeseen. Kaakossa asuinpaikan laajuus on rajaamatta.
Hiekkakuopan kaakkoispuolitse kulkevasta tiestä noin 10 m kaakkoon on noin 15 x 6 m kooltaan oleva suorakaiteen muotoinen asumuspainanne (tutkittu vuosien 1998-99 kaivauksissa, talon koko oli noin 10 x 4,5 m). Se on noin 87 m:n tasolla olevan törmän päällä (törmän juuri on noin 85 m:n korkeudella). Asuinpaikka-aluetta on tutkittu yhteensä 148 m².

Kokkomäki a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuusjärven länsirannalla, loivasti koilliseen viettävällä hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kohteen eteläpuolella olevalle hiekkakuopalle johtavan hiekkatien pinnalta sekä tiestä pari metriä länteen kaivetusta koekuopasta. Koekuopassa oli havaittavissa vahvaa likamaata ja siitä tuli esille runsaasti palanutta luuta.

Kokkomäki b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuusjärven länsirannalla, koilliseen viettävän harjun reunalla, noin 90 m:n korkeudella olevalla ja noin 5 m leveällä terassilla. Kohteessa on kaksi soikeaa, reunavallillista, noin 5 x 3 m kooltaan olevaa asumuspainannetta peräkkäin. Terassia pitkin kulkee traktoriura, joka on hieman pyöristänyt painanteiden eteläisiä ja pohjoisia laitoja. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille painanteiden reunoille tehdyistä kahdesta koekuopasta.

Nuotniemi b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Nuotniemen koillisosassa, alueen koillisrannalla oleville kesämökeille johtavan mökkitien itäpuolella. Pyyntikuoppia on 5 kpl. Ne ovat pyöreitä, kehävallillisia ja halkaisijaltaan noin 1,5 m.

Rantasalmi-Center (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee terveyskylpylä Rantasalmi-Centerin viereisen pellon keskivaiheilla, noin 85 m:n korkeuskäyrän yläpuolella. Asuinpaikkalöydöt (pii- ja kvartsi-iskoksia) on poimittu kynnöspellolta.

Kolkonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kolkonjärven pohjoisosassa olevassa Kolkonniemessä. Kolkonjärveen terävästi pistävä ja kaakkon suuntautuva niemi on hiekkapohjaista peltoa. Niemenkärkeen menevän tien eteläpuolelta, noin 102,5 m korkeudelta on löydetty kvartsi-iskoksia sekä tien pohjoispuolelta, kohdasta jossa 102,5 m:n käyrä pistää kaakkoon, yksi kvartsi-iskos.

Joutsniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tuusjärven koillisrannalla olevan Joutsniemen rannassa, rantasaunasta noin 40 m kaakkoon ja tilan päärakennuksesta noin 70 m etelään, pellon eteläreunassa, rannasta noin 10-15 m päässä. Kyseessä on peltotöissä täysin tuhoutunut raudanvalmistuspaikka, joka erottuu rantaviivan tuntumasta noin 10-15 m laajuisena, matalana kumpareena. Kumpereen kohdalla on runsaasti nokea ja kuonanpalasia.
Ylempää pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta tiiltä ja rautakuonaa ja muuta asutuksen jäännöstä. Pellolla lienee sijainnut historiallisen ajan asuinpaikka.

Varpasharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Varpasharjulta Kirjastenlammelle menevän metsäautotien vieressä, alueella olevasta suuresta hiekkakuopasta noin 30 m kaakkoon.
Kohde on osaksi tien tuhoama, niin että tie on leikannut profiilin kuonakasan poikki. Kuonakasa erottuu tienleikkauksesta erittäin hyvin. Korkeimmillaan kasa on leikkauksessa 180 cm korkea.

Erola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Erolan talosta noin 200 m lounaaseen, pellon reunasta 5-10 m päässä, runsaasti nuorta vesaikkoa kasvalla metsämaalla.
Kohteessa on noin 5 m halkaisijaltaan oleva kuonakasa.

Sääksensivu b (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Sääksjärven pohjoisrannasta noin 100 m koilliseen, Sääksjärvelle menevän metsäautotien molemmin puolin, Kerisalon metsästysseuran majasta vajaat 100 m koilliseen. Kohteen länsipuolella on suo ja itäpuolella mäntytaimikkoa.
Paikalla on puolikaarimainen, kooltaan noin 8 x 8 x 1 m:n kokoinen kuonakasa ja kivikasa (hyttirakennelma?). Hieman pohjoisempana on 5 x 4 m kooltaan oleva ja noin 0,5 m syvä kuoppa. Nämä rakennelmat ovat metsäautotien osittain tuhoamia. Tien eteläpuolella on hiilikuoppa, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys noin 0,5 m. Kuopan ympärillä on matala, noin 2 m leveä valli.

Vasarainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Vasarainen-lammen länsirannalla, noin 80 m rannasta, vesijättömaan tuntumassa.
Raudanvalmistuspaikka on soikeahko, kooltaan noin 20-25 x 30 m ja vajaan metrin korkuinen. Se on selvästi ympäristöstään erottuva kumpare. Koko kumpareen laki on täynnä erimuotoisia kuoppia.

Kuolemanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Natulansaaren lounaispäässä olevan Kuolemanniemen tyvellä. Löydöt ovat tulleet esille pienen hiekkakuopan reunamilta.

Pesola (681010067) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Kolkonjärven luoteispäästä 1,5 km koilliseen, Kärenseläntien varrella, noin 170 m Tuusmäentien risteyksestä itään, tien etelälaidassa. Kuppikivi on peltoaukean koillislaidassa, pellon ja Kärenseläntien välisellä kapealla lepikkoa kasvavalla kaistaleella. Tien pohjoispuolella on kuusikkoa. Maaperä on moreenia ja maasto tasaista kangasta.
Kuppikivi on kooltaan noin 5 x 7 m ja alunperin ilmeisesti noin 3-4 m korkea. Sen ympärille on nyt kasattu runsaasti kiviä viereiseltä pellolta. Kiven lounais-, länsi- ja pohjoissivut ovat pystysuorat. Kiven yläpinta laskeutuu itään, kiven korkeimmalla kohdalla länsiosassa loivemmin, itäpuolella niin jyrkästi ja sileänä, että itäpuolelta on vaikeaa kiivetä kiven päälle. Ylös pääsee parhaiten kiven kaakkoiskulmasta, aivan eteläsivun reunaa pitkin, missä on pieni porrasmainen tasanne. Tällä tasanteella on soikea, noin 12 x 4 cm kokoinen ja noin 1,5 cm syvä kuppi, johon on kiviporalla porattu noin 5 cm syvä reikä. Kiven päällä on kolmionmittauspiste, joka on merkitty kiveen porattuun reikään kiinnitetyllä metallitapilla. Pisteestä kaakkoon kiven viistolla yläpinnalla on kaksi matalaa pyöreää kuppia (syvyys noin 0,5 cm ja halkaisija noin 5 cm). Kolmas mahdollinen kuppi on epäselvä ja hyvin matala.

Haukkavuori (696010001) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Yöveden Uittamonsalmen luoteispään pohjoisrannalla, Haukkavuorella, avokalliolla. Raunion koko on noin 7 x 8 x 1 m. Paikalta avautuu hieno näkymä Yövedelle. Lapinraunio on tutkittu jo vuonna 1886. J.R. Aspelin mainitsee kaivauskertomuksessaan, että keskeltä rauniota, aivan pohjalta tuli esille palanutta luuta. Löytöjä ei ole kuitenkaan koskaan luetteloitu KM pääluetteloon.

Heiniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Himalansaareen johtavan tien pohjoispuolella Yöveden Haavinginlahden ja Hotakanlammen välissä ja noin 200 m Himalansaaren-Liiansaaren teiden risteyksestä länteen. Asuinpaikka-alue on jyrkkärinteinen, pyöreähkö ja lakiosaltaan tasainen hiekkamäki. Mäen laki on noin 30 m Saimaan pinnan yläpuolella ja se on halkaisijaltaan noin 25 m. Laki vaikuttaa tasatulta.

Astuvansalmi (Taide)
Kivikautinen; Astuvansalmen kalliomaalaus sijaitsee Yöveden rannalla jyrkästi kohoavassa kallioseinämässä. Maalauskenttä on pituudeltaan 16,5 metriä ja korkeudeltaan noin 5,5 metriä. Se on maamme suurin ja laajin yhtenäinen kalliomaalauspinta. Seinämästä on tunnistettu yli 80 kuviota, joissa on aiheina ihmis-, hirvi-, vene- sekä kämmen- ja tassunjälkikuvioita.
Kalliomaalauksen alapuolella olevalta terassilta on löydetty kaksi nuolenkärjen katkelmaa. Liuskenuolenkärjen katkelma (KM 17636:1) ajoittuu kampakeraamisen kulttuurin lopulle ja kvartsinen, tasakantainen nuolenkärjen katkelma (KM 17363:2) pronssikaudelle. Vuosina 1988, 1990–92 tehdyissä sukellustutkimuksissa on kalliomaalauksen edustalta löydetty kolme ihmiskasvoista meripihkariipusta (KM 25771, 26331:1–2) ja yksi reiällinen meripihkariipus (KM 27146), jonka on tulkittu esittävän karhua.
Astuvansalmen kalliomaalaus ajoitetaan Saimaan vesistöhistorian avulla. Maankohoamisen seurauksena Saimaan vesistöaltaalla on ollut kaikkiaan kolme eri lasku-uomaa. Ennen viimeisimmän uoman eli Vuoksen puhkeamista (noin 4000 eKr.) vain kaikkein ylimpänä olevien maalauskuvioiden kohta on voinut olla veden pinnan yläpuolella. Vuoksen puhkeamisen jälkeen vesi laski nopeasti noin 2,5 metriä. Noin tuhannen vuoden kuluttua Vuoksen puhkeamisesta kalliomaalauksen alla oleva terassi paljastui veden alta. Astuvansalmen kalliomaalauksen kuviot ajoittuvat siten Vuoksen puhkeamisen jälkeiseen aikaan, noin 4000–2200 eKr.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Lehmisaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Louhiveden pohjoisosassa olevalla Lehmisaarella. Rauniot ovat noin 300 x 600 m laajuisen Lehmisaaren jyrkkärinteisen kallion laella. Raunioiden koko on noin 10 x 15 m ja niiden korkeus 0,5 - 0,8 m. Rauniot ovat kiinni toisissaan.

Linnasaari (696010005) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Louhiveden pohjoisosassa, Lehmisaaren länsipuolella olevan Linnasaaren korkeimmalla kohdalla, avokalliolla. Raunion koko on noin 15 x 14 x 1 m.

Neulaportti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurlahteen vievän tien varrella, pienen hiekkakuopan ympäristössä, mutta myös tiestä vielä noin 300 m etelään olevan Ala-Pentin lammen itäpuolelle pistävän harjun alueella. Asuinpaikka on noin 88 m:n korkeudella olevan muinaisen rantaterassin päällä, josta törmä laskee loivasti itäkaakkoon. Asuinpaikka-alueella on havaittu asumuspainanteita. Aikoinaan paikka on ollut Yövettä ja Louhivettä yhdistäneen salmen kohdalla. Maaperä alueella on hiekkaa.
Alueella on suoritettu arkeologisia tutkimuksia vuosina 1983 ja 1990. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu yhteensä noin 440 m².

Hyyrniemenharju (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hyyrniemenharjun länsikupeessa olevalla hiekkatasanteella. Aluetta rajaa pohjoisessa suppamainen notkelma ja eteläosassa törmä. Alueen länsipuolitse kulkee hiekkatie. Tasanteen länsilaidalla, heti tien itäpuolella on pyyntkikuoppa. Asuinpaikan laajuus on ehkä vain noin 40 x 30 m.

Tiiliruukki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden Pyöräsalmesta noin 1 km länteen, Tiiliruukki-nimisen lahden etelärannalla. Kohteen länsipuolella on pitkäomainen ja kapea Niskus-lampi, joka laskee Kitere-järveen Myllyojan kautta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille 82 metrin korkeustasolla olevan muinaistörmän päältä, tien pinnalta.
Kohteessa on myös kaksi historiallisen ajan tiilenpolttouunia. Toinen niistä on noin 50 m peruskartalle merkitystä kesämökistä itään ja toinen noin 100 m mökistä länteen.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Mökin takana eteläpuolella oleva alue, jolta aiemmin oli tehty löytöjä, on tasoitettu kääntö/parkkipaikaksi ja siihen on ajettu mursketta pinnalle. Aluetta ei ehkä ole kuorittu kovin paksulti ja kallio on lähellä maanpintaa, parkkipaikan luona noin 20 cm syvässä. Todennäköisesti alue on ollut kääntöpaikkana jo aiemmin ja pinnaltaan kulunut. Pääosa muinaisjäännösalueesta on kuitenkin siis peitetty, asuinpaikaksi sopivaa aluetta on vielä hieman metsän puolella etelässä. Asuinpaikka on sijainnut pienessä niemen kärjessä ja rajautuu selvään rantataitteeseen. Asuinpaikkaan liittyvää muinaisjäännösrajausta muutettiin inventoinnissa selvästi pienemmäksi havaintojen perusteella.
Vuoden 1992 inventoinnissa mainitaan kahdesta hyvin säilyneestä tiilenpolttouunista, toinen mökistä 50 metriä itään ja toinen länteen noin 100 metriä. Alueella on toiminut jossain vaiheessa tiiliruukki, mutta siitä ei onnistuttu hankkimaan lisätietoja. Vuoden 2018 havaittiin noin 50 metriä mökistä länteen, kumpare, jonka läpimitta on noin 10 metriä, korkeus noin 0,7 metriä. Kumpareessa on keskellä painauma. Kumpare on aluskasvillisuuden ja metsän peitossa, mutta maakairalla kokeiltaessa turpeen alla tuntui kiviä. Mahdollisesti tämä on toinen vuoden 1992 inventoinnissa mainituista tiiliuuneista. Toinen mahdollinen tiiliuuni löytyi noin 100 metriä itään, hakkuualueen pohjoisreunasta. Hakkuualueen laidassa on noin 4 metriä pitkä ja metrin korkea kokoinen penkka, jossa on kiviä ja maata, sen eteläpuolella on noin 4 x 5 metrin kokoinen neliskanttinen painauma, joka oli hakkuujätteen peitossa. Tästä vielä noin 20 metriä etelään, ylärinteeseen, löytyi vielä toinen kaivanto, kooltaan noin 5 x 5 metriä, jonka kokoa ja syvyyttä oli vaikea hahmottaa hakkuujätteiden takia.

Niemelä (696010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukonveden itärannalla, kaakkoon pistävän niemen eteläosassa, Laitialanlahden pohjoisrannalla. Koko niemen koillis- ja itäosat ovat esihistoriallisen asuinpaikan sijoittumisen kannalta lupaavalta vaikuttavaa hiekkamaata, tosin osittain se on hiekanoton jo tuhoamaa. Tällä hetkellä (1992) on jäljellä vielä noin 200 x 300 m kooltaan oleva ehyt alue. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista noin 87 m korkeudella olevan törmän päältä.
Asuinpaikka tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa ja siellä tehtiin koepistoja laajuuden määrittämiseksi. Yhdestä koepistosta löytyi kvartsi-iskos, löytöä ei otettu talteen. Koepistoissa havaittiin yleensä noin 10 cm paksuinen kerros likamaata, joka väriltään nokeentuneen tumman harmaata. Aiempaa aluerajausta pienennettiin koekuopituksen ja muiden havaintojen perusteella. Asuinpaikka rajautuu 85–87,5 metrin korkeudelle. Harjanteen päällä noin 87,5 m mpy on kivikkoa, josta hiekkainen rinne laskee loivasti etelälounaaseen ja asuinpaikka asettuu 85 metrin korkeuskäyrällä olevan muinaisen rantaterassin päälle. Lännessä likamaata ei enää havaittu muinaisjäännösalueen laidassa, joten asuinpaikka päättynee tällä kohtaa. Idässä asuinpaikka päättyy hiekkakuoppaan, jonka eteläpuolella on kesämökki. Muinaisjäännösalueen koko on noin 30 x 100 metriä. Kohteen koordinaatit muutettiin esittämään muinaisjäännösalueen keskikohtaa.

Heimari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukonveden länsipuolella, kaakkoon pistävän niemen sisäosassa, Heimarin lomakylään johtavan tien ja pohjoiseen Muropohjanlahdelle johtavan mökkitien risteyksessä. Risteyksen pohjoiskulmalla kohoaa moreenimäki melko jyrkästi ja paikan kaakkoispuolella on jyrkkä törmä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille risteyksen kohdalta ojasta ja tienpenkalta risteyksestä noin 40 metriä Heimarilaan päin.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Ojan leikkaukset olivat sammaloituneet ja mökkitien risteyksestä länteen oleva alue oli pusikoitunut, joten pintahavaintoja oli hankala tehdä. Risteyksen kohdalla hiekkakankaan kuluneessa kohdassa havaittiin yksi kvartsi-iskos, sitä ei otettu talteen. Kohteen aluerajaukseen tehtiin muutos ja se rajattiin etelässä tiehen, jonka toisella puolella on jyrkkä törmä, asuinpaikka ei ulotu sinne ja on tien kohdalta tuhoutunut. Aluetta myös hieman kavennettiin, se käsittää nyt noin 20 metriä leveä kaistaleen tien pohjoispuolella. Muutokset perustuvat topografiaan ja maaperään.

Kiviharju A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukonveden eteläpuolella, Hangastenmaan suuntaan johtavan tien pohjoispuolella, Juurisalmen sillalta noin 1,4 km koilliseen. Asuinpaikka-alue on melko tasaista hiekkakangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille muinaisen rantatörmän kohdalta, jossa on maanteiden risteys. Risteyksen lähettyvillä on useita matalia asumuspainanteita. Ympäristö on satojen metrien pituisella matkalla kivikautiseksi asuinpaikaksi sopivaa kangasta. Alueen tarkempi rajaus ei ole mahdollista ilman koekaivauksia.

Hankataipaleenlahti B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juurisalmen sillasta noin 1,6 km koilliseen, Päähkeenselän Hankataipaleenlahden etelärannasta noin 100 m päässä, teiden risteysalueella, muinaisten rantatörmän päällä. Asuinpaikka-alue on loivasti kohti pohjoista viettävää hiekkakangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkatien pinnasta.

Parkatinkangas (696010015) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Juurisalmen sillasta noin 1,4 km koilliseen, Louhiveden Kökönlahden pohjoisrannasta noin 0,5 km luoteeseen, Asuinpaikka-alue on hiekkapohjaista peltoa, joka jyrkkärinteinen uoman, muinaisen lahden pohjoispohjukassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille useita metrejä korkean törmän päältä ja reunalta, pellon pinnalta.

Roinsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden luoteisosassa olevan Roinsaaren länsiosassa. Asuinpaikan edustalla on Uitonluhta-niminen kosteikko. Itse asuinpaikka-alue on länsilounaaseen viettävää rinnettä, joka on suurimmaksi osaksi entistä peltoa. Lisäksi mökkitie kulkee alueen yläosan suuntaisesti. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet aikoinaan esille pellon ja tien pinnalta.

Haasialahti (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Louhiveden luoteisosassa sijaitsevan Haasialahden eteläpohjukassa, Saarilehdon talosta noin 70 m lounaaseen. Rauniot ovat mäenrinteessä, pienen kalliopaljastuman laella. Rauniot ovat lähes luode - kaakko -suuntaisessa rivissä noin 10 m matkalla. Rauniot ovat kooltaan noin 2-3,5 x 3-4 m ja korkeudeltaan 0,2 - 0,4 m. Rauniot ovat sammalpeitteisiä ja koskemattomia.

Honkamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kapean Kaitajärven itärannalla, Honkamäen länsiosassa. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille kolmesta eri kohtaa noin 150 m pitkältä alueelta (kohdat A-C). Mäen lounaiskulmassa, aivan rannassa, on metsätien päässä kesämökki. Tästä noin 50 m pohjoiseen sijaitsee maastossa selvästi erottuva noin 40 m pitkä ja 5-20 m leveä terassitasanne (kohta A). Tästä kohteesta noin 40 m pohjoiseen on topografialtaan samankaltainen paikka kuin kohta A. Se on noin 30 m pitkä ja 5 m leveä törmän päällyskohta. Edelleen tästä noin 60 m päässä on kuusikkoinen törmän kohta, johon sijoittuu pohjoisin löytöpaikka (kohta C). Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekaivausalueelta ja koekuopista.

Linnaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden Pökkäänlahden itäpuolella ja Linnaniemen kärkeen johtavan tien itäpuolella. Asuinpaikka-alue on loivasti länsilounaaseen viettävää hiekkakangasta, joka idässä rajautuu kallioihin ja moreenirinteeseen. Lännessä kohde rajautuu tien kohdalla kosteampaan maaperään.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Vuoden 1992 inventoinnin mukaista asumuspainannetta kankaalta ei löytynyt, sen sijaan löytyi inventoinnissa mainittu halkaisijaltaan noin 3 metrinen kuoppa ja sen lounaispuolella lähellä polun reunaa toinen kuoppa, jonka halkaisija on noin 2 metriä. Asuinpaikan laajuuden selvittäminen vaatisi koekaivauksen. Topografian ja maaperän perusteella kohde on alustavasti rajattavissa noin 85-86 metrin korkeusalueelle pohjoisessa olevan kallion ja Linnaniementien välille. Lännessä rajana on polku, joka kulkee muinaisen rantaterassin laidan tuntumassa. Alue on kooltaan noin 100x30 metriä. Aiempaa rajausta muutettiin hieman inventointihavaintojen perusteella. Vuoden 1992 inventoinnissa kohteesta löytyi koekuopista saviastian paloja ja kvartsi-iskoksia. Inventoinnissa vuonna 2018 ei löytöjä havaittu maan pinnalla.
HUOM! Muinaisjäännösrekisterissä tähän kohteeseen linkitetty löytö KM 29838:1-2 ei ole tältä paikalta vaan Juottilan Linnaniemestä. Juottilan Linnaniemeen ei ole merkitty muinaisjäännöstä tai löytöpaikkaa, koska löydöt on yhdistetty jo tunnettuun Linnaniemen kivikautiseen asuinpaikkaan. Löytöluettelossa on löytöpaikan koordinaatit

Pulmionniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveteen pistävän Pulmionniemen länsiosassa, niemen länsiosassa olevalla pienellä, noin 83 m:n tasolle nousevalla loivalla kohoumalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kohouman alueelle tehdyistä koekuopista.

Paskalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurlahden tieltä etelään, Laasolan kylään johtavan Kököntien varrella. Paskalammen kaakkoispuolella olevan maantien länsipuolisessa ojassa, pohjoisluoteeseen viettävässä rinteessä on asuinpaikkaan viittaavia värjäytymiä, kuten punertavaa hiekkaa, nokiläikkiä sekä noin 1,5 m pitkä ja noin 40 cm syvä nokimaa-alue. Useissa alueelle tehdyissä koekuopissa on havaittu likamaata. Alueelle tehdyistä koekuopista on tullut esille vain yksi palaneen luun siru.

Pulmionlampi A (Asuinpaikat)
Pronssikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ristiinasta Suurlahteen johtavan maantien varressa, tasaisella hiekkakankaalla, joka pohjoiskoillisessa rajautuu Louhiveteen. Suurlahden tie kulkee kangasta pitkin rannan lähellä noin 81-82 m korkeustasolla olevan terassin päälä järven rannassa. Tien molemminpuolisista ojista on poimittu löytöjä noin 300 m:n matkalta.

Kitulansuo A (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kitulansuon kohteet sijaitsevat Suurlahteen johtavan tien länsipuolella, kapean kallioharjanteen keskiosassa. Kitulansuo A -nimisessä kohteessa on pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 5 m ja korkeudeltaan noin 30 cm oleva lapinraunio. Se on koottu alle 30 cm:n suuruisista kivistä kalliopohjalle. Raunion itäpuolella kallio laskeutuu jyrkästi useita metrejä maantiehen.
Lapinraunio on voimakkaan sammalkasvuston peittämä, ja vaikeasti havaittava.

Kitulansuo B (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Kitulansuon kohteet sijaitsevat Suurlahteen johtavan tien länsipuolella, kapean kallioharjanteen keskiosassa. Kitulansuo B -niminen kohde sijaitsee noin 800 m pitkän ja noin 50 m leveän kallioharjanteen eteläosassa. Raunio on tutkittu vuonna 2015, minkä jälkeen se on entisöity.
Röykkiö on noin 10 pitkä ja 5-6,5 m leveä ja vain noin 30 cm korkuinen. Röykkiön kivien koko vaihtelee. Kiveys on tehty kallion päälle, jonka päällä oli ohut silttikerros. Tästä kerroksesta löytyi kaivauksissa pieni määrä palanutta ihmisluuta sekä eläimenluuta. Lisäksi röykkiön kivien välistä löytyi kymmenen kvartsi-iskosta. Raunion eteläosassa oli rakenteen poikki kulkenut isojen kivien rivi. Kiveyksen alla olevassa kalliopinnassa kulkee kvartsisuonia.
Lapinraunio on ajoitettu 1415-1265 calBC (Hela-3733).

Kitulansuo C (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kitulansuo C -lapinraunio sijaitsee lähellä kahta muuta lapinrauniokohdetta (Kitulansuo A ja B). Aiemmin paikalla on oletettu olleen kaksi vierekkäistä röykkiötä, mutta vuoden 2014 kaivaukset osoittivat paikalla olleen vain yksi röykkiö, joka oli kooltaan n. 9 x 6 x 0,4-0,5 m. Röykkiössä oli 3-4 kivikerrosta, ja sen keskivaiheilta paljastui osittainen paasiarkkurakenne. Latomuksen alueelta löytyi palanutta luuta, joka oli peräisin kahdesta ihmisyksilöstä. Lisäksi löytyi eläinluuta sekä kvartsi-iskoksia. Röykkiössä oli merkkejä siitä, että siinä oli pidetty myöhemmin tulta, ja lisäksi siitä löytyi historialliseen aikaan ajoittuvia taottuja rautanauloja. Kohde on radiohiiliajoitettu 1395-1015 calBC (Hela-2636, Hela-3635).
Röykkiö on ennallistettu kaivausten jälkeen.

Kitulansuo D (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ristiinasta Suurlahden johtavan tien lounaispuolella, Roinilan talosta noin 300 m länsiluoteeseen. Asuinpaikka-alue sijoittuu tasaisen mäntykankaan kaakkoisreunalle, noin 5 m Kitulasuon tasoa ylemmäksi. Asuinpaikkalöytöjä on tavattu myös noin 50 m tältä alueelta luoteeseen olevan 6‒8 m korkuisen kallion eteläpuolelta, kalliopaljastuman juurelta. Asuinpaikka-alueen rajana luoteessa ja pohjoisessa on kallio. Koillisen ja idän suuntaan rajana on Suurlahden tie. Kaakosta länteen asuinpaikkaterassin maantieteellisenä rajana on suo.
Keramiikkalöydöt osoittavat, että asuinpaikalla on ollut vähintään kaksi eriaikaista asutus- ja käyttövaihetta.
Asuinpaikka-alueelta on vuonna 1995 tutkittu suorakaiteen muotoinen raudansulatusuuni. Se oli laatikkomainen, rakennettu pystyyn asetetuista laakakivistä. Rakenteen koko oli noin 70 x 50 cm. Rakennelma on ollut kolmelta sivulta suljettu, toinen lyhyistä sivuista oli avoin. Oletettavasti rakennelmaan on aikoinaan kuulunut myös kattona toiminut laakakivi. Sulatusuunin sisäosassa oli myös palanutta savea. Saven päätehtävänä lienee ollut estää sulan raudan valuminen pois uunista. Sulatusuuni liittyy Luukonsaaren tyypin keramiikan käytön aikaiseen toimintaan. Sulatusuunin sisästä otetusta hiilinäytteestä saatu ajoitus on 440 calAD (Hel-3837, 1530+-80 BP). Sulatusuunin lähettyviltä tuli esille runsaasti myös rautakuonaa.

Kotilahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kotilahden mahdollinen uhripaikka sijaitsee Kotilahden ja Roinilammen välisellä hiekkakankaalla, Päivärannan tilan asuinrakennuksesta noin 60 m pohjoiseen. Tasaisen hiekkakankaan keskellä on suuri, lohkeillut siirtolohkare. Lohkareen eteläkyljellä on muutaman metrin levyinen lipan suojaama alue. Sen seinämät ovat nokeentuneet ja tulen rapauttamat. Kiven ympärille ja viereen tehdyistä koekuopista on tullut esille mm. merovinkiaikainen (600-800 jKr.) keihäänkärki ja palanutta luuta. Palaneet luut ja nokimaa saattavat viitata myös polttohautaan tai kalmistoon. Tämän tyyppinen muinaisjäännös on Sisä-Suomessa hyvin poikkeava ja harvinainen.

Roinilampi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurlahden tien varressa, Roinialan talosta 60-160 m kaakkoon. Asuinpaikka-alueen halkaisevan tien leikkauksissa on havaittu kaksi löytökeskittymää. Toinen näistä sijaitsee Roinialan talosta noin 80 m kaakkoon, tien lounaisleikkauksessa. Toinen löytökeskittymä on Roinialan talosta noin 160 m kaakkoon, tien koillisleikkauksessa. Näissä molemmissa kohteissa löytöjä oli havaittavissa noin 100 m pitkällä matkalla. Tie on tuhonnut suuren osan asuinpaikka-aluetta.

Akanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue on Suurlahden maantien lounaispuolella, Roinilan talosta noin 450 m kaakkoon. Se sijaitsee etelään viettävällä mäntykankaalla. Kohteessa on nähtävissä useita selvästi hahmotettavissa olevia terasseja. Suurin osa löydöistä on poimittu noin 20 m:n matkalta tienleikkauksesta Harjun korkeimmalta kohdalta. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille myös noin 100 m luoteeseen ja 300 m kaakkoon väliseltä alueelta. Kyseessä on varsin laaja ja kauan käytössä ollut asuinpaikka. Tiet ja viereinen hiekkakuoppa ova tuhonneet suuren osan asuinpaikkaa, mutta myös täysin koskematonta asuinpaikka-aluetta lienee laajalti jäljellä.
Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin kvartsi-iskoksia hieman aiempaa laajemmalla alueella. Kohteen rajausta on muutettu havaintojen mukaiseksi.

Tornivuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurlahden tien koillispuolella, tien ja Tornivuoren välisellä alueella, lähellä metsittyneen pellon reunaa. Asuinpaikka-alue on melko tasaista, loivasti länteen viettävää hiekkakangasta. Löydöt ovat tulleet esille loivan terassin kohdalta tienleikkauksesta. Tien pohjoispuolisella alueella terassi on selvempi. Maaperä alueella on hiekkaa ja soraa.
Vuoden 2008 tarkastuksen yhteydessä selvitettiin koekaivauksin asuinpaikan rajoja. Tutkimusten perusteella asuinpaikka rajautuu selkeästi tien luoteispuolelle, missä on selkeä muinaisrantatörmä. Muinaisrantatörmä ei ulotu tien kaakkoispuolelle, missä topografia on hyvin loivaa. Asuinpaikan länsi-luoteisrajaa ei tutkimuksessa selvitetty.

Tarhola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huttulan kylään johtavalta tieltä pohjoiseen, Tarholan kylään haarautuvan tien risteyksessä. Alue on moreeniharjannetta, jonka lounaisrinne viettää melko jyrkästi Akkalammisuon suuntaan. Harjanteen päällys on tasaisempi. Asuinpaikkalöydöt on poimittu Tarholan kylään johtavan tien itäpuolisesta leikkauksesta, risteyksestä noin 20 m pohjoiseen.

Hietaniemenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden pohjoisosassa olevan Hietaniemen länsipuolella sijaitsevalla Hietaniemenkankaalla. Mökkitien ja alueen itäosassa olevan kylärajan välisellä alueella on 1990-luvun alussa tehty metsänuudistustoimia. Paikka on itään viettävä lahtimainen muodostelma, jossa on useita muinaisia rantatörmiä eri korkeuksilla. Koko metsä-äestetyllä alueella 81-86 m korkeustasojen välillä olevilta törmiltä on havaittu asuinpaikkalöytöjä. Löydöt on poimittu esille äestyskohdista. Asuinpaikka-alue jatkunee myös metsänuudistusalueen ulkopuolelle.
Vuonna 2015 alue oli metsittynyt.

Hietavuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden pohjoisosassa olevaan Hietaniemeen johtavan tien varrella, Hietavuoren itäkyljellä olevalla melko suppealla noin 100 x 30 m laajuudeltaan olevalla terassilla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tieltä ja koekuopista.

Piikinperse B (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Hietaniemessä, Louhiveden ja Hietalahden Piikinperse-nimisen lahdelman välissä. Pienen kallionyppylän laella on pohjoinen-etelä-suunnassa 5-6 m, itä-länsi-suunnassa 6-7 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m oleva kiviröykkiö. Röykkiö on koottu halkaisijaltaan 10-80 cm olevista pyöristyneistä kivistä. Röykkiössä on uudehkoja penkomisen jälkiä, jotka tuskin ulottuvat aivan pohjalle asti. Louhiveden Hietaniemen lapinrauniokohteet sijaitsevat luonnonkauniilla kallioalueella. Kohde on maisemallisesti erittäin edustava kokonaisuus.

Piikinperse C (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Hietaniemellä, Louhiveden ja Hietalahden Piikinperse-nimisen lahdelman välissä. Kallioharjanteen laella on kaksi pientä, vierekkäin olevaa kiviröykkiötä. Ne ovat kooltaan 2 x 2,5 m ja 3 x 3 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Röykkiöt on koottu halkaisijaltaan 10-80 cm:n kokoisista pyöristyneistä kivistä suoraan kalliopohjalle.

Linnaniemen kärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ristiinan keskustasta kaakkoon olevan Linnaniemen kärjessä, paikalla olevan autojen kääntöpaikan pohjoispuolella sijaitsevan loivasti kaartuvan kalliopaljastuman ja tien välisellä alueella. Kalliopaljastuma on aikoinaan suojannut aluetta itään päin. Topografian perusteella kyseessä lienee melko suppea-alainen asuinpaikka.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Kohde todettiin olevan muinaisjäännösrekisterin kuvauksen mukainen muuten, tosin vuoden 1992 inventoinnissa ei mainita mahdollisesta asumuspainanteesta, vaikka hyvin matala painanne, halkaisija noin 4-5 metriä, oli nähtävissä tien ja kallion välisellä tasanteella. Löytöinä paikalta on saviastianpaloja, joissa osassa asbestisekoitetta, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Muinaisjäännöksen aluerajaukseen ei tehty muutosehdotuksia.

Kuoresalmi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuoresalmesta noin 250 m etelään olevan pohjoinen-etelä-suuntaisen moreeniharjanteen eteläosassa. Suuren, halkaisijaltaan noin 3 metriä olevan lohkareen pohjoisluoteispuolella on halkaisijaltaan 3-4 m oleva asumuspainanne. Maaperä, joka on pientä kiveä sisältävää moreenia, on pyyntiasuinpaikoille epätyypillinen. Asuinpaikka-alue lienee melko pienialainen, lohkareen muodostaman suojan viereen muodostunut lyhytaikainen leiripaikka. Kohteen ajoitus varhaismetallikautiseksi perustuu asuinpaikan löytökorkeuteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Havaittiin, että muinaisjäännösrekisterin koordinaattipiste ja peruskartan muinaisjäännösmerkki ovat noin 45 metriä itse kohteen lounaispuolella, kohde on siis merkitty väärin peruskarttaan. Muinaisjäännösrekisterin paikkatieto on korjattu. Tiedot perustuvat vuoden 1992 inventointiin, jonka merkintä on tehty peruskartalla hieman väärään paikkaan. Merkintä virheestä johtuen kohteessa oli tehty avohakkuu ja äestys. Siirtolohkareen vieressä oleva mahdollinen asumuspainanne oli kuitenkin säästynyt äestämiseltä. Äestysurista, jotka olivat jo hieman ruohottuneet, ei havaittu löytöjä asumuspainanteen lähellä ja hakkuualueen aluskasvillisuuden vuoksi havaintoja oli vaikea tehdä. Maaperä on melko kivistä moreenia.
Asumuspainanne on siirtolohkareen luoteispuolella ja halkaisijaltaan noin 4 metriä, syvyys noin 0,3 metriä. Muinaisjäännösalueen rajaus on ollut melko laaja, vaikka asuinpaikka rajoittuu hyvin pienelle alalle siirtolohkareen ympäristössä. Uusi rajaus perustuu vuoden 2018 havaintoihin.

Kotilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Järvenpään kylän Särkän alueella, Hanhijärvestä noin 500 m pohjoiseen, alueen poikki kulkevan tien pohjoislaidalla. Lamminmäen taloon haarautuvan tien risteyksestä asuinpaikka on noin 40 m itään. Tieojassa on ollut näkyvissä noin 6 m leveä, vahva nokimaa-alue. Sen alta on tullut esille palaneita luunsiruja ja kvartsi-iskoksia. Nokimaakerros lienee historiallisen ajan toimintoihin liittyvä. Ilmakuvien perusteella tien eteläpuoli on ollut aiemmin peltona.

Neulaportti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vesterinlahden ja Suurlahden tien välisellä harjulla. Asuinpaikkal-alueella, 87 m:n tasolla olevalla terassilla on 3 asumuspainannetta. Ne ovat kooltaan 5 x 7 m , 9 x 9 m ja 8 x 8 m. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille 10-40 päähän tiestä inventoinnin yhteydessä tehdyistä koekuopista. Kaksi koekuoppaa on tehty asumuspainanteiden kohdalle ja molemmista niistä on tullut esille löytöjä (toisesta saviastian paloja ja toisesta kynsitaltta. Asuinpaikka-alue on ympäristöltään säilynyt koskemattomana ja maastossa on hyvin näkyvissä ja paikallistettavissa eri-ikäisiä Saimaan muinaisia rantatörmiä.

Neulaportti C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden pohjoispuolella, Suurlahden tien varressa ja Vesterin taloon johtavan tien risteyksestä 40-80 m kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta. Lähialueella on viisi muuta asuinpaikkaa.

Ala-Pentti A (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden Vesterinlahden pohjoispuolella, Ala-Pentti -lammen itäpuolella, jyrkästi länteen, kohti lampea viettävällä rinteellä olevalla kapealla terassilla. Asuinpaikka on samalla laajalla harjualueella, jolla on todettu kolme muuta kivi- ja varhaismetallikautista asuinpaikkaa (kohteet Ristiina 7, 40 ja 43) sekä läheisyydessä lisäksi kohteet Ristiina 8 ja 41. Asuinpaikan ajoitus varhaismetallikautiseksi perustuu kohteen löytökorkeuteen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Ala-Pentti B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden Vesterinlahden pohjoispuolella, Ala-Pentti -lammen ja Vesterinlahden välisen harjun lounaispäässä. Samalla harjualueella on kolme muuta kivi- tai varhaismetallikautista asuinpaikkaa (kohteet Ristiina 7, 40 , 42) ja lähistöllä lisäksi kohteet Ristiina 8 ja 41. Asuinpaikan ajoitus varhaismetallikautiseksi perustuu sen löytökorkeuteen ja löytyneen saviastian palan saviaineksen sekoitteeseen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Metelinniemi (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aartamanniemen Metelinniemen länsipuolella. Alue on kaakkoon viettävää ja maaperältään hiekkapohjaista, mutta louhikkoista. Asuinpaikkalöytöjä (kvartsi-iskoksia) on tullut esille kesämökeille johtavalta tieltä kahdelta eri korkeustasolta. Alempi löytötaso on mökkiteiden risteyksessä, noin 80 m:n korkeustasolla, loivalla terassilla, jonka tyvi on 78-79 m korkeudella. Tästä noin 20 m tietä luoteeseen on toinen loiva terassi, jonka päällä on havaittu selvä kvartsikeskittymä. Tämän terassin laki on noin 83 m:n ja tyvi 81 m:n tienoilla.

Aartamaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aartamanniemen keskikohdalla. Asuinpaikka-alue on tasaista, hiekkaista mäntykangasta, joka laskee koilliseen ja itäänpäin kohti viljelyspeltoa. Alueelta on todettu toistakymmentä enemmän tai vähemmän selvästi havaittavissa olevaa asumuspainannetta.

Hotakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hotakanlammen luoteispuolella, Hotakan talosta noin 140 m pohjoiskoilliseen. Alue on kaakkoon viettävää hiekkarinnettä, jossa on useita muinaisrantaterasseja eri korkeustasoilla. Asuinpaikkalöytö (saviastian pala) on tullut esille alimmalle, noin 85 m:n tasolla olevalle terassille tehdystä koekuopasta. Kohteesta noin 150 m pohjoiseen, mäen päällä, on varhaismetallikautinen asuinpaikka (Ristiina 2) sekä 150 m koilliseen ja 400 m itään kivikautiset asuinpaikat (Ristiina 46 ja 47).

Haikanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aholampeen etelästä pistävässä Haikanniemessä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista kangasta, joka viettää loivasti järvelle päin. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Ruskiakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden Ruohoselän ja Tiirolahden välisen niemen kaakkoisosassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kesämökkitieltä pohjoiseen pienelle sorakuopalle haarautuvan tien risteyksestä, tien pinnalta, muutaman kymmenen neliömetrin alalta.

Vartioniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Louhiveteen pistävän Vartioniemen eteläosassa. Raunion koko on 7 x 3 m ja korkeus noin 0,6 m. Raunio on tehty halkaisijaltaan 20-50 cm:n kokoisista kivistä. Raunio lienee alkuaan ollut lähes suorakaiteen muotoinen.

Pulmionniemi B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden länsiosassa olevalla Pulmionniemellä. Niemen keskiosan halki kulkevan polun pohjoisosassa on terassin päällä joukko matalia, pyöreitä ja soikeita, halkaisijaltaan 4-6 m olevia asumuspainanteita. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille painanteisiin tehdyistä koekuopista.

Kiviharju B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Hangastenmaalle johtavan tien varressa, Juurisalmen sillasta 1,4 km koilliseen, Hankataipaleen ja Kökönlahden välisellä kankaalla. Alueella on yli 10 pyyntikuoppaa. Ne ovat pyöreitä, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 0,5 m.

Juurisalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Koiravuorensalmen ja Haasialahden välisellä harjulla, Kosoniemen talon suunnasta pohjoiseen Rouvalinmäen huipulle johtavan hiekkatien varrella, syvän leikkauksen päällä, tien molemmin puolin.
Kuopat ovat halkaisijaltaan 3-4 m ja syvyydeltään 1-1,5 m.

Keikanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat Kilpijärven itärannalla, Kilpijoen yläjuoksulta noin 150 metriä etelälounaaseen, pienen peltotilkun länsipuolella. Alueella on kymmenkunta kiviröykkiötä, jotka ovat halkaisijaltaan 2-4 metriä ja korkeudeltaan alle metrin. Röykkiöt ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, osittain maansekaisia.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Keikanniementien molemmin puolin on 1-1,5 metriä halkaisijaltaan olevia matalia kiviröykkiöitä. Alueella oli muutamia vuosia sitten tehty avohakkuu, joten havaintomahdollisuudet olivat huonot, mutta röykkiöitä löytyi kuitenkin 6 kpl. Kyseessä on selvästi viljely- tai raivausröykkiöt. Röykkiöiden pohjoispuolella on nykyisin kesämökki, mutta jotakuinkin samalla kohtaa on 1800-luvun puolen välin pitäjänkarttaan merkitty talo ja röykkiöiden kohdalla on peltoa. Vuoden 1940 topografisen kartan mukaan paikalla on myös peltoa.
Kohteen suojeleminen muinaisjäännöksenä on ehkä hieman kyseenalaista, koska kaikki viittaa melko nuoriin rakenteisiin. Inventointihavaintojen perusteella muinaisjäännösalue muutettiin havaintoja vastaavaksi ja koordinaattien osoittamaa sijaintia muutettiin hieman.

Rajatie 3 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Rajatie 1:n ja 3:n välisellä rajalla, eteläkaakkoon viettävässä kalliorinteessä , pari metriä tien pohjoispuolella. Röykkiö on kooltaan 1,5 x 2,0 m ja korkeudeltaan noin 30 cm. Se on tehty pienehköistä, pyöreistä kivistä. Heti röykkiön itäpuolella on rakennuksen vanha kivijalka, johon röykkiö saattaa liittyä. Toisaalta röykkiö muistuttaa rautakautisia hautaröykkiöitä. Lisäksi sen sijainti vanhoihin peltoihin rajautuvalla kalliolla ja tummantulikukan esiintyminen sen välittömässä läheisyydessä vahvistavat sen mahdollisuutta olla esihistoriallinen rakennelma.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Ainoa röykkiö, joka havaittiin, oli sammalen peittämä melko epämääräinen kiviröykkiö. Havainto-olosuhteet olivat johtuen alueen pensoittumisesta ja tiheästä alus kasvillisuudesta. Muinaisjäännöksen koordinaatit osoittivat rekisteritiedon mukaan ulkorakennuksen kohtaan, joten koordinaatit on syytä muuttaa havaitun epämääräisen röykkiön sijaintiin.
Muinaisjäännösalueen rajausta on tarkennettu, koska aiempi kattoi viereisen tontin uudisrakennuksenkin. Rakennus näyttää sen verran uudelta, että se on rakennettu vuoden 1992 inventoinnin jälkeen muinaisjäännösalueelle. Näillä paikkeilla on sijainnut myös torppa, joksi kohde on muinaisjäännösrekisterissä luokiteltu. Kaiken kaikkiaan kohde vaikuttaa hyvin epämääräiseltä luokiteltavaksi muinaisjäännöskohteeksi

Korhola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Parkkilaan johtavan maantien pohjoispuolella ja Pähkeenselän Riikinlahden pohjukassa kulkevasta sähkölinjasta noin 400 m kaakkoon. Paikalla on halkaisijaltaan noin 3,5 m ja korkeudeltaan noin 1,5 m oleva turvepeittoinen kasa. Turpeen alla on kiviä ja suuria rautakuonamöykkyjä.

Keikanniemi B (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Kilpijärven itärannalla, Kilpijoen suusta noin 250 m lounaaseen, kesämökeille menevän tien kääntöpaikalta 15 ja 35 m etelään, rantaan viettävän harjun päällä.
Pohjoisempi pyyntikuopista on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään 0,7 m. Eteläisempi kuoppa on 20 m päässä ja 8 m rantaviivasta. Kuoppa on muodoltaan soikea, kooltaan 2,5 x 1,5 m ja syvyydeltään 0,9 m.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Eteläisempi kuoppa on kooltaan noin 2 x 1 metriä, suorakulmainen ja syvyys noin 0,5 metriä. Kuoppa vaikuttaa melko nuorelta. Pohjoisempi kuoppa on pyöreähkö, halkaisija pari metriä ja syvyys noin 0,5-0,7 metriä. Kummassakaan kuopassa ei havaittu huuhtoutumiskerrosta. Havaintojen perusteella kuopat eivät ole pyyntikuoppia, mutta niiden rakenne, tarkoitus ja ajoitus ovat ehkä selvitettävissä kaivaustutkimuksilla. Kuopat oli luokiteltu pyyntikuopiksi aiemmassa inventoinnissa ja muinaisjäännösrekisterissä, mutta kyseessä on ajoittamaton kuoppajäännös. 1940-luvun topografisessa kartassa alue on merkitty pelloksi, joten kuopat voivat liittyä siihen.
Muinaisjäännösalue rajattiin uudelleen käsittämään molemmat kuopat, koska ne ovat melko lähekkäin. Aiempi aluerajaus oli virheellinen, se oli liian pohjoisessa eikä sisältänyt toista kuoppaa, myös muinaisjäännöksen koordinaattitieto oli virheellinen. Nämä on korjattu inventointitietoihin ja rajauksiin.

Puuskankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa-alue sijaitsee Hietanen ja Saarinen -järvien välisellä kannaksella. Harjanteen rinteillä on kymmenen pyyntikuoppaa noin 300 m:n pituisella matkalla. Alue on luonnonsuojelualuetta.

Huttulanvirta A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinivedestä laskevan Huttulanvirran itärannalla. Paikka on lounaaseen viettävää hiekkarinnettä, jolla on eriaikaisia rantamuodostumia. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille polun pinnasta ja koekuopasta.

Huttulanvirta B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niinivedestä laskevan Huttulanvirran itärannalla, lounaaseen viettävällä hiekkarinteellä, Huttulanvirta A-nimisen asuinpaikan vieressä. Asuinpaikan kohdalla on muinainen rantaterassi. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pienen, umpeenkasvavan hiekkakuopan leikkauksista.

Papinapaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden kaakkoispuolella, Papinapaa-nimisen lahdelman ja Huttulanvirran välissä, Huttulanvirran kapeikosta noin 300 m pohjoiskoilliseen, hiekkatien ja kesämökin ympärillä. Paikalla on länteen päin viettävää soraista hiekkarinnettä ja eriaikaisia rantamuodostumia. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kesämökin pihalta ja tien pinnalta. Ristiina 70 ja 71 -asuinpaikat sijaitsevat noin 400 m etelään.

Outulanvirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niiniveden Outulanvirran länsirannalla. Maaperä alueella on hiekkaa ja paikalla on särkkämäinen muodostelma. Löydöt (kvartsi-iskoksia ja rautakuonaa) ovat tulleet esille polun pinnalta. Muutamista ympäristöön tehdyistä koekuopista ei löytöjä. Harjanteella on pieni, vanha, metsittynyt hiekkakuoppa.

Järvenpää (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Mikkeli-Lappeenranta valtatiestä (nro 13) noin 200 m länteen, Kaitajärvestä 0,5 km pohjoiseen, paljaan kallionyppylän laella Kiviröykkiö on matala, 2,5 x 1 m kooltaan oleva silmäkivellinen röykkiö. Ympäristö on vanhaa kaskialuetta, mutta lähistöllä ei ole kuitenkaan muita röykkiöitä. Lisäksi röykkiön sijainti kallionyppylän laella yhdistää sen enemminkin lapinraunioihin.

Viitaniemi (696010076) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Suuri-Kieluvaisen länsipuolella, metsämaalla. Alue on osittain myös aukkohakattua. Pyyntikuopat ovat 100-150 m päässä toisistaan.

Kakatti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hampunsalmen länsipuolella, Liiansaaren itäosassa, Haukkalammesta Oiseronlampeen laskevan ojan itäpuolella, hiekkaisella mäntykankaalla. Alueella on havaittavissa useampia muinaisia rantaterasseja.
Alueelle kaivettiin kymmenkunta koekuoppaa. Hiekkatien pinnasta löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia, kohdalta jossa tie kaartuu kesämökille. Koskemattomaan kankaaseen tehdystä koekuopasta löydettiin palaneita kiviä. Asuinpaikan laajuutta ei pystytty ajanpuutteen takia määrittelemään tarkemmin.

Kanalampi (696010078) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee lähellä Ristiinan ja Suomenniemen rajaa, Ristiina-Suomenniemen tien itäpuolella, Kanalammen pohjoispuolella, tasaisella terasilla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille paikalle inventoinnin yhteydessä kaivetuista koekuopista.

Junnalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Louhiveden Junnalahden koilliskulmassa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille puhelinpylvään juurelta.

Pulmionlampi B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Ristiina-Suurlahti -maaniten pohjoispuolella, Pulmionniemeen vievän mökkitien länsipuolella, lähellä tietä. Pyyntikuopat ovat noin 30 m päässä toisistaan. Ne ovat halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin 70 cm. Molempien kuoppien ympärillä on vallit.

Hotakanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Hotakamlammen ja Pienlammen välistä kulkevan Surnoin tien varressa, kapean harjun alueella. Tien itäpuolella oleva kuoppa on kooltaan 3 x 4 m ja syvyydeltään yli 1 m. Siinä on selvät reunavallit. Tien länsipuolella on kooltaan 3 x 3 m ja syvyydeltään 0,5 m oleva kuoppa. Tämän kuopan vieressä on 1 x 1 m kooltaan oleva matala kuoppa, jonka ympärillä on reunavallit. Kuopan länsipuolella maavalli ympräröi molempia kuoppia. Rakenteen muoto on nelikulmainen. Vieressä on kasa palaneita kiviä.

Mustalahti (696010084) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Yöveden etelärannalla, pohjoiseen pistävän Hietaniemen itäpuolella ja Himalansaaresta Ristiinaan kulkevan tien pohjoispuolella. Edellä mainitusta tiestä noin 150 m pohjoiseen on peruskarttaan merkitty hiekkakuoppa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkakuopan itäpuolella olevan viljelyspellon kohdalta. Maaperä alueella on kivetöntä hiekkaa.

Kortelahdenniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Louhiveden pohjoisrannalla olevassa kaakkoon pistävässä Kortelahdenniemessä, Linnasaaren pohjoispuolella. Rinteen yläosa on kalliota ja alaosa kivikkoista tai maaperältään karkeaa. Toinen röykkiöistä sijaitsee rinteen alaosassa. Röykkiössä on kiviä ylärinteen puolella ilmeisesti vain yksi kivikerros ja alarinteen puolella 2-3 kerrosta. Röykkiö on muodoltaan säännöllisen pyöreä, tasalakinen, halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeudeltaan alle 0,5 m. Toinen, heikosti erottuva röykkiö on ylärinteessä lähellä kallioalueen reunaa.

Mustikkavuori 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,4 km Himalansaaren kappelista länsiluoteeseen, Himanlansaaren tien pohjoispuolella, Mustikkavuoren eteläpuolella ja Joensuunlahden pohjukasta noin 100 m kaakkoon. Asuinpaikka-alueen lounaispuolella on tie, joka nousee luode-kaakko -suuntaiselle hiekkaharjanteelle ja vie hiekanottoalueelle pellon pohjoisreunaan. Asuinpaikan kohdalla tie kääntyy jyrkästi luoteeseen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekanottopaikalta nokisesta maasta.

Mustikkavuori 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 2,3 km Himalansaaren kappelista länsiluoteeseen, Himalansaareen tien pohjoispuolella ja Mustikkavuoren tien itäpuolella, Mustikkavuoren rinteessä kohdassa, jossa maan pinta alkaa voimakkaasti viettää alaspäin peltoa kohti. Asuinpaikka-alueella on tehty metsätöitä, minkä johdosta maanpinta on ollut paikoitellen rikkoutunut. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rikkoutuneen maanpinnan kohdalta.

Ikoinniemen linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Kankaisselän itärannalla, Ikoinniemessä. Linnavuori on korkea, jyrkkärinteisellä kallio, josta ei ole löytynyt varustusten jäännöksiä tai esineitä. Linnavuoren eteläpuolelle on rakennettu kesämökeille menevä maantie ja vuoren eeläpuolelle on rakennettu kesämökki, jonka kaakkoispuolelta on löytynyt Haukkavuoren kalliomaalaus.

Mikonkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi sijaitsee Tannilan kartanosta noin 250 m koilliseen, Savonlinna-Enonkoski -maantien ja Anttolan paikallistien risteyksestä noin 1 km koilliseen, paikallistien pohjoispuolella, aivan tien vieressä. Kiven korkeus on noin 2,5 m ja siinä on 4 kuppia.

Monola a (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi sijaitsee Haukiveden itärannalla, Savonlinna-Viljolahti -maantien länsipuolella, Mäki-Monola -tilan puuutarhassa, talosta noin 15 m lounaaseen. Uhrikivessä on 16 kuppia. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola b (kohde 740010005), Monola c (kohde 740010009), Juvola (kohde 740010006), Immola a (kohde 74001007) ja Immola b (kohde 740010008).

Monola b (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikallio sijaitsee Haukiveden itärannalla, Savonlinna-Viljolahti -maantien itäpuolella, tiestä noin 30 m koilliseen, Mäki-Monolan tilasta noin 200 m pohjoiskoilliseen, hakamaalla. Kalliossa on 6 kuppia. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola a (kohde 740010004), Monola c (kohde 740010009), Juvola (kohde 740010006), Immola a (kohde 74001007) ja Immola b (kohde 740010008).

Juvola (740010006) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi sijaitsee Haukiveden itärannalla, Savonlinna-Viljolahti -maantien länsipuolella, tiestä noin 100 m lounaaseen, metsikköisellä rinteellä. Kiven koko on noin 100 x 200 x 250 cm. Siinä on 15 kuppia. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola a (kohde 740010004), Monola b (kohde 740010005), Monola c (kohde 740010009), Immola a (kohde 74001007) ja Immola b (kohde 740010008).

Immola a (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Haukiveden itärannalla, Savonlinna-Viljolahti -maantien länsipuolella, tiestä noin 500 m länteen. Kuppikivi on ollut alunperin pellon keskellä, mutta siirretty pellonraivauksen yhteydessä sen etelälaitaan, joka on melko risukkoinen. Uhrikivessä on 33 kuppia. Kuppikivi on pahoin sammaloitunut. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola a (kohde 740010004), Monola b (kohde 740010005), Monola c (kohde 740010009), Juvola (kohde 74001006) ja Immola b (kohde 740010008).

Immola b (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Haukiveden itäpuolella, Savonlinna-Viljolahti -maantien länsipuolella, tiestä noin 600 m länteen, Immolan talon aitan kulmalla. Alunperin kivi on sijainnut pellolla (Savonlinna nro 5 -kohteen vierellä), mutta pellonraivauksen yhteydessä se on siirretty aitankulmalle. Kivessä on 4 kuppia ja se on ollut aitankulmalla nurinpäin. Kivi on rikkoutunut. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola a (kohde 740010004), Monola b (kohde 740010005), Monola c (kohde 740010009), Juvola (kohde 74001006) ja Immola a (kohde 740010007).

Monola c (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi sijaitsee Haukiveden itärannalla, Savonlinna-Viljolahti -maantien itäpuolella, tiestä noin 30 m koilliseen (ja noin 130 m uhrikivestä Savonlinna nro 5 luoteeseen), hakamaalla. Kiven koko on noin 130 x 200 cm ja siinä on yksi kuppi. Lähistöllä on useita uhrikiviä: Monola a (kohde 740010004), Monola b (kohde 740010005), Juvola (kohde 740010006), Immola a (kohde 74001007) ja Immola b (kohde 740010008).

Toivola (740010010) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Uhrikivi sijaitsee Hiisijärvestä noin 750 m länteen ja Toivolan talosta noin 100 m kaakkoon. Kivi on noin 6 m koilliseen peltotiestä. Aluetta käytetään laidunmaana. Uhrikivi on kooltaan noin 95 x 76 x 30 cm ja siinä on 15 kuppia. Kupit ovat halkaisijaltaan 4,5 -10 cm ja syvyydeltään 0,5 -8,0 cm.

Pönttöniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio sijaitsee Oravin kanavasta noin 4 km luoteeseen, Pienen Ahvensalon kaakkoisosassa. Rantaan kohteelta on noin 40 m ja rinne laskee veteen jyrkästi. Lapinraunion takainen pohjoisrinne on tasainen. Rauniolta avautuu näköala vesialueelle.
Röykkiön koko on 7,8 m (etelä-pohjoinen -suunnassa) ja 7,7 m (itä-länsi -suunnassa) ja korkeus keskeltä 0,85 m. Raunio on pyöreä, poikkileikkaukseltaan kupera. Keskellä on matala kuoppa. Kivien halkaisija on 20-50 cm. Raunion päällä kasvaa sammalta ja kanervaa.

Kirveslampi (740010012) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Simpeleensalossa, Hevonniemessä, Kirveslammen rannasta noin 150 m koilliseen, uuden metsäautotien vieressä. Raunio on noin 4,2 m pitkä, keskikohdaltaan noin 2,3 m leveä ja noin 0,85 m korkea. Se on tehty noin 30 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Raunio on ollut vahvan sammalkerroksen peittämä. Raunio on tutkittu kaivauksin eikä siitä löytynyt muuta kuin yksi kvartsi-iskos (KM 25300). Kyseessä ei liene lapinraunio.

Rapakko Saunalahdenniemi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaukset sijaitsevat Pihlajalahden suussa olevan Rapakon saaren itään pistävässä, kivikkoisessa Saunalahdenniemessä, suuren siirtolohkareen pystysuorassa ja itään katsovassa seinämässä. Siirtolohkare on noin 30 metrin päässä rannasta.
Siirtolohkareessa on kaksi joutseniksi tulkittavaa lintukuviota, joista alempi on 1,36 metrin korkeudella maanpinnasta. Linnun kaula on 23 senttiä pitkä ja vartalo 19 senttiä. Ylemmän linnun sekä kaula että vartalo ovat molemmat 15 senttiä pitkät. Lintujen yläpuolella on pieniä, punertavia laikkuja sekä epämääräisempi hiukan punertava kohta, joka voi olla jälki tuhoutuneesta maalauksesta. Siirtolohkareessa on ruusukvartsirakeita ja -pisteitä. Maalaukset on tehty lohkareen kvartsiittiseen kohtaan. Maalausten kohta on jäkälätön, mutta se on saatettu puhdistaa mekaanisesti kuvioiden dokumentoinnin aikana. Rapakon joutsenet ovat ensimmäiset ja ainoat kiistattomasti lintuja esittävät kuviot maamme kalliotaiteessa.

Kääpäsaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kääpäsaaren lounaisrannalla, Vaarasaarta vastapäätä, Kääpäsaari 1 -asuinpaikasta noin 200 m eteläkaakkoon. Paikalla on yksi epämääräinen painanne, joka saattaa olla asumuksen pohja. Koekuopista on tullut esille kaksi kvartsia KM 27019:3 ja 37004.

Hiekkaharju (741010001) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Oriveden Paasselän Kaatiolahden pohjoispuolella, Hiekkaharjun talosta noin 200 m luoteeseen. Asuinpaikka-alue on loivaa mäntykangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille pienen hiekkakuopan reunamilta.

Karhuniemi A (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinrauniot sijaitsevat Karhulan talosta noin 500 m kaakkoon, Alaniva-nimisen salmen lounaispuolella, pienen matalan kalliopaljastuman kohdalla. Lapinraunioista kaksi on rinnakkain. Halkaisijaltaan noin 3 m olevista raunioista toinen on muodoltaan soikea ja toinen pyöreä. Ne on koottu pelkistä kivistä. Näistä raunioista muutama metri luoteeseen on kivikkoa, joka saattaa olla kolmannen raunion kiveystä.

Karhuniemi B (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Röykkiö sijaitsee Karhulan talosta noin 400 m kaakkoon, Alaniva-nimisen salmen lounaispuolella, mäntyä kasvavalla hiekka / moreenirinteellä. Sammalpeitteinen röykkiö on halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Röykkiökivet ovat särmikkäitä ja palaneilta vaikuttavia.
Vuoden 1995 inventointikertomuksen mukaan kyseessä saattaisi olla kiuas ja röykkiön ympärillä muutaman metrin säteellä on hahmoteltavissa pengerryksiä, jotka saattaisivat liittyä paikalla olleeseen rakennukseen. Ajoitus varhaismetallikauteen siten epätodennäköinen.

Kaatiolahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoniemessä, kaatiolahden pohjukassa, rannasta noin 200 m itäkaakkoon, maantieltä noin 50 m etelään, Pihlajamäkeen vievän tien kohdalla ja länsipuolella. Maaperä alueella on soransekaista hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä.

Ketvele (741010005) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Paasselän länsiosassa, noin 3 km itään Oriniemen kärjestä sijaitsevan Ketvelsaaren luoteisosassa kalliopohjalla. Raunion halkaisija on noin 10 m ja sen keskellä on suppilomainen kuopanne, jonka halkaisija on noin 2 m ja syvyys 0,85 m.

Kääpäsaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kääpäsaaren etelärannalla, Luotsinientä vastapäätä olevan vanhan hiekkakuopan itäpuolella, rantatöyräällä. Asuinpaikka-alueen maaperä on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopasta. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Kääpälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kääpäsaaren koillisosassa olevalla moreeniharjanteella, Kääpälahden pohjoispuolella. Maaperä alueella on soransekaista hiekkaa. Asuinpaikkalöytö (kvartsi-iskos) on tullut esille 83 m:n korkeuskäyrän kohdalla olevan muinaistörmän päältä, karttoihin merkitsemättömän tien leikkauksesta. Tien penkoilla oli kvartseja 10 m matkalla, mutta vain yksi otettiin talteen. Alemmalla tasolla oli inventointihetkellä äestetty, mutta sieltä ei havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Hiekkaranta (741010008) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Savonranta-Kerimäki -tien länsipuolella, Hiekkarannan talosta noin 60 metriä kaakkoon. Asuinpaikka-alue on lounaaseen viettävää hiekkarinnettä. Noin 86 metrin korkeudella on selvä muinaistörmä. Paikalla on osittain rinteeseen kaivettu pyöreähkö painanne, jonka halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys suurimmillaan noin 0,5 metriä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille painanteen keskelle kaivetusta koekuopasta.

Siiperi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerimäki-Savonranta -tien länsipuolella, Siiperin taloon kääntyvän tienhaaran kohdalla, sen eteläpuolella selvän muinaisen rantatörmän päällä. Asuinpaikka-alueen maaperä on hiekkaa. Asuinpaikkalöydöt (kuoppakoristeista keramiikkaa ja kvartsi-iskos) ovat tulleet esille koekuopasta, jossa oli myös vahvaa ruskeaa likamaata.

Kaatiolahti B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaatiolahden koillispuolella, Ryttyniemeen johtavalta tieltä koilliseen haarautuvan kohti Mansikkamäkeä ja Jussilaa johtavan tien molemmin puolin, tienhaarasta noin 250 m koilliseen. Asuinpaikka-alue on lounaaseen viettävää moreenimaata. Noin 85 m:n tasolla on havaittavissa selvä muinaistörmä, jota tie leikkaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta.

Purnuniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Paasselän pohjoisrannalla olevalla Säimenenniemellä, sen länsiosassa, Hankalammen itärannalla, Purnunniemen korkeimmalla kohdalla, kalliolla. Lapinraunio on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Raunion keskellä on kuoppa. Se on melko vahvan sammal- ja muun kasvuston peittämä, kohdalla kasvaa lisäksi yksi suuri pihlaja.

Pyyhiekka 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyyveden pohjoisrannalla, Pyyveden ja Hietalammen välisen niemen tyvellä. Asuinpaikka-alue on itään viettävää hiekkarinnettä. Rinteen itälaidalla kulkee pohjoinen-etelä -suuntainen tie. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien länsileikkauksesta noin 82 m:n korkeustasolta.

Pyyhiekka 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyyveden pohjoisrannalla, Hietalammen länsipuolella. Asuinpaikka-alue on itään viettävää hiekkakangasta. Kankaan itälaitaa kulkee pohjoinen-etelä -suuntainen tie. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien itäpuoleisesta leikkauksesta, kohdasta, jossa arviolta 87 m:n tasolla on selvä törmä. Suppealta alueelta on löytynyt runsaasti asbestisekoitteista keramiikkaa.

Rajalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ryttyniemen alueella, Rajalahden länsipuolella, kohti Revonhäikkää johtavan tien länsipuolella. Asuinpaikka-alue on itään viettävää hiekkarinnettä. Noin 83-84 m:n tasolla olevan törmän päällä, muutama kymmenen metriä tiestä, on kolme mahdollista asumuksenpohjaa. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille yhteen näistä kuopanteista tehdystä koekuopasta.

Linno (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Orivirran saarron linnoitusalueella, Linnosaaren kaakkoispäässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille linnoituksen koekaivausten yhteydessä saaren kaakkoisosasta. Linnoituksen rakentaminen ja käyttö tuhonnut oletettavasti vanhempia kerroksia. Maaperä alueella on melko karkeaa soraa, paikoin hyvin kivikkoista.

Pisamalahden linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Pisamalahden linnavuori, joka on maamme tunnetuimpia muinaislinnoja, sijaitsee Enonveden Linnavirran pohjoisrannalla. Linnavuori on jylhän ja jyrkkäseinäisen kallion järveen pistävässä niemessä. Luonnostaan hyvin suojattuna se on tarvinnut varustuksia vain itäreunalleen, missä on säilynyt useita kymmeniä metrejä noin kolme metriä leveää ja paikoin yli kaksi metriä korkeaa kivivallia. Pisamalahden linnavuorella on nähtävissä maamme komeimmat muinaislinnaan kuuluneet kivivarustukset. Linnavuorelta avautuu upea eteläsavolainen järvimaisema. Linnavuoren länsipuolen matalassa lahdessa, johon laskee puro pohjoisesta, on havaittu liistekatiskan jäännöksiä elokuussa 2006 vedenpinnan ollessa poikkeuksellisen matalalla.
Linnavuorien olemassaolo osoittaa, että Savossa on rautakauden lopulla ollut Mikkelin seudun lisäksi muuallakin kiinteää, pysyvää asutusta, vaikkei tämän väestön asuinpaikkoja tai kalmistoja tunnetakaan. Pisamalahden linnavuoren läheltä, noin pari kilometriä etelään sijaitsevasta Partalansaaren Mustikkalammesta analysoidut luonnontieteelliset näytteet todistavat viljan viljelyn vakiintuneen Sulkavan seudulle jo 1100-luvulla.
Pisamalahden linnavuorelle on opasteet Sulkavan kirkonkylästä. Parkkipaikalta linnavuorelle on matkaa vajaat 500 metriä. Vesitse saapuvia varten linnavuoren juurella on laituri. Linnavuoren laelle johtaa jyrkät puuportaat. Kohde ei sovellu jyrkkärinteisyytensä ja vaikeanousuisuutensa vuoksi tutustumiskohteeksi liikuntaesteisille.
Pisamalahden linnavuori on valtion omistama. Linnavuoren juurelle, laiturin viereen ja parkkipaikalle on pystytetty opastaulut. Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöksiin (Maiseman muisti 2001).

Vilkajärvi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vilkajärven koillisosassa, Saimaan muinaisella rantatörmällä, joka aikoinaan on pistänyt niemenä Vilkajärveen. Vuonna 1991 suoritetuissa tutkimuksissa tuli esille mm. punamultahauta ja mahdollinen kuoppaliesi. Löytöjen perusteella asuinpaikka on kampakeramiikan aikainen.

Ritvalinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iitlahden Ritvalinniemen eteläosassa, Saimaan muinaisen rantaterasssin päällä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tuulenkaatoihin tehdyistä koepistoista. Vuoden 2007 inventoinnissa todettiin, että asuinpaikka on osin tuhoutunut, koska paikalle on rakennettu saunamökki. Vuonna 2008 alueella tehtiin koekaivaus suurehkon kesäasunnon ja varastorakennuksen suunnitelluille paikoille. Lokakuussa kesäasunnon ja saunarakennuksen välistä poistettiin kantoja arkeologin valvonnassa. Kohde lienee täysin tuhoutunut tontin 6:273 kohdalta.

Kurkisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon Rahettavanselän ja Kurkiselän välisen Kurkisalmen itärannalla, maantien eteläpuolella. Löydöt kvartsia.

Louhtovuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kuolimon Kurkiselän länsirannalla, vastapäätä Kapialahtea. Vedestä kohoavassa itään (koilliseen) päin olevassa seinämässä on n. 7 m korkeudella ainakin viisi eläinkuviota ("hirviä").
Ks. Lisätiedot.

VT-risteys (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kauriansalmen pohjoispuolella, heti Lappeenranta-Mikkeli -valtatien 13 itäpuolella ja Suomenniemen kirkolle vievän tien 409 risteyksessä, Suomenniemelle vievän tien pohjoispuolisella tasanteella. Suurin osa asuinpaikasta tuhoutui vesihuoltoreitin rakentamisen yhteydessä vuonna 2003. Tarkastuksessa 2004 tieleikkausesta löytyi kvartsikaavin, runsaasti kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kaivaustutkimuksissa 2005 asuinpaikalla todettiin paksu, erittäin löytörikas mutta lähes värjäytymätön kulttuurikerros. 25 neliömetrin kaivausalalta löydettiin kolme liettä ja keittokuopan jäännös. Löytöaineiston perusteella asuinpaikka ajoittuu myöhäismesoliittiseksi. Pieni osa asuinpaikasta saattaa olla vielä säilynyt koskemattomana vesihuoltolinjan pohjoispuolisella tasanteella.

Pellosniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven keskivaiheilla olevan Pellosniemen lounaislaidalla. Asuinpaikka-alue on hiekkaista kangasmaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista. Alue on ympäristöltään edustava ja ehyt.

Noronniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärven keskivaiheilla olevan pitkän ja kapean Noronniemen kärjessä olevalla tasanteella. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esille koekuopista Noronniemen kärjestä, moreeniharjanteen korkeimmalta kohdalta sekä tästä paikasta noin 100 m itään, harjanteen päältä. Asuinpaikka-alue on ympäristöltään hyvin edustava.

Ankeleenjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haapajärvestä Ankeleenjärveen laskevan Ankeleenjoen niskan itärannalla. Asuinpaikka-alue on hiekkasita kangaskumparetta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille koekuopista.

Emännänniemi (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Vuokalanjärven länsirannalla olevassa Emännänniemessä, hiekkaharjanteen kaakkoispäässä. Mäntyä kasvavaa harjannetta rajaa lännessä ja etelässä suo, idässä Vuokalanjärvi. Paikalta on löytynyt kvartsiydin ja kvartsi-iskoksia (KM 32167), jotka ovat tulleet esiin koepistosta. Noin puolen kilometrin päässä asuinpaikasta, Emännänniemen länsipuolella olevalle mäelle vievän metsäautotien kääntöpaikalta Emännänniemeen lähtevän polun pinnalla on myös havaittu iskosmaista kvartsia. Asuinpaikan laajuus on epäselvä, mutta topografian puolesta on mahdollista, että noin 50 x 200 m kokoinen harjanne on asuinpaikka-aluetta.
Koekuopasta noin 40 m kaakkoon on tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 m. Tervahaudan itäpuolella, aivan matalan törmän äärellä, on pieni sammaleen peittämä kiviraunio, kooltaan noin 1,5 x 1,5 m ja korkeudeltaan 0,5 m. Kyseessä saattaa olla ns. tervapirtin kiuas. Tervahaudan länsipuolella, rinteessä, 20 m etäisyydellä toisistaan on kolme vallien ympäröimää pyöreää kuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 m. Ainakin kahdessa kuopassa on havaittu nokimaata. Kyseessä saattavat olla hiilihaudat.

Tillinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tillinniemi sijaitsee Peruveden eteläosassa. Maasto niemellä on pääosin suota ja moreenipohjaista metsää. Niemen itärannalla kaakkoon aukeavassa pienessä poukamassa on kallion ja matalan kumpareen väliin jäävä pienialainen tasanne. Tasanteelle tehdystä koekuopasta löytyi iskoksia. Paikka on vastapäätä Pöylinniemeä, jolla on kaksi asuinpaikkaa, joten tämä kohde saattaa jollain tavalla liittyä niihin. Kohteesta noin 130 m luoteeseen on kalliossa kavrtsisuoni, jonka pohjoispuolelle tehdyistä koekuopista löytyi yksi "iskos" ja pari epämääräistä kvartsin kappaletta. On mahdollista, että nämä kvartsit ovat irronneet kalliosta luontaisen rapautumisen takia.

Honkasaari (1000000253) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Honkasaari sijaitsee Peruveden eteläosassa. Saari on kooltaan noin 24 ha ja se on pääosin metsää. Eteläisin kärki ja rantaa siitä länteenpäin on matalaa, tasaista hiekkamaata.
Kohde sijaitsee hieman saaren eteläkärjen luoteispuolella lähellä rantaa. Neljästä koekuopasta löytyi kvartseja. Asuinpaikka on noin 900 m Pöylinniemi B:stä pohjoiseen.

Aitsaari (1000000254) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Aitsaaret ovat Pienivedessä Pertunmaan kirkonkylän länsipuolella. Niistä suurin on pitkulainen (kiinteistönimi Aitsaari) pohjois-etelä -suuntainen saari, jonka eteläkärjessä on asuinpaikka.
Aivan rannassa on vesirajasta katsoen noin metrin korkuiset ilmeisesti jäiden puskemat maavallit, joiden sisäpuolella saaren eteläkärjessä on melko tasaista hiekkamaata. Tältä alueelta löytyi koekuopista hiotun kiviesineen katkelma, palanutta luuta ja kvartsia.

Pulieri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahvenjärven itärannalla pienen lahden koilliskulmalla. Paikka on noin metrin järven pintaa ylemmäksi nouseva hiekkainen tasanne. Maasto muuttuu kuusimetsäksi ja kivikkoisemmaksi mentäessä itäänpäin, pois rannasta.
Tasanteelle tehdystä koekuopasta löytyi paljon iskoksia.

Seppälä (1000000256) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee järveen (Keskinen Rieveli) viettävässä rinteessä olevalla kasvimaalla. Paikan länsipuolella on pieni kivinen mäki ja itäpuolella kostea lehtomainen alava laakso. Maaperä löytöpaikalla on hiekansekaista multaa. Ranta on löytöpaikalta noin 70 m etelään.
Kasvimaalla on kvartsi-iskoksia näkyvillä noin 8x15 m alalla. Rinteessä joitakin metrejä kasvimaan yläpuolella on pieni hiekkakuoppa, jossa näkyi myös kvartseja, mutta yksikään havaituista ei ollut selvä iskos. Pihamaalla talon itäpuolella olevalla kasvimaalla ei ollut mitään merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.
Viereisellä tontilla itäänpäin on leirintäalue. Maasto on paikalla hiekka- ja sorapohjaista. Alueen poluilla ja paljaaksi kuluneilla kohdilla ei näkynyt iskoksia.

Hyötyynniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kangasjärven pohjoisrannalla olevalla harjulla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille metsäautotien pinnasta ja pientareilta n. 200 metrin matkalta Kylkiäisenlammen länsipään kohdalta lännessä tien päässä olevalle kääntöpaikalle idässä. Löytöjen tiheys vaihtelee, selvä keskittymä on parikymmentä metriä kääntöpaikan reunasta länteen. Tie kulkee enimmäkseen harjun laen pohjoista, suon puoleista reunaa, jolta kulttuurikerros lienee tienteossa tuhoutunut. Järven puoleisella reunalla on koko matkalla ainakin muutaman metrin levyinen ja monin paikoin selvästi leveämpikin ehjä alue. Myös tien päässä oleva kääntöpaikka ja sen jatkeena oleva noin 50 m mittainen sorakuoppa ovat saattaneet tuhota asuinpaikkaa.

Hietaniemi (1000000360) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuusjärven lounaisrannalla, Hietaniemen koilliskärjessä on 35 x 15 m alalla useita asumuspainanteita, joista kolme on selvää. Osa painanteista on epäselviä. Painanteisiin tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja nokimaata.

Rapioniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tuusjärven kaakkoispäässä, Rapioniemen matalan kärkiosan itäpäässä. Asuinpaikkalöytöjä on tullut esiin harjun pohjoisreunalta, rantaan laskevan törmän päältä kaatuneen puun juurakosta ja koekuopasta. Asuinpaikka rajautunee niemen pohjoisreunalle.
Inventointi 2008: Etelärannalle korkean harjun alapuolella sijaitsevalle tasaiselle alueelle tehdystä koekuopasta tuli esiin huuhtoutuneen kerroksen alta punaiseksi palanutta hiekkaa, mutta mitään löytöjä ei kuopasta saatu talteen. Asuinpaikka näyttäisi kuitenkin sijoittuvan Rapioniemen kärkeen vievän tien molemmille puolille. Kyseessä on kuitenkin melko pienialainen muinaisjäännös.

Rapioniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tuusjärven etelärannalla, Rapioniemen pohjoisosassa. Korkean rantatörmän päälle tehdystä koekuopasta tuli esiin kvartsi-iskoksia.

Rapioniemi C (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt raudanvalmistuspaikka sijaitsee lounaaseen laskevan harjun ja rannan välissä, Tuusjärven eteläosaan pistävän Rapionniemen lounas-tyvellä. Paikalla on hevosenkengänmuotoinen vajaan metrin korkuinen kivensekainen kuonakasa, jonka keskellä on matala kuoppa, todennäköinen uunin paikka. Kuonakasan itäpuolella on matala kuoppa ja tästä pohjoiseen syvempi, puolikuun muotoinen kuoppa, jonka seinillä on kiviä ja vähän kuonaa. Paikalla voi olla useampi hytti.

Palosjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijatsee Palosjärven ja siihen laskevan Rapiojoen laakson välisen laajan hiekkakankaan lounaiskulmassa. Pääosa löydöistä on laikutetulta hakkuualueelta noin 40 metriä metsäautotien päässä olevasta kääntöpaikasta länteen. Asuinpaikkalöytöjä on saatu myös hiekkakankaan länsireunan eteläpäässä olevalta tasanteelta ja kääntöpaikan eteläpuolelle kaivetusta koekuopasta. Asuinpaikka näyttää ulottuvan kääntöpaikalta länteen ja luoteeseen jyrkän rinteen eteläpäähän asti. Asuinpaikan laikutettu pohjoisosa on pahoin tuhoutunut, mutta kääntöpaikan S-puolella maasto on ehjää. Asuinpaikka ajoittunee tyypillisen kampakeramiikan aikaan, eteläosa korkeuden perusteella ehkä nuoremmaksi.

Hiidenlampi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Palosjärven koillisrannalla Rapiojoen suun pohjoispuolella laajan hiekkakankaan lounaislaidalla, laikutetulla hakkuualueella. Pääosa löydöistä, kaikki keramiikka ja palanut luu, on kerätty Hiidenlammen eteläpään kohdalla kankaan reunalla olevasta, pari metriä ympäristöään matalammasta notkelmasta, jossa oli kolme selvää löytökeskittymää. Yhdessä löytökeskittymässä oli ilmeisesti paikoilleen rikkoutunut varhaiskampakeraaminen astia. Löytöjen ja rannankorkeuden perusteella asuinpaikka näyttää olleen käytössä vain lyhyen ajan varhaiskampakeramiikan aikana.

Hiidenlampi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiidenlammen itäpuolella, kapealla hiekkatasanteella suon laidassa jyrkän rinteen alla. Vuoden 1994 inventoinnissa tuli laikutusjäljistä esiin luu- ja asbestisekoitteista keramiikkaa sekä kvartsi-iskoksia n. 4 m2:n alalta.

Peltoinmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikan jäännökset sijaitsevat Jukajärven lounaisrannasta 800 m lounaaseen Peltoinmaan talosta 250 m etelään hakkuuaukealla. Paikalla on halkaisijaltaan 4 m kokoinen ja korkeintaan 50-60 cm korkuinen kuonakasa ja sen N-puolella 70 cm syvä, merkitykseltään epäselvä kuoppa. Hytin jäännöksiä ei ole havaittavissa. Kohde on pahasti ojituksen ja metsäaurauksen tuhoama.

Rasakanniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hattulainen-järven N-rannalla, Rasakanniemen etelätyvellä, hiekkakankaan etelälaidalla. Kankaan keskiosassa sijaitsevalle hiekkakuopalle johtavan tien pohjoislaidalla on matala, pyöreä, halkaisijaltaan n. 3 m painanne. Yhdestä tähän tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Painanteen luoteispuolella, n. 10 metrin päässä on toinen epämääräisempi painanne. Kyseessä ovat mahdollisesti asumuspainanteet.

Rasakanniemi B (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hattulaisen pohjoisrannalla lahdenpoukamassa hiekkatasanteen pohjoispuolella olevalla luode-kaakkosuuntaisella mäntyjä kasvavalla hiekkaharjulla. Harju on melko jyrkkärinteinen ja se on kooltaan noin 150 m pitkä ja 40 leveä. Vuoden 1994 inventoinnin yhteydessä harjun päällä havaittiin olevan kuusi pyöreää kehävallillista pyyntikuoppaa, joiden halkaisija oli n. 2,5 m syvyys alle 0,5 m. Lisäksi harjun länsipuolella todettiin olevan noin 60 m päässä yksi noin 4 m halkaisijaltaan oleva painanne. Paikan vieressä sijaitsee mahdollinen kivikautinen asuinpaikka (Rasakanniemi A).
Vuoden 2008 inventoinnissa pyyntikuoppien todettiin säilyneen hyvin. Harjun päällä havaittiin edellä mainittujen kuuden kuopan lisäksi myös muutamia epämääräisempiä, mahdollisesti ajan myötä täyttyneitä kuoppia. Painanteet sijaitsivat harjun laella ja sen ylärinteessä.

Luuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salajärven pohjoisrannalla olevan Luuniemen lounaisrannalla. Asuinpaikan kohdalla on parinkymmenen metrin levyinen korkeampi, tasalakinen hiekkainen niemeke, joka on nykyisin kesämökin pihamaana. Asuinpaikkalöytöjä saatiin vuoden 1994 inventoinnissa kesämökin pihapiiristä koekuopasta. Maaston muodon perusteella asuinpaikka rajoittuu niemekkeelle rakennusten väliselle alueelle.

Virsikallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jukajärven kaakkoispään etelärannalla hiekkaniemekkeellä. Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi koekuopasta ja Virsikalliolle menevän tien pinnasta noin 20 metrin matkalta kvartsi-iskoksia. Kesämökille johtavan tien koillispuolella, n. 30 m risteyksestä luoteeseen havaittiin matala asumuspainanne.

Kytöniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jukajärven etelärannalla, vastapäätä kirkonkylää olevan Kytöniemen tyvellä harjumaisella hiekkakankaalla. Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi tien pinnalta noin viiden metrin matkalta kvartsi-iskoksia. Vaikka löytöjä saatiin pieneltä alalta, on asuinpaikalle otollista aluetta laajemmallakin.

Repomäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jukajärven luoteispään eteläpuolella Kettulan paikallistien (15163) varrella, moreeniharjanteen koillisrinteellä. Asuinpaikalta on vuoden 1994 inventoinnissa saatu löytöjä Kettulantien ja rantatörmän väliseltä kapealta laikutetulta alueelta 50 metrin matkalta. Asuinpaikka on pahoin tuhoutunut tien teon yhteydessä ja laikutuksen seurauksena.

Särkänniemi (1000000375) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luikujärven luoteisrannalla olevan Särkänniemen tyvellä, melko tasaisella harjun laella 1-1,5 m järven pinnan yläpuolella. Paikalla on kaksi pyöreähköä asumuspainannetta vierekkäin, joista kaakonpuoleinen, läpimitaltaan 7-8 m, on syvempi ja selvempi. Luoteenpuoleinen painanne on siitä noin 15 m päässä. Löydöt on saatu suuremman painanteen luoteislaidalle kaivetusta koekuopasta.

Kilpolankoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kilpolanjoen eteläpuolella, Myllypeltoon johtavan tien varrella. Vuoden 1994 inventoinnissa löytyi umpeenkasvaneen hiekkakuopan luoteispuolelta, 2,5 m korkeasta tienleikkauksesta runsaasti luuta sisältävä likamaakuoppa. Tämän vieressä oli pienempi luukeskittymä ja kvartsi-iskoksia. Lisäksi tien vastakkaisella puolella havaittiin leikkauksessa yksi kvartsi-iskos sekä mahdollisen lieden jäännökset. Asuinpaikka on suureksi osaksi tien ja hiekkakuoppien tuhoama. Laajemmin ehjää aluetta lienee tien koillispuolella.

Matinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Matinniemen lounaisosassa, hiekkaharjun lounaisrinteellä. Paikan länsipuolella, tien varrella on umpeenkasvavia hiekkakuoppia, joiden kaakkoispuolella tien pinnasta ja hiekkakuopan leikkauksista saatiin vuoden 1994 inventoinnissa löytöinä kampakeramiikkaa, kvartsia, piitä ja palanutta luuta. Löytöjä havaittiin hiekkakuopasta n. 30 m:n matkalla kesämökkiin asti. Tie ja hiekkakuoppa ovat tuhonneet suurimman osan asuinpaikkaa. Ehjää maastoa on tien koillispuolella sekä metrin parin kaista tien ja hiekkakuoppien lounaispuolella. Mahdollista asuinpaikkamaastoa on laajemmaltikin Matinniemen alueella.

Ketveleenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rautjärven itärannalla olevan Valkolahden suun länsipuolella. Ketveleenniemi on n. 1 ha laajuinen laajemman niemimaan eteläkärjestä itään pistävä niemi. Niemen lakitasanteen itäosassa on kolme selvää pyöreää asumuspainannetta ja niiden lisäksi pari epäselvää painannetta. Selvimpien painanteiden läpimitat ovat 5-7 m, lännenpänä olevat epäselvät painanteet ovat halkaisijaltaan 3-4 m. Löydöt, kaksi kiillesekoitteista keramiikan palaa, on saatu itäisimmän painanteen kaakkoisreunalle tehdystä koekuopasta.

Lammasniemi (1000000379) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven eteläosassa, Lammasniemen etelätyvellä. Paikka on eteläkaakkoon viettävällä moreenirinteellä oleva noin 30 m pitkä ja 10 m leveä hiekkaterassi. Vuoden 1994 inventoinnissa terassille tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia.

Heraniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Evottujärven länsirannalla Heraniemen talosta n. 120 m koilliseen. Löydöt on kerätty vuoden 1994 inventoinnissa Evottujärven länsirantaa pitkin kulkevan harjun katkaisevan hiekkakuopan ympäriltä; tieltä, hiekkakuopan seinämästä ja koekuopasta. Asuinpaikka, joka on nyt hiekkakuopan tuhoama, on ilmeisesti ollut laaja. Hiekkakuopan kaakkoispuolella on pieni niemeke, jonne asuinpaikka todennäköisesti jatkuu.

Heralahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Evottu-järven länsirannalla, Heralahden suun pohjoispuolella, kaakkoon pistävän hiekkaharjun pään muodostaman niemen kärjessä. Löydöt on saatu vuoden 1994 inventoinnissa niemen kärjessä noin 85 m mpy olevalle tasanteelle kaivetusta koekuopasta. Paikalle mökkirakentamisen vuoksi tehdyssä koekaivauksessa löydettiin myös kampakeramiikkaa.

Neulaniemi (1000000382) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luonterin Enoveden rannalla, 1 km Siikakoskelta kaakkoon ja 130 m Neulaniemen talosta länsilounaaseen, hiekkaharjuun kuuluvalla kumpareella. Löytöpaikka on koko harjun levyisen hiekkakuopan itäpäässä. Löydöt, keramiikan muru ja kvartsi-iskos, ovat hiekkakuopan seinämästä. Asuinpaikka on luultavasti tuhoutunut lähes täysin, ehjää aluetta voi olla jäljellä hiekkakuopan itäpuolella.

Pukkilampi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luonterin pohjoisosassa, Pihlajasalon saaren itäosassa, Pukkilammen eteläkärjen itäpuolella. Paikka on idässä hiekkakuopan ja etelässä kuopalle johtavan tien rajaamalla alueella. Asuinpaikkalöytöjä saatiin vuoden 1994 inventoinnissa hiekkakuopan reunalta, tieltä ja koekuopista. Keramiikkalöydöissä on erityyppisiä keramiikanpaloja. Tie ja hiekkakuoppa ovat tuhonneet asuinpaikka-aluetta suuresti, mutta varsinkin alemmalla tasolla on melko laajasti ehjää aluetta jäljellä.

Pukkilampi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luonterin pohjoisosassa, Pihlajasalon saaren itäosassa, Pukkilammen eteläpohjukasta n. 160 m etelään. Paikka on itä-länsi -suuntaisella hiekkaharjanteella, kohdassa missä tie leikkaa sitä. Vuoden 1994 inventoinnissa tien pinnasta poimittiin joitakin kvartsi-iskoksia. Ympäristö on erittäin otollista kivikautisten asuinpaikkojen kannalta.

Marjakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikajärven pohjoisrannalla. Vuoden 1994 inventoinnissa havaittiin paikalla kulkevan tien pohjoispuolisessa leikkauksessa läpimitaltaan metrin kokoinen liesi, joka lienee viimeisiä rippeitä paikalla olleesta, mutta nyt tuhoutuneesta asuinpaikasta. Liedessä oli palaneita kiviä ja nokea. Leikkauksessa havaittiin yksi kvartsi-iskos. Maaston perusteella asuinpaikka on tuskin ulottunut kauas ylärinteeseen.

Piikkilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Piikkilän talosta n. 50 m itäkoilliseen on poimittu pellolta kvartsi-iskoksia. Kivikautisen asuinpaikan tarkempi laajuus on epäselvä ja se on ainakin pintaosiltaan tuhoutunut.
Piikkilän pelloilta on varsin runsaasti rautakauden lopun ja historiallisen ajan metallinilmaisinlöytöjä (löytöpaikat Piikkilä 2, Piikkilä 3 ja Piikkilä 4).

Hiekkasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hiekkasalmen talosta n. 70 m kaakkoon. Paikalta on saatu pellolta hiekkatien eteläpuolelta kvartsi-iskoksia. Paikalla vuonna 1995 tehdyssä koekaivauksessa ei todettu asuinpaikan jatkuvan talolle päin. Asuinpaikka on ainakin osin tuhoutunut.

Tiusasenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kankaisjärven ja Ruokojärven välisen Tiusasenkankaan pohjoiskärjessä, Juva-Puumala -tiestä n:o 15156 noin 50 m länteen. Kaksi mahdollista pyyntikuoppaa, joista pohjoisempi on halkasijaltaan n. 4 m ja syvyydeltään n. 0,5 m ja eteläisempi halkaisijaltaan n. 2,5 m ja syvyydeltään 0,4 m. Kummassakaan kuopassa ei ole havaittavissa mitään reunavalleja. Kuoppien etäisyys toisistaan on n. 10 metriä.

Akoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Luonterin Saviveden Laajalahden eteläpohjukasta noin 1,2 km pohjoiseen, Suurmäestä n. 300 m luoteeseen, Akojan talosta n. 50 m koilliseen. Mäntyä kasvavalla kangasmaalla halkaisijaltaan 4 metrin kokoinen ja 1,1 m syvä pyyntikuoppa, jonka ympärillä on 1,5 m leveät reunavallit. Muodoltaan kuoppa on pohjaa kohti suippeneva.

Hyypiänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vuonna 1969 löydetty asuinpaikka sijaitsee Hyypiänniemeen vievän tien varrella, noin 20 m tiestä lounaaseen, mäkien välisessä notkelmassa, rannassa olevaan taloon (ent. Massinen) johtavan pistotien oikealla puolella. Se sijaitsee rinteessä olevalla, loivasti rantaan viettävällä tasanteella. Välittömästi asuinpaikan alarajan alapuolella erottuu selvästi matala, noin metrin korkuinen rantatörmä. Kaivauksissa 1969 löytyi mm. asbestisekoitteista tyypillistä kampakeramiikkaa.
Asuinpaikkaterassin alapuolella on kesämökki.

Kotkuinniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärveen pistävän Kotkuinniemen pohjoisosassa, niemen kärkeen johtavan tien varrella. Paikka on loivasti koilliseen viettävää mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Asuinpaikkalöydöt on saatu Kotkuinniemen kärkeen johtavan tien pinnasta ja leikkauksista, alueen eteläpuolella olevan hiekkakuopan pohjoisseinämästä sekä koekuopasta. Hiekkakuopan ja tien välisellä alueella tien eteläpuolella on ainakin kolme selvää asumuspainannetta. Tie ja hiekkakuoppa ovat osittain tuhonneet asuinpaikkaa, mutta ehjää maastoa on jäljellä arviolta noin 150 x 50 metrin alalla.

Kotkuinniemi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärveen pistävän Kotkuinniemen pohjoisosassa, niemen kärkeen johtavan tien molemmin puolin. Paikka on melko tasaisessa kangasmaastossa heikosti kohoava hiekkakumpare. Maastotarkastuksissa vuosina 1989, 1991 ja 1992 löytyi paikalla olevan kesämökin perustusten alueelta saviastianpaloja ja muutamia palaneen luun siruja.
Vuonna 1997 paikalla suoritettiin koekaivaukset, joissa suunnitteilla olevan omakotitalon rakennuspaikalle kaivettiin yhteensä 31 koekuoppaa. Koekaivauksissa voitiin todeta, että asuinpaikka ei ole säilynyt kokonaan ehjänä, vaan se on todennäköisesti tuhoutunut rakennuspaikan maantasauksessa. Kiinteitä, selvästi kivikautiseen asuinpaikkaan kuuluvia rakenteita, kuten tulisijojen palaneita kiviä, ei löydetty. Löydöt tulivat muinaisen rantatörmän päältä, 5-10 metrin levyiseltä vyöhykkeeltä. Löydöt keskittyivät vanhan löytöpaikan luoteispuolelle ja rakennuksen perustuksen valukehikon kaakkoispuolelle, koskemattomille maa-alueille. Keramiikka koostui sekä kampakeramiikasta että tekstiilipainannekoristeisesta keramiikasta.
Asuinpaikan laajuus ei ole kokonaan selvillä, mutta se ilmeisesti jatkuu törmän reunalla noin 5 metriä leveänä vyöhykkeenä luoteispuoliselle kesämökkitontille.

Koivula a (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee 160 m Hyypiänniemeen menevästä tiestä lounaaseen ja Sahalammesta Enonveteen laskevan joen koillispuolella. Paikka on pellon koillispuolella oleva ehjä terassi. Asuinpaikkalöydöt on poimittu koillisesta Hyypiänniementieltä pellolle tulevan rikkoutuneen traktoritien pinnasta. Asuinpaikan laajuus on tuntematon. Se voi jatkua niemekkeestä luoteeseen ja kaakkoon. Löydöt käsittävät keramiikkaa, kvartsia ja piitä.

Hiekkokannankaarre (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Hanhivirran pohjoisrannalla lossilta 1,5 km koilliseen. Paikka on hiekkakangasta nykyisen rantatörmän päällä. Löydöt on otettu talteen niemekkeen kärjestä metsätraktorin jäljistä ja koekuopasta. Löytöpaikalta 100 m länteen, törmän alla on kesämökki, jonka autotallin läheisyydessä oli vuoden 1992 inventoinnissa havaittavissa pieniä iskoksen näköisiä kvartseja. Asuinpaikka saattaa ulottua tänne asti.

Pöytälahti a (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pyyveden luoteisrannalla Pöytälahden ja Sorvaslammen välisen harjanteen pohjoisosassa hiekkakankaalla. Löydöt ovat osittain n. 81 m tasolla olevan matalan törmän päältä, osittain ylempää Pöytälahden ja Sorvaslammen välisen harjanteen päältä.
Vuonna 1989 alueen poikki kulkevalta tieltä löydettiin runsaasti kvartsi-iskoksia ja pieni siru keramiikkaa. Heinäkuussa 1992 paikka oli ennallaan paitsi, että alueelta oli hakattu metsää ja Pöytäniemeen menevän tien ojaa oli perattu. Ojassa oli nähtävissä runsaasti kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta ja pieni pala asbestikeramiikkaa.
Elokuussa 1992 alue oli laikutettu ja maanpinta oli avattu koko aiemmin arvioidulla asuinpaikka-alueella ja hieman siitä länteen. Alueella oli useissa kohdin läikkiä, joissa oli runsaasti palanutta luuta, iskoksia ja keramiikkaa.

Kotkuinniemi c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärveen pistävän Kotkuinniemen pohjoisosassa, niemen kärkeen johtavan tien varressa. Paikka on pieni sorainen kumpare Kotkuinniemen pohjoislaidalla, niemen kärkeen johtavan tien varrella. Paikalta on vuonna 1989 löytynyt yksi pala kampakeramiikkaa. Tällöin paikka tulkittiin osaksi Kotkuinniemi a:n asuinpaikkaa ja keramiikka luetteloitiin samalle numerolle paikasta 300-400 metriä luoteeseen löytyneiden keramiikan palojen kanssa. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä paikan poikki johtavan tien pintaa tarkasteltiin, mutta löytöjä ei tuolla kertaa havaittu.

Kotkuinniemi d (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kotkuinniemen itäosassa, loivasti itään viettävällä hiekkakankaalla. Paikasta noin 50-150 m itään on matala kannas, joka kivikaudella on ollut veden peitossa. Noin 10 m kannakselle johtavasta tiestä etelään on pyöreä painanne, halkaisijaltaan noin 8 m. Tähän ja lähiympäristöön tehtiin vuoden 1991 inventoinnissa kuusi koekuoppaa, joista yhdestä, painanteen pohjoisvallille tehdystä koekuopasta löytyi siru asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskos. Muutamassa koekuopassa oli havaittavissa heikosti noensekaista hiekkaa.

Kotkuinniemi e (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Saarijärveen pistävän Kotkuinniemen lounaisosassa, luoteeseen viettävällä melko tasaisella hiekkakankaalla. Noin 87 m:n käyrällä on törmä, jonka päällä on on vierekkäin kaksi likimain suorakaiteen muotoista asumuspainannetta, kooltaan noin 8-10 x 4-5 m. Painanteista noin 50 m länsiluoteeseen on kesämökki, jolle johtavan tien eteläreunalla painanteet sijaitsevat. Luoteisempaan painanteeseen tehtiin yksi koekuoppa, josta löytyi saviastianpaloja, piitä ja kvartsia. Maaperä oli hieman noensekaista hiekkaa. Painanteen luoteislaidalla on sähköpylväs, jonka pystyttäminen on tuhonnut muinaisjäännöstä noin neliömetrin verran. Muutoin paikka on hyvin säilynyt ja painanteet erottuvat maastossa erittäin hyvin.

Sammallahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Enonveden eteläosassa, Sammallahden pohjoispuolella, Karhulan taloon johtavan tien pohjoispuolella, talosta noin 500 m länsiluoteeseen. Paikka on loivasti etelälounaaseen viettävää, mäntyä kasvavaa kangasta. Alueen maaperä on hiekkaa arviolta noin 150 x 50 metrin alalla, jolle asuinpaikka rajoittunee. Itä-, pohjois- ja länsipuolella maasto muuttuu louhikkoiseksi moreeniksi, eteläpuolella kulkee tie aivan Sammallahden pohjoisrantaa. Hiekkaiselle alueelle tehtiin vuoden 1991 inventoinnissa kaksi koekuoppaa, joista toisesta löytyi asbestikeramiikkaa. Vuoden 1992 inventoinnissa Sammallahden rantaa kulkevan tien ojan seinämässä havaittiin palanutta luuta.

Pitkälahti (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Enonveden kaakkoisosassa, Pitkälahden pohjoispuolella, Simanalan–Paakkunalan tieltä Ollilan taloon johtavan tien haarasta noin 60 metriä länsiluoteeseen. Kyseessä on sammaloitunut kiviröykkiö, kooltaan noin 5 x 6 metriä ja korkeudeltaan noin 60 senttimetriä. Röykkiö sijaitsee korkean sisäänpäin kallistuvan kallion edustalla moreenipohjalla. Vuonna 1991 röykkiön viereen tehtiin kolme koekuoppaa, joista yhdestä löytyi rautakauden tyyppistä keramiikkaa, toisesta silmukkapäinen, varresta kierretty rautaneula ja kolmannessa oli havaittavissa hyvin vahvaa noensekaista maata noin 20 sentin syvyyteen.
Kesäkuussa 1993 Savonlinnan museo teki paikalla kaivauksen, jolloin löytöinä saatiin samanlaista rautakautista keramiikkaa kuin aiemmista koekuopista. Lisäksi paljastui kiveys, jonka alla oli vahva nokimaakerros ja palanutta luuta. Kiveys tulkittiin mahdollisen uunin tai kiukaan jäännökseksi. Kallion edustalta löydettiin kvartsi-iskoksia ja lieden jäännökset. Nämä lienevät huomattavasti kiuasta vanhempia, kivi- tai varhaismetallikautisia.
Röykkiöstä noin 40 metriä kaakkoon, rannassa olevaan vajaan johtavan polun pohjoispuolella on halkaisijaltaan noin kymmenmetrinen keskussäiliöllinen tervahauta.

Aholampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Makkola-Karvila -tieltä Kangasmäen talon kohdalta länsiluoteeseen haarautuvan tien haarasta noin 500 m länteen sijaitsevalla pellolla, Aholammen talosta noin 100 m eteläkaakkoon. Mahdollinen kuppikivi sijaitsee kivikkoisen pellon lounaislaidalla. Kivi on kooltaan n. 100 x 100 cm, korkeus noin 60 cm. Kiven laella on yksi pyöreä matala kuppi, halkaisijaltaan noin 5 cm. On epävarmaa, onko kuppi ihmisen tekemä vai luonnonmuodostuma.

Saunaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka tarkastettiin vuonna 1992, jolloin Saunaniemen kärjestä löytyi muutama matala tulisijan näköinen kivilatomus. Niitä on maanomistajan mukaan ollut paikalla enemmänkin, mutta 1980-luvun lopulla niemelle rakennetun kesämökin ja saunan rakennustöiden yhteydessä osa on tuhottu tai peitetty maalla. Saunaniemen alue on mainittu myös Antero Pelkosen 1800-luvun lopulla tekemässä inventoinnissa (Entisajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta, v. 1912, s. 40: "Muutoin olivat Asikaiset muinoin Rantasalmelta käsin Ihamaniemellä kaskea viljelleet ja kalastelleet; heidän vanhoja katiskonsa jäännöksiä kerrottiin vielä näkyvän Ahvenlahdessa, Laiskankannassa ja Saunalahdessa. Kalasaunan uuninsijaa näytetään Saunaniemellä, joka on Ihamaniemen nenässä.") ja se on maanomistajan mukaan ollut kalastajien levähdyspaikka "iät ja ajat".

Surmajoki a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simanalassa 650 m Savonlinnan ja Enonkosken välisen tien (471) ja Paakkunalan tien (15389) risteyksestä länteen, Surmajoen varrella. Paikka sijaitsee hiekkakuopan itä- ja koillisreunalla loivasti koilliseen laskevalla hiekkakankaalla jyrkän, koilliseen Surmajoen rantaan laskevan törmän päällä. Suurin osa löydöistä on hiekkakuopan itäkulmasta alueelta, josta pintamaa on kuorittu. Palanutta luuta tavattiin myös 50 m luoteeseen hiekkakuopan reunalta. Hiekanotto on ilmeisesti tuhonnut suurimman osan asuinpaikasta. Ehjää asuinpaikka on ilmeisesti jäljellä kapea kaistale hiekkakuopan alueelta törmän reunalle työnnetyn pintamaan alla ja ehkä löytöpaikalta kaakkoon, missä maanpinta on koskematon.

Kotkuinniemi g (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Simanalassa Kotkuinniemen kaakkoisosassa, etelään laskevalla hiekkakankaalla. Löydöt ovat kesämökille tulevan tien pinnalta noin 85 metrin tasolla olevan törmän yläpuolelta ja mökin ympäriltä kyseisen törmän alapuolelta. Kesämökin rakentaminen on rikkonut asuinpaikkaa jonkin verran. Löydöt eroavat selvästi eri alueilla. Ylempänä on runsaasti palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Keramiikka on tarkemmin määrittelemätöntä. Alempana on runsaasti kampakeramiikkaa (osin asbestisekoitteista) ja asbestikeramiikkaa.

Käkötaipale a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Heinäveden tieltä (471) Karjalanlahdesta Vääräntaukseen kääntyvän tien eteläpuolella, laajan hiekkakankaan luoteiskulmassa. Paikalla on havaittavissa kolme terassia. Pääosa löydöistä on tien pinnasta ja leikkauksista keskimmäisen terassin kohdalta 20 metrin matkalta. Yksi keramiikan siru on saatu talteen tien laidasta ylemmän terassin kohdalta 30 m muista löydöistä eteläkaakkoon.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Tällä paikalla ei havaittu mitään eri-tyistä, mutta kohteesta noin 240 m eteläkaakkoon saatiin talteen runsaasti kampakeramiikkaa tieleikkauksesta (kts. kohde Valkeisniementie).

Kierinniemi (1000000443) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vääräjärven pohjoisrannalla, Kierinniemen kärjestä 150 m pohjoiskoilliseen, Vääräntauksen tieltä Kierinniemeen tulevan tien itäpuolella. Asuinpaikka on loivasti etelään laskeutuvalla kapealla harjanteella. Törmän päällä oleva tasanne muodostaa etelään pistävän niemekkeen, jonka kärkeen tehdyistä kahdesta vierekkäisestä koekuopasta on kvartsilöytöjä. Ympäristöön ylemmäs, alemmas ja samalle tasolle tehdyistä noin kymmenestä koekuopasta ei löytynyt mitään.

Emännänniemi (1000000445) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Enonkosken kirkonkylältä 3,5 km Laasalantietä länteen ja 1 km Emännänniementietä luoteeseen ja edelleen noin 150 m Lehtoniemeen vievää tietä länteen.
Asuinpaikka sijaitsee tasaisesti eteläkaakkoon laskevalla rinteellä, jota pitkin tie Lehtoniemeen nousee kaakosta luoteeseen. Paikka on ollut suojaisa poukama ison selkäveden (Enonvesi) lahdessa.
Suurin osa löydöistä on saatu tien koillispuolisen ojan penkasta noin 16 m matkalta, ylempää kampakeramiikkaa, alempaa asbestikeramiikkaa. Kampakeramiikkaa on saatu myös koekuopista 10 m tiestä koilliseen. Alueen yläosasta ei saatu löytöjä kauempaa tiestä. Asbestikeramiikan löytötasolta löydettiin palaneen luun pala noin 20 m tiestä koilliseen, joten alempana asuinpaikka jatkuu kauemmas tiestä. - Asuinpaikka on entistä peltoa. Vähän ylempänä rinteessä on viljelyröykkiöitä ja tiensuuntaista kiviaitaa. - Vuoden 2012 myrskyt ovat kaataneet asuinpaikka-alueelta joitakin mäntyjä, joiden juurakkopaakuissa on noussut pintaan myös jokunen saviastianpala.

Suontaus a (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kivi sijaitsee Karvilan kylässä, loivasti pohjoiseen laskeutuvalla pellolla 100 m Suontauksen talosta itään. Kiven ympärille on koottu ilmeisesti ympäröivästä pellosta pieniä kiviä, jotka muodostavat varsinkin kiven eteläpuolelle säännöllisen nelikulmaisen latomuksen. Kiven koko on 400 cm x 380 cm ja korkeus 180 cm. Kivi on jokseenkin puolipallon muotoinen. Kupit ovat kiven päällä loivasti laskevalla pinnan osalla. Selviä kuppeja on 12, halkaisija 7-12 cm, syvyys 2-5 cm. Lisäksi kiven laella on 5 epäselvempää kuoppaa.

Suontaus b (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Karvilan kylässä 160 m Suontauksen talosta etelälounaaseen ja 200 m Kivelän talosta eteläkaakkoon. Kivi sijaitsee keskellä osittain kivistä ladotulla matalalla harjanteella. Kivi on harjanteen suunnassa 260 cm pitkä ja 160 cm leveä, 75 cm korkea ja harjava. Kiveen on hakattu yhteensä 3 kuppia. Kiven keskiosassa, korkeimmalla kohdalla on halkaisijaltaan 7 cm:n suuruinen ja 2 cm syvä kuppi. Itäpäässä on kuppi, jonka halkaisija on 4,5 cm ja syvyys 1 cm. Länsipäässä on epäselvempi (rapautunut) kuppi, jonka halkaisija on 5,5 cm ja syvyys 1 cm.

Kaarteenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hanhivirran pohjoisrannalla Kaarteenlahden kohdalla, noin 150 metriä rannasta ja 30 metriä rannan suuntaiselta mökkitieltä pohjoiseen. Asuinpaikka on etelään laskevalla rinteellä, matalassa notkelmassa olevalla rantaterassilla. Terassi on 86-87 metrin tasolla, 60 metriä pitkä ja 5-10 metriä leveä. Terassin keskiosassa on törmän reunalla 4 metriä leveä ja noin 5 metrin pituinen hiekkakuoppa, jonka peräseinältä valuneesta hiekasta löydöt ovat.

Repokivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Mäki-Muholassa Juvolan ja Simanalan välisen tien (4711) koillispuolella, 350 m päässä siitä Otralammen talon kohdalla ja 260 m Otralammen päärakennuksesta pohjoiseen. Repokivi sijaitsee pienessä metsäsaarekkeessa laajan peltoaukean länsilaidalla. Repokivi koostuu kolmesta vierekkäisestä suuresta siirtolohkareesta. Eteläisin, luode-kaakkosuuntainen, on kooltaan noin 10 x 5 m ja noin 5 m korkea; pohjoisemmat noin 5 x 5 x m.
Kupit sijaitsevat etelänpuoleisen lohkareen kaakkoispäässä, sen korkeimmalla kohdalla, noin 1,5 x 1,5 metrin alalla. Kuppeja on kymmenen. Useimmat ovat halkaisijaltaan noin 7 cm ja 2-3 cm syviä. Suurimman kupin halkaisija on 10 x 11 cm ja syvyys 4 cm, pienimmän halkaisija on 6 cm ja syvyys 1 cm.
Lohkare on ruskeaa, liuskeista kiveä, joka lohkeilee helposti. Kiven epätasaisen yläpinnan koloihin juurtuneen kasvillisuuden juuret rikkovat kiveä.

Ruutanlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ruunaveden etelärannalla, rantaa pitkin Salakanniemestä Veneniemeen kulkevan harjun laella, harjun ja Ihamaniemen maanermaan välissä sijaitsevan Ruutanlammen kohdalla. Harjun laki on 86-87 m korkeudella ja rinteet laskevat asuinpaikan kohdalla jyrkkinä Ruunaveteen ja Ruutanlampeen. Vuonna 1992 paikalle kaivettiin useampia koekuoppia, joista yhdestä löytyi saviastianpala.

Ruunaniemensalo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ruunaveden etelärannalla, rantaa pitkin Salakkaniemestä Veneniemeen kulkevan harjun ja siitä etelään olevan hiekkakankaan välisessä notkelmassa, 100 m Ruunaveden rannasta lounaaseen ja 200 m Ruutanlammesta kaakkoon. Notkelman pohja on jokseenkin tasainen noin 50 m leveydeltä. Asuinpaikalla, noin 15 m päässä törmän reunasta on pyöreä asumuspainanne, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys 30 cm. Asuinpaikkalöydöt (kvartsiesinestöä) on saatu talteen asumuspainanteeseen ja sen välittömään läheisyyteen tehdyistä koekuopista.

Heposaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Simosselän itärannalla, lähellä Heposaaren etelärantaa, saaren itä- ja länsipäässä olevien mäkien välisellä hiekkaharjanteella. Harjanteelle tehtiin vuoden 1992 inventoinnissa kuusi koekuoppaa, joista yhdestä löytyi piikaavin. Parista muusta löytyi teräväsärmäisiä kvartsin paloja, joita ei kuitenkaan voi pitää selvinä iskoksina. Löytökohdasta 15 m kaakkoon on tervahauta, jota kaivettaessa asuinpaikka on voinut osittain tuhoutua.

Käkölampi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Käköveden eteläpäässä, Käkölammesta itään, Heinävedentien (471) ja Vääräntauksen tien välissä harjulla olevan kesämökin eteläpuolella. Paikka on soraharjusta etelään pistävä hiekkaniemeke. Asuinpaikkalöydöt ovat peräisin 35 metriä harjun laella olevasta kesämökistä lounaaseen, sen ulkorakennuksen edessä olevasta pienestä vihannespenkistä poistetusta hiekasta.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Paikalla ei havaittu lisää kivikautisia asuinpaikkalöytöjä.

Koivula b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hyypiänniemen tieltä etelään kääntyvän, ns. Lussin sillan yli johtavan tien länsipuolella, Latoselän koillisrannalla. Paikka on lounaaseen laskevaa hiekkapeltoa, jota lounaassa rajoittaa pellolla 85 metrin tason alapuolella oleva jyrkempi törmä. Kvartsi-iskokset on kerätty törmän päältä kesällä 1990 pellon ollessa kynnetty. Joitakin iskoksia havaittiin myös alempana tasaisesti kohti siltaa laskevalla rinteen osalla. Lisäksi törmän päältä on löytynyt mahdollinen kvartsiesine.

Ahvenlahti a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ihamaniemen pohjoisosassa, Ahvenlahden pohjukasta 150 m itäkaakkoon. Kesällä 1992 rantatörmien korkeusmittauksia tehtäessä Ahvenlahden taloon menevän tien ja siitä pohjoiseen, Peltoniemeen päin kääntyvän tien risteyksen koillispuolisesta tien leikkauksesta, löydettiin palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Koko hiekkakankaan länsireuna Ahvenlammesta pohjoiseen Ahvenlahden pohjoispuolitse kulkevalle harjulle asti on kivikautisten asuinpaikkojen kannalta hyvin lupaavaa aluetta. Peltoniemeen menevän tien laidalla, sen itäpuolella, noin 230 m löytökohdasta pohjoiseen on pitkänomainen painanne, joka voisi olla asumuspainanne. Tästä noin 150 m pohjoiseen, tien länsipuolella ja aivan harjun etelärinteen alla on toinen painanne. Alueelle vuonna 1992 kaivetuista koekuopista ei kuitenkaan löytynyt mitään.

Pöytälahti c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyyveden luoteisrannalla Pöytälahden ja Sorvalammen välisen kannaksen eteläosassa. Asuinpaikka löytyi rantatörmien korkeusmittauksissa kesällä 1992. Asuinpaikka sijaitsee pohjoiseen pistävän erillisen hiekkaharjanteen noin 20 metriä leveällä laella. Paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa tien laidasta. Löytöpaikasta noin 100 metriä pohjoiseen on matala notkelma, joka erottaa asuinpaikan nuoremmasta asuinpaikasta Pöytälahti b.

Ahvenlahti b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ihamaniemen pohjoisosassa, noin 200 m Ahvenlahden pohjukasta itään. Kuoppa sijaitsee luode-kaakko-suuntaisella hiekkaharjanteella, jota lounaassa rajoittaa Ahvenlammen ja Ahvenlahden väliseen notkoon laskeva jyrkähkö rinne ja koillisessa pienen notkon takana noin kymmenen metrin korkuinen jyrkkä törmä. Kyseessä on pyöreä kehävallillinen kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,5 m.

Murhahauta a (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ruunaveden etelärannalla Murhahaudan lahdesta etelään, länteen laskevalla hiekkakankaalla. Paikalla on kymmenkunta enemmän tai vähemmän selvää pyöreää, kehävallillista, halkaisijaltaan 2-3 metrin ja syvyydeltään 0,5 metrin suuruista kuoppaa. Ne sijaitsevat pohjois-eteläsuunnassa yli 200 m pituisella ja vajaa 100 m leveällä alueella.

Karpalolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Karpalolammen ja Etelä-Karpalolammen eteläpuolisella, kaakosta luoteeseen kulkevalla hiekkaharjanteella, Heinävedelle johtavan tien kummallakin puolella. Paikalla on kolme pyöreää, halkaisijaltaan 1,5-3,0 metrin ja syvyydeltään 0,5-1,0 metrin suuruista pyyntikuoppaa.
Koordinaatit tarkistettava!

Käkölampi b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käköveden eteläpäässä, Käkölammen itäpuolella, Heinäveden tien (471) ja Väärätauksen tien välissä. Paikka sijaitsee hiekkakankaalla, joka muodostaa noin 100 m levyisen kannaksen Karjalanlahden etelärantaa kulkevan harjun ja kaakossa olevan laajan mäkialueen välille. Kankaalla on 5-6 pyöreää, kehävallillista kuoppaa, halkaisija 3-4 m, syvyys 0,5-1 m. Kolme kuopista on jokseenkin suorassa linjassa 25-30 m välein kannaksen suuntaisesti. Aivan kaakkoisimman vieressä on neljäs kuoppa. Lähin kuoppa on noin 30 m päässä kivikautisen asuinpaikan Käkölampi a löytökohdasta. Koko alue on asuinpaikaksi sopivaa maastoa.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Alueella havaittiin vanha tervahauta ja muutamia pyyntikuopaksi soveltuvia kuoppia. Metsässä kulkee Heinävedentien suuntai-sesti metsätyökoneen ura. Paikalla ei havaittu muuta erityistä.

Käkölampi c (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee harjulla Käköveden etelärannalla Käkölammen länsipään kohdalla. Paikalla on kolme pyöreää kuoppaa, halkaisijaltaan 3-4 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Kuoppia ympäröi matala kehävalli. Itäisin sijaitsee paikassa x=6898242, y=3602152, z=83 ja toiset siitä noin 30 m ja noin 50 m länteen. Itäisin kuoppa on hiekkamaalla harjun laen pohjoisreunalla. Muut ovat harjun laella. Keskimmäinen on melko kivisellä kohdalla ja ehkä sen takia melko epämääräisen näköinen.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Kuoppien sijaintitietoja tarkastettiin GPS-laitteen avulla ja uusia kuopanteita löytyi lähempää Käköveden rantaa. Paikalla havaittiin ainakin neljä mahdollista pyyntikuopaksi luokiteltavaa loivapiirteistä kuoppaa. Kuopan 1 kohdalta itään alue on muutama vuosi sitten laikutettu. Paikalla on siellä täällä havaittavissa rikkoutunutta maanpintaa ja esiin pilkistää paikoin ruskeanpunertavaa likamaata. Maaperä alueella on hiekkaa. Kankaalla on havaittavissa useita rantavaiheita, jotka erottuivat rinteessä vallimaisina vyöhykkeinä. Rinteen takaosassa, lähellä tienreunaa nousee korkea, kivinen valli. Alue soveltuisi erinomaisesti kivi- tai varhaismetallikautiseksi painanneasuinpaikaksi. Paikalla on havaittavissa muutamia epämääräisiä painanteita, jotka ovat eriaikaisten rantavallien läheisyydessä. Korkean kivisen rantavallin takana, tien toisella puolella, sijaitsee mataloituva Käkölampi. Tieleikkauksessa näkyi joitain palaneita kiviä. Rantavallin pohjoispuoleiselle alueelle kaivettiin muutama koekuoppa. Koekuopista tai laikuteltu alueelta ei löytynyt mitään asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. Jos alueella on myös asuinpaikka, se ajoittunee rannan korkeutensa perusteella varhaismetallikauteen tai sitä nuoremmaksi.

Surmajoki b (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Hirtinkankaan ja siitä lounaaseen olevan suon välisellä kapealla hiekkakankaalla, 55 m pohjoisesta Hirtinkankaalta tulevasta ojasta länsiluoteeseen. Kysymyksessä on pyöreä kehävallillinen kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 1 m. Kuopan pohja on terävän suppilomainen.

Hepovirta (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ihamaniemen ja Mämmisalon saaren välissä olevan Hepovirran Ihamaniemen puoleisella koillisrannalla, salmen kapeimmalla kohdalla. Kohde on kallioseinämän juurelle rakennettu seinämän suuntainen kivimuuri. Muuri sijaitsee länsilounaaseen laskevan, jyrkähkön, 2-3 m korkean kallioseinämän alla. Kivimuuri on 15 m pitkä ja puolisen metriä paksu. Sen ylälaita on tasainen. Korkeus on kaakkois- ja keskiosasta 85 cm, luoteispäästä, missä maanpinta on ylempänä, 45 cm. Muurin kallioseinämän suuntainen osa on koko 15 m pituudelta suora, kaakkoispää kääntyy kohti kalliota ja päättyy siihen. Muuri on koko matkalta noin metrin etäisyydellä kalliosta ja sen ja kallion välinen tila on osittain täyttynyt tai täytetty. Muuri on rakennettu vaihtelevan kokoisista kivistä.
Rakennelman tarkoitus ja ajoitus ovat tuntemattomia. Se ei sovi rakennuksen kivijalaksi sijaintinsa vuoksi. Ympäristö on enimmäkseen viljelyskelvotonta, mäet kallioisia ja notkot louhikkoa. Muutaman metrin päähän muurista tehdyssä koekuopassa ei maaperässä havaittu mitään poikkeavaa, multaa oli noin 10 cm:n kerros.
Muurin ja rannan välisessä notkelmassa olevista metsätraktorin jäljistä on löytynyt kaksi iskosmaista kvartsin palaa.

Lehmisjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enonkosken Karvilasta Savonlinnan Juvolaan kulkevan Muholantien (4711) pohjoispuolella, tiestä noin 150 m. Paikalla on iso, lähes pyöreä pyyntikuoppa metsän ja suon välisessä rinteessä. Kuopan koko on 7,4 x 7,6 metriä vallilta vallille mitattuna, syvyys on keskeltä enimmillään 2,7 m. Kuopan ympärillä oleva valli on matala. Vuonna 1994 tehdyn tarkastuksen yhteydessä kuopan sisäpuolelle tehtiin yksi koekuoppa. Koekuopassa turpeen alla ei ollut hiilikerrosta vaan puhdasta moreenia. Ympäristöstä ei myöskään löydetty mitään tervahautaan viittaavia merkkejä. Maanomistajan mukaan harjulla kulkee yhä hirvien kulkureitti.

Pöytälahti b (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pyyveden luoteisrannalla Pöytälahden ja Sorvalammen välisen kannaksen keskiosassa, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä, matalan törmän päällä. Törmän reunaa leikkaavan tien penkasta on vuosina 1989 ja 1992 löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja saviastianpaloja. Koillisessa asuinpaikka saattaa liittyä suoraan 150 m päässä saman törmän päällä olevaan asuinpaikkaan Pöytälahti a.

Pakananiemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iso-Valkeinen -järven pohjoisosassa olevan Pakananiemen länsiosassa. Asuinpaikkalöydöt (mm. keramiikkaa) ovat tulleet esille metsänäestysjäljistä, muinaisen rantatörmän päältä. Kohteen rajaus on arvio.
Pakananiemessä vanhan rantatörmän päällä mäntytaimikossa on myös hiilimiilun jäänteet. Halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään noin 0,6 m kaivettu kuoppa on osin tuhoutunut metsänuudistuksessa.

Naakkima (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Iso-Naakkima -järven luoteispuolella ja Pieni-Valkeinen -järven länsipuolella olevalla mäntymetsää kasvavalla kannakkeella. Pyyntikuoppa-alueen ympärillä on alavampaa ja kosteampaa aluetta. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2-3 metriä.

Myllykangas (1000001322) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uitonvirran eteläpuolella kulkevan maantien varressa, tienmutkan vaiheilla Myllykankaan pohjoislaidassa, mäntyä kasvavalla kankaalla. Asuinpaikka-alueen halki kulkee maantie. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tienleikkauksesta noin 300 m:n matkalta. Asuinpaikkavyöhykkeen leveys on epävarma, asuinpaikan laajuus arviolta 100 x 250 m. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu vuonna 1934.
Kohteen aluerajaus on tehty tarkastustietojen ja topografian perusteella. Kohteessa olisi tehtävä koekaivaus sen laajuuden määrittämiseksi.

Kapakkamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uitonvirran pohjoispuolella, hautausmaan kaakkoiskulman alueella sekä hautausmaan ja maantien välillä. Asuinpaikka-alue on hiekkaisella mäellä, vanhan sorakuopan reunamilla. Sen arvioitu laajuus on 100 x 150 m. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu yhteensä 352 m².

Harmajakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee maantien varressa olevan hiekkakuoppa-alueen etelä- ja lounaispuolella. Maasto on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Löytöjä on tullut esille a) vanhan ampumaradan patterin luota, b) edellisestä 50 m pohjoiseen polun kohdalta, c) pienen hiekkakuopan luota. Asuinpaikka-alueen arvioitu laajuus on 100 x 200 m. Aluetta on tutkittu 55 m² vuonna 1930.

Ruunapäänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alanteen pohjoisrannalla, metsää kasvavalla hiekkakankaalla. Asuinpaikka-alueella on ainakin kolme asumuspainannetta, joista yksi on tutkittu vuonna 1957. Asuinpaikan arvioitu laajuus on 100 x 100 m. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu 220 m².
Vuoden 2010 inventoinnissa kohde tarkastettiin ja kahdesta asumuspainanteesta otettiin gps-koordinaatit, ks. alakohteet.
Aluerajaus on tehty tutkimushavaintojen ja topografian perusteella.

Rauhaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkapäänselän ja Imatralle vievän maantien välillä, kilometripylvään 40/78 kohdalla. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta, jossa järven puolella on havaittavissa korkea törmä. Kangasmaastossa on havaittavissa paikoitellen kaivantoja ja rakennusten perustuksia viime sotien aikaan paikalle majoittuneen joukko-osaston jäljiltä. Asuinpaikan arvioitu laajuus on 100 x 200 m.

Kylmäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iijärven etelärannalla olevasta Kylmäniemestä lounaaseen, hiekkaisella mäntykankaalla. Asuinpaikka-alueen halki kulkee rantaan tie. Asuinpaikka-alue on varsin ehyttä.
Aluerajaus perustuu inventointihavaintoihin ja topografiaan.

Pappila (1000001329) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Alanteen järven pohjoisrannalla, pienen taimistona olevan pellon eteläpäässä, hiekkamaalla. Löytöalue on laajuudeltaan noin 50 x 50 m.
Kohteen aluerajaus tehty topografian ja vuoden 1974 inventointitietojen perusteella.

Saarela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistupaikka sijaitsee Pakinmaalta Kolkonjoelle menevän maantien itäpuolella, lähellä Varapassuota. Paikalle johtaa polku maantieltä, etäisyys tiestä noin 0,3 km.
Kohde on Varpassuon ja Lakeanrahkan välisellä, kaakosta luoteeseen kulkevalla Petäjäselällä, aivan sen luoteispäässä. Raudanvalmistupaikka on soiden reunustamalla hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Rautakuona on levinnyt laajalle alueelle, selvää kekomuotoa ei ole havaittavissa. Koko alueen halkaisija on noin 15 m. Varsinainen hytin paikka on havaittavissa matalana kiviröykkiönä. Tästä noin 10 metrin päässä on iso ja matala (syvyys alle 1 m) hiilimiilun paikka, jonka halkaisija on 4-5 m. Tämä kuoppa on noin 200 m:n päässä polusta. Malmi on paikalle tuotu todennäköisesti läheiseltä Varpassuolta.
Vuosina 1990-91 paikalla on tehty arkeologisia tutkimuksia. Paikalta on ajoitettu kaksi hiilinäytettä. Sulatusuunin vieressä olleesta malmikasasta otettu näyte (Su-2191) ajoittui 360+/-40 BP ja kuonanpoistoaukosta otettu näyte (Su-2192) 310+/-40 BP. Kalibroituina ajoitukset menevät päällekkäin 1400-luvun lopusta 1600-luvun alkuun ulottuvalla jaksolla. Ajoitukset eivät ole ristiriidassa raudanvalmistusta käsittelevien historiallisten asiakirjojen kanssa.

Kolkonjoen saha (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Kolkonjoen myllyn, nykyisen Kolkonjoen sahan vieressä, sahasta noin 60 m kaakkoon, Kolkonjoen ja Pirilän koululta tulevan tien välissä. Paikalla on aivan joen rannassa 9 m leveä laelta tasoitettu suorakaiteen muotoinen matalahko kumpu, jossa on runsaasti hiiltä ja kuonaa. Tätä kumparetta on rannasta lukien näkyvissä ainakin 10 metriä, mutta kuinka pitkälle se jatkuu lounaaseen, maantielle päin, on epäselvää. Kummun päällä on pyykinkuivausteline ja marjapensaita. Alueen kasvillisuus on poikkeuksellisen rehevää.
Paikka eroaa muista Rantasalmen raudanvalmistupaikoista, sillä se on selvästi suorakaiteenmuotoinen, eikä paikalla ole hiilihautaa, kuonakasaa tai muita kansanomaisen raudanvalmistuksen tuntomerkkejä. Lisäksi paikan sijainti kosken vieressä viittaisi siihen, että paikka on valittu nimenomaan vesivoiman takia.
Paikkaa voisi arvella teollisen raudanvalmistuspaikan jäännökseksi.

Matari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Pahakkalantiestä 1 km pohjoiseen ja Sydänmaantiestä noin 100 m länteen. Paikka on Sydänmaantiestä 100 m Haisevanjoesta pohjoiseen erkanevan ruohottuneen metsätien lähellä. Ko. tienhaarasta metsätietä 100 m itään erkanee polku kohti autiota Keijulan taloa. Raudanvalmistuspaikka on heti tämän polun pohjoispuolella, metsäautotiestä 40 m koilliseen.
Raudanvalmistuspaikalla on 8 m halkaisijaltaan oleva kuonakasa, joka on korkeimmillaan lounaisrinteessä metrin korkuinen. Kuonakasan takana on halkaisijaltaan 7 m kokoinen hiilihauta aivan polun vieressä. Hiilihaudan ja kuonakasan välissä on muutama kivi ja kasa hiilipitoista maata. Uunin paikkaa on vaikea hahmottaa, mutta todennäköisesti se on ollut edellä mainittujen kivien kohdalla. Hiilihaudan pohjoisseinässä on kivikasa, joka lienee uudempi ja myöhemmin kasattu.
Koko raudanvalmistuspaikka erottuu ympäristöstään, koska se on matalalla, kooltaan noin 25 m olevalla kumpareella tai pohjoiseen pistävän harjakkeen kärjessä. Ympäristö on suota ja sekametsää.

Saunalahti (1000001483) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Hitjuksenniemeen johtavan metsäautotien eteläpuolella, Kankaistenjärven Etelälahden ja Hitjuksenjärven Saunalahden välisellä kannakkella. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 7 m ja syvyydeltään 1,5 m. Kuoppa on hyvin säännöllisen muotoinen ja siinä on ehyet, 1,7-2,0 m leveät vallit.

Miekankosken linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Miekankosken alueella Tarhaveden ja Vihannanselän etelärannalla on usean kilometrin pituudelta kaivettuja ja louhittuja, I maailmansodan aikaisia taisteluasemia. Museovirasto on kunnostanut Miekankosken kaivantoja vuonna 1992.
Miekankosken kautta kulkevan maantien itäpuolella on sekä kaivettua että louhittua taistelu- ja yhdyshautaa. Tien länsipuolella puoli kilometriä Miekankoskesta etelään olevan lounas-koillinen -suuntaisen kalliojyrkänteen päällä on louhittua taisteluhautaa, joka haarautuu mahdollisesti keskeneräisen sirpalesuojan kohdalta itään kohti tietä.
Tarhaveden Niittylahden kaakkoispuolella olevan mäen kallioisia reunoja kiertää louhittua ja kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa yhteensä noin 900 m.
Naulasaaren itäpuolitse kulkevan salmen itärannan kallioilla on louhittuja taisteluasemia. Salmen pohjoispäässä olevalla kalliolla on yhteensä 90 metriä louhittua kaivantoa ja matala korsun paikka. Tästä itään pistää Tarhaveteen pieni niemi, Lehmänhäntä, jonka tyvessä olevaa kalliota kiertää noin sata metriä taisteluhautaa. Edelleen noin 200 metriä idempänä olevalla kalliolla ja siitä etelään on yli 700 metriä kaivantoja. Kallion itärinteessä olevan jyrkänteen eteläpäässä on iso korsun paikka, josta pohjoiseen lähtevän kaivannon päässä on konekivääripesäke. Taisteluhaudan etuseinämässä on ampumasyvennyksiä neljän syvennyksen ryhmissä.
Salmenvuorella ja sen itäpuolella olevalla kallioisella mäellä on louhittuja asemia. salmenvuoren itärinteessä on lisäksi kaksi korsun paikkaa. Yhteensä kaivantoja on noin 600 metriä.

Siikamäen linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Siikasen Siikalahden ja Rautjärven välisellä kannaksella olevalle Siikamäelle on louhittu satoja metrejä I maailmansodan aikaisia taisteluasemia. Siikamäen kaivannot on merkitty peruskarttaan.
Mäen länsireunalla ja lounaisosassa oleva juoksuhautojen ketju kulkee pääpiirteissään korkeuskäyrän 100 m mpy yläpuolella. Mäen lounaisosassa rakenteita on myös alempana, korkeuskäyrällä 95 m mpy. Muinaisjäännöksen pääosa koostuu kallioon louhitusta juoksuhaudasta. Hauta on keskimäärin noin 2-3 m leveä, ja syvyydeltään 1,5-2 m. Louhintajäte on kasattu louhitun kaivannon viereen, erityisesti alarinteen puolelle suureksi suojavalliksi. Muutamin paikoin on nähtävissä, että juoksuhaudan louhintatyö on jäänyt kesken, ja haudassa on välillä pätkiä, joista on poistettu kiveä vain muutaman kymmenen sentin syvyydeltä. Hautaan kuuluu lisäksi alarinteen puolella aukkoja, ja ainakin yksi
laajempi, todennäköiseksi miehistö- tai ammussuojaksi louhittu laajempi ja syvempi
tila. Jäännös on erittäin näyttävä, paikoin varsin massiivinen ja kokonaisuutena varsin hyvin säilynyt. Vain muutamin paikoin kivinen reunus on romahtanut osin taisteluhautaan, mutta vauriot ovat pieniä.

Pirttimäen patterit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pirttimäen lähitienoon kukkulat linnoitettiin toukokuussa 1790 käydyn Pirttimäen taistelun jälkeen. Maasta lapioituja varustuksia on kuudessa paikassa Torikonpolun – vanhan Puumalasta Savonlinnaan vievän tien – tuntumassa Pirttimäeltä hieman Puumalaan päin. Näiden pattereiden 6-, 12-, 18- ja 20-naulaisia tykkejä oli alunperin aiottu käyttää Savonlinnan piirityksessä.

Rokansaaren linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Rokansaaren pohjoiskärjessä, Tillikanniemellä, on hiekkamaahan kaivettua I maailmansodan taisteluhautaa.

Kaitajärven varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaitajärven eteläpuoli ja Kaitajärven sekä Säynätjärven välinen kannas on linnoitettu varsin vahvasti. Taisteluasemat ovat useassa tasossa järven eteläpuolisilla rinteillä. Museovirasto on raivannut osan varustuksista.

Kyyrön taistelupaikka (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kyyrön taistelupaikka sijaitsee vanhan Mikkeli-Lappeenranta -tien varrella Kaitajärven ja Ruskiajärven välisellä kannaksella. Täällä käytiin ensimmäinen taistelu venäläisten pääjoukon hyökätessä Suomenniemeltä Savoon kesäkuussa 1789.
Pääpuolustusasema oli Ruskia- ja Kaitajärven välisen puron länsipuolella. Sinne oli tehty jalkaväen suojaksi matala rintavarustus kahta pientä kolmen naulan kanuunaa varten. Tämä tykkivarustus on yhä havaittavissa noin 10 m sähkölinjasta ja 50 m tiestä luoteeseen. Useita metrejä korkean, jyrkän kallion reunalla on matala, noin puolen metrin korkuinen ja metrin levyinen, toistakymmentä metriä pitkä maavalli, jonka yli tykit ampuivat. Aivan tien vieressä on myös merkkejä vallin- ja kaivannontapaisista rakennelmista, mutta on epävarmaa, ovatko ne varustuksien jäännöksiä.

Laitaatsillan taistelupaikka (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Parkuinmäen taistelussa tappion kärsineet venäläiset vetäytyivät Savonlinnan länsipuolelle Laitaatsiltaan ja rakensivat patterinsa salmen itäpuolen kallioille. Suomalaiset asettuivat salmen länsirannalle. Ainoa merkittävä yhteenotto käyttin 7.10.1789, kun venäläiset onnistuivat nousemaan maihin pohjoisesta Haapavedeltä ja valtaamaan siellä olleen suomalaisten tykkipatterin. Venäläiset pakotettiin kuitenkin perääntymään, ja rintama säilyi muuttumattomana syksyllä 1790 solmittuun rauhansopimukseen asti.
Laitaatsalmen itäpuolella, valtatien 14 eteläpuoleisella kalliolla, on säilynyt osa venäläisten pääpatterista. Se koostuu noin metrin korkuisesta ja pari metriä leveästä maavallista, jonka suojissa kanuunat olivat. Ensimmäisen maailmansodan aikana tehtyjen linnoitustöiden yhteydessä vallin taakse on kaivettu lyhyitä pätkiä taisteluhautaa.
Laitaatsillan taistelun muistoksi pystytettiin muistomerkki v. 1975 valtatie 14 ja Pihlajaniemen tien väliin, suomalaisten pääpatterin paikalle.

Latsinmäen ja Immolanmäen redutit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pihlajalahteen, lahden pohjukasta noin 700 m luoteeseen ja kohdasta, jossa Mieloonjoen pohjoispuolta Maaralan kautta Halttulaan kulkeva tie ylittää joen, 200 m etelään on rakennettu kaksi pientä reduttia: Immolanmäen redutti aivan tien viereen sen länsipuolelle ja Lantsinmäen redutti tästä satakunta metriä kaakkoon. Immolanmäen redutin keskellä on kiviröykkiö, johon on pystytetty betoniristi. Asemista on hallittu Kallislahdesta tulevaa tietä. Varustus on merkitty peruskarttaan.

Oravin varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Savonlinnasta luoteeseen Kangaslammelle vievän tien varteen, Oravin kanavan itärannalle on kaivettu ja louhittu varustuksia. Tarkoitus on ollut estää vihollista ylittämästä kanavaa. Kaivannot ovat tiettävästi olleet osaksi vaakasuoraan ladotuilla ohuilla puunrungoilla vuorattuja. Myöhempi rakentaminen on tuhonnut lähes kaikki taistelu- ja yhdyshaudat.

Salmensilta (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnaaan vievän valtatien eteläpuolella Salajärven ja Pohjoislahden välisen salmen länsipuolella. Tien eteläpuolelle, levähdyspaikan eteläpuolisen korkeahkon mäen reunalle on lapioitu maavalli. Vallin pituus on noin 14 metriä ja korkeus 1,5-2 metriä. Kahden kanuunan paikat näkyvät vallissa matalampina kohtina.
Venäläisten hyökätessä Säämingistä Sulkavalle ja pakottaessa siellä olleen suomalaisosaston perääntymään Rantasalmelle lähetettiin Porrassalmelta kolme päivää Porrassalmen taistelun jälkeen - 16.6.1789 - kapteeni Hedmanin komentama komppania yhden kanuunan kanssa miehittämään Salmensillan kapeikko ja suojaamaan Juvalla olleita prikaatin varastoja; venäläiset kuitenkin vetäytyivät takaisin Sääminkiin.
Venäläisten edetessä Mikkelistä pohjoiseen he hyökkäsivät Säämingistä uudelleen Sulkavalle ja edelleen 21.6.1789 Juvalle. He onnistuivat yllättämään kapteeni Hedmanin osaston, joka pakeni Kaihunmäelle jättäen sillan repimättä ja luutnantti Ugglan tykkimiehineen ja tykkeineen venäläisten vangiksi.
Venäläiset vetäytyivät Juvalta Puumalan suuntaan 6.7.1789, jonka jälkeen suomalaiset laittoivat Salmensillan puolustuskuntoon. Jo Salmensiltaan kesäkuussa tullut Hedmanin osasto lienee rakentanut jonkinlaisen suojan kanuunalleen, mutta rintavarustus nykyasussaan lienee vasta heinäkuulta 1789.

Kataanmäen varustus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kataanmäen eli Katajamäen päällä pellon pohjoispuolella on matalahko n. 60 m pitkä ja 0,5-1 m korkea maavalli, jossa on kolme tai neljä kanuunanpaikkaa. Aikanaan valli on kiertänyt lähes koko Kataanmäen laen ympäri - vain lounaanpuolella vallia ei ole ollut. Osa varustuksesta on tuhoutunut pellonraivauksessa 1950-l.
Mäeltä on hyvä näkyvyys Savonlinnasta itään ja kaakkoon vieville teille, joita Kataanmäeltä on yhdessä Kallunmäellä olleen varustuksen kanssa pystynyt hyvin valvomaan. Varustukset lienevät peräisin Turun rauhan (1743) jälkeiseltä ajalta, jolloin Savonlinna oli venäläisten hallussa ja raja kulki viitisen kilometriä Kataanmäestä koilliseen niin, että tärkeä Punkaharjulle vievä tie jäi Venäjän puolelle.

Kukonharjun kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ruokolahden ja Puumalan rajalla sijaitseva 700 metriä pitkä Kukonharjun kanava kuuluu neljän kanavan (Kutvele, Kukonharju, Käyhkää ja Telataipale) ketjuun, jotka rakennettiin Saimaalle vuosina 1792–1798 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla. Puumalan salmi oli jäänyt ruotsalaisten haltuun Turun rauhassa vuonna 1743, ja siten venäläisille strategisesti tärkeä luonnollinen vesitieyhteys Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä oli poikki. Kanavat olivat Venäjän Saimaan laivaston käytössä sen liikkuessa Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä vartioiden Ruotsin vastaista rajaa sekä huoltaen tukikohtia. (Kauppi 1989:1; Myllykylä 1991:36.)
Kukonharjun kanavayhdyskunta oli levittäytynyt laajalle alalle kanavan molemmille rannoille. Kanavan itäpuolen rakennukset voidaan jakaa alueellisesti pohjois- ja eteläosassa sijaitseviin erillisiin ryhmiin. Lisäksi idässä jonkin matkaa kanavasta etelään on oma rakennuskeskittymänsä. Kanavan länsipuolella on erilliset rakennusryhmät kanavanrannassa, etelässä ja lännessä. Kaikki kanavan luona 1700- ja 1800-lukujen vaihteen tienoilla olleet rakennukset ovat jääneet pois käytöstä 1800-luvun puoliväliin mennessä. Kanavan molemmin puolin on säilynyt useita rakennuksenpohjia sekä erilaisia latomuksia ja kuoppia. Lisäksi veden alla on säilyneitä puu- ja kivirakenteita kuten hirsiarkkuja sekä vaakahirsistä tehty kolmioimainen virtauksenohjain.
Alueen rakenteita on tutkittu kolmena vuotena arkeologisin kaivauksin (2005–2007). Kanavan itärannalla tutkimuksia on suoritettu kauppiaan talon, pajan, varikon, vartiorakennuksen alueilla. Lisäksi on tutkittu mahdollista majakuoppaa sekä mahdollisia rakennusten pohjia. Kanavan länsirannalla on tutkittu vuoden 1804 karttaan merkityn kauppiaan talon sekä kahden muun rakennuksen paikkoja

Telataipaleen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Telataipaleen kanava kuuluu neljän kanavan (Ruokolahden Kutvele, Kukonharju ja Käyhkää sekä Sulkavan Telataipale) ketjuun, jotka rakennettiin Saimaalle vuosina 1792-1798 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla. Puumalan salmi oli jäänyt ruotsalaisten haltuun Turun rauhassa vuonna 1743, ja siten venäläisille strategisesti tärkeä luonnollinen vesitieyhteys Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä oli poikki. Kanavat olivat Venäjän Saimaan laivaston käytössä sen liikkuessa Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä vartioiden Ruotsin vastaista rajaa sekä huoltaen tukikohtia. (Kauppi 1989:1; Myllykylä 1991:36.)
Telataipaleen avokanavan pituus on noin 190 metriä ja leveys 17 metriä (pohjasta 10 metriä). Kanavan reunukset on vahvistettu kivilohkareilla ja puupaaluilla. Kanavan lounaisrannalla on nykyään lomamökkikylä ja omakotitaloja. Kanavan luoteispuolella on tänä päivänä pientaloja ja Salpalinjan varustusten jäännöksiä. Telataipaleen kanavan luona on ollut vuonna 1804 kaksi tullivirkailijan taloa, pieni vartiokasarmi, keittiö, kolme työmiesten tupaa ja useita muita rakennuksia. Kanavan yhteydessä olleet rakennukset ovat jääneet pois käytöstä 1800-luvun puoliväliin mennessä. Ainoastaan yhden työmiesten tuvan paikalla on ollut talo vielä vuonna 1848. Suvorovin kanavien restaurointihanke käynnistyi Museoviraston restaurointiyksikössä vuonna 2002, ja restaurointihankkeeseen liittyen kanavalla on suoritettu mm. koekaivauksia sekä tarkastuksia.
Kanavan lounaisrannalla sijaitsee kolme rakennuksen pohjaa, jotka liittyvät todennäköisesti työmiesten tupiin. Kanavan luoteispuolella sijaitsevien rakennusten kohdilla on voinut säilyä jäänteitä 1700-1800 -lukujen taitteen rakennuksista.
Kanavan kaakkoisrannalla sijaitsee pyöreä kiviseinäinen kaivo sekä kuoppa, painanne ja röykkiö.
Myös veden alla on säilynyt puu- ja kivirakenteita mm. kolmiomainen salvotuista vaakahirsistä tehty virtauksenohjain.
Salpalinjan varustuksia on Telataipaleen kanavan pohjoisrannalla ja siitä hieman yli kilometrin luoteeseen, missä Kotilahden ja Lepistönselän välinen kannas on katkaistu kiviesteellä. (Kts. kohteet Tialanmäki ja Hintsala)

Tiala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alanteen kaakkoisrannalla. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta, jonka yli kulkee Tialaan vievä tie. Asuinpaikkalöytöjä,
pala asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia, on tullut esille tien varresta ja siitä 100 m koilliseen teiden risteyksen luota. Löytöpaikat kuuluvat samaan, yhtenäiseen asuinpaikkaan.

Pajaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Imatralle vievän tien koillispuolella, Kukkapäänselän ja Alanteen välisellä kannaksella, Pajasalmen sillasta noin 150 m luoteeseen. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Maantie kulkee alueen halki. Asuinpaikan kokonaislaajuus ei ole selvillä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta luuta sekä asbestisekoitteinen saviastianpala. Inventoinnissa 2007 havaittiin, että asuinpaikan koillispuolella olevaan niemeen on rakennettu taloja.

Huosionlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Enonveteen pistävän Vihotunniemen itärannalla, pienen Huosionlahden eteläpuolella tukinpudotuspaikan ja hiekkakuopan välissä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta, jonka kohdalla on noin 100 x 50 m kooltaan oleva hiekkakuoppa, jonka kaivamisen yhteydessä asuinpaikka-aluetta on tuhoutunut. Asuinpaikka-aluetta on tutkittu 145 m² tasokaivausalueena ja sen laajuutta kartoitettu 63 koekuopan avulla on osittain tutkittu.

Emoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahdenpäänsalon itärannalla pienen Emoniemen tyvessä vanhan rantaterassin päällä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Saimaan muinaisen rantaterassin päällä, melko kaukana terassin reunasta, on selvä asumuspainanne. Pyöreän painanteen halkaisija on n. 8 m ja syvyys n. 40 cm. Painanteeseen tehdyn koepiston perusteella maa on siinä likaisenvärjääntynyttä. Painanteen ja rantaan vievän metsätien väliin tehdystä pienestä koekuopasta löytyi asbestikeramiikka, joka ajoittunee varhaisneoliittiselle kaudelle.
Vuoden 2006 inventoinnissa alueella havaittiin kolme selkeää asumuspainannetta ja kaksi epävarmaa painannetta. Ne ovat muodoltaan soikeahkoja ja 4 -7,5 metrin suuruisia. Painanteiden ympäristöön ja Emoniemen kärkeen johtavan tien pohjoispuolelle tehtiin runsaasti koepistoja, mutta ne olivat löydöttömiä. Tieleikkauksista löytyi runsaasti kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Parri (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee vanhan Imatran tien itäpuolella. Asuinpaikka-alue on mäntyä kasvavaa hiekkakumparetta. Metsänäestys on tuhonnut osittain asuinpaikka-aluetta.
Aluerajaus perustuu inventointihavaintoihin ja topografiaan.

Hopeasaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hopeasaaren lounaisrannalla kalliopaljastumien rajaamalla hiekkakankaalla, erodoituvan rantatörmän äärellä. Paikalta on löytynyt saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 27093, KM 30417).

Hopeasaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hopeasaaren etelärannalla. Asuinpaikka-alue on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Lomarakentaminen ja eroosio on tuhonnut asuinpaikkaa. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 27094:1-2).

Vuoniemi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuoniemen pohjoiseen pistävän niemen tyvessä kapealla kannaksella. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Inventoinnissa 2007 havaittiin, että mökkitietä oli oikaistu ja siirretty länteen. Paikalta ei löytynyt merkkejä asuinpaikan jatkumisesta alemmalle tasolle. Muuten paikka on rakennettua ja tasattua pihamaata ja harjanteen laen itäreunalla, asuinpaikan kohdalla, on kesämökki. Asuinpaikka on ilmeisesti osin tuhoutunut, mutta sitä saattaa olla vielä ehjänä paikoin jäljellä.

Vuoniemi NE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuoniemen koillisrannalla kahden mökkitien risteyksessä. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta, joka on kivikaudella sijainnut länsi-itäsuuntaisen niemen tai kannaksen tyvessä.

Vuoniemi SE (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuoniemen kaakkoiskulmalla Vuoniemen ja Mustasalon välisen salmen länsirannalla pienellä kumpareella. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Löytöjä on saatu talteen tieltä ja ojan seinämistä hiekkaisen harjukumpareen itä-, etelä- ja länsipuolelta. Asuinpaikka on ilmeisen laaja ja se rajoittuu pohjoisessa kumpareen harjalla olevaan avokallioon. Asuinpaikan laajuus on arvioitu 1991 ja 2007 inventointilöytöjen perusteella.

Vuoniemi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuoniemen etelärannalla Haukkavuoren itäpuolella. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Paikalta on löytynyt kvartseja mökkitieltä, kuivalta hiekkakankaalta. Inventoinnissa 2007 alueelta löytyi ainakin yksi mahdollinen asumuspainanne, pisteessä p=3576 691, i=6852 210, kallion ja mökkitien välissä aivan harjanteen laella. Asuinpaikan laajuus on vain karkeasti arvioitu. Mökkiteillä ei ole havaittu löytöjä.

Keskipelto (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Iitlahdelle ja Karhumäelle vievän tien eteläpuolisilla pelloilla Iitlahden hovin päärakennuksesta lounaaseen. Asuinpaikka-alue on peltoa. Viljely on osittain tuhonnut kohdetta. Alueella on lisäksi 14 maansekaista röykkiötä.

Rouhiala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mikkelistä Ihastjärvelle menevän tien varressa, sillan pohjoispuolella. Asuinpaikka on osittain tutkittu. Kohteen arvioitu laajuus on noin 50 x 100 m. Paikalta on löytynyt mm. piinuolenkärki, kivi-, kvartsi- ja pii-iskoksia, kvartsi- ja piiesineitä, palanutta luuta ja saviastianpaloja (kampakeramiikkaa).

Visulahti E (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi ja -kallio sijaitsevat Visulahden kalmistosta (kohde 491010003, nro 3) 250 metriä itään, valtatien 5 pohjoispuolella. Metsikössä, noin 10 m päässä valtatiestä on noin 1,5 m korkea siirtolohkare, jonka laelle on hakattu kuoppa (=kuppi). Metsikön pohjoispäässä olevan kallion korkeimmalla kohdalla on niin ikään pyöreä, hakattu kuoppa. Kuopat muistuttavat uhrikivien kuoppia, mutta voivat olla myöhempiäkin hakkauksia.
Kuppikallion juuressa havaittiin vuonna 2009 tapahtuneen hoitoon liittyvä tarkastus käynnin yhteydessä matalaa kiveystä ainakin yhdellä sivulla noin 2 x 2 m suuruisella alueella. Parin nyrkin kokoiset kivet olivat tiiviisti kiveyksenä maanpintaa pitkin kiven juureen saakka. Kiveys muistutti luonteeltaan polttokalmiston kiveystä, mutta ilman tutkimuksia tulkinta on vain arvelua. Saarekkeella on myös kuppikalliosta länteen ja luoteeseen kivikasoja sekä kivirivistö, jotka voivat liittyä pellonraivaukseen. Alueella voi olla myös jonkinlaisen rakennelman hajonneita perustuksia, mahdollisesti historialliselta ajalta.
Saarekkeen länsipuolella on kosteikko, jonka vuonna 2008 biologi Hanna Seitapuro arveli kasvillisuutensa ja veden puhtauden perusteella voivan olla lähde.

Kröpi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Visulahden kalmistosta (kohde 491010003) noin 350 m itään, valtatien 5 pohjoispuolella. Kröpin talon seinän vierestä on löytynyt esineetön ruumishauta. Talon luota on löytynyt myös joitain hukkaan joutuneita esineitä.

Konnunsuo (1000002253) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tuukkalan kalmistosta (kohde 49101007) noin 300 m kaakkoon, pellolla ja osittain golfkentän alla. Vieressä on Konnunsuo 2 -niminen rautakautinen asuinpaikka. Paikalta on löytynyt kivi-, kvartsi- ja pii-iskoksia sekä kvartsi- ja piiesineitä, palanutta luuta ja saviastianpaloja (kampakeramiikkaa ja asbestikeramiikkaa) sekä palanutta savea.

Annila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Porrassalmentien länsipuolella, tien ja Reuhkalammen väliin muodostuvalla niemekkeellä, koillinen-kaakko -suuntaisen harjanteen etelärinteellä. Alue on karua mäntymetsää ja maaperä hiekkaa. Paikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta, joihin tehdyistä koekuopista on löytynyt mm. saviastianpaloja sekä vahva likamaakerros.

Reuhkalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Porrassalmen maantien länsipuolella, aivan tien varrella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 18989), jotka on poimittu noin 100 m matkalta, tien vieressä olevasta ojasta. Aivan tien vieressä on yksi mahdollinen asumuspainanne.

Varsavuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kirkonvarkauden sillasta itään, Anttolaan vievän tien pohjoispuolella, kaakkoon viettävällä sorarinteellä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 18991).
Sijaintikorkeutensa perusteella asuinpaikka ajoittuu Saimaan maksimikorkeuden aikaan noin 4000 ennen ajanlaskun alkua.

Kapalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kapalammen itärannalla, hiekkaisella pellolla, talojen eteläpuolella. Paikalta on löytynyt kivi- ja piiesine, kvartsi-iskoksia, palanutta savea ja saviastianpaloja (kampakeramiikkaa). Lähellä on Tuukkalan rautakautinen kalmisto (kohde 49101007).

Hakamaa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiökohde sijaitsee Visulahden matkailukeskuksen länsipuolella olevassa niemekkeessä, noin 200 m niemen kärjestä pohjoiseen. Alueella on useita kiviröykkiöitä, joista yksi on tutkittu. Röykkiön ajoitus ja luonne jäivät epäselviksi. Paikalta on löytynyt kuonaa, kvartsi-iskoksia ja luuta (KM 28012). Vuoden 1993 inventoinnissa alueelta havaittiin 67 röykkiötä. Alueella on myös yhdeksän eri rakennuksen perustukset. Kyseessä lienee Sikalan torpan paikka (Sairilan seudun perinnekirja s. 268-269). Röykkiöt lienevät pellonraivauksessa syntyneitä.

Konnunsuo 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Tuukkalan kalmistosta noin 400 m etelään, Konnunsuon pohjoispuolisella savipellolla, lähellä vanhaa rantatörmää. Paikalta on löytynyt rautakuonaa, piitä ja kvartsia (KM 25821). Vieressä on Konnunsuo-niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002253).

Valkola (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Lappeenrantaan vievän valtatien ja Tuukkalan kylätien välillä olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt mm. keihäänkärki, veitsi, pronssiesineitä, rautakuonaa, hampaita, palanutta luuta ja saviastianpaloja.

Matarniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Matarniemen kärjessä, Puulaveden rannalla. Matarniemi on Puulan Ukonsalmeen etelästä pistävä pitkä ja kapea niemi, jonka korkeimmalla kohdalla, Harjuniemen pohjoispäässä olevan kallion eteläosassa on halkaisijaltaan 8 m kokoinen röykkiö. Salmen toisella puolella, vastapäätä Matarniemen röykkiötä, Kangasniemen kunnan puolella, on Lapinsalon lapinraunio.
Röykkiö on mainittu Julius Paasosen Muinaisjäännöksiä ja -muistoja Mikkelin kihlakunnassa muodossa Mataraniemen raunio (SMYA X, 1889, s. 109).

Otavan linnavuori (Puolustusvarustukset)
Ajoittamaton; Linnavuori sijaitsee Puulaveden Heposelän eteläpäässä. Kyseessä on matalan kannaksen mantereeseen yhdistämä korkea ja jyrkkärinteinen vuori. Valleista ei näy merkkejä. On epävarmaa, onko paikka todella ollut linnavuori.

Tyynelä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen polttokalmisto sijaitsee Iso- ja Pieni-Vuolinko -järvien välisellä kannaksella, kivikkoisella kumpareella. Omakotitalon puutarhassa on pyöreä reunakehämäinen kiveys, josta viikinkiaikaan ajoittuvat löydöt on pomittu. Paikalta on löytynyt mm. pronssi- ja rautaesineitä.

Kyyhkylä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen kalmisto sijaitsee Kyyhkylän kuntoutuslaitoksen eteläpuolella. Muinaisjäännös on osa Kyyhkylän laajaa löytöaluetta, johon kuuluvat lisäksi Porrassalmenpelto ja Vanha-Kyyhkylä. Jorma Leppäaho on tutkinut paikalla kuusi hautaröykkiötä, joista yksi on entisöity (ja merkitty peruskarttaan). Paikalta on löytynyt rautaesineitä ja -aseita, pronssiesineitä ja -koruja, rautakuonaa, saviastianpaloja, palanutta luuta ja savea, pii- ja kvartsi-iskoksia. Muinaisjäännös liittyy kohteisiin Vanha-Kyyhkylä (1000002330) ja Porrassalmenpelto (1000002328).

Vatilan linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Vatilan linnavuori sijaitsee Linnajärven itärannalla. Kyseessä on korkea ja jyrkkäreunainen vuori. Valleja ei ole näkyvissä.

Rantala (1000002319) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen rautakautinen kalmisto sijaitsee Rantalan talon eteläpuolisella laidunalueella. Paikalla on loiva rinne, maaperä on hienoa hiekkaa. Löydöt, keihäänkärki ja kirves (KM 11378), viittaavat ristiretkiaikaan. On epävarmaa, onko kyseessä todellakin kalmisto.

Sairilan linnavuori (Puolustusvarustukset)
Keskiaikainen; Sairilan linnavuori sijaitsee Mustansaarenselän itäpuolella, Visulahden kalmistosta noin 2,5 km etelään, lähellä Sairilan koulukotia. Kyseessä on korkea, osaksi jyrkkärinteinen vuori, jonka loivalla soraisella etelärinteellä on matala maavalli porttiaukkoineen ja vallihautoineen. Linnavuori saattaa olla keskiaikainen. Linnavuoren alueella on tehty hoitotöitä vuonna 1991.

Konnunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Myöhäiskivikauteen ajoittuva asuinpaikka sijaitsee Mikkeli-Anttola -maantien pohjoispuolella, Alimmainen -nimisen järven pohjoisrannalla, Konnunniemen itäpuolella olevan pienen niemekkeen eteläosassa. Kohde sijaitsee muinaisen Suur-Saimaan perukassa. Niemen itäpuolella on alavaa peltoa ja metsää. Niemen eteläosassa, noin 200 m sen kärjestä, on tasainen kohta, joka on leveydeltään 20 metriä. Asuinpaikka sijaitsee tällä kapealla lakitasanteella, kuusimetsässä. Maaperä on kovaa moreenia tai soraa. Asuinpaikan takana kohoaa kallio. Paikka on koskematon. Paikalta on löytynyt saviastianpala, pii-iskos, kvartsi-iskos, palanutta luuta (KM 27296). Paikalla on tehty vaaitus.

Koskentaipale Hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Saarijärven luoteisrannalla, Hanhilahden pohjoispuolella, Lampilan talosta 500 m pohjoiskoilliseen ja Juvan kunnan rajalta 600 m länteen, hiekkakuopan pohjoispäässä ja eteläreunalla. Hiekkakankaalla sijaitseva kohde on suurimmaksi osaksi hiekanoton tuhoama, mutta pohjoisosassa on vielä säilynyttä aluetta. Asuinpaikka lienee tuhoutunut hiekkakuopan ja järven välisellä alueella. Asuinpaikan pohjoisraja on epäselvä. Alueella on selvä ja komea muinainen rantatörmä, jonka laki on noin 100 m korkeudella merenpinnan yläpuolella. Lähellä on Koskentaipaleen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002335).

Sutela (1000002326) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 2,5 km päässä Visulahdesta, Korpijärven länsirannalla, metsäisessä niemessä, Sutelan päärakennuksesta 200-300 m pohjoiskoilliseen. Alueella on kymmenkunta eri kokoista, merkitykseltään epäselvää kiviröykkiötä, joista useimmat ovat muodoltaan säännöllisen pyöreitä. Kaivauksin tutkittu röykkiö osoittautui löydöttömäksi eikä siinä ollut rakenteita. Röykkiöt saattavat olla kaskiraunioitakin.

Paunonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Korpijärven länsirannalla Paunonniemen tyvessä, niemen länsipuoleisen lahdekkeen rannalla, suuren hiekkakuopan ja rannan välillä olevalla kapeahkolla terassilla. Kvartsi-iskokset (KM 24966) ovat löytyneet tien pinnasta ja terassin reunaan tehdyistä koekuopista.

Porrassalmenpelto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Rautakautinen kohde sijaitsee Kyyhkylänniemen eteläosassa, noin 100 m Kyyhkylän kuntoutussairaalan länsi- ja eteläpuolella olevalla pellolla, Kyyhkylänselän länsipuoleisella niemellä. Kaivauksissa paikalla on havaittu rautakautisen asuinpaikan jäännöksiä ja röykkiön pohja, josta on löytynyt kolme 600-luvulle ajoittuvaa keihäänkärkeä. Muinaisjäännös saattaa olla osin keskiaikainen. Se kuuluu laajaan Kyyhkylän löytöalueeseen, jossa ovat Kyyhkylän ja Vanha-Kyyhkylän kohteet (1000002316 ja 1000002330). Paikalta on löytynyt mm. saviastianpaloja, pronssi- ja rautaesineitä, pronssivalujätettä, palanutta savea, palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja piitä. Muinaisjäännösalueen eteläosasta on löydetty myös historialliseen raudanvalmistukseen liittyviä löydöksiä.

Keskikangas (1000002329) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Haukivuoren kirkosta noin 14 km etelään, Kyyveden Mustaselän etelärannalla, Mustalahden itäpuolella rantatörmän päällä hiekkakankaalla. Metsäauraus on tuhonnut osan asuinpaikasta. Kvartsilöydöt ja palanut luu (KM 25822) ovat tulleet metsäauratun alueen reunaan tehdystä koekuopasta. Paikalla on havaittu likamaata ja mahdollinen tulisija. Asuinpaikan pinta-ala on arviolta noin 10 m x 50 m laajuinen.

Vanha-Kyyhkylä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha-Kyyhkylän rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Kyyhkylän kuntoutussairaalan pohjoispuolella, Kyyhkylänselän länsipuoleisella niemellä. Niemi on topografialtaan selvärajainen alue: lännessä paikkaa rajaa harju, muissa ilmansuunnissa vesistö. Alueen korkokuva on melko loivapiirteinen. Maalajeja alueilla ovat moreeni, hieta, hiesu ja savi.
Alueelta on löytynyt mm. pronssi- ja rautaesineitä, lasimassahelmi, kvartsi-iskoksia, piitä, palanutta luuta ja savea, palamatonta luuta, värttinän kehrä, rautakuonaa. Muinaisjäännös liittyy Kyyhkylän (kohde 1000002316) ja Porrassalmenpellon (1000002328) rautakautisiin kohteisiin.
Muinaisjäännösalueen koillisosassa on vuoden 1991 tutkimuksissa löydetty historialliseen raudanvalmistukseen ja metallinkäsittelyyn liittyviä jäännöksiä (ks. tarkemmin alakohteiden kohdalta).
Kohteen luoteispuoleiselta harjulta on löytynyt vuonna 2017 metallinetsinnässä pyöreä kupurasolki, ketjunkantaja sekä auran terä. Löytöjä ei ole vielä luetteloitu kokoelmiin. Esineet löytyivät noin 5 x 5 metrin laajuiselta alueelta. Kohteen aluerajausta on laajennettu löytöpaikan perusteella. Esineiden löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Hieppee-Raaskanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kalvitsan länsipuolella, Kyyveden Hieppeenniemen pohjoisosassa, niemen kärjestä noin 300 m etelään ja Raaskanlahden pohjukasta noin 150 m pohjoiseen. Kohde on vanhan hiekkakuopan eteläpuolella, niemen länsirannalla, korkean rantatörmän päällä. Löydöt, joihin kuuluu kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, ovat tulleet koekuopista, joissa on havaittu myös vahvaa likamaata. Paikka on suureksi osaksi koskematon ja ehjä, joskin osa siitä lienee tuhoutunut hiekanoton yhteydessä. Asuinpaikan itälaidalta alkaa hakkuualue. Niemen itäranta on tällä kohdin potentiaalista asuinpaikka-aluetta.

Purtoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kalvitsan länsipuolella, Kyyveden Hieppeenniemen eteläkärjen länsirannalla, harjun alapuolella olevalla rantaterassilla, niemen kärjessä olevan mökin luota noin 100 m pohjoiseen. Löydöt (kvartsi-iskoksia, palanutta luuta) ovat tulleet koekuopista, joissa on havaittu myös likamaata. Paikalla on yksi iso asumuspainanne. Asuinpaikka on suurimmaksi osaksi aivan ehjä ja koskematon niemen kärjessä olevaa mökin kohtaa lukuunottamatta.

Parkko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee entiseltä Anttolan rajalta vajaan kilometrin päässä, Asila-Kokkosenlahti -maantien itäpuolella, Valkjärven ja Parkko-järven välisen kannaksen eteläpäässä, suon laidalla, muinaisella rantaterassilla. Kvartsi-iskokset on poimittu koekuopista ja tien penkasta. Koekuopissa oli havaittavissa likamaata. Maantien itäpuolella on ehjää asuinpaikkaa tien ja muinaisen Suur-Saimaan rantatörmän välisellä alueella, muinaisen salmen suussa olevassa niemessä. Tien länsipuolella on hiekkakuoppa. Asuinpaikka on osittain tuhoutunut hiekanotossa ja tien rakentamisen yhteydessä.

Hietalahti (1000002334) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Porrassalmen museotien varressa, pari kilometriä tien eteläpäästä Porrassalmeen päin, jyrkän mutkan jälkeisen suoran kohdalla, Pikku-Surnu -järven eteläpäästä 400 m länsilounaaseen ja Hietalahden talosta 200 m pohjoiskoilliseen. Kvartsi-iskokset on poimittu tieleikkauksesta tien itäpuolelta, noin 100 m matkalta. Asuinpaikka saattaa jatkua luoteeseen, pellolle. Asuinpaikka lienee suureksi osaksi tuhoutunut tietä tehdessä.

Koskentaipale (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Saarijärven länsirannalla, Hanhilahden suussa, rannasta 200 m länteen ja Lampilan talosta 350 m pohjoiseen, aivan metsäteiden ja hiekkakuopalle vievän tien risteyksen länsipuolella. Kvartsi-iskokset (KM 27302:3) on poimittu metsänaurausvaoista, suppealta (10 x 10 m) alalta. Kyseessä lienee suppea-alainen leiri. Paikalla on selvä muinainen rantaterassi ja pieni muinainen lahdeke. Lähellä on Koskentaipale Hiekkakuoppa -niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002322).

Kuvasniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Puulaveden Heposelän pohjoisosassa, Likastin kanavalta 200 m luoteeseen, Kuvasniemen itärannalla, niemen eteläkärjestä 100 m pohjoiseen, niemen kärkeen vievän mökkitien itäpuolella, loivasti rantaan laskevalla rinteellä. Kuvasniemen eteläosan itärannalla on näkyvissä Puulaveden Kissakosken uomaa (v. 1854)edeltävä rantatörmä ja -terassi. Kvartsi-iskokset (KM 27303:1) ovat löytyneet koekuopasta, melko syvältä, terassin alapuolella olevalta loivalta rinteeltä. Asuinpaikka lienee tulvahiekkakerroksen alla.

Moukkari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ylänne-nimisen järven keskivaiheilla, järven länsirannalla olevan Moukkari-niemen eteläosassa, niemen kärjestä 150 m pohjoiseen, Vanhalahden itärannalla. Löydöt, kvartsi-iskokset, palanut luu (KM 27304:1-2), ovat tulleet koekuopista, joissa on havaittu myös vahvaa likamaata. Paikka on muinaisen rantatörmän päällä, ehjä ja kajoamaton.

Kortekallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Mikkeli-Anttola -tieltä noin 2,2 km pohjoiskoilliseen, Alimmainen-nimisestä järvestä 800 m itään, Kortteinen-nimisestä järvestä 200 m etelään, Kortteisesta laskevan puron varrella, Kaikkolan ja Pukin taloihin menevältä tieltä 70 m pohjoiseen. Paikalla on rantatörmä, jolta on otettu hiekkaa ja vanha rantaterassi on suureksi osaksi tuhoutunut. Hiekkakuopan reunalla on ollut suuren kivetyn lieden (halkaisijaltaan noin 2 m) jäännökset. Asuinpaikka on muinaisen Suur-Saimaan rantatörmällä, alemmalla tasolla kuin korkein Suur-Saimaan ranta. Paikka on suurimmaksi osaksi tuhoutunut, mutta jotain siitä lienee jäljellä hiekkakuopan itä- ja pohjoispuolella.

Herniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyyveden Poroselän itärannalla. Paikalla on osaksi tuhottu raudanvalmistuspaikka, joka on rantakalliolla. Sammalen alta on löytynyt rautakuonaa. Kallion ympäristöstä on löydetty matalia kuoppia ja mahdollinen hiilihauta 10 m kalliosta etelään. Hytin jäännöksiä tai selvästi maanpinnalle näkyvää kuonakasaa ei ole havaittu.

Korpijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Korpijärvestä Puulan Heposelälle laskevan Korpijoen kaakkoispuolella olevalla harjulla. Korpijoen itäpuolella olevan koillinen-lounainen -suuntaisen harjun laella on neljä pyyntikuoppaa noin 200 m matkalla. Pohjoisin, sähkölinjan alla oleva matala kuoppa, on merkitykseltään epävarma. Eteläisin sijaitsee harjun päällä kulkevan polun vieressä. Kaikissa kuopissa pohjoisinta lukuunottamatta on kiveystä turpeen alla ja ne ovat selvärajaisia, halkaisijaltaan 2-3 metriä ja syvyydeltään noin 1 metrin.

Haminanlahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee Korpijärven pohjoisrannalla, Haminanlahteen pistävässä niemessä. Niemen eteläkärjestä, rannan tuntumaan tehdyn hiekkatien leikkauksesta, on löytynyt kvartseja (KM 24921). Lisäksi kvartseja on tullut terassille tehdyistä koekuopista. Maaston perusteella paikka näyttäisi rajautuvan niemeen.

Umpaanniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiöalue sijaitsee Verijärven koillisrannalla olevan Kalliolahden pohjoispuolella, Umpaanniemelle menevästä polusta noin 20 m kaakkoon. Niemen kärjessä olevan pellon pohjoisreunasta 40 m pohjoiseen olevan kalliopaljastuman päällä on ainakin kaksi pientä ja matalaa sammaloitunutta kivikasaa. Tällaisia lähes maantasaisia röykkiöitä voi olla enemmänkin kallion päällä. Röykkiöiden halkasijat ovat 1,5 ja 2,2 m. Röykkiöistä noin 60 m pohjoiseen, kapean polun pohjoispuolella, lähes sähkölinjan alla, on korkeampi, siististi ladottu kiviröykkiö (halkasijaltaan 2,6 m), joka liittynee läheisen pellon raivaukseen.

Lenius (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Tuukkalan rautakautisista kohteista noin 2 km etelään, Leniuksen tilan pelloilla, jossa on ollut parikymmentä kiviröykkiötä. Osa röykkiöistä on ollut matalia ja tasaisia, osa on hävinnyt peltotöissä. Paikalta on löytynyt mm. pronssiriipus, soikea kupurasolki ja luita (KM 11395:1, KM 13917, KM 14073). Leniuksen tilan lounaispuolella olevalla pellolla olevista röykkiöistä kolme on tutkittu. Löytöinä niistä oli mm. liitupiippu, nauloja ja luita. Röykkiöiden luonne on epäselvä. Kyseessä saattavat olla kaskirauniot. Röykkiöt lienevät tuhoutuneet.
Vuonna 2013 Leniuksen maalta löytyi KM 40045:1-2 pyöreän kupurasoljen katkelma ja spiraalipäinen ketjunkantaja. Aikaisempien rautakautisten esineiden tarkempi löytöpaikka on tuntematon. Tarkastamaton löytöpaikka.

Parikkala (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rantakylästä Korpijärven eteläpuolitse Korpikoskelle ja Vanhamäkeen vievän maantien eteläpuolella, Korpijoen sillasta 1,5 km kaakkoon ja Parikkalan tilan päärakennuksesta 200 m luoteeseen vanhalla pellolla, suuren pihlajan juurella. Kyseessä on 4 x 2 m kokoinen ja 1,5 m korkea maakivi, jonka eteläpuolen jyrkästi laskevaan seinään on hakattu halkaisijaltaan 11 cm ja syvyydeltään 3 cm kokoinen kuoppa. Pellolla on useita vanhoja peltoraunioita. Läheltä, paikalla sijainneen ladon kohdalta (x= 6844 34, y= 3504 18), on löytynyt kolme rautakirvestä. Tällä kohdin on ilmeisesti myös toinen kuppikivi, joka on ilmeisesti käännetty ylösalaisin pellolta siirrettäessä.

Tervahiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijärven koillisrannalla, Korpijärven ja Vojunsuon välisellä rantamuodostumalla. Maaperä paikalla on soransekaista hiekkaa. Rannan puolella on noin 1 m korkea törmä, jonka reunassa kulkee vanha kärrytie. Suon puolella kulkee uudempi, etelään menevä tie. Uudelta tieltä eroaa ajoura, joka kulkee vanhan tien yli ja rantatörmää leikaten alas rannalle. Ajouran kohdalta, rikkoutuneesta maanpinnasta, sekä kuluneelta rantatörmältä on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 29623). Asuinpaikka rajoittunee etelässä kallioon.

Piiparinniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rantakylässä, Kallajärven koillispuolella, kallioisella metsäalueella, Piiparinmäellä aiemmin olleesta autiotalosta lounaseen, autiotalon ohitse kulkevan, Kommelinluolille vievän polun molemmin puolin. Polun varrella on havaittu sortuneita kivikasoja, jotka voisivat olla ryssänuuneja. Kasat ovat muodoltaan soikeita tai lähes suorakulmaisen muotoisia, kooltaan noin 2-3 x 3-5 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Ne sijaitsevat 20 m päässä toisistaan. Kommelinluolilta tulevan alemman polun varressa on lisäksi havaittu pyöreähkö kivikasa (2,4 x 2,8 x 0,5 m), jonka koordinaatit ovat p= 6838300, i= 3510200).

Leporanta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varparannan alueella, leirimajan pihamaalla, pallokentän etelälaidalla, kaakkoon-lounaiseen viettävän hiekkaharjun laella. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 24425:1-2) noin 60 m säteeltä.

Kuikkari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Niittylahdessa, kaakkoon pistävällä hiekkaharjanteella, pellolla. Paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa ja asbestikeramiikkaa (KM 24426:1-2). Löytöjä on koordinaattipisteestä noin 40 m säteellä. Asuinpaikan laajuudesta tien toisella puolella ei ole tietoa.

Porrassalmi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tolvanniemessä, Everinjärven ja Kelojärven välisen Porrassalmen pohjoispuolella olevalla loivalla kaakkoon-lounaaseen viettävällä hiekkakankaalla. Kvartsi-iskokset (KM 24428) on poimittu polun pinnalta. Kankaalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt asuinpaikkaan viittaavaa. Korkeutensa perusteella asuinpaikka voi olla kivikautta nuorempi. Lähellä on toinen kivikautinen asuinpaikka, Porrassalmi b (kohde 1000002434).

Kelokangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tolvanniemessä, Kelojärven pohjoispuolisella harjulla. Kvartsilöydöt (KM 24429:1) on pomittu harjun poikki kulkevan hiekkatien pinnasta noin 10 m matkalta, kohdasta jossa harjun tasainen laki alkaa viettää kohti etelää. Yksi kvartsi (KM 24429:2) on löytynyt edellä mainitusta kohdalta, tien reunasta noin 5 m kaakkoon kaivetusta koekuopasta. Löytökohdan itäpuoli on etelään viettävää hiekkakangasta, länsipuolella on pieni kallionyppylä. Paikalla on vanhoja matalia hiekkakuoppia.

Kylmäniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Tynkkylänjoella, Haapaveteen pistävän Kylmäniemen sisäosassa, Kylmäniemeen vievän tien mutkassa, tien luoteispuolella olevalla hiekkapellolla, sähkölinjan alla. Löydöt (KM 24431:1-6) ovat tulleet noin 20 x 20 m kokoiselta alalta. Niihin kuuluvat mahdollisesti nuoremmalle rautakaudelle ajoittuvaa keramiikkaa, asbestisekoitteista keramiikkaa, kvartsia, hioin ja palanutta luuta.
Paikalta on löytynyt lisäksi rautakirves (KM 24854) ja muita asuinpaikkalöytöjä (KM 24755:1-222 ja KM 26671:1-5), joihin kuulu pronssi- ja rautaesineitä sekä kivikautisia löytöjä (mm. Pöljän keramiikkaa). Asuinpaikasta 500 m päässä on nastakoristeisen soikean kupurasoljen (SLN Museon kokoelmat nro 3000) löytöpaikka. Lähistöllä on myös kivi- ja rautakautinen asuinpaikka, Kylmäniemi b sekä kivilatomus, Kylmäniemi c.

Tynkkylänjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tynkkylänjoen kartanosta noin 50 m etelään sijaitsevalla loivasti etelälounaaseen viettävällä hiekkapellolla. Paikalta on löytynyt saviastianpala, kvartsia ja palanutta luuta (KM 24432:1-4), jotka ovat löytyneet kartanoon johtavan tien ja kartanosta rantaan johtavan koivukujan rajaamalta peltoalueelta. Alueelta on löytynyt lisäksi kourutaltta (KM 1355) ja riipushioin (KM 11363), mutta niiden tarkka löytökohta ei ole tiedossa.

Majakkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Majakkaniemessä, omakotitontilla, osoitteessa Pitkäniemenkatu 37. Paikalta on löytynyt kaksi kourutalttaa (SLN Museon kokoelmat), joista toinen on kadonnut sekä kvartsia ja palanutta luuta. Omakotitalosta noin 20 m pohjoiseen olevalta pieneltä perunamaalta löytyi inventoinnin yhteydessä kvartsi ja palanutta luuta (KM 24433:1-2) ja omakotitalosta noin 3 m koilliseen, pihanurmikosta, löytyi yksi kvartsi (KM 24433:3). Kulttuurikerros lienee tuhoutunut taloa rakennettaessa.

Lähteelä a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nojanmaalla, Savonlinna-Joensuu -tieltä nro 71 Lähteelän vedenottamon kohdalla pohjoisluoteeseen haarautuvaa tietä noin 300 m, Lassilan talosta 150 m kaakkoon, jyrkähkösti lounaaseen viettävällä hiekkarinteellä. Löydöt (KM 24434:1-3) on poimittu hiekkatien koillispuolella olevasta leikkauksesta noin 30 m matkalta ja ojaa laajennettaessa kasatun maan joukosta (KM 26667:1-2). Löydöt koostuvat saviastianpaloista, kvartsi-iskoksista ja palaneesta luusta. Paikka liittyy Lähteelän laajaan kivikautiseen asuinpaikka-alueeseen, johon kuuluvat lisäksi Lähteelä b, Lähteelä c ja Lähteelä d -asuinpaikat (kohteet 1000002453, 1000002454, 1000002455).

Hukkataipale (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nojanmaalla, Suurjärven luoteispäässä olevan Kuttilonniemen tyvellä. Asuinpaikkalöydöt (KM 24435:1-4) on poimittu Hukkataipaleen länsirannalla sijaitsevan kesämökin ja talon välisen tien pinnasta sekä Hukkataipaleen keskivaiheilla sijaitsevasta hiekkapellosta. Ympäristö on kangasmetsää, peltoa ja pihamaata.

Jokiniemi (1000002413) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Moinsalmessa, Kuhajärven eteläpäässä olevan Jokiniemen kärjessä. Jokiniemi on kaakko-luode -suuntainen moreeniharju, jonka maa-aines muuttuu sorasta hiekaksi noin 80 m päässä niemen kärjestä. Kvartsilöydöt (KM 24436:1-2) on poimittu polun pinnalta, harjun korkeimmalta kohdalta, paikasta, jossa maalaji muuttuu sekä niemen kärjessä olevan kesämökin vierestä, noin 10 m rannasta. Asuinpaikka ulottunee Jokiniemen kärjestä noin 100 m päähän.

Hiianniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ahvionsaaren länsirannalla olevalla hiekkakankaalla, Suurkylään johtavan hiekkatien varressa, noin 120-200 m päässä niemen kärjestä. Tien eteläpuolisessa leikkauksessa, niemen kärjestä 120 m itään, on havaittu nokimaakerros noin 20-25 cm syvyydessä. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 24437). Mahdollisen asuinpaikan laajuus on tuntematon, mutta tiestä noin 100 m pohjoiseen, kesämökin pihalla, on havaittu kvartsi-iskos, jonka perusteella asuinpaikka saattaisi ulottua mökille asti. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kongontaipale (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kongonsaaren luoteisosassa olevan Pääskyniemen etelärannalla. Kvartslöydöt (KM 24438) on poimittu länteen pistävän Pääskyniemen poikki kulkevan polun pinnasta, harjanteen eteläpuolelta. Ympäristö on etelään viettävää hiekkakangasta. Asuinpaikan laajuus on tuntematon. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa.

Punkalanniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Punkalanniemen autiotalosta noin 25 m luoteeseen. Kyseessä on 2 x 1,7 x 0,9 m kokoinen kivi, jossa on kolme pyöreää ja matalaa, halkaisijaltaan 5-6 cm kokoista kuppia.

Pitkälänhovi a (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Moiniemelle johtavalta tieltä noin 20 m koilliseen, kivikkoisella niityllä. Alue on heinittynyt ja osittain kuuselle istutettu. Kivi on 2,1 x 1,7 x 0,3 m kokoinen ja siinä on 7 pyöreää kuppia, halkaisijaltaan 4,5-9 cm ja syvyydeltään 1-4 cm. Lisäksi kivessä on yksi porausreikä. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Pitkälänhovi b (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Moiniemelle johtavan tien koillispuolella, kivisellä niityllä, tien ja aution mökin välissä, noin 50 m tiestä. Alue on heinittynyt ja osittain kuuselle istutettu. Kivi on 3,7 x 1,6 x 1,1 m kokoinen ja siinä on kaksi pyöreää kuppia, joiden halkaisija on 4 cm ja syvyys 1 cm.

Pitkälänhovi d (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Moiniemelle johtavan tien lounaispuolella olevalla pellolla, tiestä noin 50 m lounaaseen ja Pitkälänhovin päärakennuksesta noin 60 m luoteeseen. Kivi on kooltaan 3,5 x 3 x 1,0-1,5 m. Kiven tasaisen laen luoteisosaan on hakattu 7 pyöreää, matalaa kuppia, joiden halkaisja on 5-8 cm. Lisäksi kivessä on yksi epävarma kuopanne. Kuppikivi erottuu pellon ainoana isona kivenä helposti. Alue on heinittynyt ja osittain kuuselle istutettu. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Jokipelto (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Tynkkylänjoella, Savonlinnasta Enonkoskelle vievältä tieltä nro 471 noin 400 m itään ja Tynkkylänjoen kartanosta 900 m itäkaakkoon, aivan Haaraojalle vievän tien eteläpuolella, tien ja pellon välissä. Kivi on kooltaan 1,5 x 1,5 m. Kiven päälle on hakattu yksi pyöreä (halkaisija 6 cm, syvvys 1 cm) ja yksi soikea kuppi (13 x 8 cm, syvyys 1,5 cm).
Kuppikiven kohdalla, tien pohjoispuolella on suuri siirtolohkare, jossa ei ole kuppeja.

Valkkila (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuppikivi sijaitsee Savonlinnasta Oraviin vievän tien nro 470 eteläpuolella, Itä-Savon metsäkoulusta 2,6 km Oraviin päin olevan levähdyspaikan kaakkoispuolelta lähtevältä hiekkatieltä 15 m etelään, tiheässä kuusikossa. Kivi on iso hiekkakivilohkare, kooltaan 2,25 x 1,5 x 1 m. Kiven korkeimmalle kohdalle on hakattu tasasakarainen risti. Lisäksi kivessä on 13 pyöreää (halkaisijaltaan 4-9 cm) ja 3 soikeaa (pituudeltaan 10-14 cm) kuppia. Kuppien syvyys on enimmillään 6 cm.

Rantala (1000002425) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurijärven ja Ylä-Mutajärven välisellä 100 -200 m leveällä kannaksella, Savonlinnasta Moinsalmeen vievän tien eteläpuolella pellolla, 200 m Myllyjoesta. Pellon itä- ja länsipuolella on talot ja eteläpuolella kesämökki. Pellolta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Kaislanmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pihlajavedellä, Pihlajavedestä 150 m pohjoiseen, Sulkava-Savonlinna -maantien nro 435 pohjoispuolella, tieltä 60 m pohjoiseen, Kaislanmäen länsireunassa. Lounaispuolella kulkee vanha Sulkava-Kallislahti -maantie, josta raunio on 15 m itäkoilliseen. Aivan röykkiön kohdalla on syvä, kallioon tehty leikkaus. Isoista kivistä kasattu pyöreä, matala raunio (halkaisijaltaan 4,3 m) on havumetsän keskellä, kallion länsireunan notkelmassa. Kysessä saattaa olla lapinraunio, joskin sijainti notkelmassa on lapinrauniolle epätyypillinen.
Lähistöllä, noin 20 m pohjoiseen, kerrotaan olleen 1700-luvun lopulla valtakunnan rajaportti.

Lapinsaari a (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee läntisemmän Lapinsaaren pohjoisrannalla, saaren itäisemmän niemen länsikärjestä 50 m itään, rannasta 20 m päässä männikköä ja sekametsää kasvavalla ranta-alueella. Rantakalliot ovat kohteen itä- ja länsipuolella, noin 20 m päässä. Kyseessä on maantasainen yksikerroksinen kivilatomus, kooltaan 5,5 x 2,2 x 0,5 m, joka on länsipäästään suorakaiteen muotoinen. Latomuksen keskellä on kahdesta kivikerroksesta muodostuva matala kumpare, jossa on pienempiä kiviä. Latomuksen päällä on vahva sammalkerros. Latomus erottuu erittäin heikosti ympäristöstään ja on mahdollista, että kyseessä on luonnonmuodostuma.

Lapinsaari b (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee läntisemmän Lapinsaaren Virranniemessä, aivan saaren pohjoiskärjessä, rantaviivan tuntumassa. Kyseessä on pyöreähkö, pienistä kivistä siististi ladottu röykkiö, halkaisijaltaan 3 m ja korkeudeltaan 0,4 m. Latomuksen vieressä on historiallisen ajan rajamerkki, kivistä ladottu kuutio, jonka päällä on pystyyn asetettu laakakivi. Alue on tasaista kangasmaata, jossa kasvaa sekametsää.

Käräänkangas b (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Haapaveden koillisrannalla olevan Haapalahden luoteispuolella, Käräänkankaan kaakkoislaidalla, loivasti kaakkoon laskevalla kivettömällä hiekkakankaalla. Asuinpaikan länsipuolella on hiekkakuoppa. Paikalla on useita korkeuskäyrien suuntaisia matalia, vallimaisia rantamuodostumia. Hieman yli 80 m korkeudella maasto on tasaista kangasta. Parin kymmenen metrin päässä kaakossa alkaa soistunut tasamaa. Kankaalla kasvaa männikköä, puiden väliset alueet on aurattu laikutuskoneella 1990-luvun puolivälissä. Laikutetun alueen aurausvaoista on löytynyt mm. asbestisekoitteisia saviastianpaloja, rautakuonaa, kvartsi-iskoksia ja -kaavin ja palaneita kiviä (KM 24901:1-3, KM 29459:1-5, KM 29460:1-4) sekä likamaata. Kohteeseen sisältyy kaksi erillistä löytöaluetta.

Salmelan taimitarha (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hannolanpellon alueella, Salmelan taimitarhan varastorakennusten kaakkoispuolella ja taimirivien pohjoispuolella olevan hiekkakuopan luona. Asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia (KM 24902) on poimittu hiekkakuopan seinämistä. Todennäköisesti suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut taimitarhaa tehtäessä, jolloin osa hiekkaharjusta on poistettu.

Palomäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Keloharjun alueella, Savonlinnasta Kangaslammille vievältä tieltä noin 200 m länteen, soratien mutkan eteläisimmässä kohdassa, etelään viettävällä tasanteella. Löydöt, joihin kuuluvat kampakeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia (KM 24904), on poimittu soratien pohjoislaidan leikkauksesta. Maaperä on paikoin soraa, jonka keskellä on hiekkalinssejä. Tietä lukuunottamatta alue on ehjää. Todennäköisesti asuinpaikkaa on koko 80 m korkeudella olevalla tasanteella.

Porrassalmi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tolvanniemessä, Everinjärven ja Kelojärven välisen Porrassalmen pohjoispuolella, maantiestä 470 eroavan Tolvaniemen soratien molemmin puolin sekä soratieltä Porrassalmen rantaan vievän kevytrakenteisen hiekkatien kohdalla. Alue on hienoa hiekkamaata ja kangasmetsää. Tiet ovat tuhonneet osan asuinpaikasta. Soratien leikkauksesta ja hiekkatien pinnasta, sähkölinjan alta on löytynyt kampakeramiikkaa, asbestikeramiikkaa, kvartsi-iskos ja hioin (KM 24905:1-3, KM 26680:1-2). Asuinpaikan laajuus on selvittämättä.
Lähellä, noin 100-150 m etelään, on mahdollinen kivikautinen asuinpaikka, Porrassalmi a (kohde 1000002405), joka voi korkeutensa perusteella olla kivikautta nuorempi.

Lamminsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyörlahdelle menevän maantien pohjoispuolella, Lamminsuota vastapäätä, hiekkakankaalla, hiekkakuopan kohdalla. Asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia (KM 24903) on pomittu hiekkakuopan seinämistä. Paikka on osittain tuhoutunut hiekanoton takia.

Niittyranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haukiveden lähettyvillä, Niittylahdessa, Niittyrannan tilalle vievän hiekkatien molemmin puolin. Paikka on loivasti etelään laskevaa hiekkakangasta. Löydöt, joihin kuuluu asbestikeramiikkaa, taltta, Pyheensillan tyypin liuskenuolenkärki ja kvartsia (KM 24900) on poimittu hiekkatien vierellä olevien ojien reunoista. Asuinpaikka saattaa ulottua etelämmäksi sekä länteen aina Haukiveden rantaan saakka. Lähistöllä on kaksi muuta kivikautista asuinpaikkaa, Niittyranta 2 ja Niittyranta 3 (kohteet 1000002459 ja 1000002482).

Rinkilä (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rinkilänmäen tilan päärakennuksen kaakkoispuolella olevalla heinittyneellä, nykyisin sananjalkaa kasvavalla pellolla. Pellon koillispuolella kulkee kärrypolku kasvihuoneilta kaakkoon. Kuppikivet ovat polusta 2,5 m ja 8 m lounaaseen, jälkimmäinen ison pihlajan juurella. Kummassakin kivessä on yksi kuoppa, jonka rajat ovat epäselvät. Kivistä toinen on 1,5 x 1,2 x 0,7 m kokoinen ja siinä olevan matalan kupin halkaisija on 7 cm. Pihlajan juurella oleva kivi on 2 x 2 x 0,9 m kokoinen ja siinä olevan matalan kupin halkaisija on 6 cm. Epäselvien kuppien vuoksi on epävarmaa, ovatko ne todella kuppi-/uhrikiviä.

Materkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollisesti 1800-luvulle ajoittuva pyyntikuoppa sijaitsee Vestilän hiekkatien kollispuolella olevan harjun koillisrinteessä, Vestilän tiestä eroavan Turhalan tilalle vievästä tiestä 60 m kaakkoon, noin 100 m korkeuskäyrän tasolla. Pyyntikuoppa on pyöreäpohjainen ja sen ympärillä on matala maavalli. Kuopan syvyys on 1,5 m ja halkaisija vallit mukaanlukien 8,5 m. Ympäristö on sekametsää kasvavaa moreeniharjua.

Vetotaival (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pellossalon länsipuolella, Kangasniemen eteläkärjessä, Pihlajaveden Riutonselän ja Kangaslahden välisellä hiekkaperäisellä, kapealla kannaksella. Maaperä on hiekkaa ja puusto pääasiassa mäntyä.
Löydöt (KM 24789:1-2), joihin kuuluu asbestikeramikkaa ja kvartsia, on poimittu tieleikkauksesta noin 30 m matkalta. Tieleikkauksessa on paikoin havaittu nokimaakerroksia. Tien ja lännessä olevan rannan väliin tehdyistä koekuopista ei ole tullut asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Maantie lienee tuhonnut asuinpaikkaa. Asuinpaikka saattaa korkeutensa perusteella olla kivikautta nuorempi. Paikasta noin 500 m pohjoiseen ovat varhaismetallikautiset asuinpaikat Pöträmönniemi a ja Pöträmönniemi b.

Päivärinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tynkkylänjoella, Koiralammen kaakkoispuolella, Päivärinteen talon koillis- tai itäpuolella, pellon laidalla, jossa on terassimainen muodostuma ja hienoa hiekkaa. Paikalta on löytynyt kvartsia (KM 25730) ja löytökohdassa on havaittu hiiliä. Löytökohdasta noin 50 m luoteeseen, vajan pohjoislaidalta on löytynyt itäkarjalainen kourutaltta (Haapalahden koulun kokoelmissa). Pelto on osaksi tuhonnut asuinpaikkaa.

Povenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pellossalon eteläosassa, Kangassaareen vievän tien itäpuolella, Povenlahden kohdalla. Paikka on loivasti kaakkoon viettävää mäntykangasta, maaperä hienoa hiekkaa. Paikan kaakkoispuolella, Povenlahden rannassa, on laaja hiekkaranta.
Alueen poikki kulkevan tien kaakkoispuolella, tiestä noin 2-10 m kaakkoon, on neljä selvää asumuspainannetta noin 40 m matkalla. Painanteet ovat pyöreitä tai soikeita, kooltaan 6 x 6 m:stä 15 x 6 m:iin ja sijaitsevat matalan, noin 80 m korkeuskäyrän tasolla olevan muinaisrantatörmän päällä. Painanteiden ympärysvallit ovat selvimmät kaakon puoleisilla sivuilla. Painanteista kolme on täysin ehjiä, eteläisin painanne on itäosastaan tieojan leikkaama. Paikalta on löytynyt tyypillisen kampakeramiikan aikaan ajoittuvaa esineistöä (KM 26666:1-5, KM 28006:1-176). Asuinpaikan laajuus on noin 30 x 70 m2.

Tervassaari a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervassaaren kaakkoisosassa, Tervassaaren talosta noin 400 m länsiluoteeseen, etelälounaaseen viettävällä 60 x 60 m kokoisen niemekemäisen, pellolla olevan hiekkamuodostuman kohdalla. Ympäristö on soransekaista hietaa. Kvartsilöydöt (KM 26681) on poimittu sittemmin metsitetyn pellon pinnalta. Paikasta noin 150 m itäkaakkoon on vastaavanlainen hiekkamuodostuma, jossa on niin ikään asuinpaikka Tervasaari b (kohde 1000002444). Alueiden väliseltä ja ympäröivältä peltoalueelta ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa. Pellon koillispuolella oli inventointihetkellä 1991 mäntykangasta ja rannan lähellä koivikkoa ja lepikkoa.

Tervassaari b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tervassaaren kaakkoisosassa, Tervassaaren talosta noin 300 m länsiluoteeseen, etelälounaaseen viettävällä 50 x 80 m kokoisen niemekemäisen, sittemmin metsitetyllä pellolla olevan hiekkamuodostuman kohdalla. Ympäristö on soransekaista hietaa. Löydöt (KM 26682:1-4), joihin kuuluu kiviesine, kvartsiesine, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, on pomittu pellon pinnalta. Paikasta noin 150 m länsiluoteeseen on vastaavanlainen hiekkamuodostuma, jossa on niin ikään asuinpaikka Tervasaari a (kohde 1000002443). Alueiden väliseltä ja ympäröivältä peltoalueelta ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa.

Järventaus (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Ylä- ja Ala-Mutajärvien välisen Kohojoen pohjoispuolella, Savonlinna- Moinsalmi -tiestä Järventauksen taloon johtavan tien risteyksestä noin 100 m itään, koivua ja kuusta kasvavalla entisellä pellolla tai niityllä. Paikka on Ala-Mutajärveä kohti viettävää harjannetta, jonka maaperä on kuivempaa kuin ympäristössä. Ympäristö on hyvin kivikkoista, kuppikivi on alueen suurin kivi. Kivi on kooltaan noin 3 x 4 x 1,8 m ja sen laki on tasainen mutta hieman viisto. Laen korkeimmalla kohdalla on 7 pyöreää kuppia, joista suurimman halkaisija on noin 7 cm ja syvyys 3-4 cm. Muut kupit ovat matalia ja halkaisijaltaan 3-5 cm. Kuppikiveä kiertää pienistä (20-30 cm) kivistä tehty "kiveys" ja välittömästi kiven eteläpuolella on kaksi ilmeistä peltorauniota, läpimitaltaan 2-3 m.

Harjunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Harjunniemessä, maantieltä nro 14 Loikansaareen lähtevän tien itäpuolella, tienristeyksestä noin 500 m pohjoiseen, rautatien pohjoispuolella. Alue on länsiluode-itäkaakko -suuntaista hiekkaharjua, joka suurimmaksi osaksi on peltona. Kvartsi-iskokset (KM 26674) on poimittu pellon pinnasta kohdasta, jossa maasto viettää etelälounaaseen.

Hiesunjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hiesunjoen pohjoispuolella, tieltä nro 470 noin 300 m länteen. Alue on kivikkoista, hiekkapohjaista kangasmetsää, maasto viettää etelään. Alueen poikki kulkee polku, jonka pohjoislaidalle, muinaisrantaterassin päälle vähäkivisempään kohtaan tehdystä koekuopasta, noen ja likamaan värjäämästä kerroksesta, on löytynyt kvartsiesine ja -iskoksia sekä palanutta luuta (KM 26676:1-3). Paikasta noin 70 m itäkoilliseen, polkujen risteyksestä, polun pinnasta on löytynyt yksi kvartsi-iskos (:4).

Häyrynjärvi a (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sorsasalon lounaisosassa, Häyrynjärven ja Saunalahden välisen Häyrynniemen lounaistyvellä. Paikka on noin 60 x 20-30 m kokoinen, lähes paljas kallioalue 10-20 m etäisyydellä Häyrynjärven rannasta. Kallion päällä, pyöreähkön laen tienoilla on 9 ladottua kiviröykkiötä. Kallion luoteispuolella on kesämökki useine sivurakennuksineen, joista kaakkoisimmasta noin 3,5 m päässä on lähin kiviröykkiö.
Ehjät röykkiöt ovat muodoltaan matalia, pyöreitä tai soikeita, halkaisijaltaan 2-3,5 m. Yksi röykkiö on hajotettu ja raivattu hevosenkengän muotoiseksi ja se erottuu maastossa erittäin selvästi. Osa röykkiöistä on kiven ja maan sekaisia, osa pelkistä kivistä koottuja. Röykkiöt ovat ohuen sammal- tai jäkäläkerroksen peittämiä. Röykkiöt lienevät lapinraunioita. Näistä kolme on tutkittu kaivauksin. Alueen itäisimmästä röykkiöstä nro 5 löytyi pii-iskos ja kvartsi-iskoksia (KM 28824:1-9). Alueen länsireunalla olevasta röykkiöstä nro 2 löytyi Luukonsaaren keramiikkaa (KM 28930). Alueen luoteisosan röykkiö osoittautui löydöttömäksi. Alueesta noin 120 m itään on lisäksi yksi epämääräisempi lapinraunio, Häyrynjärvi b (kohde 1000002450), ja 400 m itään lapinraunio, Häyrynjärvi c (kohde 1000002479).

Häyrynjärvi b (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sorsasalon lounaisosassa, Häyrynjärven ja Saunalahden välisen Häyrynniemen lounaistyvellä. Kyseessä on kallioisen mäen kaakkoisreunalla, epätasaisella kalliopohjalla oleva kiviröykkiö. Heti röykkiön kaakkoispuolella on usean metrin pudotus. Paikalta on hyvä näkyvyys lounaseen, Häyrynjärvelle. Kyseessä on pyöreähkö ja matala, halkaisijaltaan noin 8 m kokoinen röykkiö, joka koostuu 10-30 cm kokoisista särmikkäistä kivistä, joita on 1-3 kerrosta. Röykkiö saattaa olla sijaintinsa ja rakenteensa perusteella lapinraunio. Röykkiöstä noin 120-150 m länteen on 9 röykkiön kohde, Häyrynjärvi a ja 400 m itään lapinraunio, Häyrynjärvi c.

Kylmäniemi b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tynkkylänjoella, Haapaveteen pistävän Kylmäniemen sisäosassa, Tynkkylänjoen kartanosta noin 0,6 km länteen. Paikka on itäkaakkoon pistävä harjanne, jossa maaperä on hienoa hiekkaa. Paikan kaakkois- ja eteläpuolella on kivikkoa, koillispuolen peltoalueella hietaa tai hiesua. Pellon lounaiskulma leikkaa harjannetta. Rautakautisia asuinpaikkalöytöjä (KM 26672:1-5) on poimittu peltokynnöksestä, pellon reunasta 0-10 m ja noin 40 m matkalta. Harjanteen keskellä kulkevan mökkitien molemmille puolille tehdyistä koekuopista saatiin talteen paikoin runsaasti kivi-, pronssi- ja rautakautiseen asutukseen viittaavia löytöjä noin 200 metrin matkalta. Osin sekoittuneen, mahdollisesti vanhan peltokerroksen alla on laajalla alueella noin 10 cm vahvuista likamaata. Löytöinä mm. asbestisekoitteista keramiikkaa, kvartsia, palanutta luuta, savitiivistettä sekä rautakaudentyypin keramiikkaa.
Paikasta noin 100 m länteen, rantaan johtavasta tiestä noin 20 m itään, harjanteen laelle tehdystä koekuopasta löytyi kivi- tai varhaismetallikautisia löytöjä (:6-8). Koekuopassa maa oli sekoittunutta hienoa hiekkaa ja huuhtoutumiskerros puuttui. Paikasta noin 150 m pohjoisluoteeseen on kivi- ja rautakautinen asuinpaikka, Kylmäniemi a (kohde (1000002408) ja rannan tuntumassa, noin 400 m lounaaseen on kivilatomus, Kylmäniemi c (kohde 1000002452). Lähistöllä on myös nastakoristeisen soikean kupurasoljen (SLN Museon kokoelmat nro 3000) löytöpaikka.

Lähteelä b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nojanmaalla, Savonlinna-Joensuu -tieltä nro 71 Lähteelän vedenottamon kohdalla pohjoisluoteeseen haarautuvaa tietä noin 700 m pohjoisluoteeseen, lounaaseen viettävällä hiekkakankaalla. Saviastianpalat (KM 26668:1-3) on poimittu tien viereisen ojan koillispuolella olevasta leikkauksesta noin 5 m matkalta, asumuspainanteen kohdalta. Tie ja oja ovat tuhonneet asuinpaikkaa, mutta ehjää aluetta lienee jäljellä satoja neliömetrejä. Eroosio kuluttaa asuinpaikkaa erityisesti ojan ja asumuspainanteen kohdalla. Paikka liittyy Lähteelän laajaan kivikautiseen asuinpaikka-alueeseen, johon kuuluvat lisäksi Lähteelä a, Lähteelä c ja Lähteelä d -asuinpaikat (kohteet 1000002411, 1000002454, 1000002455).

Lähteelä c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nojanmaalla, Savonlinna-Joensuu -tieltä nro 71 Lähteelän vedenottamon kohdalla haarautuvaa tietä noin 1,1 km pohjoisluoteeseen, länteen viettävällä hiekkakankaalla. Kvartsi-iskos (KM 26669) on poimittu luoteeseen vievän hiekkatien koillispuolisesta leikkauksesta. Tieleikkauksessa oli useita kvartseja, mutta vain yksi on otettu talteen. Ympärillä oleva metsä on kuusikkoa ja männikköä. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa, mutta paikka liittyy Lähteelän laajaan kivikautiseen asuinpaikka-alueeseen, johon kuuluvat lisäksi Lähteelä a, Lähteelä c ja Lähteelä d -asuinpaikat (kohteet 1000002411, 1000002453, 1000002455).

Lähteelä d (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Nojanmaalla, Savonlinna-Joensuu -tieltä nro 71 Lähteelän vedenottamon kohdalla haarautuvaa tietä noin 1,3 km pohjoisluoteeseen, länsilounaaseen viettävällä hiekkarinteellä. Löydöt (KM 26670:1-2) on poimittu tien koillispuolisesta leikkauksesta. Paikan koillispuolinen alue on kuusikkoa ja männikköä, länsi- ja lounaispuolella on pusikkoinen hakkuualue. Asuinpaikka on osittain tien ja ojan tuhoama, mutta näiden ulkopuolisella alueella ehjää asuinpaikkaa lienee jäljellä. Paikka liittyy Lähteelän laajaan kivikautiseen asuinpaikka-alueeseen, johon kuuluvat lisäksi Lähteelä a, Lähteelä b ja Lähteelä c -asuinpaikat (kohteet 1000002411, 1000002453, 1000002454).

Vuokkorinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tynkkylänjoella, Savonlinnasta Enonkoskelle vievältä tieltä nro 471, Tynkkylänjoen pohjoispuolelta itään haarautuvaa ja Haaraojalle johtavaa tietä noin 900 m ja pellonlaitaa noin 200 m kaakkoon, sähkölinjan alla.
Paikka on loivasti lounaaseen viettävää hiekkarinnettä. Alueen alemmalta tasolta (80-82,5 m mpy), joka on peltoa, on poimittu saviastianpaloja, piitä, kvartsia ja kivilaji-iskoksia (KM 26677:5-10). Pellon koillispuolella olevalta törmältä (85 m mpy), kalliopaljastumaan rajoittuvasta hiekanottopaikasta on poimittu saviastianpaloja, palanutta savea ja palanutta luuta (KM 26677:1-4). Keramiikan (Ka II, Ka II, asbestikeramiikka) perusteella kyseessä on pitkäaikainen asuinpaikka, joka on osin pellon ja hiekkakuopan tuhoama. Ehjää asuinpaikkaa lienee korkeuskäyrien 82,5 ja 85 m välillä useita satoja neliömetrejä.

Tynkkylänjoki b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta Enonkoskelle vievän maantien nro 471 ja Tynkkylänjoen pohjoispuolella Haaraojalle haarautuvan tien risteyksestä 200 m itäkoilliseen, etelään pistävällä moreeniharjanteella. Harjanteen eteläkärjessä on jyrkähkö kivikkoinen rinne, johon tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-esine ja -iskoksia (KM 26679:3-4). Koekuopissa on havaittu vahvasti nokista, soransekaista hiekkaa. Rinteen yläreunalla on törmä, jonka laidalle tehdystä koekuopasta on löytynyt asbestikeramiikkaa ja kvartsiesine (:1-2). Harjanteen laki on melko tasaista kivikkoista kangasta. Alueen laajuus ei ole tiedossa.

Niittyranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varparannanselän itärannalla, noin 200 m pitkällä, kapealla, etelään tyntyvällä jyrkkäreunaisella harjun keskivaiheilla. Harjun läntinen reuna on Saimaan rantaa ja itäinen reuna laskee suohon. Paikalta on löytynyt saviastianpala (KM 27583) sortuvasta rantatörmästä. Paikka on muutoin ehjä. Lähistöllä on kaksi muuta kivikautista asuinpaikkaa, Niittyranta 1 ja Niittyranta 3 (kohteet 1000002436 ja 10002482).

Kokkolanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahvensalmen kylässä, Savonlinnasta Kangaslammille vievältä tieltä 100 m Kokkolanlahden rantaan päin. Kvartsi-iskokset (KM 26789) ovat löytyneet kapealta, 80 m mpy tasolla olevalta terassilta, Kokkolanlahteen rantaan menevän tien pinnasta. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikalla on autojen kääntöpaikka ja voimalinja kulkee löytöpaikasta noin 10 m päässä. Alue on moreenia ja kivikkoa.

Koikkalaisenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ihanteenniemen soranottoalueille menevän maantien itäpuolella, Pihlajanlahteen kuuluvasta Koikkalaisenlahdesta 200 m itään. Paikalla on kaksi pyöreähköä, halkaisijaltaan 5 m kokoista asumuspainannetta, jotka sijaitsevat Ihanteenniemeen vievän maantien vieressä, rantatörmällä kangasmetsässä. Alueella on useita rantatörmiä ja se on idässä kallioiden reunustama. Tien toisella puolella on kuivattu suo. Eteläisempi painanne on Koikkalaisenlahden rannassa olevan kesämökin pohjoisseinän kohdalla, seinän kanssa samassa linjassa. Pohjoisempi painanne on edllisestä 10 m pohjoiseen ja tähän painanteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsiesine ja -iskoksia (KM 27412:1-2).

Leinolanhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaveteen kuuluvan Vertastenlahden ja Leinolanniemen välissä olevan lahden kaakkoispuolella, Leinolanhiekan ja Leinolanlammen välissä, Sippolan tilasta 200 m länsilounaaseen. Paikalla on pieni hiekkakuoppa, jonka seinämästä sekä kuopalle vievän tien leikkauksesta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 27413). Asuinpaikka lienee osaksi tuhoutunut hiekanoton takia. Alueelle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa. Lähistöllä on kaksi kivikautista asuinpaikkaa, Vetotaival ja Povenlahti (kohteet 1000002439 ja 1000002442).

Nissilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ritosaaren kapeimmalla kohdalla kulkevan harjun lounaisrinteessä, Nissilän talosta noin 180 m kaakkoon. Maaperä alueella on hiekkaa ja puusto mäntyä. Alueen lounaispuolella on pieni hakkuuaukea ja polku. Korkeuskäyrien 81-82 m mpy kohdalla on terassi, joka asuinpaikan kohdalla levenee niemimäiseksi. Paikalla on heikosti erottuva pyöreä, halksijaltaan noin 5 m kokoinen asumuspainanne. Painanteeseen tehdystä koekeuopasta on löytynyt saviastianpaloja (mahdollisesti kuoppakeramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 28327:1-3). Koekuopassa on havaittu myös likamaata. Asuinpaikan laajuus on epäselvä. Samalla terassilla, painanteesta muutama kymmenen metriä kaakkoon, tonttien rajan kohdalla, on toinen epäselvä painanne. Paikka vaikuttaa hyvin säilyneeltä.

Mäkrämäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Ritosaaren luoteisosassa, Mäkrämäen länsipuolella olevalla nimeämättömällä mäellä. Mäen laella, harjanteen tuntumassa, on ainakin 18 pyyntikuoppaa runsaan 100 m matkalla, korkeintaan 20 m leveällä kaistalla.
Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 1,3‒3 m ja syvyydeltään alle 1 m. Kuoppien ympärillä on valli. Maaperä paikalla on hiekkaa ja puusto mäntyä. Alue on hyvin säilynyt ja kohde on varsin edustava.

Suvikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Naistenlahden koillispuolella, Suvikankaan eteläkärjessä sijaitsevalle tukinpudotuspaikalle johtavan tien länsipuolella, Alttarikiven talosta noin 550 m luoteeseen. Paikka on lounaaseen viettävää hiekkakangasta, jonka korkeimmalla kohdalla on lohkareikkoa. Alueella on tehty metsänhakkuutöitä ja aurausta. Noin 80 m:n tasolla olevan törmän päältä, metsäauran nostaman turpeen ja hiekan kasasta on poimittu talteen runsaasti ilmeisesti samasta astiasta olevaa tekstiilikeramiikkaa (KM 28324:1-2). Lähiympäristössä on havaittu palaneelta vaikuttavia kiviä. Löytökohta on tien laidalla olevasta muuntajasta noin 50 m lounaaseen. Paikasta noin 50 m itään, hieman ylemmältä tasolta, noin 82 m mpy, on löytynyt kampakeramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta (KM 28325:1-4) noin 100 m2 alalta. Lähistöllä on Kaukaanniemen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002469).

Kaukaanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajaniemen Kaukaanniemessä, Naistenlahden eteläosassa, lounaaseen pistävässä niemessä. Paikka on hiekkakangasta. Palaneen luun sirut (KM 28326) ovat löytyneet niemen eteläreunalle, 80 m korkeuskäyrän yläpuolelle tehdystä koekuopasta, aivan tilojen rajalta. Kahdessa koekuopassa on lisäksi havaittu likamaata. Lähistöllä on Suvikankaan kivi- ja varhaismetallikautinen asuinpaikka (kohde 1000002466).

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pellossalon eteläosassa, Nenäniemen lounaisosassa, lounaaseen viettävällä ehjällä hiekkakankaalla. Hiekkaniemi on seudulla tunnettu leiriytymispaikka. Se tunnetaan myös nimellä Valtionlaituri johtuen siitä, että paikka on toiminut huoltolaiturina vastapäätä sijaitsevia Salpalinjaan kuuluvia Kongonpään varustuksia rakennettaessa. Kyseessä on hiekkamuodostuma, jonka keskiosa muodostaa loivan niemen. Aluetta rajaa koillisessa jyrkkä harju, kaakossa ja luoteessa maasto muuttuu kallioiseksi ja moreenipohjaiseksi.
Paikalla on 4‒5 selvää asumuspainannetta ja lisäksi muutama hieman epäselvä painanne. Paikalta on löytynyt mm. asbestikeramiikkaa (mahdollisesti Jysmän keramiikkaa), kampakeramiikkaa, kuoppakeramiikkaa, hiekka- ja kiillesekoitteisen keramiikan muruja ja kvartsi-iskoksia (KM 28321:1-9). Asuinpaikka on varsi laaja, pitkäikäinen ja hyvin säilynyt. Hiekka- ja kiillesekoitteinen keramiikka on löytynyt vain muutama metri Saimaan pintaa korkeammalta, mikä saattaa merkitä myöhäistä, mahdollisesti rautakautista asutusta. Maastonsa puolesta asuinpaikka on mitä tyypillisin pyyntiasuinpaikka.

Pöträmönniemi A (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pellossalon länsipuolella olevan Kangasniemen alueella, Pöträmönniemen itätyvessä, Vetotaipaleelta Pöträmönniemen kautta Kongonsaareen johtavan tien varressa. Tien pohjoispuolen ojan leikkauksesta on poimittu asbesti- ja talkkisekoitteista keramiikkaa (mahdollisesti Luukonsaaren keramiikkaa) ja kvartsi-iskoksia (KM 28322:1-2). Maaperä paikalla on huuhtoutuneelta vaikuttavaa hiekkaa. Paikkaa rajaa etelässä tie, muissa ilmansuunnissa kallio. Mahdollista asuinpaikka-aluetta on noin 200 neliömetriä.
Paikasta noin 100 m länteen, kallion toisella puolella, on toinen varhaismetallikautinen asuinpaikka, Pöträmönniemi B (kohde 1000002472).

Pöträmönniemi B (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pellossalon länsipuolella olevan Kangasniemen alueella, Pöträmönniemen itätyvessä, Vetotaipaleelta Pöträmönniemen kautta Kongonsaareen johtavan tien varressa. Tien pohjoispuolen ojan leikkauksesta on poimittu kvartsi-iskoksia (KM 28323). Paikka on melko tasaista hiekkakangasta, jota rajaa etelässä tie, muissa ilmansuunnissa kallio. Noin 15 m ojasta pohjoiseen, kallioiden välissä, on pyöreä painanne, jonka halkaisija on noin 5 m. Kyseessä saattaa olla asumuspainanne.
Paikasta noin 100 m itään, kallion toisella puolella, on toinen varhaismetallikautinen asuinpaikka, Pöträmönniemi A (kohde 1000002471).

Innala (1000002473) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kankaissaaren länsiosassa, Innalan talon länsipuolella olevassa kangasmetsässä, hakkuuaukealla ja sitä reunustavan törmän päällä. Pyyntikuoppia on noin 200 m matkalla kahdessa ryhmässä.
a) Hakkuuaukean pyyntikuopat (3 kpl) sijaitsevat Innalan talon päärakennuksesta noin 270 m länsilounaaseen, aivan tilalle menevän puhelinlinjan ja sitä seuraavan polun molemmin puolin. Perimätiedon mukaan kuopat ovat olleet karhukuoppia. Kuopat ovat osittain tuhoutuneet metsänlaikutuksen yhteydessä, mutta erottuvat yhä maastossa. Kuoppien halkaisija on 3 m, syvyys alle 1 m.
b) Hakkuualueen reunassa olevat pyyntikuopat (7 kpl) sijaitsevat em. puhelinlinjasta 150 m pohjoiseen, korkeuskäyrän 82,5 m mpy kohdalla, Innalan talosta 200 m länteen. Kuopat ovat rivissä törmän päällä, lähellä toisiaan. Lisäksi yksi kuoppa on em. kuoppien länsipuolella. Törmän itäpuolella on pusikoitunutta sekametsää, länsipuolella hakattua kangasmetsää. Kuopparivissä olevista pohjoisinta kerrotaan käytetyn karhukuoppana. Toiseksi pohjoisinta kuoppaa on käytetty Innalan tilan perunakuoppana. Muut kuopat ovat tarkastushetkellä (v. 1994) olleet ehjiä ja pienehköjä, halkaisijaltaan noin 3 m kokoisia.

Iso-Kankainen (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pihlajavedellä, Iso-Kankainen -nimisen saaren länsiosassa, saaren halki itä-länsi -suuntaisen harjanteen pohjoispuolella, laen päällä. Harjaneen pohjoispuolella, korkeuskäyrän 82 m mpy kohdalla törmän päällä, noin 10 m sen reunasta, olevan tuulenkaadon kohdalta on löytynyt tekstiilikeramiikkaa (KM 28636:1-2), joka lienee yhdestä astiasta peräisin. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole tullut löytöjä, mutta ilmeistä kulttuurimaata niissä on havaittu. Kohdalla, jossa harjanne lähtee kohoamaan kaakkoon, on epäselvä painannemainen muodostuma, jonka halkaisija on 4 m. Painenteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt asbestisekoittesia saviastianpaloja (:3) sekä vahva, yli 30 cm paksu likamaakerros.
Kohteen itäpuolella on noin 200 m matkalla useita kymmeniä hiilimiiluja.
Vuoden 2007 inventoinnissa koepistoja kaivettiin asuinpaikan eteläpuolella olevan harjanteen eteläpuolelle. Yhdestä kuopasta löytyi kvartsi-iskos.

Katiskalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Liistonsaaren pohjoisosassa, Tuohisaaren lossille johtavan tien kaakkoispuolella, Katiskalahden ja Kotijärven välissä, Kotijärven pohjoispuolella olevan soraharjun länsipäässä. Harjun jyrkässä rinteessä on halkaisijaltaan noin 5 m ja syvyydeltään 2 m kokoinen kuoppa. Paikka on potentiaalinen myös asuinpaikkaa ajatellen. Sorakuopalle johtavan hiekkatien pinnassa on havaittu kvartseja, joita ei ole otettu talteen.

Porossalmi Hepokallio (Taide)
Esihistoriallinen; Hieman epävarma kalliomaalaus sijaitsee Pellossalon pohjoispäässä, Porossalmen sillalta 180 m itään, Saimaaseen kuuluvan Porossalmen etelärannalla, kapean salmen kohdalla olevassa kalliossa. Kyseessä on pystysuoraan kalliopintaan maalattuja, hieman epäselviä kuvioita, joista yksi on tulkittaviksi hirveksi. Punaväriä on noin 0,5 x 0,5 m alalla. Kuviot ovat noin 2-3 m maanpinnan ja 6-7 m vedenpinnan yläpuolella. Viisto rantapenkka laskee veteen noin 5 m päässä kalliosta.

Haukkavuori (1000002477) (Taide)
Esihistoriallinen; Kalliomaalaus sijaitsee Ikoinniemen lounaisosassa, Sorvalammin lounaispuolella olevassa pystyseinäisessä, koilliseen suuntautuvassa kalliossa. Kallio on muinais-Saimaaseen kuuluneen kapeikon (nyk. Sorvalampi) länsirannalla. Maalauksen alareuna on 3,8 m maanpinnasta. Kuvioita on kalliossa noin 1,7 x 0,6 m alalla. Ylimpänä on 40 cm korkea tikku-ukko -hahmo, tämän alapuolella on yhtä suuri kuvio, joka saattaa myös olla tikku-ukko. Muut kuviot ovat epäselviä.

Syrjäispäänniemi A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen pyyntikuoppa sijaitsee Kokonsaaren eteläpuolella olevan Syrjäispää-nimisen saaren eteläosassa olevassa Syrjäispääniemessä. Kuoppa sijaitsee 60 m saaren lounaisrannasta koilliseen ja vajaa 200 m niemen lounaiskärjestä pohjoiseen, muinaisen rantavallimuodostuman kohdalla. Paikka on länteen viettävää rinnettä ja alueella kasvaa suuria mäntyjä, aluskasvillisuus on puolukkaa ja sammalta. Kuoppa on pitkulainen, kooltaan 2,5 x 2 m. Kuopan ympärillä on noin 1 m leveä valli. Lähellä on Syrjäispäänniemi B -niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002489).

Häyrynjärvi c (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Sorsasalon lounaisosassa, Häyrynjärven ja Saunalahden välisen Häyrynniemen lounaistyvellä, Juvolan koulusta 3,3 km luoteeseen. Paikka on 50-60 m rantaviivasta pohjoiseen ja kesämökistä 150 m koilliseen. Rannan ja raunion välissä on märkää vesijättömaan näköistä maata. Paikalla on matala, pitkulainen 6 x 4,5 m kokoinen röykkiö, joka voi olla kaksoisrauniokin. Röykkiön itäkoillisessa oleva pää on korkeudeltaan 0,4-0,5 m ja leveydeltään 4,5 m, kun taas lounaispää on korkeudeltaan 0,3 m ja leveydeltään 2,5 m. Rinteeseen on vierinyt muutamia kiviä röykkiöstä. Paikasta noin 200 m ja 400 m länteen on kaksi muuta lapinrauniokohdetta: Häyrynjärvi a (kohde 1000002449) ja Häyrynjärvi b (kohde 1000002450).

Kohojoki (1000002481) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Savonlinna-Moinsalmi -tien ja Simpalan tien risteyksestä noin 40 m lounaaseen, kuusimetsässä. Alue lienee ollut aiemmin niittynä tms., mutta kivikkoisuudesta päätellen tuskin peltona. Kivestä noin 5 m länteen on entisen pellon reuna.
Kyseessä on 5 x 5 x 1,2-1,7 m kokoinen maakivi, joka on melko tasalakinen. Kiven korkeimmalla kohdalla, paksu sammalkerroksen alla on yksi matala ja loivareunainen, halkaisijaltaan 3 cm kokoinen kuppi. Kuppi on muusta kivestä poikkeavassa juonteessa, jossa on erilaisia syöpymiä. Lähistöllä, noin 1 km säteellä, on seitsemän muuta kuppikiveä.

Niittyranta 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varparannanselän itärannalla, Savonlinna-Kangaslampi -tien (nro 470) länsi- ja itäpuolella, länteen suuntautuvalla rantatörmällä. Paikka on tienhaarassa, kohdassa jossa hiekkatie kääntyy kohti Niittyrantaa. Heti tienhaaran eteläpuolella on asumuspainanteita.
Ylimmällä rantaterassilla on rivissä, noin 10 m välein, viisi matalaa ja pyöreää, halkaisijaltaan noin 5 m kokoista painannetta. Näistä kaksi on selvempää ja kolme epäselvää painannetta, joita ei varmuudella voi tulkita asumuspainanteiksi.
Yhden selvän painanteen keskelle on pystytetty sähköpylväs, toisen kohdalle on kiinnitetty sähköpylvään tukivaijeri, mikä on tuhonnut painannetta osin.
Tien itäpuolella on lisäksi kaksi asumuspainannetta. Esinelöytöjä ei paikalta ole tavattu. Lähistöllä on kaksi muuta kivikautista asuinpaikkaa, Niityranta 1 ja Niittyranta 2 (kohteet 1000002436 ja 1000002459).

Suuri Haapajärvi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suuren Haapajärven koillispuolella, 500 m järven luoteispäästä itään ja 200 m päässä nykyisestä rannasta, Pitkätkankaat-nimisen laajan hiekkakangasalueen lounaislaidalla, kankaan reunalta lounaaseen työntyvässä harjumaisessa niemekkeessä ja sen tyvellä. Alue on hakkuuaukeata ja paikalla on tehty metsänlaikutus. Luoteesta niemekkeeseen päin ja edelleen niemekkeen luoteisreunaa pitkin kulkee metsäutotie. Tien ja törmän välissä on suorakaiteen muotoinen asumuspainanne, jonka laita on jäänyt tien alle. Niemekkeen kaakkoislaidalla on muutamia mahdollisia asumuspainanteita. Asuinpaikkalöytöjä (KM 29545:1-29) on poimittu laajalta alueelta laikutusjälkien kohdista ja metsäautotien vierellä olevasta ojasta. Löydöt ajoittuvat lähinnä tyypillisen kampakeramiikan (Ka II:1) aikaan. Paikalla olevat asumuspainanteet ovat osittain tuhoutuneet metsänlaikutuksen johdosta. Lähellä on Suuri Haapajärvi A -niminen kivikautinen irtolöytöpaikka (kohde 1000002496).

Multamäki (1000002486) (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Suuren Haapajärven pohjoispuolella, 500 m järven luoteispäästä pohjoiseen, Multamäki-nimisen laajan hiekka- ja moreeniharjanteen lounaisrinteellä. Maaperä on kapealla vyöhykkeellä, asuinpaikan kohdalla, hienoa hiekkaa. Alue on äestettyä hakkuuaukeata, johon on istutettu kuusen taimia. Asuinpaikkalöytöjä (KM 29546:1-9) on poimittu äestysvaoista noin 100 m matkalta, 10-20 m leveältä kaistalta. Löytöihin kuuluu mm. Luukonsaaren keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Herasalontie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varparannanselän itärannalla, Savonlinna-Kangaslampi -maantieltä (nro 470) länteen eroavan ja Löytäniemeen vievän Herasalontien varrella, mökkitien risteyksen eteläpuolella, noin 150 m päässä nykyisestä rannasta. Paikka on tasaista hiekkakangasta, joka lienee ollut Suur-Saimaan ylimmän rannan matalikkoa. Lähin törmä sijaitsee kymmenien metrien päässä lännessä ja pohjoisessa. Kaakossa, muutaman kymmenen metrin päässä on laaja suppa. Paikalla on noin 9 m halkaisijaltaan ja noin 0,5 m syvyydeltään oleva pyöreä asumuspainanne, joka erottuu hyvin maastossa. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 29670). Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Syrjäispäänniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kokonsaaren kaakkoisimman kärjen, Syrjäispäänniemen koillisrannalla, niemen kärjestä noin 0,3 km luoteeseen. Lahdenpoukaman rantahietikolta on löytynyt piiesine (KM 29671:1). Rannalla on paljasta hietikkoa noin 10 m leveydeltä rantaviivasta sisämaahan päin. Hietikon takana notkossa on 20-30 m matkalla tasaista hiekkakangasta, jossa on matalia, vallimaisia rantamuodostumia. Notkon pohja nousee melko jyrkästi luoteeseen kallion ja pohjoisessa olevan kumpareen välisen hiekkaharjanteen laelle. Harjanteelta lounaaseen on selvä rantamuodostuma. Harjanteen laelle tehdystä kokeuopasta on löytynyt kvartsia (KM 29671:2). Harjanteen laella lienee pienialainen ja niukkalöytöinen, ehjä asuinpaikka. Lähellä on pyyntikuoppakohde, Syrjäispäänniemi A (kohde 1000002478).

Mönkkölä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallislahdessa, paikassa, jonka lähellä ei ole suuria järviä tai jokia. Noin 1 km päässä on pieni Likolampi. Alueen lounais- ja eteläpuolella on suoaltaita, jotka lienevät olleet aiemmin lampia. Röykkiöt sijaitsevat luode-kaakko -suuntaisen harjanteen lounaissivulla, jonka vieressä virtaa pieni puro. Alueella kasvaa vanhaa kuusikkoa. Röykkiöt ovat soikeita tai pyöreitä, turpeen peittämiä, osin myös heinittyneitä, halkaisjaltaan 1,5-5,0 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Osa röykkiöistä on kasattu silmäkiven ympärille, osassa on keskellä syvennys. Yhdessä tuulenkaadon paljastamassa röykkiössä on havaittu hiiltä ja vähän multaa.

Kokonaho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pauli Tavin talosta 2,5 km luoteeseen, rannasta 200 m ja pohjonen-etelä -suuntaiselta polulta 30-50 m itään, soistuvalla hakkuuaukealla, kallioiden välisessä notkelmassa. Paikalla kasvaa istutettua mäntyä ja koivua, aluskasvillisuus on rehevää mustikka-puolukka-karhunsammal -tyyppiä. Alueen ympärillä on kalliota ja sekametsää. Paikalla on 13 ladottua kiviröykkiötä noin 20 x 7 m alueella. Röykkiöt on koottu noin 30 cm kokoisista kivistä ja röykkiöiden halkasija on keskimäärin 1 m ja korkeus 0,2-0,3 m. Muutamasta kasasta on irrotettu kiviä.

Väätämö (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Anttolassa, Saimaaseen kuuluvien Louhiveden ja Luonterin yhdistämän Väätämönsalmen rannalla, Väätämön tilan maalla. Paikalta on löytynyt kuppikivi, joka on aiemmin sijainnut pihapiirissä, mutta sittemmin se on siirretty aitan porraskiveksi. Kyseessä on laakea irtokivi, jossa on kolme matalaa kuppia ja yksi syvä kuppi.

Vilkaharju Toivotuksenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun alueella, Toivotustenlahden pohjoisrannalla, luonnonsuojelualueen vieressä. Paikka on aivan luontopolun varressa, joka tällä kohdin kulkee metsätietä pitkin. Paikalla on neljä näyttävää asumuspainannetta kahdella eri korkeustasolla, Suur-Saimaan muinaisrantatörmällä. Paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa, piitä, luuta ja kvartsia (KM 30418). Paikalla on opastaulu.

Vilkaharjun leirintäalue (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun alueella, leirintäalueen vastaanottorakennuksen lähellä, sillalle vievän uran varrella. Paikalla on kaksi eri aikaista Suur-Saimaan muinaisrantatörmää, joilla on kaksi erillistä kivikautista leiripaikkaa.

Pitkäkangas (1000002539) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tunnilassa, Pekkalan tilan alueella. Eerikkäläntien luona on hiekanottopaikka, jonka kohdalta lähtee metsätie länteen. Tie vie raudanvalmistuspaikalle, joka on vesakon ja risukon peittämä. Lähellä on ns. porilaisten hautamuistomerkki. Raudanvalmistuspaikka on hyvin säilynyt ja paikalla saattaa olla ehjä rautahytti.

Pohjoinen Ristilampi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen esihistoriallinen kvartsilouhos sijaitsee Luonterin ja Puuterselän välisen Uimasalon alueella, Ristilammen itäpäässä. Louhoksen juurella oleva kalliotasanne on täynnä kvartsi-iskoksia ja -silppua. Paikka on karu ja maaperä kielekkeen päällä hyvin ohut. Alue on noin 2-4 neliömetrin laajuinen. Kohde sijaitsee lähellä Sarkasvuoren kalliomaalausta (kohde 178010003), jonne paikalta vie polku. Peruskartalla on kyseisessä kohdassa muinaisjäännösmerkki ja teksti "kalliomaalaus".

Harjunniemi (1000002605) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka-alue sijaitsee Lahnaveden Vihannanselän rannalla, koilliseen työntyvällä niemellä, Mäntyharju-Vihannanselkä -tien itäpuolella, Miekan Valimon vieressä. Harjunniemi on järven puolelta tasaista, sisämaassa harjumaista mäntykangasta. Aluskasvillisuus on kanervikkoa ja puolukkaa. Maaperä on hienoa hiekkaa. Niemen kaakkoisosassa on kaksi muinaisrantaterassia. Alueella on kolme erillistä asuinpaikkakohtaa, jotka ovat osittain eri ikäisiä. Alueella on painanteita, jotka saattavat olla asumuspainanteita.

Papinniemi (1000002606) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sarkasveden rannasta 15 m länteen, Papinniemen talosta 0,2 km etelään olevalla hiekkakankaalla. Paikalla on tasanne, johon on tehty kesämökki. Rakentamismistöiden yhteydessä paikalta on löytynyt kourutaltta (KM 24919). Maakasoissa on havaittu yksi iskos, muttei muuta muinaisjäännökseen viittaavaa.

Keitaankannas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Voikoskelta 2,3 km etelälounaaseen, Torviniemen pohjoispuolisella hiekkakannaksella olevalla pellolla. Kvartsi-iskoksia (KM 26794) on poimittu pellon itäreunasta ja ojista.

Pajamäki (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Vuohijärveen liittyvän ja sen luoteispuolella olevan Nurmaanjärven pohjoisrannalla. Pajamäki on vanhaa kaskipeltoa, jossa on kiviä ja kaskiraunioita. Paikalla on raudanvalmistuspaikka, rautakautinen asuinpaikka, kuppikallio ja kuppikiviä (Pajamäki 1-4). Alueella kasvaa katajaa, nurmilaukkaa ja tummaa tulikukkaa. Pajamäen halki kulkee vanha karjatie, jonka leveys on 3 m, ja sen kaakkoispuolella on huolellisesti tehty 0,5-1 m korkea kiviaita.
Kohteesta satakunta metriä lounaaseen on pellosta löytynyt useita myöhäisrautakautisten korujen katkelmia (Mäntyharju Nuottiniemi,1000038439).

Taipale 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Sarkasveden itärannalla, Voikoskelta 3,5 km pohjoiseen, Taipaleenniemen läpi pohjoinen-etelä -suunnassa kulkevalla harjuvyöhykkeellä. Pyyntikuopat ovat matalia ja maatuneita ja siten huonosti maastossa erottuvia. Kesämökkiläisen mukaan harju on yhä hirvien kulkureitti ja harjun eteläosassa on hirvien ruokintapaikka.

Torviniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiö sijaitsee Torviniemen länsirannasta noin 40 m itään, louhikossa. Alue on kangasmetsää. Kyseessä on pyöreähkö, halkaisijaltaan 9-10 m kokoinen röykkiö, joka erottuu heikosti ympäröivästä louhikosta. Ympäristöön tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt esihistoriaan viittaavaa. Röykkiö saattaa olla luonnon muovaama. Toisaalta kyseessä voisi sijaintinsa ja muotonsa puolesta olla lapinrauniokin.

Nikkilä (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Kukonkorven kylässä, Vanhankorven peltoaukealla, Kukkokiventien etelälaidassa, Nikkilän talosta 130 m koilliseen. Ympärillä on peltoa, paitsi eteläpuolella, missä on metsikköä. Kivi on pienen ja matalan kumpareen kaakkoisreunassa. Kivi on tien suuntainen, 3 m pitkä, 1,5 m leveä ja 1,7 m korkea ja terävälakinen. Kiven laella, 0,5 x 0,5 cm alalla, on kuusi selvää kuppia, joiden läpimitta on 5-8 cm ja syvyys 1-2 cm. Lisäksi kiven laella on kolme epäselvää kuppia.

Lovaslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Suuri-Routimo- järven lounaisosassa olevan Lovaslahden luoteisrannalla, soistuneen suppakuopan pohjoispuolella olevalla harjulla sekä supan ja rannan välissä. Supan pohjoispuolella on neljä pyyntikuoppaa, joista itäisin on harjun itäpäästä noin 10 m lounaaseen, läntisin noin 30 m suurjännitelinjasta noin 30 m länteen. Supan ja rannan välissä on kuusi kuoppaa, joista lounaisin on korkean harjanteen juurella. Pyyntikuoppien halkaisija on noin 1,5-3 m ja syvyys noin 0,5 m. Osassa kuopista on selkeä reunavalli.

Äijälä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lahnaveden itärannalla, rannasta 0,2 km itään ja Lahnaveden rantaan johtavalta Ollikanhiekantieltä 0,2 km pohjoiseen, loivasti länteen laskevan hiekkarinteen alaosassa. Asuinpaikan alapuolella alkaa kostea tasamaa, joka ulottuu rantaan asti, idässä on hiekkakuoppa. Kvartsi-iskokset (KM 29536) on poimittu hiekkakuopan reunalta, kuoritulta alueelta noin 15 m matkalta. Paikalla on havaittu myös likamaata. Löytöalueen kohdalta asuinpaikka on ilmeisesti täysin tuhoutunut hiekanoton johdosta. Ehjää asuinpaikka saattaa olla jäljellä hiekkakuopan pohjoispuolella.

Mustanpohjanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Tuusjärven itärannalla, järven pohjoispäästä 1,8 km eteläkaakkoon, Hiekkaniemen tyvellä. Kyseessä on laaja kangasalue, jonka länsilaidalla, loivasti Tuusjärveen laskevalla rinteellä, on pyyntikuoppia kahdessa ryppäässä 100 m päässä toisistaan. Eteläisempi paikka on Mustanpohjanlahden pohjukan eteläpuolella. Siellä on kaksi kehävallillista kuoppaa, halkaisijaltaan 3 m ja syvyydeltään 0,5-1 m. Näistä noin 10 m koilliseen on läpimitaltaan 4 m oleva matala kuoppa, joka muistuttaa enemmän asumuspainannetta kuin pyyntikuoppaa, mutta paikalla ei ole havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa. Vastaavanlainen kuoppa on myös 15 m etelään, kuusikossa. Pohjoisempi paikka on Mustanpohjanlahden pohjukan itäpuolella, 50 m päässä rannasta. Paikalla olevalla harjanteella on kaksi kehävallillista kuoppaa, joiden halkaisija on 3 m ja syvyys alle 0,5 m.

Koskenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijärven itärannalla, Korpijärvestä laskevan joen niskan pohjoispuolella, Koskenniemen kärjessä. Koskenniemi on 0,3 x 0,2 km pitkä lounaaseen pistävä niemi, jonka kärjessä maasto on alavaa ja kivikkoista moreenikangasta. Lähellä niemen kärkeä on kesämökki, jonka ympäristöstä on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 29538:1-4) useasta kohdasta: nuotiopaikan kohdasta, aitan länsiseinän vierestä, rantavedestä ja-hietkosta. Asuinpaikka ulottuu niemen kärjestä noin 70 m pohjoiseen, missä maasto muuttuu louhikkoiseksi. Idässä asuinpaikka rajoittunee kesämökin kohdalle.

Koskinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ahvenjärven itäpäässä, Ahvenjärven ja Korpijärven läntisimmän lahden välisellä kannaksella, Koskinen-nimisen virran pohjoispuolella. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ahvenjärven koillirannalla, Kosenmäen kaakkoon pistävän harjanteen loivasti laskevalla lounaisrinteellä, Tommolansalmesta Valtolaan menevältä tieltä erkanevan mökkitien varrella. Maaperä paikalla on hiekkamoreenia, paikoin hiekkaa. Kasvillisuus on mäntymetsää. Asuinpaikkalöydöt (KM 29540:1-3) on poimittu mökkitien leikkauksista. Asuinpaikka saattaa ulottua rannan suunnassa ainakin 50 m matkalle ja kaakossa mahdollisesti harjanteen kärkeen asti. Paikalta löytyneen keramiikan perusteella asuinpaikka ajoittuu ainakin kampakeraamiselle ajalle.
Alueella on lisäksi ainakin 11 pyyntikuoppaa, joista läntisin on Valtolaan menevän tien ja mökkitien risteyksen itäpuolella, lähellä rantaa. Muut kuopat on tästä itään ja itäkaakkoon, lähinnä jonossa. Läntisimmät pyyntikuopat ovat asuinpaikka-alueella. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 3-4 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Kuoppien ympärillä on matala reunavalli. Maasto on kuoppien ympäristössä ehjää teitä lukuun ottamatta.

Taipale 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppakohde sijaitsee Voikoskesta pohjoiskoilliseen, Sarkaveden ja sen itäpuolella olevan Kangaslammen pohjoispään välisellä kannaksella, harjun kapeimmalla kohdalla. Kuoppien kohdalla harju on noin 5 m korkea ja 40 m leveä. Harjun laella on kaksi pyyntikuoppaa. Idästä, Kangaslammen pohjoispään kautta tuleva tie leikkaa kummankin kuopan reunavallia. Itäisempi kuoppa on harjun lakitasanteen kaakkoisreunalla ja läntisempi luoteisreunalla. Kuopat ovat 20 m päässä toisistaan. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin. 0,5 m. Tie laskeutuu harjulta alas ja jatkuu
Taipaleeseen, jossa on toinen pyyntikuoppakohde, Taipale 1 (kohde 1000002610).

Majaanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kallaveden pohjoisrannalla, Majaanniemen etelärannalla, niemen itäkärjestä 0,6 km länsilounaaseen. Asuinpaikan kohdalla, pienellä alalla on alavaa, mutta kuivaa hiekkamaata. Kasvillisuus on mäntymetsää. Kvartsi-iskokset (KM 29541) ovat löytyneet rantaan tulevan tien päästä, parin metrin levyiseltä ja muutaman kymmenen sentin korkuiselta rantavallilta, kuluneen maan pinnasta. Löytöpaikan ympäristö on ehjää, mutta paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt esihistoriaan viittaavaa. Kyseessä lienee varsin pienialainen ja satunnainen leiripaikka.

Kuikkolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuikkolahden etelärannalla, Kuikkolahden ja Kallaveden välissä olevan Majaanniemen pohjoisrannalla. Asuinpaikka on tasaisella ja hiekkaisella mäntykankaalla, rannan ja kaakossa olevan louhikkoisen kallioharjanteen välissä. Kankaan keskiosaan, noin 15-20 m päässä rannasta, tehdystä koekuopasta on löytynyt runsaasti palanutta luuta (KM 29542) likamaasta, noin 20-25 cm syvyydestä. Lisäksi kannaksen tyvelle tehdyissä koekuopissa on havaittu likamaata. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa, mutta sopivaa maastoa alueella on rannan suunnassa noin 0,2 km matkalla.

Syvälahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäveden etelärannalla, Syvälahden itärannalla lähellä lahden pohjukkaa, niemessä, jossa on uimaranta. Maaperä paikalla on melko kivistä hiekkamaata. Idässä on pohjoinen-etelä -suuntainen harjanne, jonka rinteellä kulkee tie. Niemen ja tien välinen alue on harvaa mäntymetsää, maanpinta on enimmäkseen kulunutta. Tien varrella on laaja tasoitettu pysäköintialue ja sen alapuolella vanhoja hiekkakuoppia. Lähes koko niemen alueelta, kuluneesta maanpinnasta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 29543). Niemen kärkiosasta on löytynyt kivilaji-iskos ja palanutta luuta. Asuinpaikka on melko laaja, ja se ulottuu niemen kärjestä noin 50 m kaakkoon huussin kohdalle ja suunnilleen yhtä kauas koilliseen päin. Lähellä on kvartsi-iskoksen löytöpaikka, Syvälahti 2 (kohde 1000002627).

Kosenmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Aholansaaren pohjoisosasta noin 0,8 km luoteeseen, Kosenmäellä, maantien luoteispuolella, Kuitinpohjansuolle johtavan viljelystien molemmin puolin. Röykkiöt ovat korkeampia kuin Aholansaaren kohteessa (507010004). Röykkiöt ovat noin 10-50 m päässä toisistaan ja ne on tehty silmäkiven ympärille. Röykkiöt saattavat olla kaski- tai peltoraunioita.

Sourunniemi (1000002775) (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Haapaselän Kataalahden Sourunniemessä. Kalliossa on 23 cm korkea kuvio: kolmiomaisesta päästä lähtee alaspäin viiva, joka lävistää vinoneliön. Maalaus on noin 3 m maanpinnasta ja noin 7 m Saimaan pinnasta.

Pakkainniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lylysjärven lounaisrannalla, pohjoiseen pistävän Pakkainniemen pohjoiskärjessä, noin 80 metriä rannasta on kolme pyyntikuoppaa. Kuopat ovat harjanteen laella olevassa notkelmassa. Suurin kuopista on kooltaan 3 x 3 x 0,7 m.

Kakkola Hämeenlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kunnan lounaisosassa olevan Hämeenjärven kaakkoispäässä, Hämeenlahden kaakkoisrannalla, Lylyksen talosta runsas kilometri länteen. Lylyksentien molemmin puolin erottuu kymmeniä sammalpeitteisiä röykkiöitä, joista suurin osa on kekomaisia, halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeudeltaan 0,5-0,7 m. Jäännökset on kasattu melko tasakokoisista kivistä, joiden halkaisija on 0,3-0,4 m. Suurin osa röykkiöistä on todennäköisesti viljelyröykkiöitä, mutta joukossa voi olla myös uuneja tai muita rakennusjäännöksiä. Tien kaakkoispuolella erottuvalla kumpareella on suurempaa kiveystä, mahdollisesti rakennuksenperustuksia.
Paikalle on vuoden 1847 pitäjänkarttaan merkitty torppa, joka on ilmeisesti kuulunut Lylyksen taloon. Tästä 500 m itäkoilliseen on merkitty toinen torppa, jonka jäännökset erottuvat edelleen selvästi Lylyksentien pohjoispuolisessa mäenrinteessä. Peruskarttaan on merkitty nimi "Torpanautio".

Orivuori (Taide)
Kivikautinen; Orivuori sijaitsee Kiilanmäki ja Laakkola -nimisten niemekkeiden välissä, Moinselän pohjoispuolella. Aikoinaan kalliomaalaus on sijainnut kapean lahden reunalla, mutta nyt maalaus on soistuneen aivan pieneksi lampareeksi muuttuneen Orilamme itäpuolella olevassa kalliossa. Kallio on ruhjeinen ja vaikuttavan näköinen. Maalauskuvioita on kolmessa eri ryhmässä noin metrin levyisellä ja 40 cm korkealla alueella Oikeanpuoleisimmassa kuviossa on kolme pystyviivaa (veneen miehistöviivoja?). Keskimmäisestä maalauskohdasta on havaittavissa vain punaväriä. Alimpana on maalausjälki, josta on tunnistettavissa kaksi tai kolme pystyviivaa. Kuvioiden alareuna on noin 4 m korkeudella maanpinnasta.
Tarkastus 1998: Etelään aukeavassa, hieman ulospäin kaltevassa kallioseinämässä on kaksi maalausta. Yllä oleva lippa on suojannut maalausta jonkin verran.
Itäisemmässä on kolme hieman vasemmalle kallistuvaa pystyviivaa. Viivojen paksuus on 1,5-2 cm. Viivoissa on keskellä 5-6 cm katkos. Viivojen yläosien pituudet ovat oikealta lukien 11, 11,5 ja 11 cm ja alaosien pituudet oikealta lukien 10 ja 9 cm (äärimmäisenä vasemmalla olevan viivan alaosa on osin sammaleen alla, joten sen pituutta ei toistaiseksi pysty sanomaan). Viivojen etäisyys toisistaan on 2-4 cm. Viivojen muodostaman maalausalan leveys on 10,5-12 cm ja korkeus noin 26 cm.
Em. maalauksesta 22 cm länteen on myös punaista väriä, ilmeisesti ainakin kaksi pystyviivaa. Pääosa maalauksesta on kuitenkin kallioon kiinni jäätyneen sammaleen alla.

Karsikkovuori A (Taide)
Kivikautinen; Karsikkovuori sijaitsee Itkoinniemen lounaisosassa. Mahdollinen kalliomaalaus on Karsikkovuoresta noin 100 m pohjoiseen olevassa rantakalliossa, saunarakennuksen takaisessa kalliossa. Maalauskohtaa on voitu tarkastella vain maasta käsin. Kallion sijainti ja muoto vaikuttavat sopivilta. Punaisena näkyvä maalausjälki on 3-4 m maanpinnasta.

Karsikkovuori B (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Karsikkovuori sijaitsee Pihlajaveden Kankaisselän rannassa Ikoinniemen lounaiskärjessä. Lähes pystysuorassa rantakalliossa on heikosti näkyviä, ohuita nimikirjain- ja vuosilukuhakkauksia ja ristejä, jotka ovat karsikkomerkintöjä. Vuosilukuja on ainakin 1880- ja 1890-luvuilta. Hakkaukset ovat ilmeisesti jäältä käsin tehtyjä. Vieressä kulkee vanha talvitiereitti. Vastaavanlaisia hakkauksia on myös viereisessä Aarresaaressa. Hakkauksia on Karsikkovuoressa ja Aarresaaressa yhteensä parisenkymmentä.
Kesällä 2005 on osaa hakkauksista "paranneltu" porakoneella.

Kuutinvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Saimaan Koskenselän Miettulanlahden länsirannalla olevassa Kuutinvuoren seinämässä. Kallio näkyy mm. Puumalan - Anttolan väliseltä maantieltä Miettulanlahden ylittävältä penkereeltä.
Maalaus on 6,07-6,78 m Saimaan pinnasta (82,37-83,08 m mpy). Sen alareuna on kalliossa selvästi erottuvan vaakasuoran halkeaman tasolla. Maalauksen alapuolisen terassin korkeus on 79,05 m mpy (2,75 m Saimaan yläpuolella ja 3,32 cm maalauksen alapuolella), joten maalausta ei ole voitu tehdä terassilta käsin. Maalausalueen suuruus on 50 x 70 (korkeus) cm. Siitä on hahmotettavissa ehkä kaksi tikku-ukkomaista kuviota. Maalaus on osittain tuhoutunut. Kalliossa on myös alempana punaväriä, mutta se saattaa olla luotaista.
Maalauksesta hieman pohjoiseen on toinen pystysuora kallioseinämä, johon on hakattu ainakin kaksi laivan nimeä: Rapid ja Voima. Molemmat olivat Gustaf Cederberg & Co:n hinaajia.

Pieksunjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pieksunjärven pohjoisrannalla, maantien varressa, kilometripylvään 37/41 luona. Alue on hiekkakangasta, maantie leikkaa aluetta. Asuinpaikan arvioitu laajuus on 100 x 150 m2. Paikalta on löytynyt asbestikeramiikkaa.

Tuonilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pieksunjärven ja Enonveden Tuonilahden välillä, Pieksänlahteen vievän tien varressa. Alue on hiekkaista mäntykangasta, tie kulkee alueen halki. Tien eteläpuolella on lautatarha. Asuinpaikan arvioitu laajuus on 100 x 150 neliömetriä. Paikalta on löytynyt mm. kampakeramiikkaa.
Kohteen rajaus perustuu topografiaan ja aiempiin inventointitietoihin.

Rantasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruokoniemen länsipuolella, Rantasaaren kaakkoispäässä. Alue on soransekaista hiekkamaata, paikon on suuria lohkareita. Asuinpaikka on jyrkästi laskevan törmän reunasta noin 20 m länteen, loivassa rinteessä. Paikalla on halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin 0,5 m oleva kuoppa, jota ympäröi vallit. Kyseessä saattaa olla pienikokoinen asumuspainanne. Kuopan keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskos ja kuopan kohdalla maa oli hieman noensekaista.

Viidanmäki (Taide)
Esihistoriallinen; Kalliomaalaus sijaitsee Partalansaaressa, Saimaaseen kuuluvan Kaartilanselän Sammallahden itärannalla olevassa kalliossa. Noin 6-9 m korkeudella maanpinnasta, pystysuorassa ja lippamaisesa kalliossa on punavärillä tehtyjä kuvia 1,4 x 3,2 m alalla. Alimpana on 32 cm korkea sarveton hirvikuvio, jonka sydämen paikka on merkitty värillä. Keskivaiheilla on tikku-ukkomainen hahmo, jonka korkeus on 35 cm ja leveys 19 cm. Lisäksi kalliossa on muita, hieman epäselviä, mahdollisia eläinhahmoja ja kuvioita.

Leinosenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lohikosken taajamasta 5 km länsiluoteeseen, Kangassaaren tilan päärakennuksesta 0,3 km kaakkoon. Alue on hiekkakangasta. Kesämökille vievältä hiekkatieltä on löytynyt kvartsi-iskoksia ja hiekkatien reunassa, tien molemmin puolin noin 150 m matkalla, on havaittu kulttuurimaata. Leinosenniemen eteläosassa olevan pienen hiekkakuopan koillispuolella on asumuspainanteelta vaikuttava pyöreä painanne. Paikasta noin 0,5 km pohjoisluoteeseen, venekatoksen luota on löytynyt kivitaltta (KM 27732). Inventoinnissa 2007 havaittiin, että hiekkakuoppa on ilmeisesti laajentunut huomattavastikin sitten edellisen tarkastuksen - kuoppa ei ole pieni ja hiekanotto näyttää edelleen jatkuvan. Kuopan reunoilta ja sen takana ylätasanteella kulkevan tien pinnalta löytyi muutamia kvartseja. Pientä pyöreää painannetta ei enää kyetty havaitsemaan; se lienee tuhoutunut hiekanotossa. Asuinpaikan laajuutta voidaan vain arvioida ja se tuhoutuu edelleen hiekanotossa. Kohteen koillispuolella ylärinteessä, harjanteen kärjessä on komea ja ehjä tervahauta.

Kangaslampi (1000003709) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Varmavirran länsirannalla, Varmaniemelle menevältä tieltä 60 m itään, Kangaslammelta lähtevän puron koillispuolella kesämökille vievän tien vieressä. Paikalla on kaksi asumuspainannetta 30 m päässä toisistaan. Näistä selvärajaisempi on halkaisijaltaan noin 10 m ja syvyydeltään 0,3 m. Painanteeseen tehdystä koepistosta löytyi saviastian pala. Toiseen painanteeseen tehdyistä koepistoista ei ole saatu esinelöytöjä.

Varmaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Varmavirran länsirannalla, Varmavirran ja Myllyjärven välisellä kannaksella, nykyisestä rannasta noin 50 m päässä. Maasto on melko tasaista hiekkakangasta asuinpaikan kohdalla. Paikalla olevan notkelman pohjoisreunalla, pohjoiseen vievältä tieltä noin 20 m itään on pyöreä asumuspainanne, jonka halkaisija on noin 7 m ja syvyys 0,3-0,4 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Asuinpaikka todettiin 1993 inventoinnissa lähes ehjäksi. Inventoinnissa 2007 oli aluetta laikutettu laajalti, myös asuinpaikan kohdalla. Paikalla oli vielä havaittavissa pieni mutta selkeä painanne ja sen ympäristössä laikuissa kvartseja. Löydöt jätettiin paikoilleen.

Murronvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Pihlajaveden Saukonsaaren jyrkästi nousevassa kalliorinteessä, pienen kalliosyvennyksen pohjoiskolliseen katsovassa seinämässä. Katkelmallisia maalausjälkiä on kolmessa eri kohdassa.

Aarresaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pihlajaveden Kankaiselän pienen Aarresaaren lähes pystysuorissa rantakallioissa on melko heikosti erottuvia vuosiluku- ja nimikirjainhakkauksia sekä ristejä. Kysymyksessä ovat karsikkohakkaukset. Hakkaukset on tehty mahdollisesti jäältä käsin; vieressä kulkee vanha talvitiereitti. Samanlaisia hakkauksia on saaren kaakkoispuolella sijaitsevan Karsikkovuoren rantakallioissa. Vuosilukuja on ainakin 1880-luvulta. Hakkauksia on Karsikkovuoressa ja Aarresaaressa yhteensä parisenkymmentä.

Myhkyräharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huhtiselän Savonlahden koillisrannalla, Myhkyräharjun lounaispuolella, lähellä Kuonanjoen suuta. Alueella kasvaa sekametsää. Asuinpaikka on noin 300 m pitkä ja 30 m leveä ja se sijaitsee terassimaisen muodostuman päällä. Asuinpaikka rajautuu koillisessa nousevaan harjumuodostumaan ja lounaassa muinaisrantatörmään. Paikalla on kaksi asumuspainannetta, jotka ovat alueen läpi kulkevan tien kaakkoispuolella. Painanteet ovat halkaisijaltaan 4-8 m. Asuinpaikka muodostaa todennäköisesti yhtenäisen asuinpaikka-alueen Myhkyräharju 1 ja 2 -nimisten kohteiden kanssa.

Soikkelinlahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Puruveden Soikkelinlahdessa, Kukkoniemen kaakkoisosassa, Hiukkajoki-Kukkoniemi -tien eteläpuolella olevassa kuusimetsässä ja metsän itäpuolella olevalla pellolla. Paikalla on ainakin 7 kivistä kasattua röykkiötä tai latomusta, joista osa on suorakaiteen muotoisia. Osa röykkiöistä on muodoltaan epäselviä. Röykkiöissä on useita kivikerroksia. Lähistöllä on Hoviluhdan ja Kirveslahden kivikautiset asuinpaikat.

Linnaniemi (1000004205) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pihlajavedellä olevaan Mustikkasaareen idästä, kapealla kannaksella yhteydessä olevan Linnaniemen kallioisella laella, laen pohjoisreunalla, isosta siirtolohkareesta noin 90 m pohjoiseen. Kallio laskee lapinrauniolta jyrkähkösti pohjoiseen. Lapinraunio on matalahko (alle 0,5 m) ja kooltaan 8,6 x 7,2 m. Muodoltaan sammaleen peittämä röykkiö on pyöreähkö, joskin sen etelä- ja länsisivut ovat miltei suorat. Lapinrauniossa on paikoin havaittavissa reunakiveystä, ja röykkiön itäosassa mahdollisesti jonkinlaista rakennetta.

Karhula 2 (1000004207) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Oriniemen alueella, Karhulan talosta noin 0,8 km lounaaseen ja talolle menevästä tiestä noin 0,4 km kaakkoon. Paikalla on itä-länsi -suuntainen, soikea, kooltaan 2,7 x 1,7 m kokoinen ja korkeudeltaan noin 0,7 m oleva kiviröykkiö, jonka laki on tasainen ja sivut pystysuorat. Röykkiön päällä on sammalkerros, joka on selvästi ohuempi kuin paikasta noin 0,3 km luoteeseen sijaitsevien kaskiraunioiden päällä. Röykkiön kivet ovat halkaisijaltaan 20-50 cm. Röykkiöstä noin 20 m luoteeseen on ollut toinen kiviröykkiö, jonka metsätraktori on hajoittanut. Kyseessä lienee historiallisen ajan viljelysröykkiö.

Kapustalahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Vuokalanjärven koillisrannalla, Sönkän luoteispuolella olevan Kapustalahden ja Emminlahden välisen niemen kärjessä olevan kallion itäpuolella, niemen etelärannalla. Kallion itäpuolella on harjanne, jonka laelle tehdystä koekuopasta on löytynyt palanutta luuta (KM 33974). Lisäksi koekuopassa on todettu noin 15 cm paksu likamaakerros. Koekuopasta noin 7 m ja 15 m päähän tehdyistä koekuopista on löytynyt ohuempi likamaakerros sekä muutama luunsiru. Harjanteen pohjoisreunalla on halkaisijaltan 1,5 m kokoinen matala kuopanne, joka saattaa olla keittokuoppa. Asuinpaikka on ehjä.

Hankalammenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hankalammen länsipuolella, rannasta noin 470 m länteen, tasaisella hiekkakankaalla tien ja muinaisrantatörmän välisellä alueella. Paikka on kevyesti laikutettua hakkuuaukeaa. Kvartsilöydöt (KM 33976) on poimittu laikutuskohdista, lakitasanteen pohjoispäästä, tiestä 10-15 m lammelle päin. Löytökohdasta noin 90 m lounaaseen on halkaisijaltaan 8 m kokoinen, soikea painanne, joka saattaa olla asumuspainanne.

Tielampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Tielammen keskikohdan koillisrannalla, lampeen laskevan jyrkän törmän laella, kapealla tasanteella. Paikalla on laikutettu hakkuuaukea. Laikuissa on havaittu palaneita kiviä, ja niden kohdalta on poimittu talteen kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta (KM 33975:1-2).

Vihtakannan kanava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerimäki-Savonranta -maantien itäpuolella, Vihtakannan kanavan eteläpuolella sijaitsevan puunlastauspaikan länsireunalla. Paikalla on kaksi löytökohtaa. Läntinen löytökohta on lastauslaiturin tien risteyksestä noin 80 m itään, tieleikkauksessa, noin 8 m matkalla. Itäinen löytökohta on edellisestä noin 30 m itään. Paikalta on löytynyt kivikirveen katkelma, saviastianpaloja, kvartsikaavin ja -iskoksia sekä palanutta luuta (KM 31122).

Lapinjärvi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lapinjärven eteläpuolella, Raiskionniemen alueella. Paikalla on 1. maailmansodan aikaisia juoksuhautoja ja kaivantoja useassa kohdassa.
Matalaa, kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa Raiskionniemen länsi- ja luoteisrannalla (länsipää alkaa ojana YKJ: 6909254, 3614802 josta pohjoiseen rannan suuntaisesti, yhdyshauta kaakkoon pieneen notkoon johon päättyy YKJ: 6909343, 3614946).
Kaksi eteentyönnettyä tulipesäkettä (YKJ: 6909341, 3614811 ja 6909394, 3614831). Kaksi pientä sirpalesuojaa (YKJ: 6909323, 3614850).
Kaivannon yhteispituus noin 300 m.
Taisteluasemia mäen päällä: kalliolta kuorittu pintamaa pois mutta ei louhittu. Itäpää YKJ: 6909455, 3615086 josta länsilounaaseen noin 160 m, kunnes kääntyy yhdyshautana kaakkoon ja päättyy YKJ: 6909301, 3615039. Kaivannon yhteispituus noin 320 m.

Sourunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porkansalon pohjoisosassa olevan Sourunlahden pohjukassa, itärantaa kiertävän polun vieressä. Pienellä ja tasaisella terassilla on pyöreä painanne, halkaisijaltaan 8 m. Tämän luoteispuolella on pienempi painanne. Isompaan painanteeseen tehdyssä koekuopassa on havaittu kulttuurimaata, pienemmästä on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikka on ehjä.

Karhunpäänniemi (1000004215) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saukonsaaren lounaisnurkassa olevan Karhunpäänniemen etelärannalla, lahdesta noin 40 m pohjoiseen. Paikalla on matala kuonakasa ja pieni kumpare, joka saattaa olla rautahytin jäännös. Paikka on osittain tuhoutunut metsänhakkuun ja laikutuksen yhteydessä.

Orivirran saarto (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Orivirran saartona tunnettu linnake sijaitsee Pyyveden ja Paasselän välissä olevan Linnosaaren itäpäässä. Ruotsalaiset rakensivat sen oletettavasti Olavinlinnan perustamisen (1475) aikoihin tai hiukan myöhemmin turvaamaan rajalinjaa venäläisten hyökkäyksiltä. Varhaisvaiheista tiedetään, että linnoitus tuhoutui kasakoiden ja karjalaississien yllätyshyökkäyksessä v. 1592. Linnoituksesta ryöstettiin mm. tykkejä ja puiset varustukset poltettiin. Saarto rakennettiin uudelleen 1650-luvulla venäläisten Savoon tekemän hävitysretken jälkeen. Orivirran saarto jäi raunioitumaan rajan siirryttyä Kymijoelle 1743. 1800-luvun jälkipuoliskolla raunioiden läpi rakennettiin lossipaikalle vievä maantie, jolloin osa säilyneistä rakenteista tuhoutui.
Vuonna 1989 linnakkeen vesialueita tutkittiin sukeltamalla (Orivirran saarron vesialueen pohjainventointi 17.-21.7.1989).
Linnan rauniot sijaitsevat kumpuilevassa kangasmaastossa, jossa kasvaa harvakseltaan suuria mäntyjä. Rauniot käsittävät L:n muotiset päälinnan ja kehämuurin ympäröimän esilinnan sen luoteispuolella. Rakennuskompleksin koko on noin 80 x 100 metriä. Kehämuurin sisäpuolella on pienempien rakennusten perustuksia, kuoppia ja kellarien jäännöksiä. Linnoituksessa on ollut mahdollisesti neljä puolustustornia ja muurissa yksi tai kaksi porttia porttirakennuksineen. Kehämuuri ja muut rakenteet ovat näkyvissä matalina, noin metrin levyisinä kivivalleina. Varustusten ylemmät osat ovat olleet puisia. Päälinnan eteläpuolella on venevalkama, josta on sukellustutkimusten yhteydessä löytynyt veistojätettä ja mahdollisia puurakenteita. Joitakin yksittäisiä linnaan liittyviä rakenteita kuten mahdollisia uuninraunioita ja kuopanteita on havaittu myös kehämuurin ulkopuolella.
Linnakkeessa on tehty kaivaustutkimuksia vuosina 1983 ja 1993. Niiden yhteydessä löytyi runsaasti linnakkeen käytöstä kertovia esineitä kuten 1600-luvun ruotsalaisia rahoja ja rautaesineitä. Kaivausten yhteydessä löytyi myös kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä löytöjä (kvartsia). Päälinnan keskellä olevalle kumpareelle on pystytetty muistomerkki.

Haukilampi (1000004625) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pertunmaan kunnan koillisosassa, Suontee-järven Hautoselän eteläpuolella, Haukilammen kaakkoisrannalla. Paikalla on useita sammaloituneita kiviröykkiöitä noin 0,2 x 0,3 km laajuisella aluella. Röykkiöt ovat kuusimetsässä, metsäautotien ja mökkitien välisellä alueella, joka on varsinkin rannan tuntumassa melko kivikkoista. Maaperä on hiekkaa.
Sammaleisen pintamaan alapuolella on noin 10 cm paksu tumma, hiilipitoinen kerros, jonka alla on ruskeaa hiekkaa. Tumma kerros lienee kaskeamisen peruja ja kiviröykkiöt mitä ilmeisimmin liittyvät kaskeamiseen. Osa röykkiöstä on varsin pieniä ja matalia, suurimmat röykkiöt ovat korkeudeltaan noin 1 m ja halkaisijaltaan 2 m.

Hulkonniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Haukivuoren kirkonkylässä, hautausmaan luoteispuolella, Hulkonniemessä. Tuulenkaatoon tehdystä koekuopasta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Lisäksi rantatörmältä on löytynyt kaksi kvartsi-iskosta. Alue on hyvin säilynyttä, joskin kulumiselle altista.

Suokumpare (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haukivuoren kirkonkylässä, Kyyveden Hulkonselälle pistävässä niemessä olevalla kumpareella. Kumpareella on ainakin 13 kiviröykkiötä ja yksi ilmeisesti rakennuksen pohja. Röykkiöiden koko vaihtelee pyöreistä, halkaisijaltaan noin metrin kokoisista ja puolen metrin korkuisista soikeisiin tai suorakulmaisiin, kooltaan 2 x 3 metrin kokoisiin ja metrin korkuisiin. Rannasta noin 15 metrin päässä olevan rakennuksen pohjan sisämitat ovat noin 3 x 2 metriä. Kiviperusta on tehty halkaisijaltaan 10-40 cm kivistä ja sen korkeus on 20-40 cm.

Pieni Vihtari Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmosaaressa on kartoitettu yli kaksikymmentä pitkänomaista, koskematonta painannetta, jotka keskittyvät saaren keskiosan tasanteelle ja sen loivasti järveen viettäville itä- ja etelärinteille. Haudat eivät noudata mitään tiettyä ilmansuuntaa.
Yhteen hautapainanteeseen tehdyn koepiston perusteella hautaa kattoi yhtenäinen yhdessä kerroksessa ollut kiveys ja haudassa oli kookkaammista kivistä tehty reunakiveys. Varsinainen hautaus oli alle puolen metrin syvyydessä. Vainaja oli haudattu pää kohti pohjoista, pää itään kääntyneenä. Arkusta ei löytynyt jäännöksiä. Hautaa ei kaivettu syvemmälle. Luusta tehdyn radiohiiliajoituksen ja alueen asutuksesta kertovien historiallisten lähteiden perusteella vaikuttaa todennäköiseltä, että vainaja olisi haudattu 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa.

Varisvesi Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmosaari on pitkänomainen kallioluoto. Saareen liittyy muistitietoa luulöydöistä ja haudoista. Saaressa alavassa koillisosassa on kuusi hautapainanteita, joiden suunta on yhtä lukuun ottamatta itä-länsi. Painanteet ovat kooltaan 150-210 x 70-110 cm ja syvyys 10-40 cm.
Kahteen painanteeseen tehtiin koekuoppa. Niissä havaittiin luunkappaleita, hiiltä ja arkunnauloja. Toisessa koekuopassa puhdas maa tuli vastaan 45 cm syvyydessä.
Kohde on osittain tuhoutunut kaivelun seurauksena.
Selvien painanteiden lisäksi havaittiin kolme epäselvää painannetta, jotka lienevät luonnon muovaamia.

Juurikkaselkä Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Pyöreähkössä Kalmosaaressa havaittiin 17 kuopannetta, joista osa oli selvästi haudan muotoisia, mutta osa epämääräisiä kuoppia. Lisäksi havaittiin neljä myöhemmin kaivettua, muodoltaan epäsäännöllistä painannetta. Painanteet ovat saaren keskiosissa eikä niillä ole mitään hallitsevaa suuntaa. Osassa painanteista on jälkiä myös pysyvistä hautauksista. Kahteen painanteeseen tehtiin koekuoppa. Toinen oli löydötön, toisesta löydettiin raajan luita ja kylkiluita.

Salonmäki (1000005141) (Taide)
Historiallinen; Kalliohakkaukset sijaitsevat Iilahden Kommerlahdesta 0,5 km pohjoiseen, Likolammen eteläpäästä 0,3 km lounaaseen, korkean mäen päällä. Paikalta avautuu hyvä näköala etelään.
Hakkaukset ovat parina pitkänä rivinä laakean kalliopaljastuman kohdalla, paikalla olleen talon kivijalan vieressä. Markus Hiekkanen on 1980-luvulla tulkinnut hakkausten (=riimujen) tarkoittavan: " Tässä on Iitlahti postitalo".
Kohde on merkitty muinaisjäännösmerkillä 1989 painettuun peruskarttaan.

Kotalampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kotalammen etelärannalla olevan hiekkakuopan pohjoisreunalla sekä mahdollisesti kuopan länsi- ja luoteispuolella. Kapea Paloniemenharju erottaa Kotalammen Kuolimosta.

Maitotie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon Pyöriäselän koillisrannalla Karkausentien ja Maitotien risteyksessä olevalla mäntykankaalla. Tien leikkauksesta löytyi kvartsi-iskoksia sekä pieni palaneen luun fragmentti.

Niemelä (1000005642) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon pohjoisosassa, sen pohjoisrannalla, Niemelän tilan ja Lusikkaniemessä sijaitsevan seurakunnan kesäkodin välisellä mäntykankaalla sekä rantaa kohden jyrkästi laskevassa rantapellossa. Alueen läpi kulkee hiekkapäällysteinen Karkauksentie. Tien leikkauksesta, sen molemmin puolin, noin 150 m matkalta, on löydetty mm. piiesine, kvarsiydin, kvartsi-iskoksia sekä palaneen luun pala.
Lohtovuoren kalliomaalaus on noin 1 km päässä Niemelän asuinpaikalta. Kurkisalmen kivikautiselle asuinpaikalle on matkaa noin 600 metriä.

Karoliinanvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon koillisosassa, länteen aukeavan pienen lahden pohjukassa Suomijärven ja Kuolimon välisellä kannaksella. Kirkonkyläntien itäpuolelta, metsäraivausalueelta löytyi kvartsi-iskoksia. Vesihuoltoreitin rakentaminen, joka tuhosi pääosin VT-risteyksen kivikautisen asuinpaikan, on vahingoittanut myös tätä asuinpaikkaa.

Hämeenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon pohjoisosassa, länteen aukeavan suojaisan Hämeenlahden pohjukassa, Kaurianlahden ja Hämeenlahden välisellä mäntykankaalla. Hämeenkankaantie-nimisen hiekkatien ja rannassa olevan heinäpellon koillispuolella on teollisuusrakennuksia ja laaja piha-alue. Näiden rakentaminen on osittain tuhonnut asuinpaikan koillisosan, sillä aivan piha-alueen viereen tehdystä koepistosta löytyi kvartsi-iskoksia. Myös Hämeenkankaantien tienleikkauksesta sekä tien eteläpuolelta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Valkamalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suomijärven lounaisrannalla, Valkamanlahden uimarannan itäpuolella, hiekkamoreenikankaalla. Pieneltä kumpareelta uudehkon metsäautotien leikkauksesta löydetty kaksi kvartsi-iskosta. Kyseessä voi olla melko pienialainen asuinpaikka.

Kotalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suomijärven Kotalahden kaakkoisrannalla, kuusikankaalla. Maasto on kivistä hiekkamoreenia. Mökkitieltä, joka leikkaa selkeinä erottuvat rantaterassit kohtisuoraan, löytyi kvartsi-iskos ja hiotun kiviesineen katkelma.

Pajulahti Särkiniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Latomus sijaitsee Mäntyharjuntien ja Särkiniementien välisellä metsäalueella. Noin metrin korkuisen ja suorakaiteen muotoisen maakiven kahdelle sivulle on ladottu noin 40 cm korkeat kaarevat kivivallit, joilla on leveyttä noin metri. Kyseessä saattaa olla jonkinlaisen
tilapäisluonteisen suojan tai majan pohjarakenne.

Vainikkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kuolimon pohjoisosassa, Vainikkalahden luoteisrannalla, etelään viettävällä mäntykankaalla. Löydöt (kvartsi-iskoksia) on poimittu rannan suuntaisesti kulkevan Karkauksentien leikkauksesta sekä rantaan vievältä metsäautotieltä.

Suomenniemi Kinteenranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilu tai keittokuoppa sijaitsee Kuolimon Pyöriänselän koillisrannalla aivan Karkauksentien pohjoispuolella. Paksun sammalkerroksen peittämän kuopan halkaisija on 8 metriä ja siinä erottuvat matalat vallit sekä suppilomaisesti syvenevä keskiosa. Keskikuopan halkaisija on noin 4 metriä ja syvyys on noin puoli metriä. Miilun pohjoispuolelle tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. --- Maanomistajan 3.5.2010 puhelimitse antaman tiedon (perimätietoa) mukaan alueella on ollut jo 1. maailmansodan aikana valtion polttoainevarastoja, ja kuoppa liittyy mitä todennäköisimmin juuri siihen toimintaan. Taloon johtavan pikkutien varrella on kaksi isoa painaumaa, jotka ovat polttoainevarastoja vartioineiden sotilaiden teltanpaikkoja. Perimätietoa miilusta ei ole, ja kohde lienee syytä poistaa muinaisjäännösrekisterin suojelukohteista.

Muholanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puruveden Enanlahdessa olevan Muholanlahden länsipuolella, Punkaharjulta Kesälahdelle vievältä maantieltä nro 479 Kattilanahon tienhaaran kohdalta pohjoiseen erkanevan tien länsipuolella, mäntyä kasvavassa hiekkarinteessä, tiestä noin 8 m päässä.
Rännimäisen tervahaudan yläpäässä on halkaisijaltaan noin 2 m kuoppa, josta johtaa alarinteeseen noin 3,5 m pituinen, kivillä reunustettu ja savella silattu ränni. Rännin leveys on noin 1 m ja syvyys 0,7 m. Ränni on osin täyttynyt, joten alkuperäinen syvyys lienee 1 m. Rännin alapäässä on halkaisijaltaan noin 2 m kuoppa ja sen vieressä toinen kuoppa. Tervahaudan ylä- ja alapäässä on hautaa kaivettaessa syntyneitä maavalleja.

Hyttiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee entisen Virtasalmen kunnan alueella, Etelä-Virmaksen pohjoisrannalla olevassa Hyttiniemessä, niemen tyvessä olevan eteläisemmän kumpareen länsilaidalla. Isohkon maakiven ympärillä on kuonakasa, palaneita ja palamattomia kiviä, jotka lienevät jäänteitä sulatusuunista. Lisäksi paikalla on laakea painanne, joka liittyy jollain tavalla sulatusuuniin.

Kupsalanniemi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Uhripetäjä sijaitsee Kotijärveen pistävän Kupsalanniemen kärjessä. Tarinan mukaan paikkaa on "aikoinaan" käytetty uhripaikkana.
Puu on rauhoitettu ja sen sijainti on merkitty peruskarttaan (painettu 1988).

Itikkakallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta Kerimäelle vievän vanhan tien (15383) ja tältä erkanevan tien risteyksestä noin 0,4 km itään, aivan tien vieressä, pellon ja tien välissä olevassa kalliopaljastumassa. Kalliossa on erotettavissa hakkauksia, kuten RISTUS, ?868, TR 1901 R, ESKOAHO K, PH, P ja ?EIJO. Hakkausten koko vaihtelee 8-20 cm. Hakkaukset ovat kärsineet paikalle vedetystä viemäriputkesta. Viemärityömaan peruja saattaa olla mahdollinen kiintopistehakkaus tien vieressä (OKP). Tilan omistaja on myös aikoinaan ajanut kalliolle kiviä, jotka on sittemmin viety pois, mutta kallio on osin jäänyt maan peittoon.

Jussila (1000005921) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Rauvanniemen kaakkoiskärkeen vievän tien (15373) eteläpuolella, tien ja Puntusensuon välisellä hiekkakankaalla, Pohja-Puntusesta noin 0,3 km koilliseen. Paikalla on hiekkakuoppa, jonka reunoilta on poimittu talteen kampakeramiikkaa (Ka II) ja kvartsi-iskoksia. Toinen löytökohta on hiekkakuopan luoteisreunalla ja toinen kaakkoisreunalla (p= 6876 610, i= 3627 570). Hiekkakuoppaan luoteesta laskevan tieuran molemmilla puolilla on mahdolliset asumuspainanteet, joiden halkaisija on noin 5 m ja syvyys 0,3 m. Hiekkakuoppa on tuhonnut ison osan asuinpaikkaa. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa.

Karsikkokiventie (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta Kiteelle vievän kantatien 71 länsipuolella, Karsikkokiventien varrella, tien ja vanhan pellon välissä, 0,2 kilometriä etelään Karsikkokiventien ja kantatien risteyksestä. Paikalla on iso maakivi, jossa on vainajien muistoksi tehtyjä hakkauksia; nimiä, nimikirjaimia ja syntymä- ja kuolinvuosia. Kiven vieressä on opastaulu.

Metsälä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta Kiteelle vievän kantatien 71 länsipuolella, Metsälän talosta 50 m koilliseen, Karsikkokiventien varrella olevassa koivikossa, ojan reunasta 2 m päässä. Paikalla on isohko maakivi, joka on kooltaan 3,5 x 2,5 x 1,7 m. Kiven länsisivulla on hakkauksia. Kiveen on hakattu useampi nimi AHO, myös muodossa AKHO sekä vuosilukuja 1856, 1865 ja 1866. Kivessä on lisäksi joitakin epäselviä merkkejä ja kirjaimia.

Pihlastie (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pappilanpellontien eteläpuolella, Pihlastien tilalla, asuinrakennuksesta noin 40 m lounaaseen, ison koivun juurella pihapiirin reunassa. Paikalla on 2,3 x 2,1 m kokoinen kivi, jonka päälle on hakattu 19 kuppia, joista kaksi on yhdistetty toisiinsa "kanavalla". Kupit ovat halkaisijaltaan 5-8 cm ja syvyydeltään 2-5 cm.

Syvänotko (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta Kiteelle vievän kantatien 71 itäpuolella, Syvänotkontien varrella olevasta muuntoasemasta 30 m lounaaseen olevassa männikössä. Paikalla on 5 x 4 x 2 m kokoinen sammaleen peittämä kivi. Sammaleen alla, kiven pinnassa on havaittu teksti "PS HEVOISALO 1903". Hakkauksen pituus on 74 cm ja kirjainten korkeus 8 cm. Hakkauksen havaitsemista dokumentointia haittaa aivan kiven kyljessä kasvava puu.

Pirttisaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haukiveden Kuivaselän Pirttisaaressa, kalliopaljastumien välissä, saaren itärannasta 30 m päässä, saaressa olevasta kesämökistä 50 m koilliseen. Alue on mäntyä, haapaa ja koivua kasvavaa metsää. Paikalla on halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 0,3 m kokoinen, pyöreä tervahauta, jota ympäröivät 1 m leveät matalat maavallit. Hauta on ollut alunperin isompi ja syvempi, mutta 1980-luvun puolivälissä hautaa on täytetty.

Toivosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde tarkastettiin vuoden 2020 inventoinnissa ja muinaisjäännösrekisterin koordinaatit todettiin virheelliseksi. Tervahauta sijaitsee noin 100 metriä lounaaseen koordinaattien osoittamasta pisteestä. Sijaintitieto on korjattu tähän kohdekuvaukseen. Tervahauta on hiekkamoreenipohjaisella mäntykankaalla, puusto on varttunutta. Tervahaudan kohdalla kasvaa hieman lehtipuun vesoja ja saniaisia. Haudan halkaisija on vallien ulkoreunoista mitattuna noin 16 metriä. Vallit ovat 3–4 metriä leveät ja 1–1,5 metriä korkeat. Haudan keskiosa on maljamainen ja keskellä on kaksi kuoppaa, isompi kooltaan 2,5x4 metriä, syvyys noin metri ja pienempi on 1x1 metriä, syvyys puoli metriä. Tervahaudan itäreunassa on kolmisen metriä pitkä rännikaivanto syvyydeltään metri.

Kissakoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liekuneen ja Vahvajärven välisen Kissakosken kanavan pohjoisrannalla, Kissakoskelta Tuukkalaan johtavan maantien itäpuolella. Paikalla on kallioon ja moreenimaahan kaivettuja juoksuhautoja, bunkkereita ym. Osa kallioon tehdyistä juoksuhaudoista on katettu betonilaatoin. Juoksuhaudoissa on jäännöksiä puisista rakenteista. Paikasta noin 0,2 km pohjoiseen, Liekuneen rannalle Telakkaniemeen ja Lypsyrantaan johtavan hiekkatien molemmin puolin on ainakin 9 pyöreää tai suorakaiteen muotoista kaivantoa (koko noin 2,5-5,0 m, syvyys 1-2 m). Joissakin on jäänteitä puisista rakenteista.

Ryttyniemi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ryttyniemen lounaisrannalla, Vihtakannankanavan sillasta 2,4 km koilliseen ja Ryttyniemen tilan päärakennuksesta 0,4 km lounaaseen, pajarakennuksen nurkasta 2,5 m länteen. Kalliopohjalle on kasattu noin 1,2 x 0,8 x 0,2 m kokoinen rajamerkkiä muistuttava kiviröykkiö, jonka keskellä on pytyssä noin 45 x 45 x 10 cm kokoinen laakakivi. Laakakivessä ei ole havaittu mitään hakkauksia.

Ryssänkivi (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simanalasta Paakkunalaan vievällä maantiellä (nro 15389) olevalta Uitonsalmen sillalta noin 170 m itäkoilliseen, Uitonsalmentien tienhaarasta noin 30 m koilliseen. Paikalla on iso maakivi, jonka pohjoispuolelle, noin 70 cm maanpinnasta on hakattu kaksi "Venäjän ristiä" (pystyviiva ja kaksi vaakaviivaa kohtisuorassa pystyviivaa). Itäisempi risti on korkeudeltaan noin 11 cm ja läntisempi noin 15 cm. Lisäksi noin 10 cm maanpinnasta on numeroa 2 muistuttava 7 cm korkuinen koukkuhakkaus. Hakkaukset erottuvat erittäin heikosti. Kivi on merkitty peruskarttaan.

Oksalahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaressa, Tölkkäänniemen tyven eteläpuolella, niemen lounaisrannalla, Oksalahden pohjukasta noin 0,3 km kaakkoon. Laakean niemen kallioisessa kärjessä, rantaan jyrkähkösti laskevan kallion takana on kapea tasanne, jonka päällä kulkee metsäkoneen ura. Kalliopaljastuman takana on hiekkaista maaperää. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta sekä vahvaa likamaata. Asuinpaikka lienee suppea-alainen.

Kiukaanjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren kaakkoisosassa olevan Kiukaanjärven keskikohdalla, järven itärännalla olevan kallioharjanteen laella, jota ympäröi matala ja soinen ranta. Rantakallion takana on hiekkaista maata 20-50 cm paksuudelta. Paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta.

Kaartilanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren pohjoisrannalla, Kaartilanlahden itärannalla, lahden pohjukasta 540 m pohjoiseen olevan laakean niemekkeen pohjoispäässä. Rannassa olevalla hiekkaisella tasanteella on tervahauta, joka on ns. vanhan mallinen ilman juoksutusränniä. Tervahauta ajoittuu mahdollisesti 1500-1700-luvuille. Tervahaudan rannan puolella olevalla tasanteella on havaittu kiuaskiviä, ja paikalta löytyi tuluspiin kappale. Kyseessä saattaa olla ns. tervapirtin jäännökset tai vastaava paikka, jossa tervahautaa on valvottu. Tervahaudan länsipuolella on pari pienempää kuoppaa, jotka ovat mahdollisesti hiilihautoja.

Tiikansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaressa, Tölkäänniemen kaakkoispäässä olevan Kiukaanniemen eteläkärjessä olevassa niemekkeessä. Paikalla on laakea, loivasti järveen viettävä niemi, jonka kohdalla oli tehty metsähakkuu ja maaperän äestys. Äestysjäljissä on laajalla alueella havaittu kvartsi-iskoksia. Topografian perusteella asuinpaikka-alue on noin 45 x 75 m.

Siltasenlahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sulkavan Kyrsyänjärven länteen pistävän Hyypiölahden etelärannalla, mäntykankaalla vanhalla rantatörmällä. Tienpenkasta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Löytökohdasta muutama kymmenen metriä länteen, tieltä ja tienpenkasta on myös löytynyt runsaahkosti kvartsi-iskoksia. Välissä on pieni notkelma tai lahdelma, mutta on mahdollista että kohteet ovat samaa asuinpaikkaa.
Paikalla on myös osin säilynyt raudansulatuspaikka, joskin Tarja Hedmanin kertomuksessa ”Sulkavan alueen malminnostosta ja –kuljetuksesta Oravin ruukille” (Savonlinnan maakuntamuseo, 1990) kohde mainitaan tuhoutuneena. Noin 10 m tienpenkasta ja 10 m vanhan rantatörmän reunasta on halkaisijaltaan noin 10 metrin hiilimiilu ja sen lähellä toinen pienempi kuoppa. Tiepenkan reunassa noin 10 m hiilimiilusta länteen on runsaahkosti kuonaa ja kiviä osin säilyneestä sulatushytistä. Näin ollen kyseessä ei ole tuhoutunut raudansulatuspaikka.
Jussila ja Poutiainen 2011:
Kvartseja havaittiin puron itäpuolella, tien pohjoispuolella olevassa liki 2 m korkeassa tieleikkauksessa, muinaisrantatörmän laen reunamilla. Kohdalla tie laskee purolaaksoon ja korkeasta niemennokan muodostavasta törmästä on leikattu koko länsikärki pois tien kohdalta - vain kapea osa jäljellä tien ja törmän pohjoisreunan välillä. Puron länsipuolella tie kohoaa taas törmän päälle, mutta törmää ei ole niin pahasti leikattu kuin tien eteläpuolelta, missä jo rinne jossa asuinpaikkaa ei voi olla. Puron länsipuolella en havainnut mitään merkkejä esihistoriasta. Siellä on myös törmän päällä oleva tasanne kapeahko. Koekuoppia tehtiin hieman kauemmaksi länteen missä törmän päällä oleva tasanne levenee, mutta mitään esihistoriaan viittaavaa ei havaittu.
Miilun länsipuolella olevassa tienlaidan ojassa ei havaittu mitään, joskaan sitä ei pengottu ja ojanreunat osin jo kasvillisuuspeitteisiä. Merkkejä hytistä ei havaittu, mutta hyvin matala (hajotettu?) sellainen voi paikalla silti olla. Miilun koillispuolella on osin rantatörmän reunalle tehty laakea kuoppa, halk n. 3 m. Kuoppa ei vaikuta resentiltä ja liittynee miiluun ja mahdolliseen rautahyttiin.

Muurahaisniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Mäntyharjun ja Suomenniemen kuntien rajan tuntumassa, Tainaveden etelärannalla, Muurahaisniemen tyvessä. Niemen kärki on korkea ja kallioinen, mutta kallioden alta etelään jatkuu noin 100 m pitkä kapeneva hiekkaharjanne, jolla asuinpaikka sijaitsee. Tasanteen itäreunalta on löytöinä runsaasti kvartsia ja kaksi viistoteräistä kvartsinuolenkärkeä ja länsireunalta Sarsan-Tomitsan keramiikkaa ja tyypillistä kampakeramiikkaa.

Himalansaari Kieveri 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat mäntykankaalla Himalansaaren etelärannalla, saaren itäpäässä, loivasti Saimaaseen viettävässä rinteessä, rantaterassilla. Suurin osa röykkiöistä on noin 3 x 2 m. Osa röykkiöistä on vaurioitunut metsätöiden yhteydessä. Kartoittamattomia röykkiöitä on lisää metsätien länsipuolella.

Himalansaari Kieveri 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Himalansaaren etelärannalla saaren itäpäässä. Alueella on ollut useita röykkiöitä, mutta metsätöiden jäljiltä vain yksi niistä on säilynyt ehjänä. Tämä sijaitsee 65 metriä Rantalan risteyksestä luoteeseen kallioisen kumpareen takana. Se on 3,7 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä. Korkeutta sillä on 70 cm.

Himalansaari Turkinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiröykkiöalue sijaitsee Himalansaaren länsipäässä, Turkinlahden itärannalla, pohjoiseen viettävässä rinteessä. Maasto on kivikkoista sekametsää. Tasainen alue röykkiöiden ja järven välissä lienee ollut peltona. Alueella on noin 30-40 röykkiötä. Osa niistä on hajonnut metsätöissä. Aluetta ei ole kartoitettu tarkemmin.

Tervaniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suovunselän itärannalla, Oininginlammen ja Tervalahden välisen Tervaniemen länsirannalla. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Tervaniemi on tällöin ollut nykyistä selvemmin veden ympäröimä niemi, joka on ollut yhteydessä mantereeseen vain kapealla kannaksella koillisessa. Asuinpaikka on Tervaniemen kärkeen menevästä, Oininginjokea seuraavasta hiekkatiestä 40 m itään ja 150 m Tervaniemen lounaisrannalla olevasta lentopallokentästä ja runsaat 120 m niemen länsirannalla olevasta venerannasta pohjoiseen. Maasto on kuivaa, hiekkapohjaista kangasmetsää.
Paikalla on vuoden 1999 tarkastuksessa todettu pyöreähkö asumuspainanne (6 x 7 m). Painanteen keskelle kaivetusta koekuopasta saatiin talteen Pöljän keramiikkaa sekä kvartsi- ja kivilaji-iskoksia.
Mahdollisesti toinen asumuspainanne on tästä noin 100 m pohjoiseen.

Tervaniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suovunselän itärannalla, Oininginlammen ja Tervalahden välisen Tervaniemen koillisosassa. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Tervaniemi on tällöin ollut nykyistä selvemmin veden ympäröimä niemi, joka on ollut yhteydessä mantereeseen vain kapealla kannaksella koillisessa. Asuinpaikka on Tervaniemen pohjoisosassa, Tervalahden pohjukassa, Pohjalahdentien ja Tervaniemen itärantaa kiertävän tien risteyksen kohdalla. Maasto on kuivaa, hiekkapohjaista kangasmetsää.
Paikalla on todettu 1999 tarkastuksessa asumuspainanne ja teiden varresta kahdesta kohdasta merkkejä asuinpaikasta. Soikeahko asumuspainanne sijaitsee 20 m Pohjalahdentiestä etelään ja ulottuu itäpäästään Tervaniemen kärkeen menevän tien reunaan. Painanteen länsireunaan tehdystä koekuopasta saatiin talteen kvartsi-iskoksia. Lisäksi Pohjalahdentien leikkauksesta 20 m pohjoiseen löydettiin kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta sekä leikkauksesta 50 m etelään ja painanteesta 30 m etelään Tervaniemen kärkeen menevän tien itäpuolelta rikkoutuneesta maasta keramiikanpala ja iskoksia. Havaintojen perusteella alueella on todennäköiesti laaja-alainen asuinpaikka.

Oininginlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suovunselän itäpuolella, Tervalahdessa olevan Oininginlammen itärannalla. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Oininginlammen itäisimmän lahden pohjoispuolella on luoteeseen suuntautuva noin 200 m pitkä ja 100 m leveä hiekkaharjanne, jonka alapuolella on noin 30 m leveä, koko harjanteen pituinen tasanne, jolla asuinpaikka sijaitsee. Sitä rajoittaa lammen puolella järvenlaskun aikainen rantatörmä. Harjanteella kasvaa avaraa mäntymetsää. Törmän tienoilla ja sen alla vesijätöllä on vanhoja kaivantoja. Harjanteen kaakkoispäässä, noin 100 m asuinpaikalta itäkaakkoon on omakotitalo, jonne tulee tie etelästä, Oininginlammen eteläpuolitse kulkevalta Pohjalahdentieltä.
Tasanteen keskellä on pyöreä, halkaisijaltaan 6 m ja syvyydeltään 0,3 m oleva asumuspainanne, jota ympäröi matala reunavalli. Painanne sijaitsee 20 m päässä rantatörmästä ja noin 10 m päässä tasanteelta nousevan rinteen juurelta. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta on löytynyt asbestisekoitteista keramiikkaa, kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuus ei ole tiedossa, joskin tasanne jatkuu samanlaisena ja asuinpaikaksi hyvin sopivana yli 50 m luoteeseen ja kaakkoon.
Asumuspainanteesta 45 m luoteeseen on reunavallillinen, pyyntikuoppaa muistuttava kuoppa. Kuopan alaosa on lähes pystyseinäinen ja suorakulmainen, joten kuoppa ei todennäköisesti ole kovin vanha, ja sen funktiokin on tuntematon.

Oininginsalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suovunselän itärannalla, Oininginlammen pohjoispuolella, rannasta 100 m päässä. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Oininginlammen pohjoispuolella on luoteeseen suuntautuva, noin 0,4 km pitkä ja 0,2 km leveä mäki. Maaperä on hiekkaa. Mäellä kasvaa mäntymetsää. Mäen luoteispäähän tulee metsäautotie lounaasta Pohjalahdentieltä. Tie kaartaa mäen pohjoisreunaa pitkin ja jatkuu itään. Mäen pohjoispuolella on laajoja soita.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Mäen kaakkoispäässä olevan harjanteen kärkeen kaivetuista koekuopista on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kuopissa on havaittu myös tummaa likamaata. Maasto asuinpaikalla on ehjää. Asuinpaikka on maaston muotojen perusteella todennäköisesti pienialainen ja rajoittuu muutaman aarin laajuiselle tasanteelle, jolle koekuopat on kaivettu.

Oininginsalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee n. 9,3 km pohjoiseen Haukivuoren kirkosta, Oininginlammen pohjoispuolella, rannasta 0,3 km päässä. Oininginlampi ja Suovunselkä ovat olleet Kyyveden osia 1800-luvun järvenlaskuun asti. Oininginlammen pohjoispuolella on luoteeseen suuntautuva, noin 400 m pitkä ja noin 200 m leveä mäki. Maaperä on hiekkaista. Mäellä kasvaa mäntymetsää. Mäen luoteispäähän tulee metsäautotie lounaasta Pohjalahdentieltä. Tie kaartaa mäen pohjoisreunaa pitkin ja jatkuu itään. Mäen pohjoispuolella on laajoja soita.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Suon laidassa olevan kapean hiekkakuopan reunasta, sen kaakkoispäästä, löytyi palanutta luuta. Ehjään maastoon tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia. Maa oli kaikissa koekuopissa hienoa kivetöntä hiekkamaata. Löydöllisissä koekuopissa ja palaneen luun löytökohdalla podsolimaannoksen alla oli punertavaa likamaata. Kaikki koekuopat ja myös palaneen luun löytökohta ovat 35-40 m pitkällä ja 10-15 m leveällä tasanteella, jota rajaa lounaassa suolle laskeva törmä ja koillisessa jyrkkenevä mäen rinne. Tasannetta pitkin kulkee hiekkakuopasta kaakkoon lähtevä traktoriura.

Lintuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suovunselän itärannalla, Tervalahden suun eteläpuolella. Suovunselkä on ollut Kyyveden osa 1800-luvun järvenlaskuun asti. Asuinpaikka on laajan, pohjoisluoteeseen suuntautuvan harjanteen länsirinteellä, lähellä harjanteen luoteispäätä. Maaperä harjanteella on hiekkaista ja vähäkivistä. Koko harjanteella kasvaa mäntyvaltaista metsää. Noin puolen kilometrin päässä kaakossa kulkee Haloharjuntie (entinen Mikkelin ja Pieksämäen välinen maantie). Siltä niemen kärkeen tulee Lintuniementie.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Eteläisemmällä tontilla olevan raivatun alueen koilliskulmasta, maan pinnalta löytyi noin kahden neliömetrin alalta asbestisekoitteinen saviastianpala, pii-iskos ja kvartsia (KM 36354:1-5). Aivan löytökohdan luoteispuolella, ehjällä alueella havaittiin asumuspainanne, jonka läntiselle eli järven puoleiselle reunavallille kaivetusta koekuopasta löytyi asbestisekoitteista keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja pala asbestia (KM 36354:6-9). Asumuspainanne on pyöreä, läpimitaltaan noin 8 m ja melko matala, mättäiden ja kantojen vuoksi hieman vaikesti hahmottuva. Painanne ja raivattu alue sijaitsevat 10-15 m leveällä vähäkivisellä tasanteella. Sen ylä- ja alapuolella rinne on kivisempää.
Asumuspainanteesta pohjoiseen maasto näyttää jatkuvan asuinpaikaksi sopivana ainakin jonkin matkaa. Pohjoisemmalla tontilla tasanne jatkuu saunamökin kohdalle, noin 30 m asumuspainanteesta pohjoiseen. Siellä rikkoutunutta maan pintaa oli jonkin verran, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei näkynyt. Saunamökin ja tontin rajan väliin yritettiin kaivaa koekuoppaa pariinkin kohtaan tasanteelle, mutta maa oli yllättävän kivistä, eikä siis vaikuttanut erityisen sopivalta asuinpaikaksi. Näyttäisi siis siltä, ettei asuinpaikka ainakaan merkittävässä määrin ulotu pohjoisemmalle tontille.
Myös asumuspainanteesta etelään asuinpaikaksi sopiva tasanne jatkuu useita kymmeniä metrejä. Tontin rajalta 15 m etelään kaivetusta koekuopasta löytyi kvartsi-iskos ja palanutta luuta (KM 36354:10-11). Löytökohta on samalla tasanteella kuin muut löytöpaikat.
Näyttää hyvin todennäköiseltä, että asuinpaikka ulottuu yhtenäisenä tasanteella ainakin 60 m matkalle asumuspainanteen pohjoisreunasta eteläisen koekuopan tienoille. Rakennuspaikan raivaus on rikkonut osan asuinpaikkaa. Kuitenkin asumuspainanne on säilynyt ehjänä, ja rikkoutuneen alueen osuus koko asuinpaikasta on pieni.

Pitkäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kyyveden Kurkisensaaren luoteiskärjessä olevassa Pitkäniemessä. Kurkisensaari on noin 3 km pitkä ja 1 km leveä. Pitkäniemi on noin 0,6 km pitkä, tyveltä 150 m leveä ja tasaisesti kärkeen päin kapeneva niemi, jonka itärantaa pitkin kulkee noin 104-105 m mpy tasolle ulottuva harjanne. Länsirantaa seuraa 102,5 m mpy korkeuskäyrän tienoilla 1800-luvun järvenlaskua edeltävä rantavalli. Näiden välissä, niemen keskiosassa, maasto on kumpuilevaa ja loivasti länteen laskevaa. Maaperä niemessä on kivistä hiekkamoreenia. Niemen tyvellä on molemmilla rannoilla kesämökkejä.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Hakkuualueen laikutusjäljistä löytyi laajal-ta alueelta kvartseja ja palanutta luuta. Pohjoisempi, pienialainen löytöalue (x = 6886 90-92, y = 3505 35-37) sijaitsi laikutetun alueen pohjoispäässä. Alue voi jatkua ainakin pari-kymmentä metriä niemen kärkeen päin laikuttamattomalle alueelle. Sitä pohjoisempana maasto näytti kuitenkin muuttuvan kiviseksi ja asuinpaikaksi sopimattomaksi. Hieman erillään oli eteläisempi noin 40 m pitkä ja 30 m leveä löytöalue (x = 6886 85-89, y = 3505 36-39). Pääosa löydöistä kerättiin tämän alueen itäosasta, niemen itäreunan harjanteelta. Koordinaattipisteen x = 6886 87, y = 3505 36 tienoilla oli jonkin verran kvartseja muista löydöistä erillään. Eteläistä löytöaluetta rajasi lounaassa harjanteen ja läntisen rantavallin välissä alavampi maa, jolla löytöjä ei näkynyt.

Laihalampi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kyyveden Juurikkaselän länsipuolella, Laihalahden pohjukasta noin 0,4 km pohjoiseen, Laihalammen itäpuolella. Esihistoriallisella ajalla Laihalahti on ulottunut Laihalampeen asti. Laihalammen ja Kyyveden välissä on harjumuodostumaan kuuluva laaja hiekkakangas, Pennankangas. Kangas on Laihalammen itäpuolella melko tasainen mutta lammen rannan suuntaisena kulkee kankaan reunalla metrin tai pari kankaan pintaa korkeammalle ulottuva kapea harjanne. Kankaalta lammen rantaan laskeva rinne on jyrkkä. Lammen itäpuolinen kangas oli inventoinnin aikana laikutettua hakkuualuetta, jolla kasvaa harvakseltaan siemenpuiksi jätettyjä mäntyjä. Alueen läpi kulkee pohjoisesta etelään tie.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Tien itäpuolelta, sen ja harjanteen laen väliseltä alueelta löytyi laikutusjäljistä kvartsi-iskoksia (KM 36360:1). Löytöalue oli tien suunnassa noin 20 m pitkä ja 10 m leveä. Pohjoisessa, idässä harjanteen toisella puolella ja lännessä tien ja rinteen reunan välisellä kapealla alueella löytöjä ei näkynyt, vaikka näillä alueilla maan pinta oli laikutettu. Sen sijaan etelässä löytöalue todennäköisesti ulottuu pitemmälle. Siellä on jo hieman vanhempaa männyntaimikkoa, jossa maan pinta oli sammaleen peittämä. Tien reunasta, päälöytöalueelta noin 20 m etelään, löytyi pari kvartsi-iskosta (KM 36360:2). Lisäksi tien itälaidasta, päälöytöalueesta noin 70 m pohjoiseen löytyi kvartsi-iskos (KM 36360:3.
Asuinpaikka sijaitsee Pennankankaan laajan pyyntikuoppa-alueen eteläpäässä. Lähin pyyntikuoppa on välittömästi löytöalueen itäpuolella harjanteen laella, ja muita kuoppia harjanteen itäpuolella tasamaalla ja etelässä ja pohjoisessa harjanteen laella.

Pyttylahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden Juurikkaselän länsipuolella, Pyttylahden luoteisessa pohjukassa. Pyttylahti on läpimitaltaan noin 0,3 km. Lahden edustalla on laaja Eteissaari, joka peittää suoran yhteyden järven selälle. Saaren ja mantereen välistä johtavat kapeat salmet pohjoiseen ja etelään. Pyttylahden länsiranta asuinpaikalle asti on harjumuodostumaan kuuluvan laajan hiekkaisen Pennankankaan itäreunaa. Välittömästi asuinpaikan itäpuolella oleva Pyttylahtea pohjoisesta rajaava niemi on kuitenkin kalliopohjaista kivistä moreenimaata. Asuinpaikan kohdalla hiekkakangas on tasaista. Kankaalla kasvaa nuorta mäntymetsää.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Kankaalla lähellä rantaan laskevan rinteen reunaa havaittiin asumuspainanteelta näyttävä laakea, pyöreä painanne, läpimitaltaan 7-8 m ja syvyydeltään 0,3 m. Painannetta ympäröi matala reunavalli muissa suunnissa, paitsi kaakossa kankaan reunan puolella. Painanteen eteläpuolella on lisäksi pieni pyöreä kuoppa, jonka läpimitta on noin 1,5 m ja syvyys noin 0,3 m. Kuoppa näyttää sijaintinsa perusteella liittyvän asumuspainanteeseen.
Painanteen eteläreunalle tehdystä koekuopasta löytyi yksi kvartsi-iskos (KM 36362:1). Maa kuopassa oli hienoa, lähes kivetöntä hiekkaa. Selkeää kulttuurikerrosta ei ollut havaittavissa. Painanteen koillisosaan tehdystä koekuopasta löytyi vain kappale hiiltyneeltä vaikuttavaa, erittäin kevyttä, sisältä huokoista ainetta (KM 36362:2). Painanteen edustalle
tehdystä koekuopasta löytyi runsaasti palanutta luuta ja kvartsi-iskos (KM 36362:3-4). Lisäksi kuopassa havaittiin punertavaa likamaata. Maalaji oli samanlaista hiekkaa kuin muissakin koekuopissa. Neljäs koekuoppa kaivettiin asumuspainanteesta etelään, 10 m päähän painanteen keskipisteestä. Kuopasta löytyi yksi kvartsi-iskos (KM 36362:5).
Asuinpaikka on täysin ehjä. Kaikista koekuopista saatiin löytöjä, vaikka löytötiheys ei niiden perusteella kovin suuri näytä olevan. Kaikki koekuopat olivat asumuspainanteen välittömässä läheisyydessä. Asuinpaikan laajuus asumuspainanteen ympäristössä ei ole tiedossa, joskin maasto jatkuu samanlaisena kankaan reunalla noin 30 m koilliseen ja 60 m etelään.
Asuinpaikka sijaitsee Pennankankaan laajan pyyntikuoppa-alueen itäkulmassa. Lähimmät pyyntikuopat ovat asumuspainanteesta noin 20 m itään (kankaalta rantaan laskevassa rinteessä), 30 m koilliseen (kankaan reunalla) ja 60 m etelään (kankaan reunalla).

Pennankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyyveden Juurikkaselän länsirannalla, Pyttylahden ja Savilahden kohdalla, rannasta 0,1-0,4 km rannasta. Pennankangas on harjumuodostumaan kuuluva laaja hiekkakangas, jota rajaa lännessä Laihalampi ja siitä pohjoiseen jatkuva suonotko. Kangas on melko tasaista maastoa. Reunat laskevat idässä ja lännessä enimmäkseen jyrkkinä Kyyveden rantaan ja Laihalammen notkoon. Kankaalla kasvaa mäntymetsää. Kankaan reunoilla on pääasiassa taimikkoa ja nuorta metsää, lännessä myös tuoretta, laikutettua hakkuualuetta. Kankaan poikki kulkee pohjoisesta etelään tie. Kankaan korkeimmassa osassa on noin hehtaarin laajuinen hiekkakuoppa, likimain puoliksi tien itä- ja länsipuolilla.
Pyyntikuopat löytyivät vuoden 2006 inventoinnissa. Pyyntikuoppa-alueen äärikoordinaatit ovat x = 6884 66 - 6885 25, y = 3503 80 – 3504 19. Pyyntikuoppia on havaittu yhteensä 26 kappaletta (ks. erilliskohteet). Kuopat ovat pyöreitä, 2,5-3,5 m läpimittaisia ja noin puolen metrin syvyisiä. Kuopat muodostavat selvästi kaksi luoteesta kaakkoon suuntautuvaa jonoa, yhden kankaan länsilaidalle ja toisen itälaidalle. Näiden jonojen luoteispäissä on molemmissa kaksi lähekkäisten kuoppien muodostamaa paria. Lisäksi näiden välissä on epäselvempi jono, joka suuntautuu lähinnä pohjoisesta etelään ja näyttää eteläpäässään yhtyvän läntiseen jonoon.

Orjuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nykälän sillalta 1,4 km pohjoiskoilliseen, Orjuu-nimisen järven itärannalla, vastapäätä järveen laskevan Nykälänjoen suuta. Orjuu on ollut Kyyveden lahti ennen 1800-luvun järvenlaskua.
Asuinpaikka on laajan mäen länsirinteellä. Mäenharjanne on korkea, enimmäkseen yli 120 m mpy. Rinteellä on tasanne noin tasolla 110 m mpy. Se ulottuu paikoin loivana rinteenä alemmaksikin, noin tasolle 106 m mpy. Maaperä on enimmäkseen kivistä hiekkamoreenia, mutta rinteellä on paikoin myös kivetöntä, lajittunutta hiekkaa. Rinne on enimmäkseen metsämaata, mutta suuri osa siitä korkeusvyöhykkeestä, jolla asuinpaikkajäännökset sijaitsevat, on laikutettua hakkuualuetta. Asuinpaikan keskeisen alueen läpi kulkee rinteellä olevasta talosta luoteeseen suuntautuva, kapea, nykyisin metsitetty rinnepelto. Talo on noin 150 m päässä asuinpaikasta, ylempänä rinteellä. Talolle tulee tie idästä Pohjalahdentieltä. Nykyinen tie kiertää pihapiirin pohjoispuolitse. Tie loppuu venerantaan.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Asuinpaikkalöytöjä on useista kohdista noin 300 m matkalta. Pohjoisin löytöalue on heti tasanteeen pohjoispäässä ulottuen noin 30 m etelään (x = 6891 96-99, y = 3499 85-87). Löydöt on poimittu laikutusjäljistä. Pohjoisessa tasannetta rajaa kivinen, osittain kalliopohjainen niemeke ja idässä kivikkoisena nouseva rinne. Tasanteella maaperä on kivetöntä hiekkaa. Etelässä tasannekin muuttuu kivisemmäksi, ja maasto nousee loivasti noin metrin. Tämän kohouman päällä on pieni saunarakennus.
Likimain saunan kohdalla venerannasta viistosti nouseva tie saavuttaa tasanteen reunan. Niillä tienoin kuluneella tien pinnalla oli pari kvartsi-iskosta. Runsaammin löytöjä oli kuitenkin vasta parikymmentä metriä etelämpänä tien itäpuolella laikutetulla alueella, 25-30 m läpimittaisella alueella. Aluetta rajaavat pohjoisessa (saunan eteläpuolella) ja etelässä (polunmutkan kohdalla) ylärinteen juurelta tasanteen reunaan asti ulottuvat kivikot. Tämän saunan tasalta etelään sijaitsevan löytöalueen koordinaatit ovat x = 6891 88-93, y = 3499 87-91.
Seuraava löytöalue on tien mutkan eteläpuolella, metsitetyllä, koivikkoa kasvavalla pellolla. Pellolle kaivetuista koekuopista löytyi saviastinpala ja kvartsi-iskoksia sekä pieni muru palanutta luuta, jota ei ole luetteloitu. Koko entinen pelto on samanlaista kivetöntä hiekkamaata, ja asuinpaikka ulottuukin todennäköisesti pellolla laajemmalle alueelle kuin kaivetut koekuopat.
Eteläisimmät löydöt saatiin vielä yli sata metriä entisen pellon eteläpuolelta. Välialue on erittäin kivistä, mutta ainakin osittain viljeltyä moreenimaata. Rinteellä on hyvin suuria viljelyröykkiöitä, jotka ovat osittain rikkoutuneet, kun hakkuualuetta on muokattu. Kivik-koisen alueen eteläpuolella törmän reunalla oli pienialainen hiekkainen kohta, josta löytyi palanutta luuta laikutusjäljistä (x = 6891 65, y = 3499 88).

Aslahdenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nykälän sillalta 1,3 km pohjoisluoteeseen, Porsaskoskelle menevän tien varrella. Lännessä on noin puolen kilometrin läpimittainen Aslahti, joka on ennen 1800-luvun järvenlaskua ollut Kyyveden lahti, mutta on nyt kuroutunut lammeksi. Lahden itärantaa reunustaa Aslahdenkangas. Kankaan reuna laskee useita metrejä korkeana törmämäisenä rinteenä rantaan. Törmän päältä maasto nousee loivasti itään. Maaperä on hiekkamoreenia, paikoin lähes kivetöntä hiekkaa. Kankaalla kasvaa mäntyvaltaista metsää, törmän alla kuusikkoa. Haukivuorelta Nykälän kautta Porsaskoskelle menevä tie kulkee kangasta pitkin pohjoiseen törmän reunan päällä.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Tien itäpuolisesta leikkauksesta löytyi runsaasti keramiikkaa. Suurin osa löydöistä (noin 300 g keramiikkaa) löytyi kahden metrin matkalta kohdasta, joka on noin 85 m pohjoiseen päätieltä itään eroavan metsäautotien risteyksestä (x = 6891 81, y = 3498 87). Löytökohta on 8-10 m etelään lähimmästä tien itälaidalla olevasta puhelinpylväästä. Yksittäisiä löytöjä oli leikkauksessa tästä 20 m matkalla etelään ja 15 m matkalla pohjoiseen. Asuinpaikka lienee suurelta osin jäänyt tien alle. Asuinpaikka ajoittuu keramiikan perusteella ainakin tyypillisen kampakeramiikan aikaan, osittain ehkä nuoremmaksikin.

Pieni-Poikimo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porsaskoskelle menevän tien varrella, sen itäpuolella, Pieni-Poikimo –lammen lounaispuolella. Asuinpaikka on harjumuodostumaan kuuluvan laajan hiekkakankaan itäreunalla. Kankaan päällys on tasainen, sen itäreuna laskee melko jyrkästi suolle asuinpaikan kohdalla, loivemmin etelämpänä ja pohjoisempana. Kankaan ja samalla asuinpaikan koilliskulmassa on kankaan päällyksen tasossa kalliota, joka laskee osittain maapeitteisenä harjanteena pohjoiskoilliseen, noin sadan metrin päässä olevan Pieni-Poikimon etelärantaan. Maantie kulkee kankaalla noin 30 m länteen kankaan itäreunasta. Tien ja kankaan reunan välinen alue on nuorta männyntaimikkoa kasvavaa äestettyä haakkuualuetta. Kankaan itärinteellä ja sen alla suolla kasvaa vanhaa kuusikkoa. Tie laskeutuu asuinpaikan pohjoisosan kohdalla suolle ja leikkaa kankaan reunaa. Kankaan reunassa tien länsipuolella on pieni metsittynyt hiekkakuoppa. Muuten maasto on ehjää.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Kankaan itäreunalta, hakkuualueen äestys-vaoista löytyi melko runsaasti kvartsi-iskoksia yli sadan metrin matkalta. Löytöalue näytti jakautuvan kahteen osaan, joiden välissä oli noin 30 m löydötön vyöhyke. Osittain tämä saattaa johtua vaihtelevista havaintomahdollisuuksista, sillä laikutusjäljet olivat jo monin paikoin sammaloituneet tai heinittyneet.
Eteläisempi löytöalue on lähes 50 m pitkä ja noin 10 m leveä (x = 6894 30-35, y = 3499 30). Alueen eteläpäässä löytöjä oli vain laitimmaisessa äestysvaossa, joten löytöalue voi ulottua ehjään metsään hakkuualueen itäreunan itäpuolelle. Pohjoisempi löytöalue on lähes yhtä pitkä, mutta ulottui tasaisella kankaalla selvästi kauemmas itään laskevan rinteen reunasta (x = 6894 38-42, y = 3499 27-29). Tämä alue ulottui koillisessa kankaan reunalla oleviin maantasaisiin kallioihin. Pari läntisintä kvartsi-iskosta olivat vain 10 m päässä tiestä. Alue saattaa ulottua länteen kaartuvaa kankaan reunaa pitkin kauemmaskin, sillä tien läntisestä leikkauksesta löytyi yksi kvartsi-iskos (x = 6894 41, y = 3499 23).
Muista löydöistä erillään, mutta ehkä kuitenkin asuinpaikkaan liittyen havaittiin vielä yksi kvartsi-iskos (x = 6894 49, y = 3499 28) pohjoisesta löytöalueesta noin 70 m pohjoiseen, kankaan koilliskulmasta Pieni-Poikimon rantaan suuntautuvalla harjanteella. Se löytyi kaatuneen puun juurakon jättämästä kuopasta. Löytökohdan ympäristössä harjanteella on paikoin vain turpeen peittämää kalliota, paikoin hyvää hiekkamaata kallionkoloissa.

Selkienkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nykälän sillalta 2,3 km länsiluoteeseen, Haapalahden taloon menevän tien varrella. Lännessä on noin kilometrin pituinen umpeen soistunut Haapalahti, joka on ennen 1800-luvun järvenlaskua ollut Kyyveden lahti. Lahden itärantaa reunustaa Selkienkangas. Kankaan reuna laskee useita metrejä korkeana törmämäisenä rinteenä suon reunaan. Törmän päältä maasto on melko tasaista. Maaperä on hiekkamoreenia, paikoin lähes kivetöntä hiekkaa. Kankaalla kasvaa enimmäkseen nuorehkoa mäntyvaltaista sekametsää. Tuhkaniemestä Haapalahteen menevä kylätie kulkee kankaan laitaa törmän reunan päällä.
Asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Aivan Selkienkankaan luoteiskulmasta, tien itäpuolisesta ojan seinämästä löytyi noin 5 m matkalta kvartsikaavin ja kolme kvartsi-iskosta. Löytökohtaa vastapäätä, tien länsipuolella on vanha perunakuoppa (noin 3 m x 2 m) tms. kaivanto. Kaivannon luoteis- ja eteläpuolelle sekä sen ja tien väliin tehdyistä koekuopista voitiin havaita, että maa oli sekoittunutta. Tämä johtunee aiemmista kaivuutöistä tai muusta maanmuokkauksesta (viljelystä tai metsänistutukseen liittyvästä muokkauksesta). Koekuopista ei tullut esinelöytöjä.
Asuinpaikka näyttää olevan niukkalöytöinen tai se on ollut pienialainen, ja jäänyt lähes kokonaan tien alle. Asian varmistamiseksi tarvittaisiin kuitenkin laajempaa ja laajemmalle alueelle ulottuvaa koekuopitusta.

Lovalahdensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vanosenjärven koillisosassa olevan Lovalahden suun eteläpuolella. Eteläisen niemen kärkiosan muodostaa kapea ja matala hiekkasärkkä, jonka järven selän puoleisen tyven kohdalla asuinpaikka sijaitsee. Niemen reinoilla on 1,5-2 metriä korkeat melko jyrkät törmät, joihin paikoin liittyy vallimaisia muodostumia. Niemessä kasvaa vanhaa mäntyvaltaista sekametsää ja maaperä on hienoa, vähäkivistä hiekkaa. Maasto on ehjää.
Asuinpaikka löytyi ehjään metsämaahan kaivetun koekuopan perusteella, josta saatiin löytöinä talteen kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asuinpaikan laajuutta ei voi tarkasti määritellä inventointihavaintojen perusteella. Topografian perusteella sen voi ajatella ulottuvan rannan suunnassa useiden kymmenien metrien matkalle.

Kihliänjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kihliänjärven koillisrannalla, matalla, noin 50 metriä rannasta ulkonevalla hiekkaniemekkeellä. Maasto on asuinpaikan kohdalla hyvin loivaa ja maaperä lähes kivetöntä hienoa hiekkaa. Järvi on asuinpaikan edustalla matala. Maasto on niemekkeessä ja sen lähiympäristössä ehjää metsämaastoa.
Asuinpaikka löytyi rantahietikolta pintapoiminnassa tehtyjen löytöjen perusteella. Huomattavin löytökeskittymä oli niemekkeen etelärannalla, noin 30 metriä niemekkeen kärjestä itään. Keskittymä koostui palaneista kivistä ja siitä voitiin erottaa noin 2 metrin läpimittainen alue, joka tulkittiin lieden jäännökseksi. Liedestä noin 2 metriä itään ja koilliseen havaittiin noin 1,5 metrin läpimittainen kvartsi-iskoskeskittymä. Löytöjen perusteella asuinpaikka ulottuu useita kymmeniä metrejä sisämaahan päin, kaakossa 90 m mpy korkeuskäyrällä olevaan tömään asti.

Merulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kihliänjärven koillisrannalla, itään pistävän Merulahden suun pohjoispuolella. Maasto on asuinpaikan kohdalla loivaa 90 m mpy tasoon saakka, jonka jälkeen se nousee jyrkkänä rinteenä. Maaperä on lajittunutta vähäkivistä hiekkaa. Alue on metsämaata.
Asuinpaikka löytyi jyrkän rinteen juureen, noin metrin ympäristöään korkeammalle kumpareelle tehdyn koekuopan perusteella. Koekuopassa havaittiin selvä kulttuurikerros ja saatiin löytöinä talteen saviastian pala ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka rajautuu topografian perusteella jyrkän rinteen ja vallimaisen rantamuodostuman väliselle alueelle.

Ropunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nuolinginjärven keskiosassa, etelään pistävän Ropunniemen kärjessä. Ropunniemi ja sitä vastapäätä oleva Lukkarinniemi kuuluvat vinosti järven poikki kulkevaan harjuun. Ropunniemen puolella harju on enimmäkseen jyrkkärinteinen, kapeaharjainen ja maa-ainekseltaan sora- ja kivipitoinen. Niemen kärjessä maa-aines on hiekkaa. Puusto on mäntyvaltaista.
Asuinpaikka löytyi koekuopituksessa. Löydöt ovat kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Inventointilöytöjen perusteella asuinpaikka rajoittuu noin 2 metriä järven pinnan yläpuolella olevalle tasanteelle ja ulottuu harjun suunnassa noin 20-30 metriä.

Halssinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijärven läntisen selän pohjoisrannalla, Ison Kuivinniemen länsisivulla olevassa poukamassa. Asuinpaikan edessä avautuu Korpijärven avoin selkä. Maasto asuinpaikan ympäristössä on mäkistä moreenimaata. Halssinlahden rannoilla on noin 2 metriä korkea rantatörmä, jonka päällä noin 85 m mpy on loivasti nouseva tasanne. Asuinpaikka sijaitsee tällä tasanteella lahden pohjoisrannalla, pienialaisella hiekkamaa-alueella.
Paikalla sijaitsee kesämökki, jonka länsipuolelta, paljaaksi kuluneelta pihamaalta löytyi kvartsikaavin, kvartsiydin, kvartsi-iskoksia ja mahdollinen kiviesineen teelmä. Maaperän perusteella asuinpaikka voi ulottua 40-50 metrin matkalle rannan suunnassa. Rinteen suuntaan se näyttäisi ulottuvan jonkin verran kesämökin pohjoispuolelle, mahdollisesti myös ylemmälle Suur-Saimaan rantatörmälle.
Vuoden 2021 kaivaustutkimusten aikana alueelta havaittiin asumuspainanne sekä mahdollisesti kaksi muuta kivikautiseen asuinpaikkaan liittyvää painannetta noin 70 metriä itään aiemmasta löytöpaikasta. Asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta saatiin talteen kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, on merkitty alakohteeksi B.

Jänislahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpijärvestä laskevan vesireitin koillisrannalla. Jänislahden koillispuolella on korkea, jyrkkärinteinen ja melko kivikkoinen moreenimäki, jonka loivemmassa alaosassa, lähellä rantaa, maaperä on hiekkaista. Hiekkaisella alueella on paikoin nähtävissä Suur-Saimaan ylimpään rantaan liittyvä rantamuodostuma.
Paikalla on kesämökki, jolle johtavalta tieltä löytyi kvartsiesineitä ja -iskoksia. Löytöjä saatiin talteen myös mökin pihapiiristä.

Kotilahti (1000006658) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vieruvanjärven luoteiskulmassa olevan Kotilahden luoteisrannalla, noin 60 metrin päässä rannasta. Paikka on laajan hiekkakankaan eteläkaakkoon laskevalla reunalla. Hiekkakankaalta laskeva rinne on melko jyrkkä. Rinteen alla on noin 10-15 metriä leveä tasanne, jolla asuinpaikka sijaitsee.
Paikalla on ainakin kaksi asumuspainannatta. Yksi painanne sijaitsee 25 metriä länsilounaaseen kohdasta, jossa mökille johtava tie nousee tasanteelle. Se on pyöreähkö, läpimitaltaan 6-7 metriä ja 30 cm syvä. Koepistossa siitä löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Painannetta ympäröi reunavalli.
Toinen painanne on tien kaakkoispuolella, mutkassa, jossa tie kääntyy kulkemaan tasannetta pitkin itäkoilliseen. Asumuspainanne on muodoltaan soikea, tasanteen suunnassa noin 8 metriä pitkä ja 6 metriä leveä. Syvyyttä sillä on enimmillään noin puoli metriä. Koepistossa siitä löytyi kvartsi-iskos. Siitä itään noin 2 metrin päässä on heikosti erottuva, matala, pyöreähkö painanne, jonka läpimitta on 5-6 metriä. Painanteesta ei saatu löytöjä.
Asuinpaikka ulottuu tasanteen suunnassa ainakin painanteiden väliselle alueelle eli noin 50 metrin matkalle.

Talvilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vanosenjärven itärannalla olevan Talvilahden suun pohjoispuolella. Talvilahden suulle tulee pohjoisesta järven itärantaa pitkin harju. Harjun länsipuolella on erillisestä hiekkakumpareesta muodostuva, noin hehtaarin suuruinen niemeke, jolla asuinpaikka sijaitsee. Niemen kärjessä on kesämökki.
Kesämökin pohjoisimman aittarakennuksen edustalta, kuluneesta maasta, löytyi kvartsi-iskoksia. Aittarakennuksesta pohjoiseen, ehjälle metsämaalle kaivetusta koekuopasta löytyi myös kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka vaikuttaa pienialaiselta, mahdollisesti noin 20 metrin läpimittaiselta.

Latoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Korpijärven itärannalla, Latoniemen kärjessä. Latoniemen kärjessä on noin 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä matala harjanne. Sen itälaidalla on kallioita, mutta muuten niemen kärki on loivapiirteistä moreenimaata.
Pyyntikuoppa on Latoniemen lounaiskärjessä olevalla pienialaisella tasanteella. Se on noin 3 metriä läpimitaltaan ja yli puolen metrin syvyinen. Kuoppaa ympäröi matala reunavalli. Pyyntikuopan viereen tehtiin koekuoppa, josta löytyi mahdollinen kvartsi-iskos.

Pikoniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Louhiveden pohjoisrannalla, Suorainniemen etelärannalla olevan Pikoniemen länsipäässä muinaisella rantakalliolla noin 20 m niemen etelärannasta.
Lapinraunio on kooltaan noin 5x7 metriä ja matalahko (alle 0,3 m). Soikeahko röykkiö koostuu yhdestä kivikerroksesta, jossa kivet ovat kooltaan noin 10-25 cm. Keskellä röykkiötä kasvaa mänty.

Kaljunkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Aarnikotkan metsän suojelualueella sijaitsevalla Pahkajärven ampuma-alueella Kaljunjärven ja Tervalammen välisen Kaljunkosken pohjoisrannalla, jyrkähkön rinteen tasaisessa kohdassa. Paikalta löytyi pieneltä alalta kvartsi-iskoksia ja palaneita kiviä, mutta ei merkkejä kulttuurikerroksesta. Kaljunkoskentie lienee tuhonnut osan asuinpaikasta.

Savonlinnan vanha asemakaava-alue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savonlinnan kaupunki perustettiin Olavinlinnan luoteispuoleiselle rannalle vuonna 1639. Kaupunginpaikan koillispuolella oli aiemmin linnan malmi. Kaupungin vanha alue sijaitsee suurin piirtein Tottinkadun, Akselinkadun, Punkaharjuntien ja rannan välisellä alueella. Linnankatu on kaupungin vanha pääkatu. Kaupungin rakentamista rajoitti rannan suuntainen korkea kallio, jonka luoteispuolelle rakennettu alue vähitellen laajeni.
Kaupungin isoavihaa vanhemmat säilyneet kaupunkiarkeologiset kulttuurikerrokset ovat muinaismuistolain rauhoittamia. Museovirasto teki vuonna 2003 Savonlinnan kaupunkiarkeologisen inventoinnin, jossa määriteltiin, millä tonteilla muinaismuistolain rauhoittamat kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti säilyneet. Kaupunkialueella ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia.

Kultaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viljakansaaren etelärannalla, Haapaniemen talosta 350 m kaakkoon, Kultarannan lomakylässä. Asumuspainanne on Muinais-Saimaan rantatörmän eteläpuolella, lounaan suuntaan menevän kesken jääneen tien eteläpuolella, aivan tien päässä. Asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia.

Imoniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paljasveden ja Niiniveden toisistaan erottavan Outulanniemen länsiosassa, Leinolassa sijaitsevassa Imoniemessä on neljä von Fieandt-suvun piilopirttiin kuuluneen kivikellarin jäännöstä. Kellarit ajoittunevat vuosiin 1792-1814, jolloin Kylälahden kartanon von Fieandtit olisivat olleet Outulanniemen Leinolassa paossa venäläisten hyökkäystä.
Kellarit sijaitsevet Leinolan talon kohdalla, tien toisella puolella, hiesumäessä. Kellareiden puurakenteet ovat lahonneet. Mäessä on lisäksi useita kuopanteita.
Sijainti tarkistettava.

Huuhtniemi (1000007839) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ihamaniemen kylän pohjoisosassa, Ruokosalon Koloveteen pistävän Huuhtniemen itäosassa, Huuhtiniemen tilan ja rannan välisellä rinteellä. Paikalla kasvaa vanhaa kuusikkoa, osittain istutettua koivikkoa ja nuorta mäntymetsää. Aluskasvillisuutena on saniaista ja heinää.
Huuhtniemessä, Huuhtiniemen metsänvartijatilan itä- ja kaakkoispuolella. Niemen itäosassa sijaitsevalla itään laskeutuvalla rinteellä on kaskiraunioita ja kiviaitoja yhteensä noin 300 x 200 m laajalla alueella.

Kotalahti (1000007840) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heinäveden kunnan eteläosassa, Kotaselälle pistävän Lapinniemen lounaisrannalla. Lapinniemi sijaitsee Koloveden kansallispuiston uudella laajennusalueella. Paikalla on suojaisa Kotalahti, jossa on Metsähallituksen tulentekopaikka. Ranta on osittain avokalliota, louhikkoa ja tasaista, lehtipuuvaltaista rantametsää.
Niemen kärjessä on matalahko kivikasa, halkaisijaltaan n. 5 m ja korkeudeltaan n. 50–70 cm. Latomus on eteläreunaltaan hieman notkollaan. On mahdollista, että kyseessä on lapinraunio. Röykkiön epämääräisyyden vuoksi se on inventointiraportissa luokiteltu ajoittamattomaksi kivilatomukseksi. Kohteen sijainti ja alueen nimistö kuitenkin tukevat lapinraunion mahdollisuutta.

Iso-Jussi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Niiniselän ja Kotaselän välisessä salmessa. Saaren luoteispuolella Mäntysalon rannassa on puistosta pois rajattu kesämökki. Noin 80 x 60 m laaja saari on kivinen ja siellä kasvaa muutamia mäntyjä. Aluskasvillisuutena on puolukkaa ja sammalta.
Saaren itäreunalla on kaksi suurehkoa kiviröykkiötä ja niiden läheisyydessä loivapiirteinen kuoppa.

Huuhtsaari S (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Ruokosalon itäreunalla sijaitsevalla Huuhtsaarella. Saari sijaitsee Huuhtniemen edustalla, johon kuivan kesän ja syksyn 2006 takia oli kulkuyhteys kapean salmen yli niemen itäreunalta. Saari on paikoin hyvin kivikkoinen ja siellä kasvaa vanhaa tiheää sekametsää, jonka aluskasvillisuutena on varvikkoa ja sammalta.
Kivilatomus sijaitsee Huuhtsaaren eteläreunalla kohti Metsoselkää työntyvällä niemekkeellä. Latomuksen läheisyydessä on myös tuoreemman leiriytymisen merkkejä. Suuren siirtolohkareen juurelle on kasattu pienempiä kiviä halkaisijaltaan noin 2 m laajalle alueelle. Latomus muistuttaa ruokavarastoksi tai saaliskätköksi tulkittua latomusta Nahkiaissalon edustalla sijaitsevalla kalliosaarella (kts. kohde Havukkalahti). Molemmat kivilatomukset on kasattu kalliopohjalle ja ne eivät vaikuta aivan tuoreilta.

Käränkö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mäntysalon eteläosassa, Pienelle Kolovedelle ulottuneen Kärängönlahden itärannalla,
Laukunvuoren pohjoispuolella kulkevan polun varrella on suuri kaskiraunio ja alempana
suon reunassa kaksi tervahautaa.
Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Mäntysalon Kärängönlahden ja Kotaselän välisessä notkelmassa. Käränkö muodostaa kapean kannaksen Kärängönlahden ja Pienen Koloveden välillä. Aiemmin kulkukelpoista kannasta on viime vuosikymmeninä ruopattu kulkuväyläksi. Kuivan kesän 2006 jäljiltä kannas oli useiden kymmenien metrien matkalta täysin kuivunut. Paikalla lojui puun rankoja veneiden vetämiseksi kannaksen yli.
Metsäisen notkelman yli Mäntysalon itärannalle kulkee polku, jonka varrelta löytyi suurikokoinen kiviröykkiö ja läheltä suon reunaa kaksi tervahautaa.

Kuhakanta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuiston laajennusalueella, Lapinniemen pohjoisosassa. Paikalla sijaitsee kapeahko kannas Kotaselän Kuhasalmesta itään, Ylä-Lapinjärven Kuhalahdelle. Vetouran pituus on n. 470 m. Se liittyy alueen savottahistoriaan ja on toiminut kulkuyhteytenä Lapinjärviltä Kolovedelle.

Vetokanta (Mäntysalo) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Mäntysalon keskiosassa sijaitsevalla kapealla kannaksella. Kannaksen yli on päässyt idästä Kotaselältä Mäntysalon toiselle puolelle, Pienelle Kolovedelle. Vetokanta on pituudeltaan noin 240 m. Kohteen eteläpuolella sijaitsee suoraan vedestä nouseva, kupera ja jyrkkä silokallio, jonka eteläsivulla on jyrkänteitä. Kallion kaakkoisreuna on louhikkoista ja osin lohkeillutta jyrkännettä. Silokallio on geologisesti ja geomorfologisesti arvokas kohde.

Ukonkanta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Metsoselän ja Ukonlahden välisellä kapealla kannaksella. Paikalla on luontaiseen notkelmaan raivattu vetoura. Uran vieressä kulkee nykyään polku.
Vetouran reunat on aikoinaan tuettu hirsikehikolla. Hirsiä on ollut kolme pitkittäissuunnassa rinnakkain ja ne on yhdistetty toisiinsa poikkipuilla puutapein. Vetouran syvyys on ollut n. metrin. Vetouran pituus Metsoselän rannasta Ukonlahden kivikkoiseen pohjukkaan on noin 117 m. Ukonlahden eteläranta on hyvin louhikkoista ja osin jyrkänteistä.

Havukkalahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee pienellä kallioluodolla Käköveden pohjoisosassa, Havukkalahden suussa Nahkiaissalon lounaiskulmassa. Saari on kooltaan n. 70 x 80 m. Alue kuuluu Koloveden kansallispuistoon. Kalliosaari muodostuu suurelta osin silokalliosta.
Luodon koillisreunalla havaittiin muutama pieni kivilatomus, joista selkein on tulkittavissa mahdolliseksi ruokavarastoksi tai saaliin säilytyspaikaksi. Isojen kivien yhteyteen on kasattu pienempiä kiviä halkaisijaltaan n. 1,5 m laajaksi latomukseksi. Kivet ovat kauttaaltaan jäkälän ja sammalen peitossa.

Aholahdenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaajasalon saaren itäosassa, Ukonlahden pohjoisrannalla, luode-kaakko-suuntaisen Aholahdenniemen kärjessä. Maaperä alueella on Ukonlahden rantakivikkoa, joka korkeammalla rinteessä muuttuu hiekansekaiseksi. Ukonlahteen pistävän Aholahdenniemen kärjessä on tervahauta ja matalahko kivilatomus.

Aholahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Vaajasalon saaren itäosassa, Ukonlahden pohjoisrannalla, luoteeseen pistävän Aholahden pohjukassa. Kuivan kesän ja syksyn vaikutuksesta vesiraja oli lokakuussa 2006 vetäytynyt etäälle rannasta ja paljastanut laajoja alueita hiekan ja lietteen sekaista vesijättömaata lahden kapeikoissa ja pohjukassa.
Aholahden pohjukassa, vesijättömaalla oli monin paikoin esillä puisia kalanpyydyksiä: liistekatiskojen sekä erilaisten kala-aitojen jäännöksiä. Paikalla lojui myös runsaasti erilaista puutavaraa.

Valkeisniementie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Käköveden ja Valkeislahden välisellä kannaksella, Valkeisniementien länsireunalla. Alueella sijaitsee hiekkainen harjumuodostuma, jonka länsirinteiltä, muinaisen Valkeislahden rannoilta, tunnetaan kivikautisia asuinpaikkoja. Selkein rantaterassi löytöpaikan läheisyydessä kulkee noin 85 m mpy korkeuskäyrän tuntumassa.
Valkeisniementien leikkauksesta löytyi suhteellisen suppealta vyöhykkeeltä erittäin runsaasti asbestisekoitteista, kampaleimakoristeista keramiikkaa. Löytöjä oli noin 10 m pitkällä vyöhykkeellä Valkeisniementien länsireunalla. Valkeislahden muinaisen rantaterassin reuna sijaitsee noin 16 m löytökohdasta luoteeseen. Löydöt olivat esillä tieleikkauksessa karkeassa hiekassa. Tieleikkauksen ja terassin välisellä tasanteella on hyvin loivapiirteinen painauma. Kyseessä on mahdollisesti asumuspainanne, joka on halkaisijaltaan noin 6 m.

Karjalanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Karjalanlahden harjualueen eteläreunalla, Käköveden kaakkoisrannalla sijaitsevan Karjalanlahden pohjukassa. Kuivan kesän 2006 vaikutuksesta Karjalanlahti oli jäänyt poikkeuksellisen kuiville ja sen pohjasta ja rannoilta oli paljastunut suuri määrä erilaisia kalanpyydyksiä. Osa vanhoista kalanpyydyksistä oli vielä pystyssä iskettynä mataloituvan lahden pohjaan. Paikalta erottui liistekatiskojen, paalujen ja seipäiden ja erilaisten kala-aitojen jäännöksiä. Jotkut pyydyksistä olivat erittäin hyvin säilyneet. Lahden rannoilla lojui runsaasti ajopuita ja niiden joukossa oli myös työstettyjä puita; seipäitä, kolottuja ja karsittuja puita, liisteitä jne.

Valkealahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Käköveden ja Valkeislahden välisellä kannaksella, Valkeislahdentien länsireunalla. Alueella sijaitsee hiekkainen harjumuodostuma, jonka länsirinteiltä, muinaisen Valkeislahden rannoilta, tunnetaan kivikautisia asuinpaikkoja. Selkein rantaterassi kulkee noin 85 m mpy korkeuskäyrän tuntumassa. Valkeislahdelle johtavan metsäautotien reunalta löytyi kolme kuoppaa, jotka tulkittiin pyyntikuopaksi ja kahdeksi tervahaudaksi.

Valkeislahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Valkeislammen ja Valkeislahden välisellä kannaksella, Valkeisniementien pohjoispuolella. Alueella sijaitsee hiekkainen harjumuodostuma, jonka länsirinteiltä, muinaisen Valkeislahden rannoilta, tunnetaan kivikautisia asuinpaikkoja. Selkein rantaterassi kulkee noin 85 m mpy korkeuskäyrän tuntumassa. Paikalla on nykyisen Pönttöniemen pohjoiskoilliseen, kohti Valkeislampea, pistävä uloke.
Valkeislahden ja Valkeislammen välillä kohoavan hiekkaisen kankaan kärjestä löytyi pyöreä, loivapiirteinen kuoppa. Kuoppa on matalan kehävallin ulkopuolelta mitattuna noin 3 m ja syvyydeltään noin 50 cm. Kuoppaan tehdyssä koepistossa havaittiin selkeä huuhtoutumiskerros.

Iso-Nivu S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Nivun kaakkoon pistävän lahden itärannalla, mäntykankaalla vanhalla rantatörmällä. Noin 50 x 50 cm koekuoppa kaivettiin rantaterassin päälle, noin 2 m terassin reunasta ja 15 m rannasta. Kuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, palaneita kiviä ja palanutta maata.
Asuinpaikan laajuus on tarkistettava. Maaston ja koepistojen perusteella asuinpaikka rajautuisi alueelle, joka etelässä ulottuu noin 100 m Iso-Nivun eteläpuolitse kulkevasta ajourasta pohjoiseen ja pohjoisessa noin 50 m kesämökistä etelään.

Jokiniemi (1000008563) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven Jokiniemessä, Ankeleenjärvestä laskevan Välijoen suun eteläpuolella mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Paikka on aikoinaan ollut pienehkö saari, jonka nyt yhdistää mantereeseen soistunut alue.
Hyvin säilyneellä asuinpaikalla on pitkänomainen painanne, kooltaan noin 10 x 4 m ja syvyydeltään noin 0,4 m. Painanteen ympärillä (pois lukien pohjoispuoli) näyttäisi olevan matalaa maavallia. Painanteesta noin 3 m luoteeseen tehdystä pienestä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Koekuoppaa ei kaivettu puhtaaseen pohjamaahan asti. Painanne sijaitse noin 8 m vanhasta rantatörmästä ja noin 25 m Haapajärven rannasta.
Lähilöydöt: esihistorialliset asuinpaikat Noronniemessä ja Pellosniemessä noin 0,5 km länteen ja länsiluoteeseen sekä Kirjoniemessä noin 1 km länteen

Kirjoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapajärven Kirjoniemessä, eteläkaakkoon loma-asunnosta (osoite Kirjoniementie 192), mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla.
Noin 60 eteläkaakkoon loma-asunnosta on matala painanne, halkaisijaltaan noin 6 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Painanteeseen tehdystä pienestä koekuopasta noin 20 cm turpeen alta sorakerroksen yläosasta löytyi kvartsiesine ja noin 25 cm syvyydeltä mahdollinen kiviesineen katkelma.
Kirjoniemeen on rakennettu muutama loma-asunto ja pari on rakenteilla. Kirjoniemen pohjoispää oli varsin kivikkoinen eikä mökkitieltä löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Siilinniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siilin hautausmaan pohjoispuolisessa niemessä. Maasto on männikköä, jossa kasvaa varpuja, mustikkaa ja sammalta.
Maastossa on havaittavissa selkeä, noin 5 x 7 metrin kokoinen ja 0,3 m syvyinen pitkulainen, rannansuuntainen painanne (asumuspainanne 1). Asuinpaikkalöytöjä tuli asumuspainanteen viereen, sen länsipuolelle tehdystä koekuopasta. Noin 10 cm syvyydestä turpeen alta löytyi mahdollinen kvartsiydin ja palaneita kiviä eikä koekuoppaa kaivettu enää syvemmälle.
Toinen mahdollinen asumuspainanne (asumuspainanne 2) on noin 20 m pohjoisempana. Lisäksi noin 20 m etelään asumuspainanteesta 1 sijaitsee mahdollisesti kolmas, halkaisijaltaan noin 4 m kokoinen matala, epäselvä asumuspainanne.
Asuinpaikan pohjoisraja kulkenee sen pohjoispuolella olevan soistuneen notkon kohdalla. Notkon pohjoispuolelle niemen kärkeen ison maakiven viereen tehdystä koekuopasta ei löytynyt viitteitä muinaisjäännöksestä. Saarekkeen etelärannalle tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä, joskin topografisesti alue on kokonaisuudessaan potentiaalista muinaisjäännösaluetta. Läntisin saareke on paksun varvikon peitossa. Paikka vaatii tarkempaa koekuopitusta asuinpaikka-alueen laajuuden selvittämiseksi.

Syrjäjärvi N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Syrjäjärvestä Ylä-Kolppuun laskevan lyhyen joen itärannalla, pienellä mäntyä kasvavalla hiekkatasanteella noin 10 m joesta itään ja noin 40 m Syrjäjärvestä pohjoiseen.
Metsäkoneuralle kaivetusta pienestä, noin 60x30 cm:n kokoisesta koekuopasta löytyi noin 5-10 cm turpeen alta palaneen luun silppua ja pala kampakeramiikkaa sekä sileitä kiviä ja mahdollisesti punamultaa. Kyseessä saattaisi olla kivikautinen hauta. Kaivaminen lopetettiin, kun saviastianpala löytyi, jottei mahdollisia rakenteita tuhota tarpeettomasti.
Topografian perusteella asuinpaikan laajuus on noin 100 m2 (pohjois-eteläsuunnassa noin 20 m ja itä-länsisuunnassa noin 5 m).

Syvänkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Naarajärven eteläpuolisen Iso-Syvän itärannalla, Lahnalahden itärannalla peruskarttaan merkityn metsätien kääntöpaikan luoteispuolella mäntykankaalla.
Noin 40 m kääntöpaikasta luoteeseen on selkeä asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 7-8 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Painanne sijaitsee noin 10 m Iso-Syvän rannasta, vanhalla rantaterassilla. Maasto alkaa asumuspainanteen itäpuolella loivasti nousta ilmeisesti toiselle rantaterassille (noin 115 m mpy). Ylemmälle terassille tehdyistä kolmesta koekuopasta ei tullut löytöjä. Tällä terassilla on kuitenkin useita selkeästi ihmisen kaivamia kuoppia (ks. Pieksämäki Syvänkangas 2).
Asumuspainanteen lounaispuolelle tehty pieni koekuoppa oli löydötön ja männynjuuret vaikeuttivat koekuoppien kaivamista. Asumuspainanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi seitsemän saviastianpalaa noin 25-30 cm syvyydestä.
Syksyllä 2007 tehdyn tarkastuskäynnin yhteydessä kaivettiin koekuoppia järveen laskevan ojan molemmille puolille asuinpaikan laajuuden selvittämiseksi. Kuopat olivat löydöttömiä, mutta niissä erottui paikoin hyvinkin selvä likamaa.

Hietaniemi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maaveden Kangaslahden länsirannalla, noin 200 metriä koilliseen StoraEnson kämpästä, mäntykankaalla, jossa kohteen alueella kasvaa myös runsaasti lehtipuita.
Hiekkakankaalle on kaivettu viisi isohkoa hiilimiilua. Niiden keskellä maakiven vieressä on kasa rautakuonaa ja mahdollisesti jäänteitä sulatusuunista.
Kaksi pohjoisinta hiilimiilua:
Hiilimiilu 1: (läntisempi) halkaisija 10 m, syvyys 1,5 m, vallin leveys 2–3 m ja korkeus 0,3 m
Hiilimiilu 2: (itäisempi) halkaisija 10 m, syvyys 1,5 m, vallin leveys 1,5–2 m ja korkeus 0,4 m
Kaksi itäistä hiilimiilua ovat aivan vierekkäin (yhteinen maavalli):
Hiilimiilu 3: (läntisempi) halkaisija 8 m, syvyys 0,5 m, koillispuolella pieni kuoppa 2 x 1,5 x 0,7 m.
Hiilimiilu 4: (itäisempi) halkaisija 8 m, syvyys 0,5 m.
Läntisin hiilimiilu 5: halkaisija 8 m, syvyys 0,5 m.
Rautakuonakasa on hiilimiiluista 3 ja noin 5 metriä länteen, pääasiassa isohkon maakiven itä- ja koillispuolella, kooltaan noin 7 x 3 x 1,5 m. Kiven länsipuolella jäänteitä mahdollisesta sulatusuunista.

Kaivannonhiekka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Naakkiman luoteisrannalla, noin 140 metriä Iso-Naakkiman ja Pienivalkeisen välisestä ojasta lounaaseen ja noin 40 metriä kesämökistä lounaaseen mökkitien eteläpuolella. Aivan tien vieressä on kuonakasa, halkaisijaltaan 3-4 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Kuonakasasta 5 metriä etelään on hiilimiilun jäänteet: halkaisija noin 6-7 m ja korkeus noin 0,5 m, ympäriltä on kaivettu maata miiluun ja miilun keskellä on painauma. Kuonakasasta 2 metriä etelään on hytin jäännökset.
Timo Jussilan tarkastuskertomuksessa 1983 paikalla on mainittu olevan historiallisen ajan pajan paikka, mutta kyseessä on raudansulatuspaikka.

Hietaniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maaveden Kangaslahden länsirannalla, noin 70 metriä Kangaslahdentiestä itään mäntykankaalla. Tervahauta on hyvin säilynyt ja iso: halkaisijaltaan noin 20 metrin kokoinen ja kahden metrin syvyinen. Valleilla on leveyttä 5 metriä ja korkeutta 1-2 metriä. Tervahaudan lasku on ollut lounaaseen.
Koekuoppa noin 20 m etelään oli löydötön. Maaperä on hienoa, kivetöntä hiekkaa.
Tervahauta on merkitty peruskarttaan (painettu 1988).

Hietalahti 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäenjärven Kangaslahden länsirannalla, havupuita harvakseltaan kasvavassa, lounaaseen työntyvän niemekkeen eteläosassa. Paikalla on halkaisijaltaan 1,5 m oleva matala, pyöreä painanne, jonka syvyys on 0,3 m. Sijaintinsa ja luonteensa puolesta painanne vaikuttaa pyyntikuopalta.

Itälahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti lounaaseen viettävällä mäntykankaalla on kuusi suorakaiteenmuotoista noin 2 x 1 metrin kokoista, noin 1 metrin syvyistä kaivantoa. Kaivannot muodostavat ympyrän.

Kaukalopohja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; lso-Valkeisen Kaukalopohjan itärannalla halkaisijaltaan noin 10 metrin kokoinen tervahauta. Haudan sisällä on noin 2 x 2,5 x 0,6 metrin syvyinen kuoppa. Vallit ovat noin2-3m leveitä ja 0,2-0,3 m korkeita. Tervahaudan ympärillä on kuoppia, joista on lapioitu maata tervahaudan katteeksi.

Kepakkokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienen Kepakko-Hankain -järven pohjoispuolelle, järveen laskevaan rinteeseen on kaivettu tervahauta (ns. rännihauta), jonka pituus on noin 5 m ja leveys 1-1,5 m. Rännin alapäässä on noin 1x1x0,5 m juoksutuskuoppa. Aivan tervahaudan itäpuolella on mäntytaimikko. Mahdollisen rännihaudan jäänteet ovat tästä myös noin 70 m luoteeseen.
Kuusikossa 15 m päässä on hiilimiilu, halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyys noin 0,5 m. Alarinteen puolella on metrin levyinen maavalli.

Kukkarojärvi SW (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kukkarojärven eteläosassa kohti itää työntyvän niemen päällä useita erikokoisia kuoppia. Syksyllä 2019 paikalta havaittiin neljä kuoppaa. Itäisin niemen laen itäosassa, muodoltaan pyöreä, kooltaan noin 3 m ja syvyyttä noin 1 m. Kuoppa on paksun sammalkerroksen peittämä ja vaikuttaa päällisin puolin hiilihaudalta.
Muut havaitut kuopat sijaitsevat enemmän niemen laen keskikohdalla ja ovat kool-taan vaihtelevia: 1 x 2 – 2,5 x 3,5 m. Syvyyttä kuopilla on 0,4-1,5 m. Syvemmät kuopat ovat terävälaitaisia.
Itäisintä havaittua kuoppaa lukuun ottamatta kuoppien laidoille ja pohjille tehtiin useita koekuoppia. Yhdestäkään koekuopasta ei havaittu hiiltä tai nokea, joten kuopat eivät voi olla hiilihautoja. Muutamasta koekuopasta todettiin alle sentin vahvuinen huuhtoutumiskerros, osasta kuopista ei sitäkään, joten kuopat eivät voi olla kovin vanhoja. Säilytyskuopiksikin ne ovat oudon korkealla, niemen lakialueen päällä. Voisiko suuremmat kuopat olla esim. maanotto-/maantestikuoppia ja pienemmät metsänlaikutuksessa syntyneitä kuoppia?
Paikan muinaisjäännösrajaus tehtiin nyt pitämään sisällään ainoastaan itäisimmän kuopan alueen. Kuoppajäännösten ajoituksen ja funktion tarkentuessa muinaisjäännösalue voi kattaa koko niemen lakialueen itäosan.

Kukkaroniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kukkaroniemen länsilaidalla halkaisijaltaan noin 12 m kokoinen tervahauta. Vallin paksuus 3-3,5 m ja syvyyttä tervahaudalla noin 90 cm. Hautaa kiertää osin epäselvä katkonainen oja. Halssiaukko antaa lounaaseen eli järven suuntaan.

Kukkaroniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun ja siihen liittyvän hiilivaraston jäänteet Kukkaroniemen keskivaiheilla. Martti Koposen inventointiraportissa (2006) mainitaan, että paikalla on opastaulu, jonka mukaan alueella on poltettu hiiltä 1940-luvulla häkäpönttöautojen tarpeisiin. Vuonna 2019 opastaulua ei paikalta havaittu.
Hiilimiilun pohja on soikeahko ja halkaisijaltaan noin 8 m kokoinen. Se sijoittuu paikan läpi kulkevan polun itäpuolelle tiheän kuusikon kohdalle. Hiilivarasto on noin 4,5 x 4,5 kokoinen sammaloitunut keko, jonka korkeus on noin 1,7 m. Sammaloituneen keon raoista näkyy hiiltä. Hiilivarasto on ollut hirsikehikkoinen ja sen alaosassa on edelleen havaittavissa pahoin lahonneita hirsiä.

Mustonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Selkeästi maastossa erottuva tervahauta, jonka halkaisija on noin 13 m, josta vallia á 4-5 m. Syvyyttä haudalla on 60-80 cm. Tervahaudan halssi-aukko aukeaa kohti itää, kohti suota.

Pieni-Pärnänen N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 8 m tervahauta vanhan rantatörmän päällä. Lasku etelään järvelle päin.

Syrjäjärvi NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Syrjäjärven koillisrannalle, järven ja Jäppilästä Matkuksen kautta valtatielle 14 vievän tien välissä olevaan niemekkeeseen, niemekkeen itäreunalle kuusikkoon on kaivettu halkaisijaltaan noin 7 m kokoinen ja 1 ,5 m syvyinen hiilihauta tai keskussäiliöllinen tervahauta, jonka ympärillä on noin 2 m levyinen maavalli.

Syvänkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Naarajärven eteläpuolisen Iso-Syvän järven itärannalla, Lahnalahden itärannalla peruskarttaan merkityn metsätien kääntöpaikasta pohjoiseen, tien länsipuolella mäntykankaalla.
Pohjoisimmat kaksi kuoppaa ovat noin 70 m Iso-Syvän ylittävästä voimalinjasta etelään, aivan metsätien vieressä tien länsipuolella. Pohjoisempi kuoppa on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 0,6 m. Kolmas kuoppa sijaitsee edellä mainituista kuopista noin 40 m etelään vanhan rantatörmän tuntumassa, noin 10 m metsätiestä. Kuopan halkaisija on noin 2,5 m ja syvyys noin 0,2-0,4 m. Kuopan ympärillä on paikoin epäselvää maavallia. Neljäs kuoppa sijaitsee edellisestä noin 20 m etelään aivan törmän reunalla. Kuopan halkaisija on noin 1-1,5 m ja syvyys noin 0,3 m. Kuopan ympärillä on heikkoa maavallia. Viides kuoppa sijaitsee edellisestä noin 10 m itään, metsätiestä noin 10 m länteen. Kuopan halkaisija on noin 1-1,5 m ja syvyys 0,2 m.
Alueelle tehdyt koekuopat olivat löydöttömiä. Kuoppien tarkoitus ei selvinnyt. Ne saattaisivat olla pyyntikuoppia, mutta ne saattavat liittyä myös alueella harjoitettuun tervanpolttoon (vrt. läheiset Tervalamminsuo ja Tervalammit).

Tahilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peiposjärventien pohjoispuolella Tahinlammen etelärannalla mäntykankaalla kaivettu hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 10 m. Miilun keskellä on painauma. Miilusta 15 m länteen on vanha, pieni hiekanottopaikka.
Noin 20 m hiilimiilusta lounaaseen aivan tien vieressä on matala, halkaisijaltaan noin 6 m
kokoinen painauma, joka muistuttaa asumuspainannetta, mutta koekuopat olivat
löydöttömiä. Topografian puolesta alue olisi sopiva myös kivikautiselle asuinpaikalle, mutta
uimarannalta tai koekuopista ei löytynyt viitteitä sellaisesta.
Samalla mäntykankaalla noin 15 m Peiposjärventiestä pohjoiseen pisteessä pkoo:
6909261; ikoo = 3510855 on noin 2 x 2 x 0,7m kokoinen kaivettu kuoppa, jonka ympärillä
on metrin levyiset maavallit ja kulkuaukko lännen puolella. Kyseessä saattaisi
olla esimerkiksi miilunpolttajien asumuksen jäänteet. Kuopan länsipuolella on pieni
hiekanotossa syntynyt kuoppa.

Ritvalinniemi 6 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun itäpuolella olevan Ritvalinniemen alueen itäpäässä, niemen itäkärjessä, mökkitien alla ja liepeillä. Löydöt saatiin mökkitien kaarteen kohdalta tien pohjoislaidalta.

Emosalmi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahdenpäänsalon itärannalla, koilliseen ja itään laskevan rinteen laella. Suurin osa asuinpaikasta on tuhoutunut mökin rakentamisessa. Löydöt, palaneet luunpalat, on saatu mökin takaa sähkökeskuksen kohdalta. Asuinpaikkaa on mahdollisesti jäljellä mökin takana ja sekä sen eteläpuolella.

Emosalmi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahdenpäänsalon itärannalla. Kesämökin takaa pihamaalta löydettiin kvartseja ja luuta. Raivatulla alueella näkyi myös läikkä hyvin punaista palanutta maata. Osa asuinpaikasta on tuhoutunut mökkiä rakennettaessa.

Varmavirta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Varmavirran länsirannalla, rannasta n. 30 m ja Kangaslammesta n. 250 m koilliseen, paikalla olevan harjanteen tyvessä kulkevan rantatien molemmin puolin. Harjanteen tyven laella, tienuran länsipuolella, on pari asumuspainanteelta vaikuttavaa maarakennetta, joista kummastakin löytyi koekuopasta kvartsi-iskoksia. Löytöjä tuli myös tien itäpuolelta hieman alemmalta tasolta. Paikka vaikuttaa kevyttä tieuraa lukuunottamatta ehjältä. Asuinpaikan laajuus on karkeasti arvioitu.

Siikalahti (1000008889) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siikalahden pohjukan länsirannalla olevan harjanteen kärjessä. Paikalla kasvaa nuorta mäntymetsää, jonka maaperä on hieman soraista hiekkaa. Inventoinnissa 2007 paikalle tehdyssä koekuopassa havaittiin likamaata, jossa oli runsaasti pientä palaneen luun murusta. Asuinpaikka rajautuu selkeästi etelässä ja kaakossa jyrkkään rinteeseen sekä pohjoisessa kivikkoiseen maastoon. Paikan lounaisraja harjanteen tyven alueella on epäselvempi. Asuinpaikka vaikuttaa ehjältä ja kajoamattomalta.

Hakovirta-Saariniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hakovirran itäpäässä, virran pohjoisrannalla olevan Saariniemen kärjessä. Asuinpaikka sijaitsee saaren kärjessä olevalla laajalla hiekkapohjaisella tasanteella. Inventoinnissa 2007 tehtyjen koekuoppien ja pinnallisten havaintojen perusteella se rajautuu lännessä olevaan kalliopaljastumaan ja idässä niemen itärannan kiviseen ja jyrkkään rinteeseen. Paikka on täysin kajoamaton ja ehjä.

Kaipolanlahti-Vuoriniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaipolanlahden pohjoisrannalla olevan Vuoriniemen eteläkärjessä, paikalla olevasta rantamökistä n. 50-60 m itään, rantakallion takana olevalla loivasti järveä kohti viettävällä tasanteella. Paikalla on ympäristöään vähäkivisempi tasanne kallion ja sen itäpuolella olevan kivikkoisemman alueen välillä. Maalaji tasanteella on hienoa hietaa ja se viettää loivasti järven suuntaan. Alue saattaa olla vanhaa niittyä tms. mutta muutoin ehjä. Inventoinnissa 2007 paikalle tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia sekä pari lohkottua kvartsia.

Ritvalinniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun itäpuolella olevan Ritvalinniemen alueen länsipäässä, metsätien ja rantatörmän välisellä tasanteella olevalla pienellä laakealla muinaisella niemekkeellä. Paikalta löytyi inventoinnissa 2007 koekuopista palanutta luuta. Paikan länsipuolella on pieni kumpare, jonka toisella puolen hiekkakangas muuttuu maalajiltaan moreeniksi. Tälle kumpareelle kaivettiin useita koekuoppia, jotka olivat löydöttömiä. Kumpareen ja kääntöpaikan itäpuolella olevalta rantatörmältä saatiin talteen kvartsia. Asuinpaikka rajoittuu alueen itäpuolella pieneen raviiniin ja laaksoon. Metsätiellä ja sen ojissa ei havaittu löytöjä. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton.

Ritvalinniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun itäpuolella olevan Ritvalinniemen alueen länsipäässä kulkevan metsätien pohjoisreunalla ja pohjoispuolella. Metsätie leikkaa hieman Muinais-Saimaan korkeimman rantatörmän reunaa risteyksestä n. 230 m länteen. Metsätien pohjoisreunalta löytyi 2007 inventoinnissa n. 10 m matkalla runsaasti palanutta luuta ja kvartseja. Paikka on suurimmaksi osaksi varsin ehjä. Asuinpaikan arvioitu laajuus muualle kuin etelään (metsätielle) on karkeasti arvioitu.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun itäpuolella olevan Ritvalinniemen alueen länsipäässä, sinne kulkevan metsätien eteläpuolella olevan niemen kärjessä. Paikalla on laakea etelään kurottuva niemeke, jonka reunaa kiertää matala muinainen rantavalli. Sen takana olevalta tasanteelta löytyi 2007 inventoinnissa kivikautinen asuinpaikka. Paikalle kaivetuista koekuopista löytyi kvartsia, palanutta luuta ja saviastian paloja. Paikka on ehjä ja kajoamaton. Asuinpaikan alueellinen rajaus perustuu paikan topografiaan ja koekuoppalöytöihin.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun itäpuolella olevan Ritvalinniemen alueen länsipäässä, metsätien eteläpuolella, laakean muinaisen niemekkeen eteläkärjessä, tienristeyksestä n. 120 m länsilounaaseen. Paikalla on laakea muinainen niemeke, jonka kärjessä olevalta tasanteelta löytyi 2007 inventoinnissa kivikautisia asuinpaikkalöytöjä; kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja saviastian paloja. Heti tasanteen pohjoispuolella on selkeästi erottuva Muinais-Saimaan korkeimman rannan kivinen rantavalli. Muinaisjäännös rajautuu melko selvästi alueen topografian perusteella. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton.

Vilkajärvi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkajärven pohjoisrannalla, rantaan johtavan tieuran läheisyydessä olevan loivahkon törmän päällä. Paikalla on mahdollisesti kaksi kivikautista asuinpaikkaa tai löytökeskittymää, jotka erottaa toisistaan pieni raviinilaakso. Inventoinnissa 2007 raviinin molemmin puolin sijaitseville tasanteille tehtiin koekuopppia ja niistä löytyi melko runsaasti saviastian paloja. Asuinpaikan jatkuminen kohteesta itään perustuu arvioon. Tiedot löytökeskittymistä on liitetty rekisterin erilliskohteet -välilehdelle.

Ruokoniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokoniemen pohjoispäässä tasaisella kankaalla, Huovinsyvänlahdesta n. 140 m etelään. Paikalla on kaksi avaamatonta hiilimiilua. Pohjoisempi niistä on tasaisella kankaalla Suursaimaan korkeimman rantavaiheen aikaisen törmän edustalla. Se erottuu maastossa pyöreänä kumpuna, jota kiertää matala oja. Toinen, hieman pienempi miilu, on edellisen eteläpuolella, muinaisrannan törmän päällä. Molemmat miilut ovat ehjiä. Poltto lienee epäonnistunut ja miilut jääneet avaamatta. Hiilimiiluja ei tunneta Sulkavan alueelta niin runsaasti kuin voisi odottaa. Ruukkeja ei ole ollut lähellä ja hiiltä lienee poltettu vain kotitarpeeksi.

Jyrkänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lohilahden etelärannalla olevan länteen kurottuvan Jyrkänniemen etelärannalla, harjanteen kaakkoispäässä rinteessä, mökkitien eteläpuolella. Jyrkemmän lounaistörmän päällä on loivasti etelään viettävä tasanne. Asuinpaikka sijaitsee tällä tasanteella. Kohteen eteläraja on topografian perusteella selvä, mutta luoteisraja on arvioitu. Vaikutta siltä, että asuinpaikka ei ulotu tien toiselle puolen. Asuinpaikka on ehjä ja kajoamaton.

Venäläisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lohilahden etelärannalla olevan laakean pohjoiseen kurottuvan Venäläisenniemen itäosassa, niemen keskellä olevan mäen itäpuolella olevalla tasanteella, mökkitien alla ja sen molemmin puolin. Paikalla on upouusi mökkitie; mökin rakennus rantaan oli vasta alkamassa paikalla käytäessä elokuussa 2007. Suon reunalta nousevan harjanteen laella on kivikautinen asuinpaikka. Tien varsilta saatiin talteen kivikautisia asuinpaikkalöytöjä. Asuinpaikka on osin tuhoutunut suhteellisen kevytrakenteisen tien rakentamisen yhteydessä, mutta sitä on vielä runsaasti jäljellä tien molemmin puolin. Kohteen pohjoispuolella rannassa on mökkitontti hiekkaisella tasanteella rantakallion takana. Alueelle tehtiin koekuoppia, mutta niissä ei havaittu mitään esihistoriaan viittavaa.

Vuorilampi (Taide)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lähellä Puumalan ja Ruokolahden rajaa, 230 m länsiluoteeseen pienestä Vuorilammesta. Maalaus on tehty kallioon nojaavan siirtolohkareen alle, molemmista päistä avoimeen luolaan. Siirtolohkare nojaa yläpäästään kallion yläreunaan ja alhaalla terassiin. Maalauksen edustalla lohkareen suojassa on usein käytetty nuotiopaikka.
Kallioon on 130 cm korekeudelle maalattu noin 32 cm korkea ja 14 cm leveä ihmishahmo. Hahmo erottuu varsin heikosti. Kyseessä on ilmeisesti naishahmo, jonka vasemman käden kohdalle on piirretty viiva - mahdollisesti keihäs tai keppi. Maalausta ei voi ajoittaa Saimaan rannansiirtymän avulla.

Teerniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Teerniemen rantakalliolle on louhittu taisteluhautaa ampumapesäkkeineen sekä miehistösuoja. Taisteluhaudan pituus on noin 370 m ja leveys vaihtelee puolestatoista metristä kahteen ja puoleen metriin. Haudan syvyys on noin 3,5 m. Maasto on kallioista mäntymetsää. Taistelukaivannon takaa, noin 100 m päästä, lähtee maahan kaivettu yhdyshauta, joka johtaa kallioon louhittuun miehisto- tai varastosuojaan. Suojan pituus on noin 7,5 m, leveys 5,5 m ja syvyys 3 m. Suojan pohjalla seinustaa kiertää tasaisista kivistä ladottu koroke.

Lankaniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lankaniemessä on kallioon louhittua ja maahan kaivettua taistelukaivantoa ampumapesäkkeineen sekä miehistö- tai varastosuoja. Taistelukaivannon pituus on noin 350 m, leveys 1,5-2 m ja syvyys 0,5-2,5 m. Kallioon louhittu kaivanto vaikuttaa keskeneräiseltä, sillä kiviä on jäänyt kaivannon pohjalle. Taisteluhaudan päässä oleva suoja on louhittu kallioon. Sen mitat ovat 12 x 7 x 3,5 m. Maasto alueella on kuivaa mäntykangasta.

Pappilanniemi (1000009174) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Teerniemen länsipuolella sijaitsevassa Pappilanniemessä on mäntykankaalla maahan kaivettua taisteluhautaa ampumapesäkkeineen reilu 370 metriä. Siihen liittyvän miehistö- tai varastosuojan mitat ovat 30 x 10 x 5 m. Vuosien varrella täyttyneen taistelukaivannon syvyys on vain 1 - 2 m ja leveys on noin 2 metriä.

Sarvimäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hietaniemen kylässä kantatie 15025:n ja Juolasveden Leppälahden välisellä kannaksella, Häkälän kylätien molemmin puolin on neljä taistelukaivantoa ja seitsemän miehistösuojaa, joista osa on louhittu kallioon ja osa kaivettu maahan. Taistelukaivantojen yhteispituus on noin 900 m.

Sarviniemi (1000009178) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Juolasveden Leppälahden länsirannalla, mökkitien molemmin puolin on taistelukaivanto ampumapesäkkeineen. Kaivannon yhteispituus on 150 m.

Kukonkorpi Rajamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto ja siihen liittyvät yhdyshauta ja kaksi miehistösuojaa sijaitsevat Sarvilammen länsipuolisessa mäessä, paikallistien molemmin puolin.

Kukonkorpi Jääkärinmäet (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto ja siihen liittyvät kaksi miehistönsuojaa sijaitsevat Kirveslammen lounaispuolella. Kaivantojen yhteispituus on 250 m.

Juolasveden Kuikkoniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivannot sijaitsevat Juolasveden itärannalla Kuikkolahden ja Repolahden välisillä kallioilla Kuikkoniemessä. Lahden pohjoisrannalla on pieni pätkä kaivantoa.

Kiepinsalmi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kallaveden Kiepinsalmen sillan lounaispuolisessa niemessä on ainakin kuusi erillistä taistelukaivantoa. Pisin yhtenäinen kallioon louhittu kaivanto sijaitsee Mäntyharjuntien länsipuolella. Sen eteläpuolella on lisäksi joitakin lyhyempiä kaivantoja, joista yhteen liittyy miehistönsuoja. Mäntyharjuntien itäpuolella on säilynyt pieni pätkä kaivantoa ja siihen liittynyt suojahuone.

Tuustaipaleen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tuustaipaleen kanavan rakennustyöt aloitettiin 1770-luvulla. Seudun talonpojat kaivoivat noin 150 m pitkän kanavan Tuusjärven ja Lahdanveden välissä olevalle kannakselle heinää kasvavien rantaniittyjen saamiseksi. Vuonna 1839 kanavaa levitettiin Keisarillisen koskenperkaustoimikunnan johdolla. Kanavarannalle on pystytetty kiviaitaa, joka on kuitenkin matalana peittynyt kokonaan kasvillisuuden sekaan. Maantien 428 silta kulkee kanavan eteläpään yli.

Pyhäkoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto (Pyhäkoski 1) sijaitsee paikallistien 15080 molemilla puoliia noin 200 m Pyhäkoskesta etelään olevalla mäellä, osaksi kallioon louhittuna, osaksi maahan kaivettuna. Pituutta kaivannolla on noin 100 m. Taisteluhauta on jäänyt keskeneräiseksi. Kaivannon leveys on 1,0 - 2,5 m ja syvyys 1,5 - 2,5 m.
Toinen taistelukaivanto (Pyhäkoski 2. ks. erilliskohteet) sijaitsee Vihantaselän itärannalla olevassa niemessä noin 200 m Pyhäkoskesta lounaaseen. Pienen kumpareen reunaa kiertää noin 120 m pitkä, keskimäärin 2,0 m leveä ja 1,5 m syvä maahan kaivettu taisteluhauta ampumapesäkkeineen. Lähinnä Pyhäkosken koulun ulkorakennusta olevaa kaivannon päätä on pidetty kaatopaikkana.

Survaanniemi Uitonniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Survaanniemen luoteisosassa Kallaveden Uitonsalmen eteläpuolella Uitonniemessä on useita pääosin kallioon louhittuja taistelukaivantoja, joiden leveys on 1,0 - 2,5 m ja syvyys 1,0 - 3,0 m. Alueella on lisäksi seitsemän miehistösuojaa. Kaivantojen yhteispituus on noin 500 metriä.

Survaanniemi Kapiasalmi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kapiasalmen etelärannalla on kallioon louhittuna taisteluhauta yhdyshautoineen ja miehistosuojineen. Kaivannon leveys on 1,0 - 2,5 m, syvyys 1,5 - 2,5 m. Kaivantojen yhteispituus on 200 metriä. Alueella on myös kolme suojahuonetta.

Survaanlahti 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Survaanniemen itäosassa Survaanlahden luoteispuolella on osittain keskeneräisiä, kallioon louhittuja taistelukaivantoja osittain kahdessa linjassa maaston korkeuserojen mukaan. Kaivannon leveys on 1,0 - 2,5 m, syvyys 1,0 - 2,5 m. Miehistönsuojia on kuusi kappaletta.

Survaanlahti 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Survaanniemen itäosassa, Survaanlahden länsipuolella sijaitsevan kaivannon leveys on 1 - 2 m ja syvyys 1 - 2 m. Kaivannon yhteyspituus on 170 m. Puolustussuuntana on itä.

Rautjoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto sijaitsee Rautjoesta noin 200 m pohjoiseen, Nurmaan kylän lounaispuolella, pienellä mäellä maantien 416 molemmin puolin. Ampumapesäkkeitä ja miehistösuojia on noin 2,5 km matkalla. Osa kaivannoista on louhittu kallioon, osa on kaivettu maahan. Tien eteläpuolella maahan kaivettu taisteluhauta päättyy vanhaan kaskiraunioalueeseen, jossa on useita kaskiraunioita.
Taistelukaivanto on venäläisten rakentama ensimmäisen maailmansodan aikoihin. Se ei kuitenkaan kuulu Voikoski-Kallavesi linnoitusketjuun.

Seppälänsalmi (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Toralahteen johtavan kapean salmen itälaidalla on ainakin kaksi suoraan kallion päälle rakennettua röykkiötä. Kumpaakin röykkiötä on purettu viereisen omakotitalon rakennustöiden yhteydessä ja toisen päälle on asetettu suuri kivi. Sijaintinsa puolesta röykkiöt ovat mahdollisia lapinraunioita.
Röykkiöt ovat kooltaan noin 2 x 1 metriä ja niistä on jäljellä 1-2 kivikertaa. Toista röykkiötä purettaessa sen pohjalta löytyi hiiltä. Kallioalue on sammaloitunut. Röykkiöiden läheisyydessä kasvaa tummaa tulikukkaa.

Honkataipale Kymenmaa (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mäntyharjun ja Suomenniemen rajalla on kallioon louhittuja sekä maahan kaivettuja taistelukaivantoja yhteneensä 350 m pituudelta. Lisäksi alueella on viisi miehistösuojaa. Taistelu- ja yhdyshautojen leveys on 1 - 2 m ja syvyys 0,5 - 2,5 m.

Taipaleenlahti Kirveslahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Maahan kaivettua ja osin kallioon louhittua kaivantoa Kallaveden Taipaleenlahden etelärannalla, Kirveslahden länsipuolella.

Honkataipale Honkalampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taisteluhaudat ja niihin liittyvät miehistösuojat ja ampumapesäkkeet sijaitsevat Mäntyharjun ja Suomenniemen rajalla, Ylimmäisen Honkalammen lounaispuolella. Kaivantojen yhteispituus on noin 450 m. Taisteluhaudan leveys on 1 - 1,5 m ja syvyys 1 - 2 m.

Koitterkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee idässä olevan Koitterjärven ja lännessä olevan Pihlajaveden Koitterlahden välisellä kannaksella, hiekkaperäisellä harjanteella. Löydöt, keramiikan palat ja kvartsiydin, on poimittu harjanteen laen lounaisreunaa kulkevan tien ja sen länsipuolella olevan suon välistä laikutusjäljistä. Keramiikan palat löytyivät aivan suon reunasta sen tasosta ja kvartsiydin tästä noin 90 m luoteeseen. On mahdollista, että asuinpaikan intensiivisin alue on tien itäpuolella tai osin tuhoutunut nykyisin umpeen kasvaneen hiekkakuopan teossa.

Sunninkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Haukiveden koillisrannalla, noin 600 m päässä lähimmästä nykyisestä rannasta. Asuinpaikka on ollut aivan rannan tuntumassa kivikauden lopulla, jolloin paikalla on ollut lahti nykyisen Sunninsuon kohdalla.
Kvartsi-iskokset löytyivät Sunninkangas-nimisen mäen etelärinteestä, tien pinnalta ja sen viereen tehdystä koepistosta. Topografian perusteella asuinpaikka on pienialainen.

Iso Ruutlampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 1,2 km päässä Puruveden Nunnanlahden pohjukasta, Kulennoisharjun laajan hiekkakuoppa-alueen eteläpäässä. Hiekkakuopan reunalta löytyi asuinpaikkalöytöjä kahdesta kohdasta. Löytöalueelta A, on hiekkakuopan lounaisimmasta kulmasta, löytyi runsaasti asbestikeramiikkaa ja pala asbestia. Löytöalue B on tästä noin 50 m pohjoiseen, hiekkakuopan länsilaidalla. Kuoritulta alueelta löytyi keramiikan pala, kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Asuinpaikka on lähes kokonaan tuhoutunut hiekanotossa.

Hotakonlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee laajan harju- ja hiekkakangasalueen keskellä. Löydöt, runsaasti asbestikeramiikkaa, on kerätty tien itäreunan leikkauksesta notkelman reunalta. Asuinpaikka jatkuu mahdollisesti löytökohdasta itään, pitkin notkelman reunaa. Vuoden 2009 inventoinnissa muutama kvartsi-iskos löydettiin keramiikan löytöpaikasta pohjoiseen johtavalta polulta. Rannansiirtymisen perusteella paikka näyttää sijainneen rannalla vain Suur-Saimaan maksimian aikaan.

Puomila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Puomilan kartanosta 0,8 km luoteeseen, Likolammen kaakkoispään ympäri kiertävän matalan ja kapean harjanteen kaakkoispuolella. Maasto on paikalla lähes tasaista hiekkakangasta. Paikalla on kaksi matalaa asumuspainannetta. Toinen painanne on muodoltaan pyöreähkö, läpimitaltaan noin 7 m ja 30-40 cm syvä. Sen lounaispuolella erottuu reunavalli. Painanteeseen tehdyistä koepistoista on keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Tästä 9 m lounaaseen sijaitsee toinen painanne, joka on pyöreä ja läpimitaltaan noin 6 m. Painanteen keskelle on ilmeisesti myöhemmin kaivettu 1,5 m läpimittainen suppilomainen kuoppa.

Raaskanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuhajärven eteläpuolella, Raaskanlahden ja Savonlinnaan johtavan maantien 435 välissä. Paikalta on löytynyt keramiikan paloja kahdesta eri paikasta, joten kyseessä on luultavasti laaja asuinpaikka.

Kaartilankosken koulu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kaartilankosken kaakkoispuolella Koskenlahden pohjukassa loivasti lounaaseen laskevalla rannalla Kaartilankosken koulurakennuksesta 63 m rantaan päin. Koululta Koskenlahdelle vievän tien vierestä on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Keittojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pieksänlahden pohjukkaan laskevan Keittojoen pohjoispuolella. Hakkuualueen rikkoutuneesta maanpinnasta löydettiin kvartsi-iskoksia. Muinaisen niemen päästä löytyi kooltaan 6 x 4 x 0,25 m kokoinen asumuspainanne. Sen keskelle kaivetussa koekuopassa havaittiin kulttuurikerros ja hyvin pieniä palaneen luun kappaleita.

Kiviniemi (1000010100) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kiviniemi sijaitsee Partalansaaren länsiosassa Lajunvirran itärannalla Karjulanmäen kylästä luoteeseen. Kvartsi-iskoksia löytyi jyrkähkön mäen päältä niemen pohjois- ja eteläreunalta. Alue A sijaitsee niemen pohjoisosassa. Harvennushakkuualueelta löydettiin kvartsi-iskoksia noin 10 neliömetrin alueelta. Alue B sijaitsee tästä noin 65 metriä etelään. Kvartsi-iskokset löytyivät koekuopasta.

Lapsikorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren länsiosassa olevan Suikka-järven luoteispäässä Lapsikorvenlahdella, Karjulanmäen kylän kaakkoispuolella. Kvartsi-iskokset löydettiin loivasti etelään laskevalta terassialueelta, jossa maata oli kaivettu kaivinkoneella ilmeisesti mökin rakentamista varten. Kvartsit löytyivät maakasoista. Kohteen koillispuolella kulkevan tien leikkauksissa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.
Kohteen aluerajaus on tehty topografian perusteella.
Timo Jussila käyttää vuoden 2006 inventoinnissaan kohteesta nimeä Lapsikorvenlahti

Metsomäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren länsiosassa Pitkälahti-järven länsirannalla. Hakkuualueen laidassa kulkevan tien leikkauksesta löydettiin kvartsi-iskoksia. Alue on kivikautista rantaterassia, joka on osittain tuhoutunut tietä rakennettaessa. Mahdollinen asuinpaikka-alue on kooltaan noin 25 x 40 m.
Alurajaus on tehty vuoden 2006 inventointihavaintojen ja topografian perusteella.
Timo Jussila käyttää vuoden 2006 inventoinnissaan kohteesta nimeä Pitkälahti.

Mustikkalampi (1000010104) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Partalansaaren pohjoisosassa Mustikkalammen pohjoispuolella Viidanvuoren kaakkoisrinteessä. Kuopat sijaitsevat Mustikkalammelle johtavan uuden hiekkatien pohjoispuolella lähellä autojen kääntöpaikkaa. Alueella on 3 aiemmin pyyntikuopaksi tulkittua painannetta, joista eteläisin sijaitsee aivan tieleikkauksen tuntumassa. Painanteet sijaitsevat lähes pohjois-etelä -suunnassa katkaisten Mustikkalammelle johtavan Viidanvuoren harjanteen. Ne ovat halkaisijaltaan 2,3 metriä ja syvyydeltään 25-50 cm. Kuoppien käyttötarkoitus on epäselvä. Ne vaikuttavat liian pieniltä pyyntikuopiksi, lisäksi kivinen maaperä ei myöskään puolla pyyntikuoppatulkintaa. Niissä ei ole hiiltä tai nokea, joten esimerkiksi hiilimiiluja ne eivät ole.
Mustikkalammesta otettujen siitepölynäytteiden perusteella ihminen on toiminut lammen ympäristössä kivikauden lopulta lähtien (Simola, Grönlund ja Uimonen-Simola 1988).

Tunturivuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren länsiosassa Tunturivuoren luoteisrinteen juurella, Pitkälahti-järven eteläpuolella. Länteen avautuvan muinaisen rantaterassin alta, tieleikkauksesta, löytyi kvartsi-iskoksia.
Timo Jussila käyttää vuoden 2006 inventoinnissaan kohteesta nimeä Jeroksenlahti.

Mäki-Partala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren lounaisosassa, Karjulanmäen kylässä, Mäki-Partalan tilan mailla. Korkealla mäellä sijaitsevan kylän pihapiiriin johtavan tien pohjoispuolella olevalta pellolta löytyi pintapoiminnassa pii-iskos, suurehkoja kvartsin paloja ja runsaasti 1800-luvulle ajoittuvaa punasavikeramiikkaa. Osa Mäki-Partalan tilan pelloista on karttamateriaalin perusteella kuulunut 1600-luvulla Karjulanmäen kylään, jolloin pellot olivat jo viljeltynä.

Kukkapää 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alanteen kaakkoisrannalla, Kukkapään niemen länsirannalla. Suppea-alainen, noin 12 x 15 m, asuinpaikka on länteen laskevalla törmällä, tien ja törmän välissä. Koekuopituksessa paikalta löydettiin palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Hentulansaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Kermajärven pohjoisosassa Hentulansaaren Uittoniemessä Kellosalmea vastapäätä korkean kallion päällä. Näkyvällä kalliolla on noin 5 x 4,5 metrin suuruinen lapinraunio, jonka keskellä on kuoppa. Raunio vaikuttaa ehjältä ja se on muodoltaan pyöreä.
Hentulansaaren läheisyydessä sijaitsee lapinraunioita Linjasaaressa, Hoikansaaressa, Syrjäsaaressa sekä Pienessä-Vahtisaaressa.

Hautonen NE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pienen Hautosen järven itärannalla, sen itäpuolitse vievästä polusta noin 30 metrin päässä mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla harjanteen reunalla. Mahdollinen hiilimiilu on halkaisijaltaan 2,5 metriä ja syvyydeltään 0,5 metriä.

Akonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt keskikokoinen tervahauta sijaitsee Sysmän järven ja Akonsuon välissä olevalla pitkällä ja kapealla kankaalla, sen eteläosassa.

Akonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden länsirannalla, järven ja Akonsuon välissä olevan pitkän ja kapean kankaan keskikohdalla aivan nykyisen rannan tuntumassa, pienessä niemekkeessä. Paikalla on hyvin matala ja laakea pyöreä painanne. Koekuopassa havaittiin selkeä ja paksu likamaakerron, jossa on runsaasti palanutta luuta.

Akonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden länsirannalla, järven ja Akonsuon välissä olevan pitkän ja kapean kankaan keskikohdalla aivan nykyisen rannan tuntumassa, pienessä niemekkeessä. Asumuspainanne on niemen eteläosassa. Se on nelisivuinen ja kooltaan 4 x 6 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Akonkangas 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden länsirannalla, järven ja Akonsuon välissä olevan pitkän ja kapean kankaan eteläosassa, metsätien ja rinteen reunan välissä. Paikalla on kaksi lähes toisissaan kiinni olevaa matalaa ja pyöreää painannetta. Toiseen painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi asbestisekoitteinen saviastian pala sekä kvartsi-iskoksia.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden länsirannalla, järven ja Akonsuon välissä olevan pitkän ja kapean kankaan eteläosassa. Vanhan pienen hiekkakuopan lounaisreunasta löydettiin runsaasti palanutta luuta. Kyseessä saattaa olla hiekanotossa tuhoutuneen asuinpaikan rippeet. Asuinpaikkaa on mahdollisesti jäljellä hiekkakuopan lounaispuolella.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden länsirannalla, järven ja Akonsuon välissä olevan pitkän ja kapean kankaan eteläosan suohon laskevassa koillisrinteessä, uudispellolla. Pellon pintapoiminnassa havaittiin laajalla alueella palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Rahkasuonkangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Maaveden itärannalla, Kiekan kanavan lounaispuolella, rahkasuon ja järven välissä olevalla harjanteella. Rannassa noin 2 metriä vedenpinnasta kohoavalla tasanteella on kivikautinen asuinpaikka, jonka luoteispäässä on mahdollinen asumuspainanne. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia.
Rakennushankkeen vuoksi alueella tehtiin vuonna 2022 koekaivaus muinaisjäännösalueen rajauksen ja rakennustöissä vaurioituneiden kohtien selvittämiseksi. Tutkimuksissa voitiin todeta, että rakennushanke oli tuhonnut jonkin verran asuinpaikan kaakkoisosaa mutta suurin osa asuinpaikasta on säilynyt tontin luoteispuolella, misssä on myös asumuspainanne (kivikautisen talon perustus).

Rahkasuonkangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kiekan kanavan lounaispuolella, Rahkasuon ja järven välissä olevalla pitkällä ja kapealla harjanteella. Paikalle on hiljattain tehty mökkitie, joka kulkee aivan rantatörmän lähellä päätyen venevalkamaan. Tieltä ja sen teossa syntyneistä maakasoista poimittiin kvartsi-iskoksia. Tie on melko kevyesti hiekkamaahan raivattu, joten asuinpaikkaa on vielä jäljellä sen alla ja reunoilla.

Pajujoensuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Harjajärven luoteispäässä, järvestä Rauhajärveen laskevan uoman suussa sen pohjoispuolella olevan jyrkkärinteisen harjanteen laella. Harjanteen laki on noin 20 metriä leveä. Sen itäreunasta on kaivettu kapea osa pois tietä tehtäessä, mutta tätä lukuun ottamatta paikka on ehjä. Koekuopista löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Rahkasuonkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kiekan kanavan lounaispuolella, Rahkasuon ja järven välissä olevalla pitkällä ja kapealla harjanteella. Paikalla on isohko ja ehjä tervahauta.

Rahkasuonkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Kiekan kanavan lounaispuolella, Rahkasuon ja järven välissä olevalla pitkällä ja kapella harjanteella. Paikalla on järveen laskevalla rinteen reunalla kaksi hyvin säilynyttä hiilimiilua.

Hynnilä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden luoteispuolella ja Kiekan kanavan kaakkoispuolella. Hynnilän talon länsipuolella olevasta lounaaseen laskevasta peltorinteestä, ylärinteestä ja alempana pellolla olevan kalliosaarekkeen välistä on Hynnilän isäntä löytänyt kourutaltan (isännän hallussa). Inventoinnissa paikalta löydettiin kvartsi-iskoksia.

Viholanniemi-Huuppola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän itärannalla olevan laajan Viholanniemen länsirannalla, Huuppolan talosta 330 m lounaaseen rannalla olevan kallion itäpuolella olevalla hiekkaisella tasanteella. Alueella on matalahko muinaistörmä. Koekuopassa havaittiin luumurskan sekaista maata sekä saviastian pala. Paikka on ehjä.

Jokilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Jokilammen pohjoisrannalla, jyrkän mäen lounaisrinteessä. Rinteen alaosassa on tasanne, josta rinne laskee edelleen loivemmin järveen. Hiekkapohjainen tasanne on Muinais-Saimaan korkeimman rannan tuntumassa. Paikalla on törmä myös tasanteen yläpuolella. Useasta koekuopasta löytyi runsaasti palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia. Paikka on täysin ehjä.

Koivulahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koivulahden pohjoispään itäosassa, jyrkkärinteisen harjanteen kaakkoispäässä. Paikalla on komea ja hyvin säilynyt tervahauta.

Enasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pesolansaaren eteläpäässä Mitinhiekanniemen ja Enasalmen välissä sijaitsevan lahden länsirannalla. Asuinpaikka sijaitsee noin 10 m leveän ja 50 m pitkän tasanteen itäosassa. Tasanteen länsipään poikki kulkee rantaa johtava tieura.
Tasanteen päältä löytyi sekoittuneesta pintakerroksesta kvartsi-iskos. Tasanteen etuosasta ja rinteestä löytyi kvartsi-iskoksia sekoittumattomasta maasta.

Haudanpohja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pesolansaaren itäpäässä, Mitinhiekanniemen pohjoispuolella olevan muinaisen lahden luoteispohjukassa olevalla rantatasanteella. Yhdestä tasanteelle kaivetusta koekuopasta löytyi keramiikkaa, piitä ja palanutta luuta. Asuinpaikka on koekuoppien ja maastonmuotojen perusteella pienialainen.

Haudanpohja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pesolansaaren itäosassa olevan pohjoisemman muinaisen lahden luoteisrannalla. Ylemmältä rantatörmältä löytyi koepistoista asbestisekoitteista keramiikkaa ja kvartsi-iskos. Alemmalla terassilla on mahdollinen hiilimiilu, johon tehdystä koepistosta löytyi kvartsi-iskos ja palanutta luuta. Kuopassa on noin 60 cm paksuinen voimakas nokimaakerros.

Haudanpohja 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pesolansaaren koilliskulmassa, kahden kallion välissä olevan supan pohjoisreunassa pienellä tasanteella. Koepistosta löytyi palanutta luuta. Maaston perusteella asuinpaikka on hyvin pienialainen.

Kankaissaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaissaaren pohjoissaosassa. Paikalla on aiemmin ollut salmi, jonka pohjoisrannalla etelään viettävässä rinteessä asuinpaikka on sijainnut. Koepistosta löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Maaston perusteella asuinpaikka vaikuttaa pienialaiselta.

Kankaissalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-kankainen saaren lounaisosassa, lähellä lahden pohjukkaa niemen etelärannalla. Paikalle tehdystä koekuopasta löytyi kvartseja ja runsaasti hiiltä. Muista koekuopista ei saatu löytöjä, joten kyseessä voi myös olla löytöpaikka tai hyvin pienialainen asuinpaikka.

Kortelahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Turponsaaren itäpuolella olevassa Kortelahdessa. Kivikaudella lahti on ollut huomattavasti nykyistä pidempi ulottuen saaren länsipuolella olevan harjun juurelle. Tämän muinaislahden lounaisrannalta tuulenkaatoon tehdystä koepistosta löytyi runsaasti palanutta luuta. Maa vaikutti likamaalta. Muista kankaalle tehdyistä koepistoista ei saatu löytöjä.

Kortelahti 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Turponsaaren itäpuolella olevan Kortelahden pohjoisrannalla, kaakkoon avautuvalla hiekkakankaalla. Koepistoista löytyi kvartsi-iskos ja keramiikan paloja.

Leviälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Turponsaaren eteläpäässä olevassa Leviälahdessa. Asuinpaikka-alue on etelään aukeavaa kangasmetsää. Koepistoista tuli kvartsilöytöjä lahden pohjukan ja luoteisrannan alueelta. lahden pohjukan luoteisosassa on muinaisrannan päällä asumuspainanne. Kankaan alemmilla muinaisrantakorkeuksilla on useita eriaikaisia rantavalleja. Ylempänä on selvempiä rantatörmiä ja tasaisia alueita.
Asumuspainanne on kaivettu loivaan rinteeseen ja sen takaosa on selvästi syvempi kuin etuosa. Painanne on muodoltaan nelikulmainen ja sen halkaisija on noin 6 metriä. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, palanutta kvartsia ja palanutta luuta. Painanteen länsipuolella saman törmän päällä on pienempi noin 2-3 metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa.

Mitinhiekanniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pesolansaaren eteläpäässä Mitinhiekanniemen ja Enasalmen välissä olevan etelään aukeavan lahden rannalla. Lahden keskiosassa on kahden hiekkaisen mäen välissä tasanne, jolla asuinpaikka sijaitsee. Pohjoisessa aluetta rajaa suo.
Pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 6 metrinen asumuspainanne sijaitsee tasanteella, nykyisestä rantatörmästä noin 14 metriä pohjoiseen. Painanteeseen kaivetusta koepistosta löytyi keramiikkaa, palanutta luuta, kvartsi-iskoksia ja palanutta kvartsia.

Mökinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Porkalansaaren etelä- ja lounaisosassa. saaren rantaa kiertää korkea muinaisrantatörmä, jonka päällä asuinpaikka-alue, kaksi asumuspainannetta ja kvartsin löytöpaikka on. Painanteiden välimatka on 60 m ja lähimmältä painanteelta löytöpaikalle on matkaa noin 100 m.
Eteläinen asumuspainanne on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 6 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Toinen painanne on tästä luoteeseen Mökinlahden puolella. painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsia. Tästä 10 m pohjoiseen on tervahauta.
Kvartsin löytöpaikka on jälkimmäisestä painanteesta pohjoiseen loivassa rinteessä.

Pääskyniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kongonsaaren luoteisosassa olevassa Pääskyniemessä. Niemen eteläpuolella on laajahko tasainen kangas, jolta tunnetaan kivikautinen asuinpaikka. Pääskyniemi 1 asuinpaikka sijaitsee tämän kankaan ja pohjois-eteläsuuntaisen harjanteen länsipuolella, pienessä kahden harjanteen väliin jäävässä taskussa. Alueelle tehdystä koepistosta löytyi kvartsia. Maaston perusteella asuinpaikka on pienialainen.

Pääskyniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kongonsaaren luoteisosassa olevan Pääskyniemen pohjoisrannalla. Asuinpaikkalöydöt on saatu alueen yli kulkevan tieuran länsipuolelta. Muut alueelle kaivetut koekuopat olivat löydöttömiä.

Sourunniemi (1000012217) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porkalansalon koillispuolella olevan Sourunniemen eteläpäässä. Niemen eteläpäässä on useita muinaisrantatasoja. Eteläisimmän niemenkärjen itäreunalta löytyi koekuopasta kvartsia ja palanutta luuta. Kuopassa oli lisäksi havaittavissa likamaata.

Lamperonsuo N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Saviastian palojen löytöpaikka sijaitsee Kumpurannassa, Lamperonsuon pohjoispuolella olevalla hiekkakankaalla. Palat ovat löytyneet tuulenkaadosta ja siitä noin parin metrin päässä olleesta laikutusjäljestä. Löytöpaikasta noin 40 m luoteeseen on kaksi asumuspainannetta muistuttavaa painannetta.

Lampila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasaisella maalla metsässä. Maaperä ympäristössä on hiekkaista.
Tervahaudan halkaisija on noin 6 m. Sen reunavalli kohoaa noin 0,5 mn ympäristöä korkeammalle ja keskuskaivannon pohja on noin 2 m vallin yläreunaa alempana. Haudan pohjoispuolella on kaksi noin 2 m pitkää ja 0,8 m leveää kaivantoa. Kokonaisuutena rakenne on hyvin säilynyt. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Ohkolahti ja Olkonniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ohkolahden pohjoisrannalla on 20-30 metriä metsäaurauksen pahoin turmelemaa taisteluhautaa. Tästä 200 metriä luoteeseen rannan ja kosteikon välisellä hiekaharjanteella on noin sata metriä matalaa, kaivettua taisteluhautaa.
Rautjärven Karslahden koillisrannalla on kolmeen kohtaan kaivettu taisteluhautaa.
Olkoniemen kärkeen pienelle hiekkakumpareelle on kaivettu pesäke. Tästä 70 metriä itään on rinteeseen kaivettu noin 80 metriä samalla tavalla suorakulmaisesti polveilevaa, ampumasyvennyksin varustettua taisteluhautaa kuin Niininiemessä (ks. kohde: Juva Niininiemen varustukset).
Em. jäännöksistä hieman etelään on noin 40 metriä keskeneräistä taisteluhautaa.
Vuosina 1916-1917 tehtiin varustuksia Juvan kirkonkylän pohjois-, länsi- ja eteläpuolelle. Asemat kaivettiin lapioilla tai louhittiin käsiporalla ja lekalla. Juvalle rakennettiin myös useita sotilasteitä helpottamaan joukkojen ja tarvikkeiden kuljetusta. Venäläiset asettuivat usein asumaan lähitaloihin, ja talonväki joutui siirtymään muualle.

Pappilan Ylämäki 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puumalaan vievän tien länsipuolella, tien ja Jukajärven välisellä pitkänomaisella mäellä. Alueella on maasta lapioituja vallituksia viidessä kohdassa (ks. Erilliskohteet). Vallitukset sijaitsevat vanhan Puumalan suunnasta Juvalle tulevan tien molemmilla puolilla.
Suomalaiset rakensivat varustukset Kustaan sodan aikana vuosina 1788-89. Tuolloin Savon prikaatin joukkoja oli Juvalla talvimajoituksessa. Prikaatin komentaja asui pappilassa ja tykistö oli sijoitettu Pappilan Ylämäelle.

Pykälämäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tiuhtsalosta Parkasen kautta kaakkoon Kilpolaan vievän tien molemmin puolin on kaivettu taisteluhautoja. Asemista on ollut hyvä tuliala alas joelle ja sen takaiselle pellolle ja suolle.
Tien länsipuolella kallionyppylällä on hieman huonosti erottuvaa keskeneräistä taisteluhautaa, jossa vain pintamaata on kuorittu kallion päältä pois. Tästä etelään on 40 metrin pituudelta metrin levyistä ja noin puolen metrin syvyistä nelikulmaisesti polveilevaa taisteluhautaa. Kauempana etelässä pienen notkelman takana mäen reunalla on satakunta metriä keskeneräistä taisteluhautaa.
Tien pohjoispuolella Pykälämäen rinteessä, pellon ja suon välissä on toista sataa metriä kaivettua taisteluhautaa.
Vuosina 1916-1917 tehtiin varustuksia Juvan kirkonkylän pohjois-, länsi- ja eteläpuolelle. Asemat kaivettiin lapioilla tai louhittiin käsiporalla ja lekalla. Juvalle rakennettiin myös useita sotilasteitä helpottamaan joukkojen ja tarvikkeiden kuljetusta. Venäläiset asettuivat usein asumaan lähitaloihin, ja talonväki joutui siirtymään muualle.

Unijoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tuhkalan ja Kilpolan välisen maantien varteen on kaivettu varustuksia Lumpeisesta Luikujärveen virtaavan Unijoen itärannalle. Varustukset koostuvat hiekkamaahan kaivetuista taistelu- ja yhdyshaudoista sekä pesäkkeistä. Parakkikankaalla, Unijoen sillasta itään, on ollut venäläisten asuinparakki.
Vuosina 1916-1917 tehtiin varustuksia Juvan kirkonkylän pohjois-, länsi- ja eteläpuolelle. Asemat kaivettiin lapioilla tai louhittiin käsiporalla ja lekalla. Juvalle rakennettiin myös useita sotilasteitä helpottamaan joukkojen ja tarvikkeiden kuljetusta. Venäläiset asettuivat usein asumaan lähitaloihin, ja talonväki joutui siirtymään muualle.

Mallaslinnoitus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Linnoitus sijaitsee Vekarsalon saaressa aivan Mikkelin rajan tuntumassa. Se on rakennettu 1700-luvulla. Julius Paasonen (1889) kirjoittaa vuosien 1788-90 sotatapahtumista ja mainitsee myös Mallaslinnoituksen, jossa on nähtävillä sotaväen asunnot ja jauhomakasiinit, tykkipatterit ja rintavarustukset sekä yksi "ranetti" upoksissa Kaijatsalon rannassa.
Tarkastusajankohtana alueella oli nähtävissä Jauhokankaan ja Sikoinleuanniemen välisellä kannaksella L-kirjaimen muotoinen, noin 1 metrin korkuinen maavalli. Valli on pituudeltaan 35 metriä ja välittömästi sen edessä on kaivanto. Valli ja kaivanto on tehty hiekkamaahan, joten ne ovat alttiita eroosiolle. Linnoitukseen kuuluu noin 50 metriä kylmämuurattua kivivallia, joka on korkeimmillaan 0,5 metriä.
Sikoinleukoinsalmen yli rakennettiin myös siltaeste. Vahvistukseksi kiinnitettiin Sikoinleuanniemestä Kaijatsaaren kallioon ulottuva rautaketju. (Lähde: Etelä-Savon puolustusvarustukset historiallisella ajalla, sivu 25 . Etelä-Savon Seutukaavaliitto. Julkaisu 137:1987). Siltaesteen tarkempaa sijaintipaikkaa tai siihen mahdollisesti liittyviä jäännöksiä ei ole selvitetty.

Kermajärvi Hautasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautasaaren eteläosassa pienen poukaman kohdalla noin 40 m rannasta pohjoiseen, loivasti etelään viettävässä rinteessä halkaisijaltaan noin 12 m jyrkkäseinäinen, pyöreä, alkujaan välipohjallinen tervahauta. Merkkejä ruumishaudoista ei ole havaittu.

Lahdenkangas (1000005944) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palaneen luun (KM 25727) löytöpaikka sijaitsee Vahvajärven Pihlajalahden itärannalla, välittömästi vanhan hiekkakuopan pohjoispuolella olevan hiekkatien kohdalla, muinaisrantaterassin päällä, noin 30 m leveä tasanne. Hiekan seasta on poimittu talteen luun siruja noin 5 x 10 m alalta.
Inventoinnissa 2010 löytyi koekuopasta pohjoiseen menevän tieuran varrelta, 40 m mökkitieltä pohjoiseen koekuopasta kvartsi-iskos ja palaneen luun murunen. Maaperä on hiekkaa. Asuinpaikan eteläosa on tuhoutunut hiekanotossa.

Vetokanta (Käkövesi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Käköveden ja Vääräjärven välisellä kannaksella, laajan harjualueen pohjoisreunalla, Metsähallituksen Käkötaipaleen tulentekopaikan luoteispuolella. Vetokannan kohdalla Vääräntaukseen johtavan tien eteläpuolella on hieno mäntykangas, jolla on havaittavissa kolme muinaista rantaterassia. Paikalle kaivetusta koepistosta löytyi voimakkaan punaisenruskeaa likamaata ja hienoa palanutta luumurenta.

Halkokallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Partalansaaressa, Tölkkäänniemen tyven eteläpuolella, niemen lounaisrannalla, Oksalahden pohjukasta noin 0,6 km kaakkoon. Tieleikkauksessa on havaittu kvartseja. Tien lounaispuolelle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.
Timo Jussila käytti vuoden 2006 inventoinnissaan kohteesta nimeä Oksalahti 2.

Uittoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Linnavirran pohjoisrannalla noin 300 metriä Pisamalahden linnavuoresta itään. Kallioisesta, suojaisesta niemenkärjestä löydettiin puunkaadosta kvartsi-iskoksia ja yksi mahdollinen ydin. Kairauksessa ei havaittu kulttuurimaata.

Niinisaaren varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Niinisaari sijaitsee Haapavettä ja Haukivettä erottavassa kapeassa Matarinsalmessa noin 10 km Olavinlinnasta luoteeseen. Heponiemen ja Tolvanniemen kautta kulkee ainoa vesireitti Savonlinnasta pohjoiseen, joten salmen hallinta on ollut strategisesti varsin tärkeää.
Venäläiset tekivät Niinisaaren kallioisella pohjoisrannalle Kustaan sodan (1788-90) aikaan varustuksia, joiden tavoitteena oli estää vihollisen eteneminen saaren molemmille puolille jäävien noin puolen kilometrin levyisten salmien kautta Savonlinnaan.
Lähelle rantaa on kasattu maasta kanuunaa varten 1,5-2,5 m korkea suojavalli, jonka etureuna on vahvistettu suojalatomuksella. Vallissa näkyvät painanteet merkitsevät mahdollisesti kahden tykin paikkoja. Hieman itään on maahan kaivettuna kolme miehen mentävää kuoppaa.
Ylemmäs kalliolle on ladottu parin metrin levyistä ja nykyään alle puolen metrin korkuista kivimuuria kuuteen pätkään, yhteispituudeltaan noin 60 m. Kivistä on ladottu myös mahdollinen redutti, ulkomitoiltaan noin 6 m x 6 m, pinta-alaltaan vajaat 10 neliömetriä.
Kalliolla on neljä matalaa kivilatomusta, kooltaan noin 3 m x 4 m. Saaren etelärannalla on useita kuopanteita kallioharjanteen suojassa jäänteinä asuin- ja varastorakennelmista.
Kartassa, jossa kuvataan Ruotsin laivaston hyökkäystä venäläisten asemia vastaan 15.5.1790, on merkitty patterit myös saaren molempiin päihin. (Kenraali A. V. Tutskov, kartta-albumi vuosien 1788-1790 sotatoimista, 2007).

Pieni Leposaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pihlajaveden Utrasselän luoteisosassa sijaitsevan Pienen Leposaaren etelärannalla rantakalliolla, noin 25 m rannasta. Lapinraunio on kooltaan noin 5 x 3 metriä ja matalahko (alle 0,3 m).
Saaressa on myös Salpalinjan varustuksia.

Pyyniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee aivan Mäntyharjun ja Suomenniemen rajalla, mökkiteiden risteyksen lounaispuolella Nyppyläisentien päässä. Mökkiteiden risteyksessä on selkeä, matala hiilimiilu, jonka halkaisija on reunavalleineen noin 9 m. Vallin leveys on noin 2 m ja korkeus 0,2 m. Miilun ja risteyksen välissä on kasa, joka koostuu osittain palaneista kivistä, maasta, palaneesta savesta, hiilestä ja vähäisestä määrästä kuonaa. Kasa lienee jäänne raudansulatusuunista. Risteystä oikaistaessa löytyi paikalta myös pyöreä reikäkivi ja munanmuotoinen sileä kivi.

Lauttakankaanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Noin 100 m risteyksestä, jossa Särkijärven itä- ja länsipuolitse tulevat tiet kohtaavat, on mäellä kaksi varustusta sekä mäen päällä ja itärinteessä muutamia varustuksiin liittyviä kuoppia, jotka saattavat olla venäläisten sotilaiden asuinkuoppia.
Lauttakankaanmäen korkeimmalta kohdalta noin 20 m lounaaseen on noin puoli metriä korkea ja yli 30 metriä pitkä matala maan ja kivensekainen valli, josta 30 m päässä pohjoiseen alemmalla tasanteella on viisikulmion muotoinen redutti. Redutin sisätila on noin 6 m x 6,5 m, vallin korkeus 1-2 m ja leveys 2-4 m. Suomalaisten mainitaan vuonna 1789 olleen asemissa hieman pohjoisempana Lampilan talon mailla, ja hyökkäys Juvan suunnalta Puumalaan lienee pysähtynyt em. korkeimmalta kohdalta laakatulta ampuvien kanuunoiden, sekä redutin suojista kaaritulta ampuvien tykkien tuleen.
Varustuksista 250 m etelään tien länsipuolella on n. 15-20 nelisivuista kuoppaa, jotka lienevät venäläisten sotilaiden majoituskuoppia. Tien kaakkoispuolella on kolme kiven ja maan sekaista kasaa, jotka saattavat olla esim. uunin jäänteitä. P: 6824337, I: 562254.

Siikakoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sulkavalta Puumalaan vievän tien varressa noin 200 m luoteeseen Siikakosken sillasta on mäen rinteelle lapioitu tasanne kahdelle kanuunalle ja niiden eteen suojavallia.
Tasanteet ovat pari metriä leveät ja noin 5 m pitkät, niiden välissä ja läntisemmän tasanteen länsipuolella on suurimmillaan noin 1 m syvyiset kaivannot. Ympäristössä on varustukseen liittyneviä, matalia ja pieniä kuoppia.
Vanha kaksiholvinen kivisilta on yhä nähtävillä nykyisen sillan länsipuolella. Tykkiasemasta on pystytty tulella hallitsemaan Siikajoen yli vievää siltaa ja Puumalasta Sulkavalle vievää tietä.
Sairalanmäellä, hieman yli kilometrin päässä luoteeseen Juvalle päin on sotilashautausmaa, jonne on muistomerkkien mukaan haudattu kaatuneita suomalaisia ja ruotsalaisia sotilaita 5.-19.7.1789, venäläisten vetäytyessä Juvalta Siikakoskelle ja edelleen Puumalaan. Tykkiasema voi tosin olla myös pikkuvihan ajoilta 1741-42.

Hautokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hautokankaalla noin 1,5 kilometriä Juvan ja Virtasalmen väliseltä maantieltä erkanevan Riitamaantien pohjoispuolella, hakkuuaukealla noin 200 metrin päässä tiestä. Paikalla on yhteensä neljä hiilimiilua, joista yksi vielä avaamaton. Hiilimiilu numero 1 on osin tuhoutunut hakkuiden jälkeisessä maanmuokkauksessa. Siitä 20 metriä pohjoiseen sijaitsee pahoin tuhoutunut hiilimiilu 2.

Juoneennurmi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Rautakautinen röykkiöalue sijaitsee Visulahdessa, Mikkeli-Kuopio -valtatien pohjoispuolella, noin 600 m päässä tiestä, Juoneennurmen tilan päärakennuksen pohjoispuolella olevassa lehmihaassa. Alueella on yli 100 erikokoista röykkiötä, jotka on rakennettu multavalle maapohjalle. Osa röykkiöistä on maansekaisia, osa pelkistä kivistä rakennettu. Röykkiöiden koko vaihtelee muutaman metrin pituisista aina 7-8 metrisiin. Juoneennurmen tilan päärakennuksen eteläpuoleiselta pellolta, tien länsipuolelta on löytynyt mm. hopeoitu krusifiksi (KM 10880) ja rautakuonaa, kvartsi-iskoksia sekä palanutta savea (KM 25630:1-3).
Krusifiksi on löytynyt kesäkuussa 1936 Mikkelin pitäjän Juonennurmen sotilasvirkatalon (Norola n:o 11) maalta. Krusifiksi on pohjoismaista alkuperää, hopeasekoitteinen, kantarenkaalta katkennut. Ristiinnaulitulla on suuret kädet, jalat epämääräisesti; käsissä ja vartalossa 3 poikkiuurretta. Kasvot ovat kuluneet. Takasivulla on vastaavanlainen ristiinnaulitun kuva. Krusifiksin koko: 51,5; 29,4 mm. Renkaan halkaisija on 7,5 mm. Esineen löysi virkatalon vuokraajan Matti Siiskosen poika Lauri Siiskonen kyntötyössä talon pohjoispuolella olevalta pellolta. Esine tuli esiin kynnettäessä viilloksesta ja ei löytäjä, Lauri Siiskonen, etsiskelyistään huolimatta tavannut paikalta muuta mainittavaa. Pelto oli silloin kesantona ja oja oli perattu ja siitä tullut multa heitetty pellolle samana vuonna (tai ehkä edellisenä), kuten talossa on tapana kesantomaalle menetellä. Ojat ovat pienehköjä noin 40 cm syviä ja maa paikalla soramultaa. Löytöseutu on laakeaa, loivasti lounaaseen, Saimaata kohti viettävää rinnettä, jonka rinnassa, lähellä yläosaa, löytökohta on. Pellossa on kiviä siellä täällä, yleensä korkeahkoja raunioita. Lähinnä löytökohtaa oleva, 4x2,5 m laaja röykkiö tarkastettiin (kesällä 1938) kaivamalla keskelle kuoppa. Mitään erikoista ei tavattu, vaan 70 cm syvältä yleensä pään ja nyrkinkokoista kiveä, välissä runsaasti humusmaata olevan kerroksen alta tuli puhdas, harmaa pohjasora. Mitkään (Sarasmon kuulemista) perimätiedoista eivät sijoita ristin löytöpaikalle kirkkoa enempää kuin kalmistoakaan. Eräässä 300-400 m lännempänä olevassa Kröpin torpassa voitiin osoittaa torpasta löytökohtaan päin kellonsoittajan ja haudankaivajan asuntojen paikat, mutta senkin mukaan kirkko olisi ollut karttaotteessa (ks. diaariota) olevan tienristeyksen luona ja hautausmaa etelämpänä. Tämän kirkon Juonennurmella on oletettu oleen 1550-1645 välillä. (ylioppilas E. Sarasmon kertomuksesta koonnut C.F. Meinander 1939)

Tertti länsi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hyvin matalan harjanteen itäreunalla. Paikalla on kahdeksan matalaa ja sammaloitunutta kiviröykkiötä. Niiden halkaisjat ovat 2-4 metriä. Röykkiöiden itäpuolella on kosteaa korpimetsää. Alueella ei ole havaittavissa merkkejä vanhasta pellosta ja sellaista on paikalle myös vaikea kuvitella. Röykkiöiden funktio ei vuoden 2008 inventoinnissa selvinnyt; ne voivat olla ikivanhoja viljelysraunioita tai rautakautisia röykkiöhautoja.

Loukionoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Juvan lounaisosassa, noin 300 m Loukion kartanon päärakennuksesta lounaaseen, pienellä itään viettävällä hiekkaisella pellolla on kivikautinen asuinpaikka. Kohde sijaitsee, kohti rantaa viettävällä terassimaisella tasanteella, jonka pohjoispuolella Loukionoja laskee Loukionlampeen. Pellon länsipuolella kulkee metsäautotie, jonka takana nousee kallioinen suojaava harjanne. Löytöjä saatiin talteen kynnöksestä noin 70 x 25 m kokoiselta alueelta. Osa löydöistä havaittiin aivan pellon länsilaidasta, joten on mahdollista, että asuinpaikkaa on voinut säilyä myös metsän puolella. Näiltä kohdin tie on tosin tuhonnut asuinpaikkaa. Pellon ympärillä kasvaa rannanpuolella koivua ja sekametsää, etelä- ja länsipuolella kuusikkoa.

Soivuorensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juvan lounaisosassa Voipään ja Evotun välisellä kannaksella havaittiin mahdollinen pyyntikuoppa. Kuoppa sijaitsee metsäautotien länsipuolella lähellä Kotuskoskelle vievän tien risteystä. Se on halkaisijaltaan noin 5 m (vallista valliin noin 9 m) ja syvyydeltään noin 2 m. Maaperä on paikalla hiekkaa ja moreenia. Kuopan pohjoispuolelta on otettu hiekkaa. Alueella kasvaa sekametsää ja kuusikkoa.

Mustaniemi (1000013188) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juvan lounaisosassa Saarijärven etelärannalla havaittiin osin kallioisella moreenitasanteella useita kuopanteita, jotka tulkittiin mahdollisiksi pyyntikuopiksi. Näistä selkeimmän halkaisija on noin 1 m (vallista valliin noin 2 m). Syvyyttä kuopalla on noin 40 cm. Kuopan valliin tehdyssä koepistossa havaittiin kaksoismaannos. Paikalla kasvaa suhteellisen avonaista sekametsää.
Kohteen aluerajaus on arvio ja rakentaminen mahdollisesti tuhonnut osan kohteesta.

Teittilä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jukajärven rannalla noin 105 m mpy korkeudella olevalla, lounaaseen viettävällä rantaterassilla on kivikautinen asuinpaikka. Samalta Jukajärven ja Salajärven väliin jäävältä drumliiniharjanteelta tunnetaan myös muita kivikautisia asuinpaikkoja (Hiekkasalmi, Hiekkasalmi S) sekä Päiväranta S-niminen moniperiodinen asuinpaikka. Vuoden 2008 inventoinnissa paikka tarkastettiin, koska alueella tiedettiin kasvavan tummatulikukkaa (Verbascum nigrum). Jukajärven rantaan vievän mökkitien eteläpuolisessa penkassa havaittiin kvartsi-iskoksia. Lisäksi tien pohjoispuolelle tehdystä koepistosta löytyi siitäkin kvartsi-iskoksia. Löydöt tehtiin noin 25 cm vahvuisesta ruokamultakerroksesta, jonka alapuolella erottui hieno steriili vaaleanruskea hiekka. Asuinpaikan laajuutta ei tunneta. Viljely ja tien kaakkoispuolelle rannan tuntumaan nousseet uudet omakotitalot ovat tuhonneet muinaisjäännöstä.
Peruskartassa 1973 alue on peltoa.

Hiidenvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Juvan lounaisosassa Vuorilahden kylässä on Hiidenvuori-nimisen mäen loivemmalla etelärinteellä pyyntikuoppa. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 2 m (vallista valliin noin 3,5 m) ja syvyydeltään noin 70 cm. Kuopasta noin 15 m pohjoiseen ja 15 m lounaaseen sijaitsee kaksi epämääräisempää kuopannetta. Alue on mäntyä kasvavaa kangasta.

Vuorilahti (1000013197) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuorilahden kylätontti sijaitsee Juvan lounaisosassa Enoveden Korte- ja Kotalahteen yhdistävän kapean Saimaan salmen rannalla. Itse kylätontti on kallioisella, peltojen ympäröimällä kumpareella, ja on edelleen asuttu. Talon paikka on merkitty Liisa Poppiuksen (1957:40) Juvan historia -teoksessa Juvan 1500-1600 -lukujen asutusta esittävään karttaan. Tilan emäntä oli löytänyt aiemmin kasvimaasta keraamisen värttinänkehrän, joka jäi tilan omistajan haltuun. Värttinänkehrän löytökohdassa (pkoo: 6846306 ikoo: 3539057) havaittiin myös punasavikeramiikan kappaleita. Tilalle vievän tien varrella (pkoo: 6846553 ikoo: 3539060) kasvaa pölkkyruohoa (Arabis glabra).

Mustonen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juvan kirkosta noin 15,6 kilometriä luoteeseen, Keihäslammen ja Mustonen-nimisen lammen välisellä kannaksella, puron eteläpuolella. Paikalla on hyvin säilynyt, vanha, tervanpolton varhaisvaiheen aikainen hauta. Tervahaudan halkaisija on 5-6 metriä ja syvyys 2,5-3 metriä. Hauta on jyrkkäseinäinen. Sen pohjalla oli havaittavissa paksu hiilen- ja noensekainen maakerros.

Mustonen 2 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juvan kirkosta noin 15,6 kilometriä luoteeseen, Mustonen-nimisen lammen eteläpuolella. Harjanteen laella on keittokuoppa, jonka halkaisija on 1,5 metriä ja syvyys 0,5 metriä. Sen pohjalla on palanutta kiveä sekä nokea. Keittokuopan luoteispuolella on kolme funktioltaan epäselvää kuoppaa. Kohde saattaa liittyä läheiseen kohteeseen Mustonen 1 1000012970.

Juoksusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juvan kirkosta 15,7 kilometriä länteen, Tutunen-nimisen lammen pohjoispään länsipuolella olevalla kankaalla, tien länsipuolella. Paikalla on hyvin säilynyt pyyntikuoppa. Sen halkaisija on noin 2 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuoppaa reunustaa matala valli. Vallit mukaan lukien kuopan halkaisija on noin 4 metriä.

Uittamonsalmi (Taide)
Kivikautinen; Uittamonsalmen kalliomaalausalue sijaitsee Yöveden rannalla, louhikkoisen Vierivuoren kaakkoispuolella. Suoraan veteen putoavassa jyrkänteessä on Uittamonsalmen luoteisin maalausryhmä, ryhmä I. Tästä noin 155 metriä kaakkoon on maalausryhmä II, edelleen noin 86 metriä kaakkoon on maalausryhmä III ja siitä noin 10 metrin päässä neljäntenä ja viimeisenä maalausryhmä IV. Uittamonsalmen neljässä maalausryhmässä on yhteensä 22 ihmis-, hirvi- ja venekuviota.

Heikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Visulahden kalmistosta 0,8 kilometriä koilliseen. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja -ydin, pii-iskoksia, palanutta savea, savikuonaa, lasitettua keramiikkaa (KM 25629:1-6). Asuinpaikka sijaitsee pohjois - eteläsuuntaisella matalalla peltoharjanteella, pienellä drumliinilla. Lähellä sijaitsevat Juoneennurmen ja Lampilan rautakautiset kohteet.

Lampila 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkelin asemalta noin 6 kilometriä koilliseen, Lampilan tilan pohjoispuolisen pellon pohjoispuolella olevassa metsikössä. Kohde sijaitsee Lampilan tilan päärakennuksesta noin 500 metriä pohjoiseen. Paikalla on hyväkuntoinen ja huolella ladottu, sammalen peittämä kiviaita. Kiviaita on rajannut 1700-luvun kartalle merkittyä peltoa.
Kiviaidasta noin 45 metriä etelään on jyrkähkön kallion juurella kiviröykkiö. Alue, jolla röykkiö sijaitsee, on mahdollisesti vanhaa peltoa. Röykkiö on todennäköisesti viljelyröykkiö, mutta sen funktiota hautaröykkiönä ei voida täysin sulkea pois. Sen päällä on sammalettomia irtokiviä, ja näiden alla siis sammaloitunut matala röykkiö. Maasto kohteen ympäristössä viettää loivasti kohti pohjoista ja kasvaa kuusimetsää.
Kiviröykkiöstä noin 45 metriä itäkoilliseen on jyrkähkössä pohjoiseen laskevassa rinteessä kuoppa, jossa on rinteen puolella valli. Kuopan laajuus on noin 7 x 3 metriä ja syvyys noin 0,8 metriä. Kuopan funktio ei selvinnyt vuoden 2008 tutkimuksessa. Kuoppaan on vieritetty - ilmeisesti aika hiljattain - joitakin isoja kiviä. Kuopassa on myös järeä kanto sekä puu. Vanha pellon reuna sijaitsee noin 20 metriä etelämpänä. Pellon reunassa on joitakin ilmeisesti resenttejä raivausraunioita.

Lampila (1000002323) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Visulahdessa, Mikkelin-Kuopion valtatien pohjoispuolella, noin 1,2 kilometriä tiestä ja Visulahden kalmistosta, kahden mäkikumpareen välisellä pellolla ja sen pohjoispuolisessa metsässä. Muinaisjäännökseen kuuluu asuinpaikka-alueita sekä kiviröykkiöalue.
Asuinpaikka A sijaitsee Lampilan tilan päärakennuksen länsipuolella olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt mm. kaksi soikeaa kupurasolkea (KM 23180), helmiä, palanutta luuta ja savea ja piitä (KM 24923, KM 25611). Asuinpaikka ajoittunee rautakaudelle ja historialliselle ajalle.
Asuinpaikka B sijaitsee Lampilan tilan päärakennuksesta noin 330 metriä kaakkoon. Vuoden 1990 tutkimuksessa pellolta saatiin pintalöytöinä rautainen sormus, metallinappi, tunnistamattomaksi ruostuneita metalliesineitä, piitä, palanutta savea rautakuonaa ja kvartsi-iskoksia (KM 25628:1-9). Asuinpaikan eteläpuolisessa metsässä on lisäksi kiviraunoita, joista ainakin osa on resenttejä raivauskivikoita.
Asuinpaikka C (rajaus yhdistetty A:han) on loivasti lounaaseen viettävällä peltorinteellä. Vuoden 2008 tutkimusten tuloksena voitiin todeta, että kyntökerroksen alla oli sekoittunut kerros tai kulttuurikerros. Alueelle tehtiin myös koekuoppia, joista saatiin kaikista historiallisen ajan löytöjä. Kyseessä on todennäköisesti 1750-luvun karttaankin merkitty Tolvalan talon paikka. Pellolla, loivasti etelään viettävässä rinteessä, varsinaisesta asuinpaikka C:n ydinalueesta koilliseen havaittiin niin ikään merkkejä mahdollisesta rakennuksen paikasta.
Kiviröykkiöt (1-11) sijaitsevat Lampilan tilan päärakennuksesta luoteeseen. Paikan itäpuolella on korkeampi harjanne ja länsipuolella matalampi harjanteen pää. Röykkiöt ovat edellä mainituilla harjanteilla sekä muutama niiden välissä. Röykkiöitä havaittiin vuoden 1990 tarkastuksessa viisi kappaletta. Röykkiöistä kaksi oli ehjää. Hajonneita röykkiöitä oli ainakin kolme. Vuoden 2008 tarkastuksen yhteydessä havaittujen röykkiöiden määrä nousi yhteentoista. Röykkiöt ovat pieniä ja sammalen peittämiä. Varsinkin itäisemmän ja korkeamman harjanteen laella olevat röykkiöt ovat huolellisesti ladottuja. Näistä pari suurinta on muodoltaan nelikulmaisia. Alue on 1700-luvun karttojen mukaan ollut peltona. Idempänä oleva kiviaita (kohde Lampila 2 mj.numero 1000012996) lienee ollut pellon rajalla. Se, ovatko kivirauniot viljely- vaiko hautaraunioita, on ennen perusteellisempia tutkimuksia epäselvää. Harjanteella olevien raunioiden sijainti olisi kalmistolle tyypillinen.
Asuinpaikkojen A ja C rajaukset on yhdistetty vuoden 2009 tutkimusten jälkeen. Lisäksi kyseistä rajausta on laajennettu Lampilan metsäisen puistoalueen ja Lampilan vanhan rusthollin kohdalle. Kyseessä on yksi yhtenäinen muinaisjäännösalue, johon liittyy rautakautisia ja historiallisia rakenteita ja löytöjä.

Juoneennurmi 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee hyvin matalalla pohjois-eteläsuuntaisella harjanteella, jonka molemmin puolin on hyvin alavaa ja kosteaa maastoa. Alueen eteläosan länsipuolella maasto on kuitenkin tasaisempaa. Maasto paikalla on kivikkoista ja kasvaa sekametsää.
Paikalla on kahdeksan matalaa, sammaleen peittämää röykkiötä, joista neljä pohjoisinta on epämääräisempiä. Röykkiöiden halkaisija on 2-5 metriä. Osa röykkiöistä on muodoltaan nelikulmaisia. Alueella ei ole havaittavissa merkkejä vanhasta pellosta.

Apteekkarinkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Joroisiin vievien vanhan ja uuden tien välissä Partalanahossa on Apteekkarinkankaalla mahdollinen talonperustus, mäelle lapioitu puolen metrin korkuinen, ulkomitoiltaan noin 4 m x 7 m ja sisämitoiltaan noin 2 m x 5 m kokoinen vallitus. Kyseessä saattaisi myös olla venäläisten etuvartion varustus kesä-heinäkuulta 1789, ajalta jolloin suomalaiset olivat vetäytyneet Joroisiin.

Karkonsaari (Taide)
Historiallinen; Savonselän pienessä Karkonsaaressa on kallioon hakattuna Saimaan vesiväylien ensimmäisten merkitsijöiden tekemiä nimihakkauksia, ATAM HEDUNEN ja U.W. Rydbe 1858. Hedusen nimi 114 cm ja Rydben 54 cm pitkä ja noin 10 cm korkea hakkaus sileässä rantakalliossa noin 2,5 m vesirajasta.
Saaren keskiosassa on asumuksen kiviperusta, kooltaan noin 4x6 m ja korkeus alle 0,5 m. Oviaukko on länteen.
Tarinan mukaan saaresta on laivattu kiviä Pietariin. Saarelle olisi myös perustettu vartiopaikka ensimmäisen maailmansodan aikana. Saarelta olisi joskus 1940-50-luvulla löydetty venäläisiäkin hakkauksia, mutta olisivat metsän peitossa.
Harrastajan ilmoituksen mukaan hakkausten korkeus olisi mittausajankohtana ollut 68 cm Saimaan pinnan yläpuolella (76,62 mmpy).

Pohjois-Näärinki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Varustuksia kaivettiin elokuusta 1915 lähtien Näärinki-Vuorenmaa -tien varteen nelisen kilometriä Nääringistä luoteeseen tien molemmin puolin Loukeenvuorelle ja Hyrynmäelle. Hallitsevilta maastonkohdilta oli tarkoitus estää vihollisen pääsy luoteesta Virtasalmen suunnasta Juvalle. Metsäauraus ja mäen laen tasoitus on tuhonnut osan Loukeenvuoren puolen varustuksista, taisteluhaudan pätkiä on jäljellä eri korkeuksilla mäen länsi- ja pohjoisrinteillä. Hyrynmäen puolella on sekä louhittua että kaivettua, osin keskeneräistä taisteluhautaa. Loukeenvuoren ja Hyrynmäen välisellä pienellä mäellä tien lounaispuolella on satakunta metriä hyvin säilynyttä, louhittua taisteluhautaa ja pesäkkeitä.

Stedingkin vallit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Jukajärven ja Salajärven välisellä mäntykankaalla sijaitseva noin 270 m pituinen "Tetinkin vallit" rakennettiin venäläisten vetäydyttyä 6.7.1789 Juvalta Puumalaan päin. Vallit ovat molemmin puolin vanhaa Puumalasta Juvalle tulevaa tietä aivan rykmentin kokoontumispaikan pohjoispuolella. Osa maavallista on tuhoutunut uutta Puumalan tietä rakennettaessa. Vallissa näkyy edelleen kymmenkunta tykinpaikkaa. Puumalasta lähestyvä vihollinen olisi joutunut hyökkäämään avoimen kentän yli päin varustettua asemaa. Paikalle on pystytetty muistomerkki.

Huutovuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Huutovuoren Puumalan puoleisella koillisella laella on ensinnäkin koilliseen pistävällä kallionkielekkeellä viisikulmainen, takasivulta avoin maavalli, jossa on neljä kanuunan paikkaa.
Vallin pituus ulkoreunalta on yli 50 m, leveys noin 4 m ja korkeus sisäpuolelta 0,5-1 m ja ulkopuolelta 1,5-2,5 m. Varustuksen takana oleva 3 m x 2 m kokoinen ja syvyydeltään noin 1 m:n kuoppa on mahdollisesti ammusten suoja.
Tästä 70 m lounaaseen jyrkän rinteen päällä on edelleen nelikulmainen, maasta lapioitu redutti, kahdelta seinämältään 14 m ja kahdelta 15 m pitkä. Seinämän leveys on 2,5-3 m ja korkeus 0,5-1,5 m, ja lounaisseinämässä on kaksi metriä leveä kulkuaukko. Kahdesta vallin painaumasta on voitu ampua tykeillä koilliseen ja kaakkoon.
Tästä on vielä noin 50 m pohjoiseen kolmantena kohteena neliskulmainen, itäpuolelta avoin redutti, jonka koillispäästä lähtee noin 30 m pitkä matala valli. Redutin valli on kaksi metriä leveä ja sisäpuolelta 0,5 m korkea.

Nuotniemi a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tammenlahteen vievästä tiestä noin 1 km pohjoiseen, Nuotniemen etelänpuoleisella rinteellä. Paikan maaperä on hiekkaa ja siinä on havaittavissa 80-85 metrin välillä rantaterassi. Asuinpaikkalöydöt (Pöljän tyypin asbestikeramiikkaa ja kvartsi-ikoksia) ovat peräisin tien itäpuolisesta leikkauksesta. Alueen topografian perusteella asuinpaikka voi ulottua laajalle alueelle Nuotniemen etelä- ja kaakkoisosaa. Nuotniemen halki pohjois-etelä -suunnassa ja eteläosassa itä-länsi -suunnassa kulkevia teitä lukuun ottamatta Nuotniemen etelä ja itäosat ovat ehjiä. Nuotniemen pohjoisrannalta, rannasta noin 60-80 m etelään päin, tien molemmilla puolilla on arviolta puolenkymmentä pyyntikuoppaa (ks. Rantasalmi nro 54)

Melasenkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso-Kontusen kaakkoisrannalla olevan niemen länsirinteessä. Paikan itäpuolelta kulkee Melasenkosken autioituneelle tilalle vievä hiekkatie. Alueella on tehty metsähakkuita ja maaperää on äestetty. Maaperä on säilynyt äestämisestä huolimatta paikoin melko ehjänä, sillä maanpinta on osittain rikkoontunut vain turvekerroksen verran. Hakkuualueen keskivaiheilta on löytynyt melko kapealta alueelta pikkukivien sekaisesta hiekkaisesta rinteestä kvartsi-iskoksia.

Rapioniemi D (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tuusjärven kaakkoisosassa Rapionniemen pohjoisrannalla havupuita ja sammalta kasvavalla hiekkakankaalla. Paikalla on maavallien ympäröimä suppilomainen hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 5 m ja syvyys noin 80 cm. Kuopassa on sammalen ja turpeen alla vahva hiilikerros. Miilun vallissa kasvaa paksu mänty.

Jokkuen kanava (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Mäntysen koillisrannalla lähellä Juvan ja Sulkavan rajaa. Paikalla on hiekkakankaalla pienen niemen kärjessä rahkasammalen ja varpujen peittämä suppilomainen hiilimiilu, jonka halkaisija on noin 5 metriä. Miilussa on suurehkoja hiilenpalasia turve- ja huuhtoutumiskerroksen alla.

Jokkuenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Mäntysen ja Pieni-Mäntysen välisellä mäntykankaalla Iso-Mäntysen rantaan vievän mökkitien pohjoispuolella. Paikalla on sammalen peittämä tervahauta, jonka halkaisija on noin 8 m ja syvyys 1,2-1,4 m. Tervahautaa ympäröi maavalli, jossa kasvaa muutamia suuria mäntyjä.

Käärmeniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iso-Mäntysen koillisrannalla lähellä Juvan ja Sulkavan rajaa. Rannan tuntumassa on kapea rannansuuntainen hiekkainen mäntykangaskaistale, jonka koillispuolella maasto kohoaa jyrkästi. Mäntykankaalla on kaksi hiilimiilua, joista suurempi, jonka halkaisija on 3-4 m ja syvyys noin 40 cm, on aivan rannan tuntumassa. Hiilimiilu on pyöreähkö ja sen reunalla kasvaa mänty. Pienempi hiilimiilu on halkaisijaltaan noin 3 m ja se sijaitsee lähellä jyrkännettä. Kuopanteissa on vahvat hiilikerrokset.

Nyrhinsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Saimaan Inkiselällä, Salonpään ja Olkisalon saarten välissä sijaitsevassa vajaan kahden hehtaarin laajuisessa Nyrhinsaaressa on kolmen tykkiaseman, viiden kiviuunin, rakennuksen kivijalan ja kiviröykkiön ‒ mahdollisen merimerkin ‒ muodostama puolustusvarustuskokonaisuus. Samaan kokonaisuuteen kuuluu myös Nyrhinsaaren itäpuolella olevan Rutenin luodon puolustusvarustus ja tykkiasema. Maakannas yhdistää Nyrhinsaaren ja Rutenin luodon toisiinsa.
Ruotsalaiset varustivat huhtikuussa 1790 Kärnäkosken vallattuaan Nyrhinsaaren ja Rutenin luodon tarkoituksenaan estää vihollisen pääsy Kärnäkoskelle. Nyrhinsaari on merkitty ruotsalaisten armeijan tukikohdaksi vuoden 1790 karttaan.
Tykkiasemat sijaitsevat lähekkäin Nyrhinsaaren koillisosassa, piharakennusten takana loivassa rinteessä, josta on jyrkkä pudotus järven rantaan. Asemat ovat pohjaltaan U-kirjaimen muotoisia, halkaisija 2,5 metriä ja korkeus yksi metri. Rintamasuunta aukeaa viereisen purjehdusväylän suuntaan
Myös Nyrhinsaaren itäpuolella sijaitsevan Rutenin kapean luodon itäkärjessä on kivistä kylmämuurattu puolustusvarustus ja tykkiasema. Kohteen kokonaispituus on noin 14 metriä, korkeus noin metrin. Vallin sisäpuolella on havaittavissa kolme tykin paikkaa suorakulmaisina painanteina.
Nyrhinsaaren keskiosassa, lähes sen korkeimmalla kohdalla, on kivistä kasattu pyöreä röykkiö. Sen koko on noin 3 x 3 metriä, korkeus noin metrin. Röykkiön keskiosa on hieman kuopalla. Kyseessä on mahdollisesti vanhan merimerkin pohja.
Välittömästi röykkiön/merimerkin itäpuolella on ryssänuuni-tyyppisiä kiviuuneja. Niiden halkaisijat vaihtelevat 1–1,5 metriin. Uunien kattokivet ovat romahtaneet ja myös seinälinjat ovat osin kaatuneet. Uunit ovat osittain sammaleen ja aluskasvillisuuden peitossa. Neljä uunirakennetta on selkeää. Viides on epävarmempi, koska se on muurahaiskeon peittämä.
Uunien eteläpuolella, korkean kallioharjanteen tasanteella on rakennuksen kivijalka tai ampumasuoja. 5 x 3 metrin laajuinen rakenne on kasattu luonnonkivistä, ja se on pohjoisen puoleiselta pitkältä sivulta avonainen.

Taistensaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ristiinan ja Puumalan rajalla Vekarsalon ja Liiansaaren välisessä salmessa sijaitseva Taistensaari linnoitettiin luutnantti Paldanin johdolla keväällä 1789 sulkemaan Lappeenrannasta Mikkeliin kulkeva reitti.
Taistensaaren Valliniemessä on tykkiasema kahdelle kolmen naulan kanuunalle. Pohjoiseen tästä, lähellä rantaa, on matala kymmenkunta metriä pitkä kiven- ja maansekainen valli.
Salmeen tehtiin upotusesteitä vesireitin sulkemiseksi. (Lähde: Etelä-Savon puolustusvarustukset historiallisella ajalla. Etelä-Savon Seutukaavaliitto. Julkaisu 137:1987, sivut 29-30).

Tarkeisniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tarkeisniemen eteläpuolen pienelle niemelle, jonka yli kulkee voimalinja, on kaivettu syvää taisteluhautaa, joka kuitenkin on osin tuhoutunut mökkiä rakennettaessa.
Tarkeisniemen etelärannalle niemen kärjen kalliopaljastumasta noin 50 metriä itään on kaivettu rantatörmän päälle lähes sata metriä taisteluhautaa. Kaivannon etuseinämässä on ampumasyvennyksiä ja siitä on vedenpoistoa varten kaivettu kaksi ojaa rantaa kohti. Tarkeisniemen pohjoisrannalle on kaivettu 6 m x 12 m laaja, 2-3 m syvä korsun paikka, johon todennäköisesti on aiottu rakentaa kaksi vierekkäistä korsua.

Kitulanniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hiekkamaahan kaivettuja varustuksia niemen pohjoiskärjestä aina Luukkolaan vievän tien eteläpuolelle asti. Pohjoiskärjen pienellä kumpareella 40 m kaivettua taisteluhautaa jota edelleen kumpareella tästä 30 m kaakkoon noin 45 m matkalla. Edelleen tästä 40 m etelään on taisteluhautaa 50 m matkalla ja etelämpänä lisää 25 m.
Kotiniementien ja Pohjoiskaaren risteyksestä noin 30 m itään on 50 m parin metrin syvyistä taisteluhautaa. Pohjoiskaaren pohjoispuolella ollut kaivanto on jäänyt paikalle rakennetun talon alle. Risteyksestä noin 60 m itään on mäenharjanteen itäpuolella korsun paikka. Tien ja kosteikon välissä on noin 50 m kaivettua taisteluhautaa, samoin kuin kosteikon itäpuolella kumpareen päällä. Huoltotien molemmin puolin useita kymmeniä metrejä taistelu- ja yhdyshautaa sekä pesäkkeitä ja korsu. Harjanteen länsipuolellla myös kaksi vierekkäistä korsun paikkaa.
Kotiniementien pohjoispuolella rannan suuntaisesti 340 m hiekkakankaaseen kaivettua, syvää taisteluhautaa, joka jatkuu tien eteläpuolella. Mm. tienrakentaminen tuhonnut kuitenkin osan kaivannosta. Tien pohjoispuolen haudasta lounaaseen n. 100 m päässä on kaksi korsun paikkaa, kooltaan noin 4 m x 4 m ja syvyydeltään noin 2 m. Läntisempään korsuun johtaa luoteesta 15 m pituinen yhdyshauta.
Salmelan ja Huutovuoren välissä mäntykankaalla noin 600 m kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa. Vuoren pohjoisrinteessä neljä kaivettua korsun paikkaa, kooltaan noin 5 m x 5 m ja syvyydeltään noin 3 m. Osa varustuksista tuhoutunut pellonraivauksessa.
Huutovuoren koillis- ja itärinteillä pieniä pätkiä osin keskeneräistä louhittua taisteluhautaa. Vuoren itärinteellä mäntytaimikossa noin 1,5-2 m syvää taisteluhautaa noin 120 m sekä eteläpäässä ainakin 35 m täytettyä kaivantoa. (Historiallisen ajan puolustusvarustuksia Etelä-Savossa, 1993, s. 78)

Vanha Brahelinna (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kuningatar Kristiinan luovutettua kreivi Pietari Brahelle vuonna 1640 läänitykseksi laajat alueet Savoa, päätti tämä Suomen kenraalikuvernööri rakennuttaa lääninsä hallintokeskukseksi linnan Ristiinaan.
Vuonna 1646 alkaneet rakennustyöt jatkuivat 1660-luvun lopulle. Keskeneräiseksi jäänyt päärakennus oli pohjakaavaltaan noin 20 m x 9 m suorakaide, jota ympäröi kivistä ladottu, kolmisen metriä korkea muuri. Rakennuksen alakerta oli tehty tiilistä ja yläkerta puusta, rakennuksessa oli myös pieni kellari. Muuria kiersi puinen seisontakoroke. Pääportti oli muurin kaakkoisella sivustalla. Pohjois- ja länsikulmissa oli pieni sivuportti. Muurin eteläosassa on pieni ulkonema, josta oli tarvittaessa voitu ampua pääportin edustalle.
Ison reduktion jälkeen Brahelinnasta tuli Savon Jalkaväkirykmentin komentajan virkatalo, joka jäi Suuren Pohjan sodan jälkeen rappiolle, ja josta otettiin rakennusaineita virkatalona vuodesta 1739 lähtien toiminutta Uutta Brahelinnaa varten.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Linnan alue on hoidettua, vieressä on parkkipaikka ja opastaulu. Muinaisjäännöksen aluerajaus kattaa mäen koko pohjoispään. Linnan länsipuolella on myös kaivo ja everstiluutnantti J.Z. Dunckerin muistomerkki.

Kallislahti-Pihlajalahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Seitsemän kilometriä leveä Kallislahden ja Pihlajalahden välinen kangas on kauttaaltaan kenttälinnoitettu ensimmäisen maailmansodan aikana. Puolustuslinja muodostuu useista kymmenistä erillisistä taisteluhaudoista, yhdyshaudoista ja korsuista, joita on kaivettu vanhan Savonlinna-Imatra tien tuntumaan linjalle (KKJ yhtenäiskoordinaatisto) Leirinmäki (3585453, 6867752) - (3584732, 6867630) - Petäjämäki (3583588, 6867518), Sammalsuo (3582206, 6866936), Seppälä (3581228, 6865112), Saunamäki (3580958, 6864164), Paskolahti (3580631, 6863291). Tiedot kohteista maastossa vuodelta 1992 Mikkelin läänin liiton inventoinnin mukaisesti.

Moisionpelto (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Moisionpellon rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Moision sairaalarakennusten eteläpuolella olevalla lähes tasaisella peltoalueella, Latokallion rautakautista polttokenttäkalmistoa (kohde 491010012) ympäröivien peltojen alueella.
Vuonna 1991 paikalta löytyi kankiketjun nivel, lasimassahelmi ja pronssiesineiden katkelmia (KM 27079) sairaalasta noin 300 m lounaaseen, ks. alakohteet.
Vuonna 1993 Latokallion etelä- ja kaakkoispuolella tehtiin arkeologisia tutkimuksia alueelle suunnitellun pumppuaseman huoltotien kohdalla. Tutkimuksissa tuli esille ruumishautoja muistuttavia rakenteita, tulisijoja, mahdollinen asumuksen jäännös sekä erilaisia esineitä, mm. pronssinen hevosriipus. Yhdestä liedestä löytyneestä hamppuköydestä saatu radiohiiliajoitus osoittaa asuinpaikan olleen käytössä vielä 1400-luvulla.
Keväällä 2010 pellolta löytyi pintapoimintana pronssinen räpyläriipus ja levymäinen pronssiesineen katkelma.

Kanava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pääosin valtatien 5 uuden ja vanhan linjan välillä, Kanavan pohjoispuolella. Asuinpaikka-alue jatkunee myös uuden valtatien 5 itäpuolelle. Asuinpaikka-alue on loivaa hiekkakangasta, jonka kohdalta on havaittu viisi asumuspainannetta.
Itäisin painanne sijaitsee tasaisella kankaalla, Kanavatien ja siitä etelään pellolle menevän tien risteyksestä noin 50 m kaakkoon. Painanne on suorakulmainen, noin 8 m pitkä ja 6 m leveä. Sen pitkä sivu on jokseenkin eteläpuolella (noin 15 m:n päässä) olevan rinteen reunan suuntainen. Painanteen syvyys on noin 30 cm paitsi kaakkoiskulmassa noin puoli metriä. Painanteen reunan muodosta saa sen vaikutelman, että kaakkoiskulmassa olisi ollut oviaukko. Yleensä painanteen reunat ovat loivat ja melko epämääräiset, selviä reunavalleja ei ole havaittavissa. Edellä kuvatun painanteen länsipuolella on matala, pyöreähkö, epäselvä painanne, jonka läpimitta on 6‒7 m. Painanteiden keskipisteiden väli on noin 10 m.
Muut kolme painannetta ovat ensimmäisestä 150‒200 m, etelälounaaseen laskevan rinteen reunan päällä, tasaisella kankaalla. Ne ovat muodoltaan pyöreähköjä, halkaisijaltaan 9‒13 m ja syvyydeltään 20‒30 cm (yksi painanne jopa 1 m).
Vuosina 2002 ja 2003 alueella toteutettiin mittavat kaivaukset valtatien 5 uudella linjauksella. Vuoden 2009 inventoinnissa alueen itälaidalla todettiin kaksi todennäköisesti ennestään tuntematonta asumuspainannetta.
Vuonna 2021 sähkökaapeloinnin kaivuun valvonnassa muinaisjäännösalueen eteläosissa ei havaittu merkkejä kulttuurikerroksesta tai rakenteista. Pintamaasta havaittiin kvartsi-iskos.

Saenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Valvatus-järven itärannalla, vanhan vt 5 länsipuolella. Tien länsipuoleisesta tieleikkauksesta löytyi saviastianpaloja. Paikka sijaitsee laajan hiekkaharjanteen länsirinteellä olevalla tasanteella, jonka tie leikkaa viistosti. Löydöt tehtiin pieneltä alueelta eikä maastoa tarkastuksen yhteydessä selvitetty tarkemmin koekuopittamalla.

Enojoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerisalontien eteläpuolella, Enojoen itäpuolella omakotitalon puutarhassa. Vihreästä liuskeesta valmistettu kivikirves löytyi kasvimaasta kiviä kerättäessä. Tarkastuksen yhteydessä kirveen löytöpaikalta löytyi kvartsikaavin ja - iskoksia. Alue on kasvimaata ja nurmikon peittämää, joten asuinpaikan laajuutta ei pystytty määrittelemään.

Välijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Virtasalmentien ja Välijoen pohjoispuolella. Tarkastushetkellä paikka oli mäntyä kasvavan kumpareen koillispuoleisella metsäauratulla alueella. Metsikön reunasta noin 20-30 m itään sijaitsee kaksi, toisistaan noin 20 m päässä olevaa pienehköä siirtolohkaretta, joiden itäisillä sivuilla oli havaittavissa matalat rautakuonakeot. Paikalla oli myös palaneita kiviä. Metsää kasvavan kumpareen itäreunalla on halkaisijaltaan noin 3 m hiilimiilu.

Pajala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Joroisselkään etelästä laskevan Enojoen itäpuolella, Enojoen sillalta noin 300 metriä itään. Paikka on laikutettua loivapiirteistä mäntykangasta, jonka lounaisreunalla on havaittavissa hyvin loiva törmä, jonka alapuolella on muinainen soistunut lahdenperukka. Laikutusvakojen hiekasta löytyi kvartsia kahdesta kohdasta. Ensimmäinen löytöpaikka on 40 metriä Rantasalmen tieltä pohjoiseen ja siitä löytyi kolme iskosta pieneltä alueelta, toinen löytöpaikka on 180 metriä tieltä pohjoiseen ja tämä on yksittäisen kvartsin löytöpaikka. Kohde on rajattu topografian perusteella, todennäköisesti välialueellakin on asuinpaikkaa vaikkei laikuissa inventoinnin yhteydessä muuta näkynytkään.

Saarijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joroisten harjualueella, pienen Saarijärven etelärannalla olevalla pohjoiseen suuntautuvalla metsäisellä niemekkeellä, rannalla olevasta mökistä 60 metriä lounaaseen. Tervahauta on tehty törmän reunalle ja sen halkaisija on noin seitsemän metriä.

Hoviniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaressa, Hoviniemen kartanosta noin 350 metriä etelään, kangasmetsässä, pellon ja Kerisalonsaarentien välisellä pohjoiseen viettävällä kankaalla. Paikalla on havaittu kaksi rakennetta, joista toinen suuri tervahauta ja toinen hiilimiilu. Tervahaudan halkaisija on noin 13 metriä, siinä on selvät vallit ja keskuskuoppa on noin metrin syvä. Hiilihauta on tervahaudasta noin 30 metriä luoteeseen, se on halkaisijaltaan noin kuusi metriä ja siinä on hevosenkengän muotoinen valli.

Papinlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valvatusjärven ja Joroisselän välillä olevan Kanavan pohjoispuolella, Kanavakankaalla, hävinneen Papinlammen koillisrannalla, Kotkatharjulle ja Koivikkokunnaalle johtavien teiden risteyksen luoteiskulmassa. Täällä on hiekkaisella muinaisrantatörmällä noin kolme metriä halkaisijaltaan oleva painanne, johon tehdyssä koepistossa maa oli hyvin tummaa ja noin 40 cm syvyydellä oli isoja hiilenkappaleita. Kyseessä lienee hiilimiilu.

Likolampi (1000014584) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Joroisten harjualueella, Likolamminharjun koillisreunalla, Likolampi-nimisestä kuivuneesta suppalammesta noin 220 metriä itään. Mäntykankaalla, törmällä, sijaitseva kuoppa on kooltaan noin 2 x 1,5 metriä ja siihen tehdyssä koepistossa on havaittu podsolimaannos. Tämän perusteella kyseessä ei liene hiilihauta, vaan mahdollisesti se on pyyntikuoppa.

Kolman kansakoulu C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolmankankaan harjualueen pohjoisosassa, pelloksi muokatulla Kolmanjoen varren tasangolla, Kolman koulusta noin 200 metriä pohjoisluoteeseen. Paikalta on löydetty loivasti koilliseen laskevalta hiekkapellolta, noin 90 m mpy korkeudelta muutamia kvartsi-iskoksia noin 40 x 30 metrin alueelta. Löydöt ovat Kolmantien laidassa olevasta ladosta 20-50 metriä kaakkoon.

Liponniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee vanhan maantien länsipuolella olevalla muinaisella rantatörmällä, hiekkakankaalla. Kangasta on laikutettu Varismäelle ja Kyöpelinvuorelle johtavan pienen tien eteläpuolelta ja noin 20 metriä em. Tienhaarasta etelään löytyi muutamasta laikusta asbestikeramiikkaa. Maaperä on tässä soransekaista hiekkaa. Löytöpaikasta 125 metriä etelälounaaseen on ehjällä kankaalla noin 2 x 1 metrin kokoinen kuopanne noin 15 metriä törmän reunasta. Tähän tehdyssä koepistossa oli paksu turve ja suhteellisen paljon hiiltä. Todennäköisesti kyseessä on hiilimiilu. Kangas on potentiaalinen myös kivikautiselle asuinpaikalle ja niinpä kohteen rajaus on ulotettu etelässä talolle johtavalle tielle saakka ja pohjoisessa myös ehjälle kankaalle löytöpaikan pohjoispuolella.

Kyöpelinvuori (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyöpelinvuoren kivikautinen asuinpaikka- ja kuoppakohde sijaitsee Joroisten harjualueella, vanhan valtatien länsipuolella, Kyöpelinvuoren, Uskalinlammen, maantien ja Liponniityn peltoalueen rajaamalla alueella. Asuinpaikalla on havaittu kolme varmaa ja kaksi mahdollista asumuspainannetta, yksi todennäköisesti asuinpaikkaan liittyvä kuoppa, kolme hiilihautaa ja kaksi muuta kuoppaa noin 500 x 100 metrin kokoisella alueella. Ympäristö on mäntykangasta ja maaperä hiekkaa. Kohde on täysin ehjä.
Asumuspainanne 1 sijaitsee noin 94 m mpy korkeudella olevan kapean törmän päällä ja se on halkaisijaltaan noin seitsemän metriä. Siihen tehdyssä koepistossa oli pölyistä likamaata ja erittäin runsaasti löytöjä: keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta. Tästä painanteesta muutama metri koilliseen on pieni, halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva todennäköisesti asuinpaikkaan liittyvä kuoppa ylemmän törmän juuressa. Asumuspainanne 2 on selvästi alemmalla tasanteella, ensimmäisestä 30 metriä etelään, noin 90 m mpy korkeudella. Painanne on matala ja halkaisijaltaan noin viisi metriä. Tähän tehdyssä koepistossa oli punaisenruskeaa likamaata ja löytöinä kvartsia ja palanutta luuta. Asumuspainanne 3 ja epävarma painanne 4 sijaitsevat tästä 75-85 metriä itään leveällä tasanteella, joka lienee noin 92 m mpy korkeudella. Painanteet ovat mäntytaimikossa ja niitä on vaikea erottaa. Painanteiden halkaisija on noin kuusi metriä. Painateeseen 3 tehdyssä koekuopassa oli selvää likamaata ja löytöinä piitä sekä palanutta luuta (useita pii-iskoksia, muttei lainkaan kvartsia). Painanteen 4 koepistosta ei tullut löytöjä, mutta likamaata siinäkin oli. Painanteet 3-4 eivät ole törmällä vaan siitä noin 20 metriä sisämaahan päin. Mahdollinen asumuspainanne 5 sijaitsee edellämainituista painanteista 105 metriä kaakkoon, luoteeseen suuntautuvalla harjanteella, noin 90 m mpy korkeudella. Halkaisijaltaan se on noin kuusi metriä. Useista koepistoista ei tullut löytöjä, mutta kylläkin mahdollista likamaata.
Kyöpelinvuoren kaakkoisrinteessä, noin 170 metriä painanteesta 1 luoteeseen on hiilihauta, halkaisijaltaan noin kaksi metriä ja siihen tehdyssä koepistossa tummaa maata sekä isoja hiilen kappaleita. Kaksi muuta hiilihautaa on mäntytaimikossa, painanteista 3-4 kaakkoon ja lounaaseen 40 metrin päässä ja 60 metriä toisistaan. Näistä suurempaan tehdyssä koepistossa oli runsaasti hiiliä, toiseen ei koepistoa tehty. Suuremman halkaisija on kolmisen metriä ja pienemmän noin 1,5 metriä.
Lähellä maantietä olevalla hakatulla kankaalla on vielä pari halkaisijaltaan kaksimetristä koekuoppaa, joista ensimmäiseen tehdyssä koepistossa ei havaittu mitään erityistä, toiseen ei pistoa ole tehty. Nämäkin saattavat silti olla hiilimiiluja.

Varismäki 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Valvatusjärvestä Joroisselkään laskevan Kanavan varrella, harjualueeseen kuuluvan Varismäen eteläreunalla, suuren hiekkakuopan eteläreunasta 20 metrin päässä, rinteessä. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja koepistossa siinä oli hiiliä, joten kyseessä lienee hiilimiilu.

Varismäki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Valvatusjärven Liponselän itäpuolella, Valvatusjärvestä Joroisselkään laskevan Kanavan suussa, Varismäen lounaisreunalla. Paikalla on vanha talo, joka toiminee nykyään jonkinlaisena leiripaikkana, sillä talon läheisyyteen on rakennettu suuri kaksilappeinen laavu. Tämän laavun edustalla, siitä noin 10 metriä lounaaseen muinaisrantatörmällä on hieman epämääräisen muotoinen asumuspainanne, halkaisijaltaan noin seitsemän metriä. Tähän painanteeseen tehtiin kolme koepistoa, joista yhdestä löytyi kvartsi-iskos ja palanutta luuta karkeahkon hiekan ja likamaan seasta. Laavusta 20 metriä länteen on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa, joka saattaa liittyä asuinpaikkaan. Ympäristö on hoidettua, avointa mäntykangasta. Asuinpaikan rajaus on tehty topografian perusteella.

Paajala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joroisten harjualueella, Likolamminharjun pohjoisreunalla, Paajalan kartanosta 330 metriä länteen mäntykankaalla. Kohteessa on kaksi samankokoista hiilihautaa, halkaisijaltaan 2,5 metriä. Koepistoissa kuopissa todettiin hiiltä.

Jaatilanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Keriselän pohjoispuolella olevassa Jaatilanniemessä, Jaatilanniemen talosta noin 240 metriä länteen olevalla metsäalueella. Metsä on männikköä, paikoin kivikkoista mutta kuoppa-alueella hiekkaista maaperältään. Kohteessa on havaittu viisi kuoppaa, joista kolme yhdessä rykelmässä ja muut kaksi näistä 25-35 metriä luoteeseen. Kuoppien halkaisija on 1,5-2,5 metriä ja yhteen tehdystä koepistosta löytyi myös hiiliä. Kuopat lienevät hiilimiiluja.

Leipämäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaren keskellä olevan harjun etelälaidalla, Leipämäki-nimisen mäen lounaispuolella, kettutarhoista etelään, Nurmilahteen johtavan tien itäpuolella, välittömästi tien varrella. Paikalla on todennäköinen tervahauta, halkaisijaltaan vallin kera noin kahdeksan metriä ja syvyydeltään metrin. Tervahauta on harjua pitkin kulkevan metsäpolun pohjoispuolella. Ympäristö on mäntykangasta.

Leipämäki 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaren keskellä kulkevan harjualueen eteläreunalla, Leipämäestä kaakkoon ja Sopalan talosta 400 metriä pohjoiseen. Todennäköinen tervahauta sijaitsee alueen halki kulkevan metsäpolun pohjoispuolella, pohjoiseen nousevan harjunrinteen terassilla, mäntykankaalla. Rakenteen koko on noin 9 x 6 metriä valleineen ja syvyys noin 1,3 metriä. Tervahaudan vieressä on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa.

Likolamminharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on korkea muinaisrantatörmä, joka ulottuu 95 m tasolle. Sen alapuolella on kapea terassi n. 89 m tasolla. Terassi päättyy paikan kohdalla ja sulautuu rinteeseen mutta jatkuu kaakkoon hyvin kivisenä mukulikkona. Terassin lounaispäädyssä on osin takana olevaan törmään koverrettu asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta saatiin löytöjä. Löydöt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Likolamminharju 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on leveähkö tasanne jyrkän, korkean törmän ja tasanteen eteläpuolella loivan törmän välillä. Törmä on hyvin loiva etelä-kaakkoon. Tasanteella erottuu asumuspainanne, matala ja laakea, soikea ja koko n. 4 x 6 m. Painanteeseen ja sen viereen tehdyistä koekuopisto saatiin löytöjä, samoin painanteesta 14 eteläkaakkoon hieman alemmalta loivasta rinteestä. Löydöt kvartsi-iskoksia sekä kvartsiydin (alemmalta rinteestä).

Historiallinen; Paikalla on tasanne, jonka tien puolella on loivasti lounaaseen laskeva rinne. Tasanteen laella suppealla alalla saatu löytöjä koekuopista. Löydöt saviastianpaloja, kavrtsi-iskoksia ja -esine, palanutta luuta. Asuinpaikan länsipäässä on hiilihauta.

Kivikautinen; Paikalla on kapea tasanne rinteessä kahden muinaisrantatörmän välissä. Laikutetulta hakkuuaukealta löytyi yhdestä laikusta runsaasti pieniä asbestikeramiikan muruja.

Kivikautinen; Likolammenharjun kaakkoispään loivahkossa rinteessä on muinaisrantatörmien välinen terassi, jossa on todettavissa asumuspainanne. Painanteen koko on 6 x 5 m. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia.

Likolamminharju 7 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka on tasaista metsämaata ja maaperä hietaa. Kiukaan jäännökset todettiin laikutetussa metsämaassa. Koko n. 2,5 x 3 m, kajoamattomilta osiltaan sammalpeitteinen. Kiuas saattaa liittyä Mäntylän tilaan ja olla ammoinen saunan tai riihen kiuas.

Likolamminharju 8 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tilarajan kaakkoispuolella sijaitsee tervahauta, vallit, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halk. n. 6 m, syvyys 0,8 m.

Likolamminharju 9 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta, jossa matalat vallit. Halk. n. 3 m, syvyys 0,5 m. Runsaasti hiiltä ja nokea pohjalla.

Likolamminharju 10 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjun laella laakean tasanteen keskellä tervahauta, vallit, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halk. n. 5 m, syvyys 0,7 m. Runsaasti hiiltä ja nokea pohjalla.

Historiallinen; Muinaisrantatörmän reunalla matala tervahauta, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halk. n. 5 m, syv. 0,5 m. Runsaasti hiiltä ja nokea pohjalla, syvällä hiekan alla. Pehmeän hiekkaisen maaperän vuoksi tervahauta on varsin sortunut, ehkä myös hyvin vanha.

Historiallinen; Tervahauta, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halk. n. 5 m, syvyys 0,9 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Historiallinen; Tervahauta tasaisella kankaalla, vallit, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halk. n. 6 m, syvyys yli 1 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Historiallinen; Harjanteen lakitasanteen koillisreunalla hiilihauta, matalat vallit. Halk, n. 2,5 m, syvyys 0,6 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Säynelampi 1 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kumpare, jonka tasainen laki on laajuudeltaan n. 30 x 60 m. Kumpareen kaakkoispäässä on isohko tervahauta ja sen luoteispuolella viisi (5) hiilihautaa. Tervahaudan halkaisijaltaan noin 8 metriä, keskussäiliöllinen. Hiilihaudat pyöreitä, matalia kuoppia, halkaisijaltaan noin 2 metriä.

Säynelampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjanteen koilliskärjessä on kaksoistervahauta. Suurempi on halkaisijaltaan n. 12 m. Ränninpaikkaan on kaivettu toinen pienempi tervahauta, jossa on myös ränni. Pienemmän halk. n. 5 m. Haudat ovat syviä, isompi n. 2 m, pienempi n. 1,5 m.

Säynelampi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laajan ja syvän suppakuopan kaakkoispuolella hiilihauta. Matalat vallit, halk. n. 2 m, syv. 0,5 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Säynelampi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta, matalat vallit. Halk. n. 2 m, syv. 0,5 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Historiallinen; Kumpareisessa metsämaastossa, kumpareen reunalla hiilihauta. Matalat vallit, halk. n. 2 m, syv. 0,5 m.

Historiallinen; Laajan ja syvän suppakuopan etelärinteen yläosassa olevalla tasanteella hiilihauta. Matalat vallit, halk. n. 2 m, syv. 0,5 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Historiallinen; Hiilihauta, matalat vallit. Halk. n. 2 m, syv. 0,5 m. Pohjalla hiiltä ja nokea.

Historiallinen; Hiilihauta, matalat vallit, halk. n. 2 m, syv. 0,5 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.

Puomila (1000014676) (Hautapaikat)
Historiallinen; Suomen sodan aikaisia venäläissotilaiden hautoja Puomilan tilan alueella pihanurmikon alla punaisen sivuasuinrakennuksen vieressä.

Iitosenrannan Kalmanniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Joroisvirran taistelussa vuonna 1809 kaatuneiden venäläissotilaiden hautausmaa (kts. Joroisten lehti 29.8.1979 ja 12.7.1991).

Juurio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasmetsässä, valuukouru haudan itäpuolella, halkaisija noin 10 metriä.

Kaislaharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa, joiden halkaisijat 10 ja 6 metriä. Merkitty peruskarttaan.

Lahnalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalkkimiilu Lahnalahden tiestä noin 150 metriä luoteeseen, polun vieressä sen lounaispuolella. Halkaisijaltaan noin 5 metriä, kalkkikiveen louhittu pyöreä kuoppa.

Koppurinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 10-15 kaskirauniota kuusimetsässä. Matalia, erittäin säännöllisen muotoisia soikeita tai pyöreitä, osittain sammaleen peitossa.

Harjula 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso noin 4 m leveä ja 20 m pitkä L-muotoinen kaskiraunio kangasmetsässä.

Montolanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halla-ahosta Koivikkoon johtavan hiekkatien molemmin puolin useita näyttäviä osittain sammaleen peitossa olevia kaskiraunioita.

Kirkkokangas (1000014572) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Kirkkokangas sijaitsee lähellä Rantasalmen rajaa, Rantasalmelle johtavan tien ja Haapaselän Haapalahden välissä. Kaskiröykkiöalue sijaitsee Kirkkokankaan talosta noin 300 metriä luoteeseen Kirkkokankaan halki kulkevan tien eteläpuolella. Alueella havaittiin sekametsässä noin 20 kaskirauniota noin 140 x 70 metrin suuruisella alueella. Osa röykkiöistä on suuria, jopa neljä metriä halkaisijaltaan olevia, osa taas pieniä ja matalia. Alueen luoteispäässä on vajaa 40 metriä pitkä kiviaita, jonka suunta on koillisesta lounaaseen. Aita vaikuttaa olevan tilusrajalla. Maa on alueella tummaa, kivistä mutta multavaa eikä vaikuta pelto- vaan kaskimaalta.

Kalmanvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaressa, Kalmanvuoren länsirinteen hiekkakankaalla, Lapinlahden itäpuolella. Kohde on Leipämäelle johtavan metsäpolun ja Ylimmäisenniemeen johtavan tienhaaran kaakkoispuolella. Paikalla on kaksi rinnakkain olevaa tervahautaa tai hiilimiilua tasaisella mäntykankaalla. Hautojen halkaisija valleineen on noin kahdeksan metriä.

Papinlampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valvatusjärven ja Joroisselän välillä olevan Kanavan ja sen rannalla olevien omakotitalojen eteläpuolella, Tahkorantaan johtavan tien, UPM-Kymmenen taimitarhan pohjoispuolella ja hävinneen Papinlammen etelärannalla. Paikalla on havaittu kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan 1,5-2 metriä. Toiseen kuoppaan tehdyssä koepistossa oli runsaasti hiiliä, joten kuopat lienevät hiilihautoja. Ympäristö on hiekkaperäistä mäntykangasta ja potentiaalista myös kivikautiselle asuinpaikalle.

Kolmantie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kolmankankaan harjun koillisreunalla, Kolmantien eteläpuolella, Tuomirannan talosta 250 metriä lounaaseen. Ympäristö on avointa mäntykangasta, maaperä hiekkaa. Paikalla on havaittu kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan 1,5 metriä. Toiseen tehdyssä koepistossa havaittiin hiiltä, joten kuopat lienevät hiilimiiluja.

Kolmantie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kolmankankaan harjun koillisreunalla, Kolmantien eteläpuolella, Inganlahden talosta 170 metriä etelälounaaseen. Ympäristö on avointa, äestettyä mäntykangasta, maaperä hiekkaa. Paikalla on havaittu yksi äestyksen osittain hajottama kuoppa, todennäköisesti hiilihauta.

Kolmankangas 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolmankankaan harjujakson luoteispäässä, Kolma-järven kaakkoispäässä, Kolman kylältä Pasalaan kulkevan vanhan kylätien varrella. Asuinpaikka sijaitsee noin 90 m mpy korkeudella olevalla selvästi erottuvalla muinaisrantatörmällä mainitun tien luoteispuolella. Asuinpaikan ja Kolma-järven välissä on vielä Huutokosken-Varkauden rata ja Kolman-Mustolankylän välinen tie. Kohde on tiestä ym. Rakenteista huolimatta lähes täysin ehjä.
Paikalla on havaittu kaksi asumuspainannetta ja lisäksi viisi pientä kuoppaa, joista osa saattaa liittyä asuinpaikkaan. Asumuspainanne 1 sijaitsee aivan muinaisrantatörmällä, tien vieressä, kooltaan se on noin 6 x 4 metriä ja muodoltaan hieman epämääräisen soikea. Täsmälleen painanteen alapuolella, törmässä, on kellarin jäännökset. Keskelle painannetta tehdyssä koepistossa oli tummanruskeaa likamaata ja löytöjä, mm. kampakeramiikkaa. Toisessa koepistossa ei ollut löytöjä, mutta kylläkin likamaata ja runsaasti palanutta kiveä. Kuoppa tehtiin vain noin metrin päähän ensimmäisestä kuopasta ja hieman painanteen "takasivustalle". Asumuspainanne 2 sijaitsee niin ikään rantatörmällä, painanne on varsin selväpiirteinen ja mitoiltaan noin 8 x 6 metriä. Painanne sijaitsee noin 20 metriä koilliseen ensimmäisestä ja myös sen edustalla törmässä on kellarin jäänteet. Tähän painanteeseen ei ole tehty koepistoa. Muualle kankaalle tehdyistä koepistoista ei saatu asuinpaikkalöytöjä.
Asumuspainanteiden lisäksi kankaalla on kuoppajäänteitä, joista ensimmäinen on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä oleva kuoppa painanteita ylemmällä törmällä, tien länsipuolella. Samalla törmällä on toinenkin kuoppa, halkaisijaltaan noin kaksi metriä, vanhan hiekkakuopan edustalla. Kolmas kuoppa, halkaisijaltaan 1,5 metriä, sijaitsee alemmalla tasolla, lähellä vanhaa terassoitua tienpohjaa, asumuspainanteista 80 metriä kaakkoon. Tähän tehdyssä koepistossa ei havaittu mitään erityistä. Neljäs ja viides kuoppa sijaitsevat kolmannesta noin 40 metriä koilliseen samalla tasolla kuin asumuspainanteet. Halkaisijaltaan ne ovat kaksi metriä. Läntisempään kuoppaan tehdyssä koepistossa oli runsaasti hiiltä, joten ainakin se lienee hiilihauta.

Kanavantie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kanavantien asuinpaikka sijaitsee vanhan Valtatie 5:n molemmin puolin, Kanavantien risteyksen kohdalla.
Vuoden 2009 inventoinnin aikoihin hiekkainen mäntykangas oli laikutettu sekä tien länsi- että itäpuolelta ja laikuista kerättiin löytöjä 89–90 m mpy korkeudelta kahdesta keskittymästä. Tien länsipuolinen keskittymä on laajuudeltaan noin 20 x 20 metriä ja siitä on löytöinä mm. runsaasti kampakeramiikkaa. Tien itäpuolisesta keskittymästä on vain kvartsia noin 15 x 10 metrin kokoiselta alueelta. Todennäköisesti asuinpaikkaa on tien länsipuolella ehjänä laikutuksen ja sen länsipuolella olevan törmän välisellä alueella 10–15 metrin levyisellä alueella. Myöskään laikutus ei sinänsä ole tuhonnut kohdetta pahasti. Tien itäpuolella löytöjä ei ole aivan laikutuksen itäreunaan asti.
Vuoden 2018 koekaivauksissa koekuopitettiin alueen itäosaa. Alueelta ei löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Vuoden 2009 kvartsien löytöpaikkoja ei tutkittu tässä yhteydessä.

Huhuinniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Valvatusjärven Liponselän itärannalla olevalla Huhuinniemellä, joka on osa Joroisten harjualuetta. Huhuinniemen pohjoiseen suuntautuvalla harjunrinteellä sijaitsee kaksi toisistaan noin 30 metrin etäisyydellä olevaa kuoppaa, halkaisijaltaan 1-1,5 metriä. Toiseen kuoppaan tehdyssä koepistossa ei ollut näkyvissä hiiliä tms., joten kyseessä eivät liene hiilimiilut.
Vuoden 2010 inventointi: Kuopat näyttävät resenteiltä

Frugård (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on halkaisijaltaan noin kahdeksan metriä, se on hyväkuntoinen ja näyttävä. Tervahauta sijaitsee kangasmetsässä Frugårdin kartanon tienhaarasta 170 metriä lounaaseen metsäpolun varrella. Frugårdin kartanon tienhaarassa, lounaaseen johtavan metsäautotien/vanhan kylätien itäleikkauksessa on myös hiilimiilu, halkaisijaltaan noin kaksi metriä.

Leipämäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaren keskellä olevan harjualueen eteläreunalla, Leipämäen eteläpuolella ja Hietalan talosta noin 350 metriä koilliseen. Hiilimiilu on halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ja se sijaitsee alueen halki kulkevan metsäpolun eteläpuolella, vanhalla rantatörmällä, sekametsässä. Kuoppaan tehdyssä koepistossa on havaittu paljon hiilen kappaleita ja palanutta hiekkaa.

Kyrönmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kerisalonsaarelle johtavan tien koillispuolella, Tahkorannalle menevän tien risteyksestä noin 2 km kaakkoon, mäntymetsässä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tie leikkauksesta, ojan reunasta.
Vuoden 2009 inventoinnissa todettiin, että aiemmat koordinaatit eivät vastaa löytöpaikkojen kuvausta. Inventoinnissa löytyi saviastianpaloja, kvartsia, liuskekärjen katkelma ja palanutta luuta.

Kanavakangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kanavan pohjoispuolella, rantatörmän päällä sijaitsevalla nuorta mäntyä kasvavalla karulla ja tasaisella hiekkakankaalla. Paikalla on komean muinaisrantatörmän päällä pieni nelisivuinen painanne, johon tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpaloja. Kyseessä on mahdollinen asumuspainanne, jonka koko on n. 2,5 x 3 m. Koekuoppahavaintojen perusteella kohde rajautuu 30 x 16 metrin alalle törmän reunalle.

Kyrönmäki 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerinsalontien pohjois-koillispuolella. Paikalla on etelään aukeava muinaisrantatörmä 91 m:n tasolla ja sen takana n. 40 m leveä tasanne ennen pohjoisempana olevaa Muinais-Saimaan korkeimman rannan törmää. Aivan 91 m:n tason törmän reunalla on kapealla alalla kivikautinen asuinpaikka n. 100 m:n matkalla törmän reunalla. Maaperä alueella on tasarakeinen hiekka. Idässä asuinpaikka ulottuu vajaat 20 m metsätieuralta itään. Kulttuurikerros on keskiosissa enimmillään 32-35 cm.

Kyrönmäki 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee muinaisella rantavallilla suppakuopan reunasta 20-30 m kaakkoon. Inventoinnissa todettiin rantavallin yli kulkeva metsäkoneura, josta löytyi kvartsi-iskoksia. Paikan rajaus perustuu koekuoppien löytöihin ja topografiaan.

Kyrönmäki 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee suppakuopan äärellä aivan törmän reunalla muinaisrantavallin ja matalan törmän välillä. Paikalla on mahdollinen asumuspainanteen tapainen painanne. Löydöt saviastianpaloja ja kvartsi-iskoksia. Suppea-alainen asuinpaikka on rajattu koekuopin ja topografian perusteella.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee muinaisella rantatörmällä, suppakuopan itäreunalla. Aivan törmän reunalla, kapeahkolla (n. 20 m leveä) terassilla on matala nelisivuinen painanne (9 x 7 m) kahden muianisrantatörmän välillä. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta tuli runsaasti löytöjä ja siinä todettiin n. 25 cm vahva likamaakerros. Löydöt kampakeramiikkaa, kvartsi-iskos yhdestä koekupasta. Paikan rajaus on arvio N-S -suunnissa.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee suppakuopan koillispuolella olevalla hiekkakankaalla, jossa Kyrönmäen juurella on rantatörmä ja kapea tasanne sen päällä. Löydöt, kvartsi-iskokset ja palanutta luuta, tulivat esille alemmalta tasanteelta, laikutetulta metsämaalta.

Kivikautinen; Paikalla on Kyrönmäen rinteen juurella tasanne, joka tällä kohden levenee. Sen eteläpuolella on hieman epämääräinen muinaisrantatörmä. Alue on hakattua ja laikutettua metsää ja maaperä hiekkaa. Kahdesta vierekkäisestä metsänlaikutusvaon kasasta löytyi palanutta luuta.

Kyrönmäki 9 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muinaisrantatörmän reunalla tervahauta, vallit, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halkaisija n. 5m, syvyys 1 m. Hiiltä ja nokea pohjalla.
Lidar 5p -korkeusmallissa näkyy n. 40 m yllä mainitusta tervahaudasta itäkaakkoon todennäköisesti toinen tervahauta.

Kyrönmäki 10 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, jossa on ympärillä vallit, ei ränninpaikkaa, keskussäiliöllinen. Halkaisija n. 10 m, syvyys 1,8 m, jyrkkäseinäinen, pyöreä ja suppilomainen. Pohjalla hiiltä ja nokea.

Kyrönmäki 11 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Saimaan korkeimman rantatörmän laen reunalla. Matala hiilihauta, matalat vallit, halkaisija n. 2 m, syvyys 0,5 m. Pohjalla hiiltä ja nokea.

Ryyhtölä Säynelampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka Säynelammen rannan tuntumassa, kesämökistä noin 40 metriä koilliseen. Paikalla on mm. kuoppa, josta suuria kuonamöhkäleitä.
Inventointi 2016: Säynelammen ja voimajohtolinjan välissä sijaitsevan rautahytin kohdalta havaittiin kaksi kuoppaa, josta toinen tulkittiin rautahytiksi ja toinen hiilihaudaksi. Paikalla ei tehty koekuoppia. Rautahytiksi tulkittu kuoppa (N 6900998 E 535184) on epäselvärajainen, kooltaan noin 3,4 x 1,3 m. Syvyyttä kuopalla on 30-40 cm. Hiilihauta (N 6900986 E 535188) sijaitsee noin 12 m rautahytistä eteläkoilliseen. Hiilihauta on pyöreähkö, halkaisijal-taan noin 3,6 metrinen kuoppa. Inventoinnin aikaan hiilihauta oli peitetty risuilla.

Harjula 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasmetsässä, halkaisijaltaan noin 5 metriä.
Koordinaattien kohdalla on v. 2019 rakennus, jota ei esim. peruskartassa 1989 ole. Tervahauta mahdollisesti tuhoutunut vuoden 1991 inventoinnin jälkeen.

Virranniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta kangasmetsässä, ränni tervahaudan itäpuolella. Halkaisija noin kuusi metriä.

Pöljälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhat talonperustukset, jotka muodostuvat noin 1,5 m paksuisesta suorakaiteenmuotoisesta kivivallista, joiden molemmissa päissä kaksi aukkoa. Koko n. 14,5 x 10,5 m. Kuusimetsässä vahvan sammalkerroksen peitossa. Perimätiedon mukaan kutsutaan Pöljän herran kartanoksi. Talonperustuksia ympäröi lukuisat kaskirauniot.

Lahnalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalkkimiilu Lahnalahden tiestä noin 50 m kaakkoon, polun vieressä. Noin 7 m pitkä, toisesta suusta avonainen kalkkiuuni hiekkakankaalla. Uunin yli kaatunut puunrunko.

Lahnalahti 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalkkimiilu, jota ei tarkastushetkellä voitu havaita runsaan aluskasvillisuuden vuoksi.

Räisälänranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Räisälänrannan tilan metsäalueella useita kaskiraunioita tilan päärakennuksesta luoteeseen, kuusimetsässä.

Valkia 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 14 itäpuolella, Valkia-järven pohjoisrannalla järveen pistävässä pienessä niemessä sen kaakkoisrannalla muinaisella rantaterassilla. Alue on nyt matalaa mäntytaimikkoa.
Kahdesta alueelle tehdystä koepistosta tuli kivikautiseen asutukseen viittaavia löytöjä: palaneen luun silppua ja kolme palaa keramiikkaa sekä mahdollinenkvartsiesine. Lähellä, noin 100 m itäkaakkoon, sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Valkia 2, joka topografian perusteella on arvioitu erilliseksi kohteeksi.

Valkia 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee valtatien 14 itäpuolella, Valkia-järven pohjoisrannalla, lähellä järveen pistävän pienen niemen kärkeä. Alue on mäntymetsää. Maaperä on selvästi kivisempää kuin esimerkiksi Valkia 1:n asuinpaikalla.
Alueelle tehdyistä koepistoista yhdestä tuli kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä: palaneen luun silppua ja kvartsia.
Niemessä on myös matala, halkaisijaltaan n. 7 m:n laajuinen painanne, johon tehdystä pistosta ei tullut esille löytöjä.
Lähistöllä, noin 100 m länsiluoteeseen sijaitsee kivikautinen asuinpaikka Valkia 1, mutta topografian perusteella on arvioitu, että kyseessä on kaksi erillistä kohdetta.

Vuolinko (Työ- ja valmistuspaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Mikkelin Rantakylässä Iso-Vuolinkojärven koillispuolella, Vuolingon kartanon rakennuksista noin 300 metriä etelään. Pintapoimittaessa peltoaluetta, joka sijaitsee Alasen järven ja Naistingin välisen uoman eteläpuolella, löytyi rautakautinen helmi, historiallisen ajan kolikko ja lasikuonaa. Löydöt tulivat peltoalueen halkaisevan tien ja uoman väliseltä alueelta, joka on perunapeltona. Tien eteläpuoliset pellon osat ovat enimmäkseen kesannolla eikä niillä voitu tehdä havaintoja. Maaperän pintakerros alueella on peltomultaa 30–40 cm ja sen alta paljastuu hiekka tai hiesu. Tien eteläpuolisen pellon keskellä sen korkeimmalla kohdalla on kallioisempi alue, jolla sijaitsee yksi peltoraunioista. Peltoraunioita on lisää alueen eteläosassa metsän tuntumassa (ks. erilliskohteet). Raunioiden lisäksi peltojen eteläosassa on hajanaisia raivauskiviä kallioiden tuntumassa.
Kuten edellä mainittiin, havaintojen teko kesannolla olevalla pellolla oli mahdotonta ja mahdollisen asuinpaikan ja/tai kalmiston sijaintia ei voitu paikallistaa. Peltoalue muodostaa laajan kumpareen ja muinaisjäännöksen löytäminen ja rajaaminen vaatii riittävän laajan koekaivauksen. Vaikka kohteesta löytyi vain yksi helmi, on se kuitenkin selvä osoitus rautakautisesta toiminnasta alueella, lisäksi lähialueiden löydöt, kuten Rantalan keihäänkärjen löytöpaikka noin 800 metriä kaakkoon ja Tyynelän rautakautinen kalmisto noin 1,1 km länsiluoteeseen viittaavat rautakautiseen asutukseen alueella.
Vuonna 2010 tehdyissä koekaivauksissa alueen länsireunasta löytyi merkkejä fossiloituneesta peltokerroksesta, ks. alakohde. Rautakautiseen asuinpaikkaan tai kalmistoon viittaavia havaintoja ei tehty.

Kalmasaari (1000015010) (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmasaari sijaitsee Sysmäjärven luoteispäässä. Paikalta on löytynyt kesämökin perustuksia 1979 kaivettaessa ihmisen luita.

Helkkimäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Synsiön luoteisrannalla, Helkkimennniemen eteläosan itärannalla aikoinaan sijainneen Helkkimäniemen talon molemmin puolin rannan suunnassa. Koekuopituksen perusteella asuinpaikka on vanhan rantatörmän tuntumassa sen suuntaisesti kapeana vyöhykkeenä. Alue oli 2009 inventoinnin aikaan pääosin metsittynyttä ja heinittynyttä peltoa ja pihamaata rakennuksen jäänteineen. Löytöjä on yhdeksästä koekuopasta pihamaan etelä- ja pohjoispuolelta. Kvartsi-iskoksia löytyi sekä muokkauskerroksesta että sen alaisesta koskemattomasta kivennäismaasta.

Siikaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Synsiön pohjoispäässä olevan Siikaniemen kärkiosassa. Vanhan rantatörmän ja mökkitien väliselle alueelle, tien itäpuolelle, kaivetuista koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia kolmesta kuopasta. Mökkitien länsipuolelle ei kaivettu koekuoppia, koska alue oli käytännössä kesämökkien piha-aluetta. Asuinpaikan rajaus on arvio.

Ruokoniemenharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Synsiön keskellä olevan Ruokoniemenharjun länsirannalla on kaksi rännillistä tervahautaa: (1) pituus n. 5 m, leveys pohjalta 1 m, syv. 0,5 m, 6885084, 3472390, (2) hieman leveämpi kaivanto, 6885075, 3472388.

Helkkimenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Synsiön luoteisrannalla, Helkkimenniemen keskiosan itärannalla. Paikalla on metsänlaikutuksen hieman runtelema hiilihaudan jäännös. Kuopan halk. n. 2,5 m ja syv. 0,6 m. Hiiltä ja nokea pohjalla ohut kerros.

Kallunmäki eli Kirkkomäki (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kallunmäki eli Kirkonmäki on pitäjän vanha keskuspaikka, jolla on saattanut sijaita pakanuuden aikainen kulttipaikka. Paikalle rakennettiin 1640-luvulla kenraalikuvernööri Gabriel Oxenstiernan käskyllä ensimmäinen kirkko. Kaikkiaan Kallunmäellä on ollut neljä kirkkoa, joista viimeinen valmistui 1768. Sen jälkeen oli pitäjän keskuspaikka alkanut siirtyä Jouhenniemelle, jonne rakennettiin uusi kirkko 1840-luvulla. Kallunmäellä on nähtävissä ristikirkon perustusten jäännöksiä sekä muistokivi. Kirkkotarhassa kasvaa vanhoja puita (mm. pihlajia ja kuusia) ja tarhaa ympäröi kivistä ladottu aita. Kirkkotarhan pohjoispuolella on jäännöksiä mahdollisesta 1700-luvun rintavarustuksesta.

Savonrannan kirkonkylän vanha hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Savonrannan kirkonkylän itäosassa sijaitsee vanha hautausmaa, jota on käytetty 1860-luvulla ns. suurien nälkävuosien aikana sekä myöhemminkin saman vuosisadan lopulla, jolloin Savonranta kuului vielä Kerimäen seurakuntaan. Hautausmaalla sijaitsee ainakin kaksi rautaista hautaristiä sekä kivinen muistomerkki. Museoviraston muinaisjäännösten hoitoyksikkö on suorittanut paikalla hoitotoimia vuonna 1997. Alueella on tehty myöhemmin hakkuita.
Muistomerkissä teksti: "A. Nymanin lahjoittama Savonrannan vanhin kalmisto. Ollut käytössä vv. 1862-70. Tässä lepäävät m.m. suurten nälkävuosien uhrit."

Huutokosken ruukki (Ekaterine bruk) (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Huutokosken ruukin rauniot ovat Sysmäjärvestä Jokijärveen virtaavan joen alemman kosken, Huutokosken etelärannalla. Vuonna 1858 venäläinen valtioneuvos Putilov sai privilegion rakentaa Huutokoskelle suuren ruukin. Huutokosken lisäksi ruukista käytettiin nimitystä Putilovin Katariinan ruukki (Putiloffs Ekaterine Bruk). Uuden ruukin tehtävänä oli toimittaa raaka-ainetta Putilovin Pietarissa oleviin suuriin rauta- ja teräsvalimoihin. Malmi, hiilipuut ja valmiit tuotteet kuljetettiin ruukille suurelta osin maitse. Ruukin lastauspaikkoina Saimaan rannalla olivat Tahkoranta ja Braseborg, joista rauta kuljetettiin laivoilla Pietariin. Malmina toimi etupäässä järvimalmi. Lisäksi käytettiin Viipurista tuotua romurautaa ja Haapakosken masuunin takkirautaa. Huutokosken tärkeimmät malmijärvet olivat Sysmäjärvi, Valvatus ja Maavesi. Huutokosken ruukilla oli ruukkikartano sekä ruukkiyhdyskunta.
Huutokosken masuuni ja putlauslaitos olivat viimeistä kertaa toiminnassa vuonna 1876. Ruukin purkaminen aloitettiin 1880-luvun alussa. Myös monet ruukkiin kuuluneista asuinrakennuksista ja työväenkasarmeista siirrettiin muualle.
Ruukin alue on nykyisin metsittynyt. Alueen lähellä toimii suurehko kalaviljelylaitos. Rakenteita on vielä vuonna 1982 erottunut laajalla alueella maastossa mm. kumpareina, kiveyksinä, laitteiden pohjia ja voimakanavia. Ruukin pato on sijainnut suunnilleen nykyisen sillan kohdalla. Kohteen sijainti on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Todennäköisesti ruukkiin liittyviä rakenteita on säilynyt laajalla alueella joen molemmin puolin.

Karkianpelto (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerimäen Makkolassa 500 metriä pohjoiseen Peltolan talosta, 20 metriä pohjoiseen pellon reunasta, metsäautotien vierellä, pari metriä sen itäpuolella. Alue on mäntymetsää ja vanhaa kylämaisemaa, ja kuppikivet sijaitsevat joko nykyisillä tai entisillä, umpeutuneilla pelloilla.
Kiven (rapakiveä) pisin mitta on 2,30 metriä, ja leveys kohtisuoraan on 1,90 metriä. Kiven korkeus on 0,7 metriä. Kiven päälle, sen pohjoispuoliskoon on hakattu ainakin 39 kuppia, joista osa on yhdistetty toisiinsa hakatuilla urilla. Kuppien koko vaihtelee halkaisijaltaan 5–12 senttimetriä ja syvyydeltään 0,5–0,6 senttimetriä.

Suuraho 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivi sijaitsee kuusikossa, jonka maaperä on entistä peltoa, Suuraho 1:n kuppikivestä noin 60 m luoteeseen. Kivessä on ainakin 15 kuppia kahdessa ryhmässä (12 ja 3) sekä uurteita. Osa kupeista on yhdistetty toisiinsa hakatuilla urilla.

Paavola 2 (1000015954) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerimäen Makkolassa, Makkolasta Niittylahteen vievän maantien pohjoispuolella, Paavola 1:n kuppikivestä 10 m koilliseen, samassa peltojen välisessä kiviaidassa.
Löydettäessä kivi oli kiviaidassa alassuin. Siinä vaiheessa arvioitiin, että kivi on noin 2 x 2,5 metrin kokoinen ja kenties noin metrin korkea. Kivestä ilmoituksen tehneen Urpo Kokkosen mukaan kivi oli työnnetty ilmeisesti puskutraktorilla 1950-1960-lukujen vaihteessa länsipuoliselta pellolta, korkeintaan sadan metrin päästä nykyisestä kiven paikasta. Itäpuolisen pellon maanomistajan (ilmoitus syksyllä 2010) kivi olisi kuitenkin sijainnut alunperin itäpuolisella pellolla. Kivi oli siis kääntynyt pellonraivauksen yhteydessä ylösalaisin. Syksyllä 2010 kivi siirrettiin Kerimäen keskustaan nähtävyydeksi, mutta itäpuolisen pellon maanomistajan vaatimuksesta kivi palautettiin takaisin pellon reunaan, jossa se sijoitettiin oikein päin kuppipuoli ylöspäin.
Ennen kiven kääntämistä sen alapinnasta erottui kaksi kuppia ja ilmoittajan mukaan siinä oli tunnustelemalla havaittavissa kymmenkunta kuppia, joista osa yhdistetty toisiinsa hakatuilla urilla. Kun kivi käännettiin oikein päin, ilmeni, että kiven pinnassa on 31 kuppia ja useita voimakkaita kuppeja yhdistäviä uurteita. Kiven kiviaines vaikuttaa konglomeroituneelta rapakiveltä. Kiven koko on 260 cm x 210 cm, ja korkeus on noin 80 cm.
Pellolla on aikoinaan ollut ilmeisesti useampikin kuppikivi, jotka on joko työnnetty pellon reunalle tai haudattu peltoon.

Kanavakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Joroisten kirkolta Tahkorantaan johtavan maantien nro 15399 ja Kanavan välisellä alueella. Maasto on loivaa hiekkakangasta, etelään päin on jyrkkä ja korkea törmä. Asuinpaikka-alueella on kaksi asumuspainannetta. Törmän reunalla havaittiin vuoden 2009 inventoinnissa 20-40 cm paksuinen tulvakerros. Maisema on muovautunut Valvatusjärveä laskettaessa.

Aarrekallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tokeen länsipuolella noin 0,5 km Iitlahden hovin päärakennuksesta kaakkoon olevan Aarrekallio-nimisen kumpareen itäpuolellaolevalla pellolla. Viljely ja myöhempi asutus on osittain tuhonnut kohdetta. Röykkiöt ovat tiukan ja paksun turpeen peittämiä. Koekaivauksessa muista selvästi poikennut korkea röykkiö paljastui uuniksi, joka lienee peräisin 1700-luvulta. Uunin vierestä löytyi lattialankkujen jäännöksiä. Ympäristöstä löytyi myös rautakauden tyypin saviastianpaloja.

Kivimäki (1000002535) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kaipolan kylässä noin 0,7 km maantien nro 435 länsipuolella, Kaipolanlammesta 0,2 km pohjoiseen olevan mäen päällä, kuusimetsässä. Alueella on parikymmentä vaihtelevankokoista ja –muotoista kiviröykkiötä. Suurin, soikea röykkiö on huolellisesti ladottu kahden ison kiven väliin. Se on 10,5 m pitkä, 5,5 m leveä ja 0,5 - 1,1 m korkea sammalen peittämä kivilatomus, jossa kivet ovat suunnilleen päänkokoisia. Alueen muiden röykkiöiden koko ja muoto vaihtelevat pyöreistä soikeisiin ja nelisivuisiin. Paikalla on myös puolikaaren muotoinen matala kiveys sekä halkaisijaltaan 1,5 metriä oleva kuoppa, noin 1 m syvä kuopppa. Pääosa röykkiöistä lienee syntynyt viljelyn tuloksena.
Kohteen rajaus on tehty vuoden 2010 inventointihavaintojen ja topografian mukaan.

Kasanmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Partalansaaren koillisosassa olevalla Tölkkäänniemellä, Kasanmäen talosta noin 0,5 km länteen. Talolle menevän tien länsipuolella olevan pellon luoteisnurkassa on iso siirtolohkare (1,3 x 1,6 m, korkeus noin 1 m), jonka yläpintaan on hakattu 8 pyöreää ja matalaa kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan 4,5-7,0 cm ja syvyydeltään 0,8-2,5 cm. Kiven päälle on asetettu irtokivi, jonka alla ei ole sammalta, mutta kivi on muutoin sammaloitunut ja sen tiedetään olleen paikalla ainakin 1950-luvulta saakka. Tästä noin 1,3 m koilliseen on toinen, 1 x 1,2 m kokoinen kivi, jonka päältä löytyy ainakin yksi kuppi. Kivi on hyvin sammaloitunut.

Huosionlahti 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Muinais-Saimaan korkeimman rantatörmän päällä Vihotunniemen itärannalla olevasta Huosionlahdesta n. 250 m lounaaseen ja Rantalan talosta n. 420 m koilliseen, Rantalaan vievän tien alla ja reunoilla. Alue on hiekkakangasta. Paikalla kulkevan tien varressa on vallimaisen rantatörmän päällä kaksi hyvin säilynyttä ja komeaa asumuspainannetta. Tie kulkee painanteiden välistä. Toiseen painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi 2007 inventoinnissa saviastian pala ja toisesta koekuopasta tieleikkauksen päältä avoimesta maasta saviastian reunapala. Asuinpaikka on tietä lukuun ottamatta ehjä. Asuinpaikan laajuuden määrittely perustuu arvioon. Painanteista n. 30 m kaakkoon on hiilimiilu.

Kukkarniemi-Pukkiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee rantatörmän päällä Kukkarniemen pohjoiskärjessä olevalla Pukkiniemellä, mökkitien varressa, rannassa olevasta mökistä n. 70 m itäkaakkoon. Paikalla on tasainen kangas ja siinä matala rantatörmä kivikkoisen mäenkumpareen alapuolella. Törmän reunalla on pieni asumuspainanne, johon 2007 inventoinnissa tehdystä koekuopasta löytyi kvartseja. Siitä n. 10 m kaakkoon kaivetusta koekuopasta löytyi saviastian paloja. Asuinpaikan jatkuminen etelään on epävarmaa. Paikka on täysin ehjä ja kajoamaton.

Vanha hautausmaa (1000017102) (Hautapaikat)
Historiallinen; Enonkosken vanhin, käytöstä pois jäänyt hautausmaa sijaitsee Karvilantien alkupäässä lähellä Laasalantien ja Karvilantien risteystä. Hautausmaan itäpuolella on Pirunvuori, jossa on luolastoja hautausmaan puoleisessa päässä. Hautausmaa on aidattu. Aidassa on porttirakennus, jonka ikää ei tunneta. Aitauksen sisäpuolella on hautausmaan kivinen muistomerkki ja kaksi hautamuistomerkkiä (kivipaasi, metalliristi) sekä useita hautojen kohdalle muodostuneita kuoppia. Hautausmaan muistomerkissä on teksti: "Tällä paikalla sijaitsi Enonkosken vanhin hautausmaa 1700- ja 1800-luvuilla. Kylvetään katoavaisuudessa, nousee katoamattomuudessa. I Kor. 15:42."

Ruuvistonmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Pihlajaveden Siikaveden ja Lepistönselän väliin jäävällä alueella, maantien nro 438 itäpuolella, Ruuvistonmäen itään viettävän rinteen kaakkoisosassa. Kiviröykkiöt ovat halkaisijaltaan noin 3 m ja korkeudeltaan noin 20 cm. Ne ovat muodoltaan säännöllisen pyöreitä, tasaisia ja sammaleen kauniisti peittämiä.
Aiempi koordinaattitieto oli virheellinen, se on korjattu 18.11.2010.
Kohteen rajaus perustuu vuoden 2010 inventointihavaintoihin. Voi olla mahdollista, että röykkiöitä on laajemmallakin alueella.

Mustakorpi (Taide)
Historiallinen; Halttulan Mustakorvessa on maakivessä 13-15 ristikuviota. Kooltaan kuviot ovat 8-15 cm. Alue kasvaa tiheää vesakkoa (v. 2010) ja kiveä on vaikea löytää. Samalla alueella on myös mm. sotilastorpan paikkoja ja Ruotsin vallan aikainen sotilashautausmaa. Kiven korkeus on 0,8 m ja laki loivasti kupera. Ylhäältä katsottuna kivi on melkein kolmiomainen sivujen ollessa noin 3 m pituudeltaan. Yhdellä kiven pystysivuista on maljamaisia syöpymiä. Kiven laelle on hakattu 13-15 tasavartista ristikuviota. Hakkausten syvyys on suurimmillaan 3 cm ja ristien vastakkaisten sakaravälien väli on 8-15 cm. Sakaroiden suunta ei risteissä vaihtele, mutta saman ristin sakarat muodostavat keskenään aina suoran kulman.
Kivestä noin 120 metriä kaakkoon on rajamerkki, kooltaan 1,6x1,25x0,6 metriä. Kivi on suorakaiteen muotoinen ja siihen on hakattu merkki ?8.
Huom! Kiven koordinaattitiedot ovat olleet aiemmin virheelliset. Ne on korjattu 18.11.2010 Helsingin yliopiston inventointiraportin perusteella.
Huom2! Kiven koordinaattitiedot tarkastettava: ristiriita koordinaattien ja etäisyystiedon välillä.

Porilaisten muistomerkki (Hautapaikat)
Historiallinen; Sulkavan Halttulassa sijaitsevan muistomerkin mukaan "Kustaa III sotien 1788-1790 aikana kaatuneiden Elfsborgin rykmentin sotilaiden kalmisto. Hautapaikan löysi ja muistomerkin perusti yhdessä Halttulan kyläläisten kanssa nimineuvos Kaarlo Hämäläinen 1934. Ristin pystytti Lionsclub Sulkava v. 1966"

Siikakosken kivisilta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanha kaksiholvinen kivisilta sijaitsee Sulkavan Siikakoskella Puumalan tien varressa, aivan nykyisen sillan länsipuolella. Siikakosken vanhan sahan alueella sijaitseva silta on rakennettu arviolta 1860-luvulla. Holvit on rakennettu raakahakatusta kivestä.

Vilkaharju Pöllälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vilkaharjun alueella, luontopolun varressa, luonnonsuojelualueella. Vieressä on Salpalinjaan kuuluvia rakennelmia. Kapealla muinaisrantaterassilla on näyttävä ns. rinnepainanne. Kohteesta noin 50 m koilliseen on toinen asuinpaikka. Paikalta on löytynyt luuta ja kvartsia sekä vahva likamaakerros.

Pesolansalmi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Pesolansaaren läheisyydessä olevan pienen saaren rannassa.
Limisaumaisen puualuksen hajonnut ja ilmeisesti palanut hylky, jonka pituus on noin 20 metriä ja leveys noin 6 metriä. Rakennusmateriaali on mäntyä. Karkeasti veistettyjen kaarien paksuus on 24-27 cm. Hylystä on löytynyt plokeja, yksinkertainen puusta veistetty käymäkela ja halkokärryn pyörä. Hylyn välittömästä läheisyydestä löytyi venäläinen Kutzenoffin posliinitehtaan tuottaman lautasen pohja, mikä ei kuitenkaan varmuudella todista hylyn ikää.
Museoviraston meriarkeologit kävivät tarkastamassa kohteen vuonna 2022.

Kyrönsalmi Kyrönniemi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustan itäpuolella Kyrönsalmessa, Kyrönniemen luoteisrannalla noin kolmen metrin syvyydessä.
Kyseessä on tasasaumaisen mäntyrakenteisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 16 metriä ja leveys 4 metriä. Hylky on mahdollisesti salmen vanha soutulossi.
Vuoden 2022 Museoviraston meriarkeologien tarkastuksella hylkyä ei havaittu viistokaikuluotaimella.

Uuraansaari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sijaintipaikka on Savonlinnan kaupungin keskustasta etelään, Uuraansaaren itärannan lähellä sorapohjalla noin 2 - 4 metrin syvyydessä. Hylystä muutama kymmenen metriä etelään on vanhoja laiturin paaluja.
Kyseessä on tasasaumaisen mäntyrakenteisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys noin 6 metriä. Hylyn kaaret ovat kevytrakenteisia ja keulan muoto on terävämpi kuin yleensä lotjissa.
Museoviraston meriarkeologit kävivät tarkastamassa kohteen vuonna 2022.

Koululahti Vääräsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan Koululahden pohjoisrannalla, Kasinosaaren venevalkaman edustalla.
Paikalla on puurunkoisen aluksen hylky, jonka arvioitu pituus on 10-13 metriä. Hylystä on näkyvissä vain styyrpuurin puoleista laitaa noin neljän metrin pituudelta, suurin osa hylystä on mudan peitossa. Osa hylystä on Kasinonsaaren rantapenkan alla.
Hylky löydettiin vuonna 1991 suoritetussa valtatie 14:n linjauksen vedenalaisessa pohjainventoinnissa (J. Grönhagen).
Museoviraston meriarkeologit kävivät tarkastamassa kohteen vuonna 2022.

Rapaluoto 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Olavinlinnan eteläpuolella Rapaluodon ja Mallatsaaren välillä kallio- ja kivipohjalla vilkkaasti liikennöidyllä väylällä.
Kyseessä on puurunkoisen aluksen hylky. Hylyn nykyinen pituus on noin 12,7 metriä (keula tuhoutunut noin puolen metrin matkalta) ja pohjan leveys noin 3,4 metriä. Hylky makaa ylösalaisin ja sen pohjassa on reikiä, paikoin suuriakin. Laidat ovat osin kuluneet/tuhoutuneet etenkin hylyn keskiosasta. Laudoitus on naulattu kaariin rautanauloilla. Kaaria on havaittu 44 kappaletta. Kaarien vahvuus on noin 9 x 14 cm (vahvuus vaihtelee). Kaarista löytyy myös halkaisijaltaan noin tuuman olevia puutappeja. Lautojen ja kaarien kappaleita makaa pohjassa molemmin puolin hylkyä. Myös keulapuu on irronneena pohjassa. Kölin ja perärangan kiinnittämiseen on käytetty rautaosia.
Vuoden 2018 inventoinnissa (ARK-sukellus, Rami Kokko) hylkyä ei havaittu luotausaineistossa.
Vuoden 2022 Museoviraston meriarkeologien tarkastuksella hylkyä ei havaittu viistokaikuluotaimella.

Rapaluoto 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Olavinlinnasta etelään Rapaluodon ja Venäjänniemen välissä noin 22 metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen aluksen hylky. Hylyn rakenteista ovat näkyvissä kaarien päät, jotka nousevat esiin pohjamudasta. Vuoden 2018 inventoinnissa (ARK-sukellus, Rami Kokko) hylky vaikutti hautautuneen lähes kokonaan pohjaan.
Vuoden 2022 Museoviraston meriarkeologien tarkastuksella hylkyä ei havaittu viistokaikuluotaimella. On mahdollista, että hylky on hautautunut täysin pohjan sedimenttiin.

Siikaniemi Raninvuoren hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Siikaniemen itärannalla Raninvuoren edustalla
Purjealus, jossa huonot kansirakenteet ja mastontynkä paikallaan. Hylkyä ei toistaiseksi ole dokumentoitu tarkemmin.

Siikaniemen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Siikaniemen itärannalla Korkeasaaresta länteen
Puuhylky, jonka pituus on noin 20.3 metriä ja leveys 5.7 metriä. Hylyn keulaosassa ruumaluukun karmin etupuolella on kansilaudoituksessa maston läpivienti ja osa mastoa. Tasasaumaisen aluksen peräosasta löytyi prammiesseli ja halkokärry, kansipalkit on tuettu pitkittäisillä polvilla, sikoköli koostuu kahdesta päällekkäisestä parrusta. Rakenteissa on käytetty puutapitusta ja takorautapultteja.

Linnavuori (1901) (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Sulkavan linnavuoren itäpuolella, Uittoniemen edustalla n. 10m rannasta
puuhylky, jonka keula on lähes rantakivillä. Aluksen pohjaosa näkyy kirkkaalla ilmalla. Leveä peräsin viittaa proomuun, samoin mitat, jotka ovat 30 x 4.7 m. Peräosan pohjatukeissa on näkyvissä maston tukikolo, varsinaista mastonkenkää ei ole. Sikoköli koostuu kahdesta palkkijonosta, joista toinen on pultattu köliin pohjatukin läpi. 60 cm:n pituiset pultit on lyöty vuorotellen oikeaan ja vasempaan sikopalkkijonoon.

Luhtionsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Luhtionsaaren kaakkoisrannassa.
Kohde on lähes ehjä puuhylky, joka on rakenteeltaan tasasaumainen, tasapohjainen ja tasaperäinen. Alus on rakennettu männystä. Hylyn pituus on noin 14-15 metriä ja leveys noin 2-3 metriä.
Vuoden 1998 ilmoituksen mukaan hylyn arvellaan olevan proomu, joka on uponnut vuonna 1912 matkalla Suonsalmelle.

Korpijärvi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Korpijärven länsirannalla Tahvonsaaren kohdalla
Kirkkoveneen osia. Osat ovat löytyneet laajalta alueelta, pohjalla paksu mutakerros.

Saukonsalon Matalalahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Anttolan Saukonsalon Matalalahdessa.
Kaksimastoisen purjealuksen hylky, jonka pituus on noin 15.70 metriä ja leveys noin 6 metriä. Hylyn peräranka on kaatunut kölinsuuntaisesti taaksepäin, hylyn peräosassa on tiilistä rakennettu tulisija. Alus on ollut limisaumainen ja mahdollisesti männystä rakennettu.
Alus on tyypillinen 1800-luvun Saimaan purjealus. Saukonsalossa 1908 syntynyt Toivo Pesonen on kertonut, että alus on hylätty 1800-luvun lopussa ja se oli vielä 1900-luvun alussa pinnalla nähtävissä. Aluksella vietiin tavaraa Viipuriin ja Pietariin ja lopulta sitä käytettiin lossina Saukonsalon ja mantereen välillä. Se oli rakennettu ehkä 1800-luvun puolivälissä.

Majaatlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Kooksenlahden pohjukassa, Majaatlahdessa.
Tasasaumaisen männystä rakennetun aluksen hylky, jonka pituus on noin 30.5 metriä ja leveys noin 6 metriä. Vanha puukaarinen lotja.

Hirviniemi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Partalansaaren Hirviniemen etelärannalla, niemen länsiosassa olevassa lahdessa.
Puisen aluksen pohjaosa, jonka pituus on noin 21,4 metriä ja leveys 6,6 metriä. Hylyn ylemmät rakenteet ovat tuhoutuneet jäiden vaikutuksesta. Hylky on mudan peitossa.

Kortelahden hylky 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kortelahden Hepolahdessa
Tyypillisen pienen proomun hylky
Esko Mikkosen mukaan huonokuntoinen proomu, josta pohja jäljellä

Pieni Huhtilahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Pienessä Huhtilahdessa mökin edustalla noin 15 metriä rannasta.
Lotjan hylky, jonka pituus on noin 15 metriä ja leveys 3.9 metriä. Hylky makaa kölillään keula rantaan päin noin 3-4 metrin syvyydessä hiekkapohjalla. Keulapuu on poikki ja kylkilaudoitus irronnut. Perällä on puolikansi, jossa on tiiliä tulisijasta. Peräosa on säilynyt melko ehjänä.
Hylyn ovat tarkistaneet Juhani Grönhagen, Kalevi Raatikainen ja Eero Laitinen 29.7.1990. Grönhagen arvioi aluksen tehdyn 1800-l lopulla.

Tammoluodon hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Tammoveden Tammoluodon edustalla, rannasta noin 34 metrin päässä.
Limisaumaisen veneen arvioitu pituus on noin 13 metriä ja leveys 3.5 metriä. Kölissä ei ole havaittu mastonkenkää tai -koloa, sikokölin paikalla on kaarien lovetuksesta päätellen ollut lankku. Kaaret ovat rinnan pareittain ja niiden paksuus on 6 cm ja kaarienväli noin 12 cm. Laitakertoja veneessä on ollut ainakin kymmenen, peräpeilinä on kapea pystylauta, jossa on näkyvissä peräsinsaranoiden rustijäljet. Savolaismallisessa keulavantaassa on jäljellä kiinnitysrengas, osittain mutaan peittyneessä hylyssä on useita pitkiä pyöröpuita, joiden käyttötarkoitus on toistaiseksi selvittämättä.

Kynäsaaren ja Vekarsalon väyläeste (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vekarsalon ja Kynäsaaren välissä hirsistä ja kivistä rakennettu väyläeste.

Sahanlahden hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Puumalan Sahanlahdessa.
Pienen puualuksen hylky, joka on mudan päällä olevilta osiltaan huonosti säilynyt. Mudan sisällä puuaines on hyvässä kunnossa. Hylyn pituus on noin 13,5 m ja leveys noin 3 m, runko on tasasaumainen. Hylkyalueen läheisyydessä on 1700-luvulla käytössä ollut telakka ja on arvioitu, että hylky olisi Ruotsi-Suomen laivastoon kuulunut tykkijolla 1700-luvun lopulta.
Hylky löytyi vuonna 1990 pohjainventoinnin yhteydessä. Hylky on kaivettu esiin ja siitä on otettu dendrokronologiset ajoitusnäytteet.

Sahanlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Puumalan Sahanlahdessa.
Puurunkoinen hylky, joka on muodoltaan laatikkomaisen suorakulmainen ja kooltaan 15,5 x 3,5 metriä. Pertti Koistisen (1993) tulkinnan mukaan hylky on jonkinlainen työ- tai puutavaran siirtolautta. Joskus hylkyä oli arveltu myös höyrykonetta käyttäväksi siipirataslaivaksi.
Paikalla on suoritettu pohjainventointeja vuonna 1990. Aluetta on ruopattu myöhemmin. Dendrokronologisen ajoituksen mukaan (Markus Lindholm 1993) hylyn rakennuspuiden kaatoajankohdan arvio on v. 1864-1884. Kaikista näytteistä oli puun alkuperäinen kuorenalainen pinta oli joko lahonnut tai muun syyn takia kadonnut, joten arvioinnissa on otettu huomioon, että näytteistä olisi kulunut pois vähintään viisi, mutta enintään 25 vuosilustoa.

Korvenlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Puumalan Luukkolansaaren Korvenlahdessa limisaumaisen mäntyrakenteisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 13.5 metriä ja leveys noin 6-7 metriä (piirroksen mukaan). Alus on ollut tyypiltään mahdollisesti purjelotja, aluksen mastonjalka on todennäköisemmin keulassa kuin perässä.

Puumalansalmen laivan hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky on Puumalan keskustan lähellä, noin 40 metriä kirkonkylän rannasta, Puumalansalmen itärannalla noin 4 metrin syvyydessä.
Limisaumaisen puualuksen pahoin hajonnut hylky, jonka pituus noin 15 m ja leveys noin 4 m. Hylky on hiekkapohjalla ylösalaisin, ympärillä on hylystä irronneita rakenneosia.

Puumalansalmen veneen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Puumalansalmessa
Limisaumaisen puuveneen hylky, pituus noin 8 m, kaarien väli noin 34 cm, hylyn päällä ilmeisesti ruoppauksesta johtuen karkeaa maa-ainesta.

Kapasaaren laituriarkut (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Puumalan keskustasta luoteeseen Koskenselällä Kapasaaren länsirannan lähellä parin metrin syvyydessä.
Paikalla on on lähes viisi metriä pitkä puuarkku.

Rannuusinsalmen väyläeste 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Saimaalla noin 23 kilometriä Savitaipaleen keskustasta koilliseen, Laamalansaaresta itään, Olkisalon ja Hämeensaaren välillä. Este sijaitsee Kurpusensaaren sekä Hämeensaaren välisellä matalikolla sulkien ainoan syvemmän kohdan matalikosta.
Rannuusinsalmessa on kaksi purjehdusestettä, joista lyhyempi (väyläeste 1) sijaitsee Mikkelin (entisen Suomenniemen) puolella. Väyläeste 2 sijaitsee Savitaipaleen puolella.
Väyläeste 1 sijaitsee nykyisen laivaväylän suuntaisesti. Esteen etelänpuolinen pää alkaa
jyrkähköön rinteeseen rakennetulla ohuin pystypaaluin karsinoidulla kiviladelmalla, joka on
pituudeltaan kolmisen metriä. Tämän rakennelman jatkeena on osittain hajonnut arkku, ja
siitä edelleen noin 1,5 metrin välein kaksi ehjää arkkua, kooltaan 3 x 7 metriä. Arkkujonon
kokonaispituus on siten noin 30 metriä.
Suorakaiteen muotoiset, kivillä täytetyt hirsiarkut muodostavat peräkkäin patomaisen rakennelman salmen pohjaan. Esteet ulottuvat lähelle pintaa, reilun metrin syvyyteen, jolloin salmi on ollut kulkukelvoton suurille aluksille. Esteet on todennäköisesti rakennettu vuonna 1789. Metrin päässä toisistaan olevat hirsiarkut ovat kooltaan noin 7 - 7,5 metriä x 3 - 3,5 metriä. Tässä lyhyemmässä purjehdusesteessä on säilynyt peräkkäin kolme arkkua, yhteispituudeltaan noin 30 metriä. Väyläeste sulkee ainoan syvemmän kohdan järven pohjalla kulkevasta harjusta, joka muodostaa alueelle matalikon.
Arkkujen nurkat on salvottu hirren molemmille puolille veistetyin lovin. Liitos on varmistettu poraamalla salvoksen kohdalle reikä, johon on lyöty puutappi. Arkuissa käytetty puu on osittain uusiokäytössä. Koko purjehdusesteen rakennustyössä on tarvittu noin 150 hirttä ja noin 170 kuutiota täytekiviä.
Dendrokronologisen ajoituksen perusteella tiedetään, että puut on kaadettu vuosien 1750-1790 välillä. Puulaji on mänty.

Ruokovirta (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Ruokovirran eteläosa, noin 25 metrin etäisyydellä Virranniemen rannasta.
Puuhylky, joka on rakenteeltaan limisaumainen ja jonka pituus on noin 10 metriä ja leveys noin 3 metriä. Veneen rakentamisessa on käytetty rautapultteja tai -niittejä.

Kerma Mäntylahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Heinäveden Kerman kylä, Kerman kanavasta koilliseen, Nimetön-järven Mäntylahdessa.
Noin 17 metriä pitkä veneenhylky, joka on noin puolen metrin syvyydessä.

Telataipaleen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Telataipaleen kanavan pohjoissuun länsipuolella olevassa matalassa lahdessa 1 -2,5 metrin syvyydessä. Pohja on hiekkaa, jonka päällä on pöllyävää liejua.
Kyseessä on huonokuntoinen puisen, mahdollisesti purjealuksen tai proomun, hylky, josta on jäljellä rungon alaosa. Ylimmät osat rungosta ovat hävinneet ja alemmat rauenneet liitoksistaan. Kölin keulapää osoittaa kohti rantaa. Hylyn rakenneosia peittää ohut liejukerros. Näkyvät rakenteet ovat noin 22 m x 12 m laajalla alueella. Alus lienee hylätty matalaan lahteen ja sen ylimmät osat on purettu tai tuhoutuneet. Takilan osia ei ole nähtävissä. Rakenteensa perusteella alus ajoittunee 1800-luvun loppupuolelle tai myöhempään aikaan.
Aluksessa on jykevä sikoköli, joka koostuu kahdesta päällekkäisestä osasta ja on leveydeltään 18-25 cm. Yksi mastonkenkä sijaitsee aluksen takaosassa noin 6,1 metriä perästä. Mastonkengän kolon pituus on 24 cm ja leveys 9,7 cm. Toisen maston paikkaa ei ole havaittu. Sikokölin läpi menee useassa kohtaa rautapultteja. Perärangan polvi on pystyssä. Polven takareunassa on kiinni mahdollisia krustittuneita peräsimen helan tms. jäänteitä. Keularanka ei ole enää paikoillaan, mutta osa sitä saattaa olla pohjalla keulan oikealla puolella.
Kölilinjan pituus perärangan polven takareunasta sikokölin keulapäähän on 19,1 metriä. Kaaret ovat parikaaria, kaariparin leveys on 30 cm, yhden kaaren leveys 16 cm. Kaaret ovat rauenneet liitoksistaan ja kyljet makaavat pohjalla. Hylyn leveys mitattuna kaarien päistä on keskilaivassa 10,7 metriä. Kaarien sisäpuolella kulkee SB-puolella ainakin kaksi pitkittäisjäykistäjää. Pohja ja kylkilankutus ovat tasasaumaan rakennettuja. Laudoituksen leveys perässä on 23 cm ja paksuus 5 cm. Materiaali on vaaleaa havupuuta. Pohjalaudat on kiinnitetty kaariin isoilla rautaisilla kiinnityspulteilla ja nauloilla. Laitalankutusta on jäljellä kaarien sisäpuolella.
Keulassa sikokölin SB-puolella on kerros nyrkin kokoisia kiviä ja kasa krustittuneita metallinpalasia ja nauloja tai pultteja. Perässä sikokölin ja SB-laidan välissä on muutamia tiiliskiviä. Muuta löytöesineistöä ei hylyssä havaittu.
Hylyn ympäristössä pohjassa on muutamia rakenneosia. Vinosti styyrpuuriin perän takana on mahdollisesti peräsinpalkin yläosa, joka nousee viistosti mudasta.
Niemekkeen pohjoisrannasta kulkee pohjasta kallellaan nousevien pystypaalujen jono lähelle hylkyä. Kyseessä saattaa olla laiturirakenteen jäänne.

Pitkä Pihlajavesi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Savonlinnasta etelään Pitkä Pihlajavedellä noin 960 metriä Lamposaaresta kaakkoon ja noin 950 metriä Orisaaresta lounaaseen.
Kohde on noin 32 metriä pitkä ja noin 8 metriä leveä tasaperäinen puurakenteinen hylky, jonka suunta on etelälounas-pohjoiskoillinen. Maksimikorkeus pohjan tasosta on noin kolme metriä. Hylyn paikansi Merenkulkulaitos. Museovirasto teki hylylle tarkastussukelluksen 2009 yhdessä paikallisten sukeltajien kanssa.

Kaupinsaari 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustasta etelään ja Olavinlinnasta noin 600 metriä etelälounaaseen, Venäjänniemen länsirannasta noin 450 metriä länteen, ja Kaupinsaaren pohjoisrannasta noin 400 metriä pohjoiseen 17 - 19 metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen tasasaumaisen aluksen hylky, jonka pituus on 10,7 metriä ja leveys 3,7 metriä. Kaaria on havaittavissa 28 kappaletta. Hylyn laidat ovat matalat ja oikea laita on kaatunut. Laidat nousevat pohjasta 0,85 metriä. Sikoköli on nähtävissä. Aluksessa on mahdollisesti ollut kansi, jota kannattavat kansipalkit ovat säilyneet. Ne ovat olleet kiinni laidoissa rautaisilla tuilla, jotka ulottuvat laitojen yli aluksen kylkiin. Lautojen kiinnityksessä on käytetty rautaa (niittejä), joissa on soikeat aluslevyt.
Hylky löytyi sukeltamalla 2009.

Honkataipale Honkalahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Kohteen laajuus pitää tarkastaa maastossa.

Juuvinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee lähellä Ruokolahden rajaa ja Särkilahden itäpuolella olevan Vihtarinjärven pohjoisrannalla, Juuvinniemen eteläkärjessä.
Paikalla on luode-kaakko-suuntainen rannansuuntainen harjanne, jonka eteläpää muodostaa järveen niemen. Sen eteläkärkeen tehdyistä koekuopista löytyi palanutta luuta, kvartsi-iskos ja keramiikan pala, kaikki eri kuopista noin 5 metrin etäisyydellä toisistaan. Yhdessä kuopassa havaittiin noin 15 cm paksu kulttuurikerros. Koekuopituksen mukaan asuinpaikka näyttää rajautuvan aivan niemen kärkialueelle. Paikka on ehjä ja kajoamaton.

Vapanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Putikosta etelään, Savonlinna-Parikkala -tien länsikupeessa olevan pienen Vapanen-järven keskikohdan itärannalla.
Paikalla on kauempana rannasta jyrkähkö rinne, jonka alla on tasanne, ja toinen alempi tasanne on aivan rannassa. Näiden tasanteiden välillä on matalahko muinainen rantatörmä. Tasanteen pohjoispuolella on pieni suo matalan rantavallin takana. Tasanteen leveys molempiin suuntiin on noin 30 m. Maaperä on tasarakeinen hiekka ja kasvillisuus nuorta mäntyä.
Rannan äärelle tehdyistä koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia ja yksi kivilaji-iskos. Ylemmälle tasanteelle tehdyistä koekuopista ei tullut löytöjä. Paikka on ehjä ja kajoamaton.

Onkiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, koko n. 4 m halk, ja 0,8 m syvä, vallit. Pohjalla vahva nokimaa.

Onkiniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen;

Hakolahdenvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on useita isoja ja huolellisesti ladottuja kiviraunioita - ilmeisesti vanhoja
viljelyraunioita. Paikalla sankka, vanha kuusimetsä.

Hakolahdenvuori E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on sakeaa kuusimetsää, seassa vanhoja koivuja. Alueella on kiviaita (40+30
m) ja kiviaidan länsipäässä useita isoja ja huolellisesti ladottuja kiviraunioita. Yksi
raunioista neliönmuotoinen, iso, n. 6 x 7 m ja liki metrin korkea. Raunioita on viisi.
Hyvin säilynyt kokonaisuus vanhasta maanviljelystä. Alueesta ei ole löytynyt karttaa, johon paikalle olisi merkitty mitään asutusta - 1797 kartalla alue on tyhjä, samoin 1920 yleiskartalla. 1943 kartalla nykyinen Taipaleen tila näkyy, ks. isojakokartta s. 42.
Lähellä on muitakin kivirauniokeskittymiä, kohde 37 Hakolahdenvuori 160 m länteen ja kohde 30 Tuhankoski 140 m kaakkoon. Viimeksi mainitulla paikalla ilmeisesti myös talonpohja. Yhdessä nämä kohteet muodostavat ehjän kokonaisuuden paikallisen vanhan viljelykulttuurin jäänteenä.
Kiviaita S-pää rannassa: N 6831910 E 484069
Kiviaita N-pää rannassa: N 6831945 E 484048
Kiviaita länsipää, edellisestä jatkuen rannasta poispäin N 6831943 E 484022.

Tuhankoski N (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on kuoppa, ilmeisesti vanha kellarikuoppa tai talon perustuksen alla ollut
kellari: koko 4 x 3 m 1,5 m syvä. Sen itäpuolella on 3 x 4 m kokoinen ja 0,8 m syvä
kuoppa jossa vallit. Näiden lounaispuolella on neljä isohkoa ja hyvin ladottua kivirauniota.
Kyseessä mahdollisesti talon/torpanpaikka. Yhdessä kohteiden 37 ja 38
kanssa muodostavat vanhan paikallisen viljelykulttuurin jäänteiden kokonaisuuden.

Mustaniemi (1000017790) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ainakin neljä kivirauniota rinteessä. Alue on hyvin kivistä moreenia.
Röykkiöt on ladottu liuskemaisesta kivestä ja ne ovat kooltaan 2–1,5 m halkaisijaltaan ja 0,5–0,8 m korkeita. Todennäköisesti kaskiraunioita. Alueen maaperä on sellainen että peltoviljelyä tuskin on voinut olla. Alue on 1799 kartalla tyhjä. Mäen laki oli paikalla käytäessä hakattu ja kasvoi tiheää ja korkeaa heinää. Alueella lienee useampia röykkiötä mitä nyt havaittu.

Lampuunlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella sijaitsee 1440-luvulla perustettu piispantila, jonka paikka on autioitunut viimeistään 1700-luvun alkupuolella. Alueella on myös Lampuunlahden vanha hautausmaa, joka on mahdollisesti ollut käytössä noin 1440-1660. Lisäksi perimätieto kertoo Lampuuunlahdessa toimineesta kappelista.
Pellon lounaispään länsipuolella, pellon lounaisnurkasta 30 m länteen, notkelman takana on kapea etelä-pohjoissuuntainen harjanne. Runsaat 40 m pellon lounaisnurkasta pohjoiseen, em. harjanne pellon länsipuolella päättyy kalliokohoumaan. Tästä kalliosta etelään harjanne jatkuu n. 80 m, etelässä laskien vähitellen rantasuohon.
Heti kallion eteläpuolella on harjanteessa n. 15 m matkalla notkelma, jonka
eteläpuolella harjanne nousee matalaksi kumpareeksi josta se laskee tasaisesti
etelään. Harjanteen laen leveys on 10-8 m. Harjanteen laen keskelle on kaivettu
matala oja ja muutama oja harjanteen poikki. Ojat on mahdollisesti tehty 1980-luvulla, jolloin tiedetään harjanteelta löytyneen luita. 1800-luvun lopun tiedon mukaan paikalta on viljeltäessä löytynyt noin 50 kyynärän pituudelta 30 kyynärän ihmisluita suurissa määrin.
Vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä tehdystä koekuopassa oli n. 10 cm syvyydeltä alkaen runsaasti luun palasia ja muruja. Syvemmällä tuli isojen kivien välissä esiin isomman luun kappale (reisiluu?) ja yläleuan kappale jossa vielä hampaita.
Kalmiston yhteydessä oleva piispantila on perustettu noin v. 1440. Turun tuomiokirkon ns. Mustassa kirjassa on asiakirja, jossa v. 1442 kuningas Kristoffer ilmoittaa antaneensa verovapauden Savilahden pitäjässä olevalle, joku vuosi aiemmin piispa Maunu II Tavastin toimesta perustetulle Vahvajärven tilalle, jonne piispa asetti lampuodin taloa pitämään.
Ei ole tiedossa koska tila siirtyi pois tältä paikalta nykyiselle sijalleen 450 m itään. Vuoden 1750 yleiskartalla alue on tyhjä. Vanha "piispankievari" on siis autioitunut tai siirtynyt muualle viimeistään 1700-luvulla.
Pellon eteläpuolella on vanhaa, metsittynyttä peltoa ja siellä viljelyraunioita.

Lummelampi N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on mäenharjanteen päällä, metsätien pohjoispuolella iso hiilihauta, halk. 7
m.. Lähellä on useita pyöreitä, suppilomaisia ja sortuneita kuoppia, joiden halkaisija
on n. 2 m. Niissä ei havaittu hiiltä ja nokea, kuten hiilihaudoissa. Kuoppien funktio
on epäselvä. Ovat ehkä liian pieniä pyyntikuopiksi mutta se tulkinta ei ole kuitenkaan
mahdoton.

Valkeisenharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta (tai miilunpohja), halkaisija n. 7 m.

Saarikonharjut (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihaudan jäänteet - osin tuhoutunut metsänhoidossa - halk n. 3 m.

Saarikonharjut 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, halk. n 6 m.

Kollinjoki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Radan varressa, sen luoteispuolella, tien 15325 ja siitä koilliseen erkanevan Tiiliruukintien risteyksestä 85 m koilliseen on radan ja tiem välisessä metsässä tiiliruukin jäänteitä. Tiilenpolttouunin jäänne, joka näkyy nyt n. 1 m korkeana matalana ja tasalakisena, lähes pyöreänä kumpareena, jonka halk. n. 18 m. Kumpare koostuu palaneesta savesta ja tiilen muruista. Sen pohjoispuolella n. 15 m päässä on matala kasvillisuuden ja turpeen peittämä pieni tiilikasa (3 x 1,5 m). Ruukista koilliseen on metsässä joitain kuopanteita ja n. 55 m päässä n. 30 x 40 m laajuinen murakuoppa, josta lienee otettu savea tiilentekoon. Kyseessä hyvin säilynyt ja arkeologisoitunut kokonaisuus.

Jokiniemi (1000018297) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Jokiniemesta etelään pistävässä erillisessä niemessä Hiekkaniemenvirran pohjoispuolella, vastapäätä Hiekkaniemeä. Arkeologian harrastaja ja geologi löysi 2010 Suursaimaan muinaiselta rantatasanteelta metsän istutuslaikuista muutamia kvartsi-iskoksia. Löydöt ovat peräisin hakkuuaukean pohjoisreunasta lähes mäen päältä sen länsirinteestä. Kyseessä lienee kivikautinen asuinpaikka. Museoviraston suorittama maastotarkastus puuttuu.

Porsaskosken harkkohytti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Porsaskosken harkkohytti on sijainnut Pyhäluomasta Pitkäsjärveen laskevassa lyhyessä Porsaskoskessa (alun perin Porraskoski). Kosken poikki johtaa kivirakenteinen pato, joka ainakin osittain on ruukin aikainen. Kosken länsirannalla on säilynyt jälkiä tehdasrakennuksista. Paikalla on katkelmia kivijaloista ja punatiililattiasta (saunarakennuksen lähettyvillä). Saunarakennuksen länsipuolella tien toisella puolella on kumpuja ja rakenteiden pohjia (valssilaitoksen paikka). Itärannalla on vanha myllynpaikka. Myllyn ja kosken pääuoman väliin jää pieni saari, jolla kerrotaan olleen teollisuuslaitoksia ja viimeiseksi vesisaha. Maanpäälle erottuvia jälkiä rakenteista ei ole säilynyt. Saareen kaivettu kala-allas on voinut tuhota osan mahdollisista rakenteista.
Porsaskosken harkkohytin perustivat talolliset Henrik ja Gabriel Sikanen. Perustamisprivilegion ruukille myönsi Mikkelin läänin kuvernööri jouluna 1838. Todellisuudessa ruukin rakentaminen oli alkanut mahdollisesti jo vuonna 1832 ja ruukki oli perustamisluvan myöntämisen aikaan jo täydessä toiminnassa. Harkkouuni oli rakennettu kosken keskellä olevalle pienelle saarelle. Joen länsirannalla oli vasarapaja ja itärannalla tamppilaitos ja mylly. Malmi ruukille saatiin lähijärvistä (mm. Kyyvesi, Naakkima, Härkäjärvi ja Vehmasjärvi). Rautaa myytiin oman pitäjän lisäksi myös Mikkeliin. Vuonna 1851 rukki uusittiin ja paikalle rakennettiin ruukinkartano. Toisen kerran ruukkia uusittiin ja laajennettiin vuosina 1858-59. Ruukkitoiminta Porsaskoskella päättyi vuonna 1885.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa alueen sijaintia ja laajuutta ei ole tiedossa. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti arvokkaita kerroksia.

Tontonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tontonmäen laella on vanha talon paikka ja autioksi jäänyt, viimeistään 1920-luvulla pystytetty asuinrakennus, sauna ja aitta sekä riihen jäännökset ja navetan kivijalka. Pihapiiriä reunustaa viljelyä varten raivattu pitkä ja erittäin hyvin säilynyt kiviaita, joka itse asiassa kiertää koko viljellyn alueen. Kiviaidan sisäpuolella sekä rinteellä, mäelle johtavan tien molemmin puolin, on useita viljelyröykkiöitä, joista osa on korkeita ja kartiomaisia, osa matalampia, joko pyöreitä tai pitkänomaisia. Mäen laki on ollut hyvää viljelymaata, koska mäki on supra-akvaattinen vedenkoskematon paikka ja hallanvaara on ollut vähäinen. Varhaisin viljely mäen laella saattaa ajoittua jo 1800-luvun lopulle.
Pihapiirissä on kaivon lähellä iso kivi, jonka kyljessä on hakkaus: Olli Eronen 15.8.1961. Talon poika, joka muutti myöhemmin Australiaan, hakkasi tekstin kiveen kun viereen saatiin tehdyksi kaivo. Sitä ennen vesi otettiin lähistöllä olevasta lähteestä.
Lähellä Tontonmäelle johtavan jyrkän tien ja mäen pohjoispuolta kulkevan metsätien risteyksessä, talolle johtavan tien oikealla puolella, vanhassa kuusikossa myös isoja, sammaloituneita viljelyröykkiöitä. Paikka on ns. Panski(n)aho, jossa on huomattavan korkea ja peruskarttaan merkitty pystyseinäinen kivi. Seudulle ilmaantui 1920-luvulla Vintus-nimisenä tunnettu maankiertäjä, joka rakensi majansa kiven viereen niin että kiven yksi sivu toimi seinänä. Muiden seinien kiviperustaa on vielä havaittavissa. Muutaman vuoden kuluttua mies katosi seudulta yhtä yllättäen kuin oli tullutkin.
Tontonmäki on kiviaitoineen ja röykkiöineen poikkeuksellisen hyvin säilynyt ja edustava esimerkki itäsuomalaisesta viljelyhistoriasta. Viljelyröykkiöitä on yhteensä useita kymmeniä ja kiviaita on kokonaisuudessaan satoja metrejä pitkä.

Peltola (681010012) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Putkilahden rannasta noin 450 m länteen, Peltolan talosta noin 300 m lounaaseen, 15 m talolle menevän Tervajoki -maantien pohjoispuolella. Kuonakasa on osittain ison kiven päällä ja halkaisijaltaan noin 7 m ja korkeudeltaan noin 1,5-2 m. Kuona on painavaa ja metallimaista, osaan palasista on palanut savea kiinni. Kuona on levinnyt laajalle alueelle, sillä kuonakasaa on kaiveltu. Kuonakasan ympärillä on siellä täällä myös palaneita isohkoja kiviä, jotka ilmeisesti ovat peräisin hytin pohjalta. Aivan tien vieressä on todennäköisesti ollut hiilimiilu, joka on tietä tehtäessä tuhoutunut. Alueella on vanhaa kuusimetsää. Alueelta on ennen ollut suora tie läheiseen Putkilahteen (noin 450 m päässä). Kuonakasasta noin 50 m päässä on kostea notkelma, joka ennen ojitusta on todennäköisesti ollut suota. Malmi on ilmeisesti nostettu tästä suosta.

Lastensaari (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Pieksänjärven länsipuolella, Olkonlahden pohjoisosassa sijaitsevasta saaresta on löydetty kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja saviastianpaloja. Maastossa on myös havaittu hiilimiilu sekä muita painanteita. Kohdetta ei ole tarkastettu.

Suuraho 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hakkuuaukiolla, noin 160 metriä Paavolan kuppikivestä pohjoiskoilliseen. Kiveen on hakattu ainakin 7 kuppia, jotka ovat halkaisijaltaan noin 5-8 cm ja syvyydeltään noin 1,5-3 cm. Kuppikivi on suuri, kooltaan noin 0,5 x 2,5 x 3 metriä.

Suuraho 3 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivi sijaitsee Suurahon tilan mailla, talon pohjoispuolella. Kivessä erottuu kaksi kuoppaa.

Historiallinen; Kuppi Sijaitsee Suurahon tilan maalla. Siinä on havaittavissa yksi tuplakuppi ja yksi kuppi.

Historiallinen; Kuppikivi sijaitsee Suurahon tilan päärakennuksen takana, kukkapenkissa. Kivi on sammaloitunut, mutta siitä voi havaita 2 matalaa kuppia.

Historiallinen; Kuppikivi sijaitsee Suurahon tilan etelän puolella olevassa pellossa. Liki nelikulmaisen, litteän kiven (kiilleliusketta) koko on 155 x 145 cm, korkeus noin 15 cm. Kiven pohjoislaidan kulmassa, aivan kiven reunassa on rivissä 5 selkeää kuppia ja lisäksi yksi mahdollinen matala kuppi.

Historiallinen; Kivi sijaitsee Suurahon tilan maalla, talon pohjoispuolella. Kivessä on havaittavissa 3 matalaa kuppia.

Petrinsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee saaren keskivaiheilla, sen etelärannalla olevan lahden luoteispuolella. Lahden länsirannalla on useita muinaisrantatörmiä. Asumuspainanteen kohdalla rinne viettää loivasti, painanteen länsipuolella, noin 10 m:n päässä on noin metrin korkea rantatörmä.
Asumuspainanteen halkaisija on noin 5 m. Painanteeseen tehdyssä koepistosta löytyi kvartsi-iskoksia.

Petrinlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee saaren länsiosassa Petrinlammen pohjoispuolella. Löytökohta on lammen länsipuolelle jäävän muinaisniemen tyvessä noin 80 m mpy. Muinaisniemessä on runsaasti rantavalleja. Löytöpaikasta itään alkaa selvä noin 80 m mpy korkeudella kulkeva rantatörmä. Tämän törmän ja muinaisniemen rantavallien väliin jää tasaisempi loivasti viettävä rinne. Asuinpaikka sijaitsee tällä melko huomaamattomalla tasaisella alueella. Maaperä on hiekkaa, jonka joukossa pieniä kiviä.
Koepistosta löytönä saviastian palasia ja palanutta luuta.

Petrinpää 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Petri -saaren itäisimmän kärjen pohjoisosassa. Aiemmin itäpää on ollut kaksihaarainen niemi, asuinpaikka on pohjoisessa haarassa 79 m mpy. Kapean harjanteen päälle tehdystä koepistosta löytyi asbestikeramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsia.
Löytökohdalla on maassa kaksi muodoltaan epämääräistä painaumaa, joiden halkaisija on kolmisen metriä. Painaumat eivät ole asumuspainanteita.

Petrinpää 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Petri-saaren itäpää on kivikaudella muodostanut oman pienen saarensa. Asuinpaikka on sijainnut saaren luoteisrannalla. Nykyisin paikalla on korkea törmä, jonka päällys on tasaista hiekkaista kangasta; alueella on myös isoja kiviä.
Koepistosta löytyi saviastian palasia ja palanutta luuta.

Eevansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on saaren luoteisosassa. Tervahaudan halkaisija on 14 m. Tervahaudassa on kaksi sisäkkäistä vallia, keskiosan poikkileikkaus on loiva kartio. Länsipuolella on painauma. Tervahaudan lähellä on 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuoppa. Maaperä on kivistä.

Hiekkalahti (1000019403) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on saaren koillispäässä, Sepänniemeen ja Salmenkorvaan johtavien teiden risteyksestä noin 100 m koilliseen. Maasto on hiekkapohjaista mäntykangasta, jolla on runsaasti rantavalleja.
Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 9 m, haudan keskiosa on valleja alempana, mutta varsinaista kuoppaa siinä ei ole. Tervahaudasta tulee se vaikutelma, että sitä ei olisi tyhjennetty käytön jälkeen. Vallin ulkopuolella vastakkaisilla puolilla on kuopat. Länsipuolella olevan suuremman kuopan syvyys pohjalta vallin päälle on noin 2 m.

Karjalankallio (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Karjalankallio sijaitsee Laukaansaaren koillisrannalla. Paikalla on nykyisin grillikatos ja kallion länsipuolella on viime sotien aikainen, Salpalinjaan kuuluva louhittu noin 2 x 2 x 2,8 m peruskuoppa kaapelikoppia varten ja louhittu noin 25 m pitkä ja 0,6-1,2 m leveä kaapelioja merikaapelia varten. Vedenalaista rantakalliota louhittiin kymmenkunta metriä. Louhintatyö on jäänyt kesken, sillä kuopasta ei ole louhittu kaapeliojaa viestikaapelia varten.
Kallion rannan puoleisella, tasaisella reunalla on kivirakenteita: selvästi moderni matala kiviaita, tämän kaakkoispuolella kallion reunassa on vanha kiviröykkiö. Röykkiön koko on 2x3 m. Kivikasan päällä kasvaa kaksi mäntyä. Kivikasa on maansekainen.
Inventointi 2015: Paikalla on maansekainen kiveys, jonka molemmin puolin kasvaa mänty. Kallion reunalla, kiveyksen luoteispuolella, on asetettu kiviä riviin. Tämän kivirivin voi katsoa jatkuvan puolikaaressa koko kallion reunan, joskin kallion pohjoisreunalla rivi on maasekoitteinen. Laukansaaressa syntynyt ja kasvanut Antti Kanerva tiesi liittää kohteen Antero Pelkosen Entisajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta teoksessa mainitsemaan vahtipaikkaan. Kanerva myös kertoi kivikehän olleen paljon selvempi hänen lapsuudessaan (sotien jälkeen). Sen jälkeen kun alueen matkailu on lisääntynyt ja paikalle tehtiin laavu, on kivivallin kiviä siirretty nuotioon ja vieritetty alas rinnettä. Kohteeseen liittyy myös kaksi painannetta, jotka sijaitsevat 50 metriä vahtipaikasta kaakkoon, laavun ja puuliiterin väliin jäävällä alueella. Mikäli painanteet tulkitaan Pelkosen tekstin mukaan niin kyseessä saattaa olla osin maahan kaivetut asumukset, jotka nyt erottuvat maastossa matalina kuoppina. Niissä voi erottaa myös kulkuaukon sijainnin alarinteessä. Painanteiden vahvistaminen asumuksen jäännöksiksi vaatii kuitenkin tarkempia tutkimuksia alueella.
Asumus 1: (P= 6858887 I= 3622989 YKJ) on rakennettu rinteeseen ja sen koko on noin
2x3 metriä, kuopan syvyys on 90 cm. Asumus 2: (P= 6858877 I= 3622983 YKJ) sijaitsee asumuksen 1 lounaispuolella ja se on osin tuhoutunut paikalle tehdyn latu-uran takia. Muutoin se on ollut asumuksen 1 kaltainen. Kohde on myös mahdollista liittää Laukansaaressa 1700-luvun lopussa olleisiin venäläisten asemiin, jotka näkyvät mm. kenraali A. V. Tutškovin kartassa vuodelta 1790 (Asemapiirros Punkaharjun alueesta 26 virstaa Savonlinnasta Viipurin suuren tien suuntaa.)

Petrinhauta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren keskiosassa laajan supan itäreunassa on suuri tervahauta. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 11 m, sen syvyys on noin 2 m. Muodoltaan se on loiva suppilo. Erillinen tervanlaskukuoppa on noin 2 m syvä pohjalta vallin päälle mitattuna. Lisäksi haudan vieressä on kolme halkaisijaltaan 1,5 m olevaa kuoppaa, joiden syvyys on noin 0,8 m. Maaperä on hiekkaa.

Patasalo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieni Patasalo on kaksiosainen kahdesta mäestä koostuva. Pohjoisemman harjanteen päällä Patalahden perukan kohdalla on ollut talonpaikka noin 85 m mpy. Talon kivijalan koko on noin 5x5 m. Kivijalan koillisnurkassa on tulisijan paikka.
Kivijalan ympäristössä harjanteen päällä on useita ympäristön raivauksessa syntyneitä suurehkoja kivikasoja. Aluetta reunustaa matala kiviaita.
Inventointi 2015: Paikalla on kooltaan 5x5 metriä olevan rakennuksen jäännös. Rakennuksen seinät erottuvat matalina maavalleina ja rakennuksen koillisnurkassa on romahtanut piisi. Rakennuksen päältä on ajettu vuoden 2008 tarkastuksen jälkeen.

Sepänniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäkrän saari sijaitsee Kerimäen keskustasta n 10 kilometriä kaakkoon. Saaren koillispäässä on hiekkainen luode-kaakkosuuntainen harjanne. Sepänniemeen ja Salmenkorvaan johtavien teiden risteyksestä n 100 metriä koilliseen on tervahauta. Maasto on hiekkapohjasta mäntykangasta, jolla on runsaasti vanhoja rantavalleja. Kasvillisuus kohdalla on nuorta tiheää männikköä.
Inventointi 2008:
Sepänniemeen vievän tien koillispuolella 10 metrin päässä tiestä ja kääntöpaikasta on kumpumiilu. Sen halkaisija on n 8 metriä. Olemukseltaan miilu on epäsäännöllisen kumpuileva alue, joka kuitenkin poikkeaa alueen luontaisesti topografiasta. Ympärillä on matala kuoppien muodostama "vallihauta". Keskelle tehdyssä koepistossa oli n 0,4 metriä paksu kerros noki- ja hiilimaata. Alin 20 cm oli pintaa tummempaa. Tämän alla oli harmaa parisenttinen palokerros. Sen alla vaalea pohjahiekka. Maaperä on hienoa kivetöntä hiekkaa.
Inventointi 2015:
Kohteen todettiin olevan hyvin vaikeasti hahmotettavissa ja paikalla havaittiin enemmänkin 4x4 metrin kokoinen matala kumpu, jota voisi hyvinkin pitää myös rakennuksen pohjana. Kohdetta on hyvin vaikea havaita maastossa.

Juoneennurmi 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Juoneennurmen sotilasvirkatalo sijaitsee Mikkelissä valtatien nro 5 varrella välittömästi tien vieressä muinaisjäännösalueen Juoneennurmi 2 eteläreunassa.
Paikka on avoin, vanhan koristepensaston ja sittemmin paikalle kasvaneen koivun sekä pensaston luonnehtima peltojen ja valtatien tien väliin jäävä tasanne. Paikan läpi kulkee tie Juoneennurmen nykyiseen tilakeskukseen. Vanhasta pihapiiristä ei ole jäljellä pihakuusen ja muutaman rakennejäänteen lisäksi muuta. Entisellä piha-alueella kulkee kiertotie ympäri kuusen, osa piha-alueesta on raivattu ilmeisesti pelloksi.
Juoneennurmen sotilasvirkatalo rakennettiin ilmeisesti 1700-luvulla. Vielä 1960-1970-luvun taitteessa paikalla oli jonkinlainen asuinrakennus mutta poissa käytöstä. Asuinrakennus purettiin sittemmin kivijalkaa myöten pois. Talossa oli muistin mukaan hirsiseinät, joiden päällä oli vinorimoitus ristiin ja rappaus rimoituksen päällä. Virkatalon paikalla on edelleen jäljellä kivinavetta ja vanha kivikellari. Navetta voi olla jo 1800-luvulta ja sitä on käytetty vielä 1900-luvulla. Kivikellari voi olla rakennettu jo 1700-luvulla tai sitä ennenkin.
Upseerit, aliupseerit ja sotilasvirkamiehet saivat kruununtiloja tai kruunulta peruutettuja rälssitiloja virkataloikseen 1600-luvun lopulta alkaen. Virkatalojen avulla päällystö pyrittiin sijoittamaan miehistön kanssa samalle seudulle. Tilalla saattoi kuitenkin asua vuokraviljelijä eli lampuoti. Sotilasvirkatalot tehtiin Tukholmassa laadittujen piirustusten mukaan ja niiden rakentamisesta oli siten tarkat määräykset.

Sairilan niitty (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sairilan niitty sijaitsee Mikkelin kirkosta 5,6 km itäkoilliseen Säkälammen ja nykyisen 5-tielinjan eteläpuolella. Se voi olla vanha, mahdollisesti jo 1500-luvun talonpaikka. Kohteen pohjoispuolella kulkee vanha Savontie länsi-itäsuuntaisena nykyisen pyörätien pohjana.
Kohteessa on havaittavissa kalliolla sekä heinäisellä niittyalueella useita halkaisijaltaan vaihtelevia matalia kivikasoja ja röykkiöitä. Kallion itälaidassa on matala itä-länsi-suuntainen kiviaita.
Kohteesta itään metsän ja sähkölinja-alueen rajalla on noin 40 metriä päästään pohjoiseen kaartuvaa, itä-länsisuuntaista kiviaitaa voimalinjan itäpuolella. Kiviaidan eteläpuolella kuusimetsässä on mm. muutamia kiviröykkiötä ja maakumpu.
Kohdetta ei ole listattu Etelä-Savon perinnemaisemien inventoinnissa (1998) mutta se on otettu Etelä-Savon perinnebiotooppien hoito-ohjelmaan (2006). Kohteessa on edustava niittykasvillisuus ja kallioalueilla ketokasvillisuutta. Arkeofyyteistä kohteella kasvaa tummatulikukkaa.

Piikakivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Simanalassa Haverilanjoessa, lähellä Saarijärveä, sijaitsee kivi, johon liittyy tarina kasakoiden ajamasta ja jokeen hukuttautuneesta neidosta. Kivi on muodoltaan erikoinen, kolmiomainen, ja se on merkitty peruskarttaan.
Teksti täydennettävä!

Hiekkaniemi pohjoinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahvajärven pohjoisosan itärannalla, Hiekkaniemestä (mökistä) 130 m pohjoiseen, mökkitien mutkan eteläpuolella. Loivahkolla rantatörmällä on terassi, jonka takana toinen rantatörmä. Palanutta luuta löytyi terassille tehdyistä parista koekuopasta. Joissakin koekuopissa oli mahdollisesti heikkoa kulttuurikerrosta. Maaperä on hiekkaa.

Liukonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vahvajärven itärannalla, Vahvamäessä, vastapäätä Iso-Pihlajasaaren pohjoiskärkeä, Liukonlahden kaakkoisrannalla. Paikalla on hiekkamaaperäinen tasanne, rannan äärellä, rantatörmän päällä. Paikan etelärajalla törmä ja maasto laskevat matalammalle (ehkä metrin verran) ja maaperä muuttuu kiviseksi. Paikan pohjoispuolella tasanne hiipuu rinteeseen ja maaperä taasen muuttuu kiviseksi. Asuinpaikan kohdalla maaperä lähes kivetöntä hiekkaa ja tasaista.
Alueen keskivaiheilla laakea painanne, joka on mahdollinen asumuspainanne. Kooltaan 4x4 m, 0,4 m syvä.

Punkaharju 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Joroisista Kolmaan johtavan tien eteläpuolella, Kalalammen rantaan johtavan tien länsipuolella. Paikalla on kapea terassi harjun rinteessä. Siinä laakea, pyöreähkö painanne, ylärinteen juurelta terassin reunalle, halkaisija n. 8 m.

Punkaharju 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on jyrkästi koilliseen, siellä olevaan laajaan suppaan laskeva rinne. Rinne
laskee ensin loivasti ja sitten jyrkemmin kaakkoon, alemmalle harjutasanteelle.
Harjanne muodostaa kaakkoon kurottuvan niemekkeen. Niemekkeen koillis- ja kaakkoisreunalla runsaasti löytöjä metsänlaikutusvaoissa. Maaperä hiekkaa.
Harjanteen pohjoispuolella on laakea, matala ja loivasti kumpuileva tasanne, jolta löytöjä. Tasanne on Punkaharju 2 -löytöjä alempana. Inventoinnissa erilliseksi kohteeksi sijoitettu Punkaharju 3 -kohde yhdistetään samaan asuinpaikka-alueeseen, niiden laajuuksien ja erillisyyden toteaminen vaatii tarkempia tutkimuksia.

Huhuinniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka on harjun luoteiskärjessä, sen lounaiskulmassa. Paikalla on jyrkän harjutörmän
juurella tasanne ja löydöt ovat tasanteen länsireunalta, missä maaperä on
hiekkaa kun idempänä tasanteella kivistä ja soraista. Koekuopassa 15 cm paks
kulttuurimaakerros jossa runsaasti pieniä palaneen luun murusia.

Korteranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tieltä 15400 länteen, Kortejokeen menevän tien varrella, risteyksestä 50 m länteen
harjanteen laella ja loivalla länsirinteellä. Pohjoispuolisessa tien ojassa löytöjä laelta
n. 25 m matkalla länteen. Maaperä hiekkainen moreeni. Tien eteläpuolelle tehtiin
koekuoppia, joissa ei havaittu mitään. Pohjoispuolella tiheä vesakko.

Niljakanlahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Vanhan rantatörmänpäälle tehdystä kahdesta vierekkäin olevasta koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, toisesta niistä runsaasti. Muista tasanteelle kaivetuista koekuopista ei löytöjä. Asuinpaikka on vanhalla rantatörmällä, ja löytökohta on lähellä törmän reunaa. Maalaji on hiekkamoreeni. Paikalla on tavallaan niemeke, jonka kahden puolen on raviinit. Niillä toisesta, asuinpaikasta noin 15 m itään on rännihauta (tervahauta). Alueen rajaus koekuopituksen ja topografian perusteella löytökohdan ympärillä arvio noin +/-10 m. Kyseessä suppea-alainen mutta ehjä pyyntikulttuurin asuinpaikka. Maaperä hiekkaa.

Suuri-Saarinen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suuri-Saarinen järven luoteisosassa olevan suuren niemen kaakkoisrannalla viisi selvää raivausröykkiötä sekä lisäksi muutamia pienempiä ja epämääräisempiä kivikasoja. Paikalla lienee ollut pieni rannan lehtokaskeen historiallisella ajalla tehty halme. Inventoinnissa koekuopitettiin Ruunavuorenniemi, mutta merkkejä muista muinaisjäännöksistä ei havaittu.

Sääksjärvi E (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sääksjärven itärannalla, harjun eteläpäässä, metsätien luoteispuolella rannassa on harjujen välissä alavampi "laakso", jossa hiekkainen rantatörmä. Siihen tehdystä koekuopasta 1995 löytyi muutama kvartsi-iskos.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Em. laakson pohjoisreunalle, rinteen alle, hieman kauemmas rannasta tehdyssä koekuopassa punaista maata ja runsaasti luuta. Rantatörmän päällä, kuluneessa tantereessa on runsaasti kvartsi-iskoksia. Paikan rajaus on selkeä topografian perusteella.

Ekslampi (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ekslammen pohjoispuolella, lampeen viettävässä rinteessä on kolme röykkiötä. Röykkiöt nimettiin A-C ja ne ovat muutaman metrin päässä toisistaan. Röykkiöt on kasattu maan päälle. Vanha tienpohja menee niiden vierestä. Ne ovat todennäköisesti pelto- tai kaskiraunioita. Röykkiöissä on useampi kivikerros. Neljäs röykkiö (D) sijaitsee talon pihapiirissä olevan kallion päällä. Tässä röykkiössä on ehkä vain yksi kivikerros jäljellä. Tämä röykkiö voi liittyä talon pihapiirin raivauksiin.
röykkiö B, P:6844518, I:0520687, muoto epämääräinen 2-2,5 x 0,5 m
röykkiö C, P:6844505, I:0520680, muoto epämääräinen 1,5-2 x 0,5 m
röykkiö D, P:6844513, I:0520615, muoto epämääräinen 2-2,5 x 0,3 m

Myllylampi (1000019727) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Valtatien 5 itäpuolelta, aivan sen vierestä löytyi röykkiöitä, jotka ovat todennäköisesti kaskiraunioita. Ne sijaitsevat metsärinteessä, jonka itäpuolella on pelto.
Turpeen ja sammaleen peittämiä matalia (n. 50 cm) kiveyksiä löytyi ainakin 8 kpl. Samassa metsikössä on ison maakiven päälle asetettuja kiviä ainakin 8 kohdassa. Röykkiöt sijaitsevat viitostien itäpuolella Losinkosken eteläpuolelle jäävällä kivikkoisella metsäalueella, joka rajautuu etelässä voimalinjaan, idässä peltoon, pohjoisessa pieneen kalliopaljastumaan ja lännessä valtatiehen. Yksi kiveyksistä on siististi ja säännöllisesti ladottu. Se on selvästi muita korkeampi, n. 80–100 cm.

Sääksjärvi F (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt tervahaudan jäänne, halkaisija 10 m.

Hopeasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Laaja kivikautinen asuinpaikka Sääksjärven pohjoisrannalla, Hopeasaaren etelärannalla mäntyvaltaisessa metsässä, hiekkaista moreenia. Maastohavaintojen perusteella kolme erillistä keskittymää, joiden välillä ehkä kapeat "tyhjät" alueet.
1) Läntisin alue suorannasta kohoavan vallin päällä, josta metsänlaikutusvaoista kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta n. 20 m matkalta rannan suunnassa. Keskikohta: N 6868276 E 534980. Valli mataloituu hieman kaakkoon mentäessä, jossa niemen kärjessä maasto kohoaa.
2) niemen kärjessä matala, n. 1,5 m halk. pyöreä kuoppa, jossa syvemmällä runsaasti palaneita kiviä. Kyseessä on keittokuoppa tai naurishauta. N 6868240 E 535010.
3) edellisestä runsaat 20 m itään rantatasanteen päältä kahdesta koekuopasta kvartsia ja palanutta luuta; kuopat 14 m toisistaan. Kuopat N 6868229 E 535046 ja N 6868227 E 535059.

Sääksjärvi G (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sääksjärven pohjoisrannan länsiosassa, Hakokankaan kaakkoispäässä on n. 20 m leveä kaakkoon kurottuva matala harjanne, jonka kärki laskee rantasuohon. Harjanteelle tehdyissä muutamissa koekuopissa palaneita kiviä, punaista palanutta maata, palaneen luun hitusia ja muruja sekä kvartseja. Paikka on täysin ehjä ja topografisesti selkeästi rajautuva. Rannassa, harjanteen juurella, lakitasanteen alapuolella on sammalpeitteinen kiukaan jäännös, mikä voisi viitata siihen että kyseessä olisi rautakautinen-keskiaikainen ns. lappalaisasuinpaikka.

Sääksjärvi H (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sääksjärven pohjoisrannalla, kankaan tasanteen luoteispäässä tasanteen reunamilla laakea 1,5 m halkaisijaltaan oleva kuopanne. Syvemmällä kuopassa on runsaasti palaneita kiviä. Pinnassa vahva maannos. Rakenne on keittokuoppa, todennäköisesti esihistoriallinen. Lähistölle tehdystä koekuopista ei muita havaintoja.

Sääksjärvi J (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sääksjärven pohjoisrannan länsiosassa rantaan tulevan tien itäpuolella hiekkainen matala tasanne, jonne tehdyistä koekuopista kvartseja ja luuta. Paikka on ehjä, metsämaata.

Hakolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sääksjärven pohjoispäässä, Hakolahden ja Huitukan välisen kapean, jyrkkärantaisen kaakkoon kurottuvan niemen kärjessä kapea tasanne, jolla tasanteen levyinen asumuspainanne, jonka luoteisreuna osin rinteessä. Painanteen halkaisija on n. 5 m. Siihen tehdystä koekuopasta palanutta luuta ja kvartseja. Maaperä on sorainen hiekka.

Olavinlinna (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Olavinlinna perustettiin vuonna 1475 vakiinnuttamaan Ruotsin valtaa Etelä-Savon uudisasutusalueilla.
Olavinlinna sijaitsee kalliosaarella Saimaassa, aikanaan tärkeän vesireitin solmukohdassa Kyrönsalmella. Keskiajalla perustetun linnoituksen ulkoasu on muotoutunut vuosisatojen kuluessa tuliaseiden ja linnoitusarkkitehtuurin kehittymisen ehdoilla - Olavinlinna oli ensimmäinen tuliaseiden käyttöä silmällä pitäen rakennettu linnoitus Skandinaviassa.
Olavinlinnan ulkoasuun on vaikuttanut myös sijainti pienellä saarella. Linnoituksen eri osat on sijoitettu saarelle topografian ehdoilla, ja sen muurien korkeus vaihtelee saaren maastonmuotojen mukaan. Linnoitukseen oli siltayhteys jo sen rakentamisajankohtana, ja sinne kuljetaan yhä veneellä tai siltaa pitkin.
Linnoituksen yhtenäinen pohjoisfasadi muodostuu pitkästä kehämuurista, joka yhdistää keskiaikaiset, myöhempinä vuosisatoina useaan kertaan korotetut tykkitornit 1600-luvulla rakennettuun koillistorniin. Keskiaikainen päälinna käsittää kehämuurin yhdistämien kolmen pyöreän tykkitornin rajaaman alueen, josta matalampi esilinna jatkuu itään päin. Linnoitusta itäisimpänä rajaava uusi esilinna on rakennettu venäläisellä kaudella 1700-luvulla. Samalta ajalta periytyvät linnoitusta eteläpuolella kiertävät kulmikkaat bastionit. Ainoa venäläiseltä kaudelta säilynyt rakennus linnoituksessa on päälinnan muurien suojassa sijaitseva Adjutantin talo, jonka kautta on nykyään käynti päälinnan sisätiloihin. Suurella esilinnanpihalla sijaitsevat tykistökasarmi ja kansliarakennus ovat peräisin 1500-luvun loppupuolelta. Olavinlinna on saanut nykyisen ilmeensä venäläisten 1700-luvulla tekemien korjaus- ja uudistustöiden tuloksena.
Aluerajaus perustuu vesialueiden osalta mm. säilyneisiin paalurivistöihin (Vesiportin bastion) ja erityisesti linnan pohjoispuoleisen alueen irtolöytöihin.
Vuonna 2019 julkaistun Olavinlinnan arkeologisten kaivausten tutkimushistoriaselvityksen mukaan 13–34% linnan alasta on yhä arkeologisesti tutkimatonta, josta suurin osa sijaitsee ranta-alueilla ja esilinnassa, ja vain vähän linnan muissa osissa.
Museoviraston meriarkeologit kävivät tarkastamassa kohteen vedenalaisen alueen vuonna 2022.

Huitukka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolme maan päälle tehtyä, avattua hiilimiilua, pohjoisempi tien pohjoispuolella (N 6869248 E 534342) on halkaisijaltaan 8 m. Tien eteläpuolella suon laidalla kaksi miilua kooltaan 7 ja 5 m. Miilut saattavat olla jatkosodan aikaisia, jolloin tehty hiiliä häkäpönttöautoihin, mutta kyseessä vain arvelu.

Myllynalanen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynalaseen kaakosta pistävän niemen luoteisrannan tuntumassa n. 50 m lammen rannasta ehjä, mutta avattu maanpäällinen hiilimiilu, halkaisija 4,5 m.

Myllynalanen 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maan päälle kasattu hiilimiilu, halkaisija 4-5 m.

Myllynalanen 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllynalaseen kaakosta pistävän niemen tyvessä kuoppa, jossa vallit, halkasija n. 3 m.

Vuoreinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoreiseen lännestä laskevan joen suun pohjoispuolella, Vuoreisen rannasta parikymmentä metriä, tasanteella maan päälle tehty hiilimiilu, halkaisija 5 m.

Kirjastensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kankaistenlammesta 0,5 km länteen, Kankaisten Herasuolle menevästä metsäautotiestä 30 m etelään. Metsänäestyksessä tuhottu raudanvalmistuspaikka. Paikalla on jäljellä halkaisijaltaan noin 10 m kokoinen kuonakasa.

Silmäsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suon laidalla rautahytin jäänne ja sen kupeessa iso hiilimiilu. Koekuopassa rautakuonaa. Hytti ja miilu metsätien päässä olevan levikkeen koillisreunalla, niin että raivattu tiealue viistää rakenteita. Rakenteet pusikon ja taimikon peitossa ja vaikeita havaita.

Sikokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien lounaspuolella maan päälle tehty, halk. noin 7 m kokoisen hiilimiilun jäänne, vallin korkeus vajaa metri. Hyvin säilynyt, joskin laidoilta hieman metsänäestyksen vaurioittama

Silmäsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Silmäsuosta kohoavan törmän laella pyöreä kuoppa, halkaisija n. 4 m ja syvyys n. 1 m. Kuopassa hyvä maannos mutta ei hiiltä tai nokea. Kyseessä voisi olla pyynti- tai varastokuopan jäänne.

Mustakorpi (1000019770) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kangasjärven pohjoisrannan länsiosan tuntumassa isohko hiilimiilu, joka v. 1989 inventoinnissa merkitty mahdolliseksi raudanvalmistuspaikaksi. Tehty rannan harjanteen takana olevaan notkelmaan maan päälle kasaamalla maata (joukossa kiviä) n. metrin korkeaksi keoksi jonka halkaisija on ollut n. 8 m. Paikalle tuleva tie leikannut miilun eteläosasta n. kolmanneksen. Tie tekee paikalla mutkan ilmeisesti miilun takia. Miilu on ns. tyhjennetty eli siitä jäljellä vallit, keskiosa kuoppana, mistä hiilet korjattu pois.

Välijoki (1000019777) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Välijoen ylittävä kauniisti luonnon kivistä holvattu pieni silta tai siltarumpu. Tekotavasta päätellen ennen 1900-lukua. Tie merkitty jo 1780-luvun isojakokartalle ja 1700-luvun yleiskartoille. Osa vanhaa Kustaa III:n aikana tehtyä ns. Kainuuntietä tai Kuninkaantietä (kuten Leppävirralla tietä on kutsuttu) Juvalta Kuopioon. Toiminut vielä 1940-luvulla päätien siltana. Koko tielinjan osuus Apteekkarinkankaalta valtatielle 5 on muinaisjäännös.

Pappilan Ylämäki 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Jukajärven koillispuolella, Pappilan Ylämäki -nimisen harjanteen luoteispäässä. Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan 5 m ja syvyydeltään 1,2 m. Kuopan ympärillä on reunavallit muualla paitsi pohjoisreunalla. Kuopan pohja on laakea.
Jussila 2011: aiempien koordinaattien kohdalla ei mitään kuoppaa, mutta 36 m kaakkoon kaksoiskuoppa (isompi halk. n. 2,5 m ja pienempi halk. n. 1,5 m). Puuston perusteella yli 50 v. vanhoja. Jussilan mielestä ei vaikuta pyyntikuopalta vaan ehkä maanottopaikalta.

Vanha kirkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Kiviaidan rajaaman vanhan hautausmaan keskellä sijaitsee paikan viimeisen vuonna 1729 rakennetun ja 1860-luvulla puretun kirkon luonnonkivistä ladottu kivijalka, johon kuuluu myös ehjä kivinen viinikellari. Juvan kirkkopitäjä on perustettu vuonna 1442, josta lähtien paikalla on todennäköisesti ollut kirkollista toimintaa. Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti tarkemmin, mutta se on oletettavasti hyvin säilynyt. Paikalla on itäsuomaliseksi kohteeksi poikkeuksellisen pitkä kirkollinen historia. Kirkkomaa on yhä seurakunnan hoidon piirissä, ja viimeinen hautaus alueelle on tehty vuonna 2006.

Vanha pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Alueella ollut Juvan pappila. Merkitty 1700-1800-luvun karttoihin. Nurmen alla kumpareita, joista tuvan edessä muistokiven itäpuolella ehkä kiukaan jäännös ja lähellä rantaa alueen länsilaidalla rakennuksen perusta. Maanalaisia rakenteita mahdollisesti säilynyt ehjinä. Vanhoista rakennuksista on jäljellä 1800-luvun alusta oleva ns. Gottlundin tupa.

Siikakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sulkavan ja Savonlinnan rajalla, Siikalahden eteläpohjukassa, paikalla olevasta hiekkakuopan reunasta noin 3 m länteen. Alue on laajaa hiekkakangasta. Pyyntikuoppa on pyöreä, halkaisijaltaan 4 m ja syvyydeltään 0,5 m. Kuoppaa ympäröi kehävalli.

Lohikosken saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kosken suulla, padon alapuolella on myllyrakennus jossa edelleen toimiva sähkö-
voimala. Kosken alapuolella ei ole uoman varrella näkyvissä selkeitä, vanhoihin
myllyihin liittyviä rakenteita, joskin uoma on muokattu. Vanhan sahan kivisiä ra-
kenteita on jäljellä kosken itäpuolella, nyt metsittyneenä ja pusikoituneena. Sahan
kaakkoispuolella on valtava sahajauhokasa, laajuudeltaan karkeasti n. 70 x 200 m
ja korkeudeltaan paikoin yli 10 m. Kasa on metsittynyt ja sen päällä on metsä-
maan kuntta ja korkeaa puustoa. Paikan päällä tarkasteltuna kasa on normaalin
kumpuilevan metsämaaston kaltainen. Kasan kaakkoisnurkasta on sahajauhoa
kaivettu ja viety pois. Kasan eteläpuolella on ollut Lohilahden pohjukka joka on
täyttynyt sahajauhosta ja lietteestä.

Siikalahti (1000020316) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilun jäännökset sijaitsevat Suuri-Siikajärven pohjoispään länsirannalla. Paikalla on suppakuoppa, jonka matalammalla reunalla, punkamaisella kannaksella kuopan ja järven välillä pienen hiilimiilun jäännökset ovat. Kuopan halkaisija on 2,5 m, sen ympärillä on matalat vallit ja pohjalla hiiltä.

Valkeisenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Lohikosken itäpuolella, Kaislanen -järven kaakkoisrannalla, Kaislaisen ja Valkeisen välisen kannaksen koillistyvessä, Kaislasen rannassa. Ehjä tervahauta on rantatörmällä, jonka läpi ränni kulkee rannalle. Halkaisija on noin 12 m. Tervahaudassa on korkeat vallit.

Kirkkoniemi (1000020029) (Hautapaikat)
Historiallinen; Säämingin seurakunta perustettiin 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa, viimeistään 1509. Kirkko on rakennettu Kirkkoniemeen (ent. Karttulahti) pian seurakunnan perustamisen jälkeen. Kirkkoniemessä on sijainnut Savonlinnan kolme ensimmäistä kirkkoa hautausmaineen. Noin 155x60 metrin suuruista aluetta rajaa kiviaita. Muinaisjäännöstä ei ole kuitenkaan tutkittu arkeologisesti, joten sen todellinen laajuus voi olla kiviaidan rajaamaa aluetta suurempi.

Hanlahti-Varsalampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hanhijärven Hanlahti -nimisen pohjukan eteläpuolisen kalliojyrkänteen päällä on kaksi lyhyttä, alle 10 m pätkää louhittua taisteluhautaa.
Varsalammen lounaispuolella on noin 140 metriä kaivettua, osin keskeneräistä taistelu- ja yhdyshautaa sekä kaksi korsun paikkaa. Varsalammen eteläpuolisilla kallioilla on kolme louhittua pesäkettä.

Pieni-Suottaa (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lähellä rantaa saaren luoteispäässä sijaitseva maasta ja kivistä tehty suojavalli on kaaren muotoinen, pituudeltaan noin 10 m ja korkeudeltaan nykyisin 0,5 m. Vallissa näkyy tykin paikka painanteena. Sotahistoriallisesta menneisyydestä on jäänteenä myös ainakin 14 kuoppaa.
Haapavedellä syyskuussa 1789 käydyn taistelun aikana suomalaiset lähettivät saareen aliupseerin johtaman 16-miehisen partion; venäläiset valtasivat saaren ja alkoivat rakentaa sinne tykkipatteria.
Pelkonen, Antero: Entis-ajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta. Helsinki 1902. SMYA XXII, s. 112.

Kaivanto (1000012443) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaivannon kapeikon eteläpuolelle korkeahkolle mäelle Oravista nelisen kilometriä luoteeseen on kaivettu ja louhittu noin 500 m taistelu- ja yhdyshautaa sekä kolme korsun paikkaa. Asemista on ollut hyvä tuliala pohjoisesta tulevalle tielle.
Rinnevarjostuskuvan perusteella kaivantoja on myös tien länsipuolella olevalla mäellä. Näitä varustuksia ei ole tarkastettu.

Patterinmäki (1000012444) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Laitaatsalmessa on jäljellä noin 420 m taisteluhautaa, noin 1120 m yhdyshautaa, 15 poteroa ja noin 570 m tykkitietä Laitaatsillan itä- ja länsipuolen kallioilla jäänteinä vuosina 1915-16 tehdyistä linnoitustöistä.
Patterinmäellä on kaivettuja taistelu- ja yhdyshautoja sekä tykkiteitä. Rintamasuunta on länteen Mikkelin suunnasta tulevan maantien molemmin puolin, myös lännestä tuleva rautatieyhteys katkaistiin.

Honkataipale (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 8 m levyinen ja puolen metrin syvyinen kuoppa, jota reunustaa matalahko maavalli. Mahdollisesti hiilimiilu.

Korvenlahti (1000020446) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt tervahauta Tuohisaaren eteläpäässä, kesämökin (Tuohisaarentie 929) rantasaunan vieressä, aivan sen pohjoispuolella.

Poikkimaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tuusjärven länsirannalla, Juvan ja Rantasalmen kuntien rajan tuntumassa, pienen suoalueen laidalla ja noin 300 m päässä Tuusjärven rannasta. Kohde on osittain Poikkimaalta Tuusjärven rantaan kulkevan metsäautotien alla. Kuonakasa, joka on osittain jäänyt tien alle, on halkaisijaltaan noin 5 m. Kuonakasan päällä on kivistä tehty hyttirakennelma, jonka halkaisija on 1,5 m. Tämä on selvärajainen ja hyvin säilynyt.

Rajamäki (1000020478) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelukaivantoja Rajamäen rinteessä Säimenessä Savonrannan ja Vihtarin välisen maantien länsipuolella. Taisteluhauta näkyy vielä vuoden 2002 ilmakuvassa, jossa se jatkuu luoteeseen peltojen läpi ja yhdyshauta tien vierustaa etelään tien itäpuolella. Vuoden 2011 ilmakuvassa kaivannot on jo tasattu.

Porrassalmen varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Porrassalmen taistelun (13.6.1789) aikaisia varustuksia Porrassalmen pohjoisrannalla harjulla. Säilyneet varustukset on rakennettu taistelun jälkeen, mutta toisessa taistelussa 19.6.1789 Porrassalmella käytiin lähinnä tykistötaistelua venäläisten hyökätessä lännempänä Tuukkalassa. Professori Armas Lindgrenin suunnittelema taistelun muistomerkki pystytettiin 1923.
Muistomerkistä etelään tien länsipuolella on kolmen tykin suojaksi kasattu kaareva, matala maavalli. Lähinnä tietä oleva on osin tuhoutunut, sen vieressä ja alempana rinteessä hyvin säilyneet. Kaaren sisäleveys on noin 1,5 m.
Tykkiasemien pohjoispuolella parinkymmenen metrin päässä näkyy rintavarustuksen paikka matalana kaivantona. Samanlainen, noin 30 m pituinen kaivanto on tien itäpuolella. Kaivannot jatkuvat rinteen juureen.
Muistomerkistä noin 300 m itään, vesijättömaan ympäröimän kumpareen eteläreunalla on viisi kuoppaa ja kumpareen keskellä kiviraunio (alakohde Kumpare). Kuopanteiden halkaisija on pari metriä ja syvyys puolisen metriä. Nelisivuinen kiviraunio on ladottu vajaan metrin korkuiseksi ja kooltaan se on noin metrin suuntaansa.

Lehtopatama (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta 5 m metsätien pohjoispuolella sekametsässä. Tervahaudan halkaisija valleineen noin 20 m, haudan ympäriltä lapioitu noin 2 m leveydeltä maata valliin. Haudan keskellä neliömetrin kokoinen kuoppa. Kaakkoispuolella vallissa kiinni 1,5x1,5x0,5 m kuoppa, johon ehkä terva laskettu haudan keskeltä.

Päiväranta 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Päiväranta 2 on rautakautinen asuinpaikkaryhmä, joka koostuu kahdesta eri asuinpaikasta. Alempi asuinpaikka sijaitsee muinaisen rantatörmän yläpuolella korkeudella 105-109 m mpy noin 40 metrin etäisyydellä silloisesta rantaviivasta. Asuinpaikan laajuus on noin 80 x 55 m ja siihen kuuluvat kiviröykkiö, kiven ja maansekainen röykkiö sekä todennäköisesti myös sen pohjoispuolella oleva keittokuoppa. Ylempi asuinpaikka sijaitsee kivikautisesta asuinpaikka-alueesta noin 25 m koilliseen välillä 109-110 m mpy. Kaakkoisraja epäselvä.
Paikka rajattu 2001 ja 2002 tutkimusten mukaan. Kaakkoisraja epäselvä, rajattu lähinnä topografian perusteella. Rautakauteen ja historialliseen aikaan viittaavia löytöjä (kuparipellin kappaleita).

Salosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Pieksänjärven koillisosassa Salonsaaressa. Saaressa on kapeahko harjanne, jolla matala, halkaisijaltaan noin 5 m asumuspainanne. Painanteen koillisreunaan tehdystä koepistosta punertavaa maata, keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Alueella käynnissä hakkuut, mutta painanne tai asuinpaikka ei ole vaurioitunut. Asuinpaikan laajuus ei ole selvillä, mutta rajoittunee pohjoisessa kesämökin pihamaahan.

Mikkelin kivisakaristo (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Savilahti (Mikkeli) on koko Savon kantaseurakunta. Se oli jo 1200-luvulla ortodoksinen kirkkopitäjä, pogosta. Pähkinäsaaren rauhan jälkeen Savilahti muuttui katoliseksi kirkkopitäjäksi, jollaisena sen mainitaan jo 1329.
Kivisakaristo muurattiin todennäköisesti 1500-luvun alkupuolella, jonakin kesänä vuosien 1520 ja 1560 välissä. Sakaristo rakennettiin kivisen runkohuoneen tieltä purettavaksi aiotun puukirkon viereen. Puukirkko jäi kuitenkin paikalleen, ja oli siinä 1600-luvulle asti. Vuonna 1664 rakennettu uusi puukirkko ja keskiaikainen kivisakaristo hylättiin 1700-luvun puolivälissä, ja uudeksi kirkonpaikaksi valittiin niistä 600 metriä etelälounaaseen oleva Maunukselankangas (nykyinen Kirkkopuisto).
Kirkon ympäristön muinaisjäännösaluetta ei ole rajattu.

Kirkkopuisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kirkkopuiston on Mikkelin kaupungin vanhaa ydintä, jossa Hämeen ja Loviisan tiet yhtyivät. 1700-luvulla oli risteyksen koillispuolella markkinapuoteja, itäpuolella Maunukselan talo ja eteläpuolella vuonna 1754 valmitunut, August Sorsan suunnittelema kirkko ja kellotapuli sekä niiden ympärillä hautausmaa. Hautausmaahan haudattiin mm. Porrassalmen taistelussa kaatuneet kuusi aliupseeria.
Puiston luoteisnurkassa ollut yleinen kaivo suljettiin 1897. Samana vuonna rakennettiin soittopaviljonki.
Kivisakastin yhteyteen rakennettu puinen kirkkorakennus alkoi käydä ahtaaksi ja rapistua 1700-luvulle tultaessa. Uusi kirkko rakennettiin Maunukselan kankaalle 1754. Kirkko oli rakenteeltaan kahdennettu ristikirkko ja mitoiltaan n. 44 x 48 metriä. (Wirilander 1982:300-308). Kirkon yhteyteen perustettiin hautausmaa 1760-luvulla, tosin hautaamista jatkettiin jonkin aikaa myös kivisakastin ympäristöön (Wirilander 1982:319).
Kirkon ja hautausmaan lisäksi Kirkkopuistossa sijaitsi kellotapuli (mahdollisesti kirkkoa var-haisemmalta ajalta) sekä kirkkomaata ympäröinyt aita (Wirilander 1982:308). Kirkon rakentamisen jälkeen suuri osa pitäjän keskeisistä toiminnoista sijoittui Kirkkopuiston ympäristöön (Wirilander 1982:218). Kirkko tuhoutui täysin salaman sytyttämässä palossa 7.8.1806. Kirkkopuiston hautausmaata käytettiin vielä sen jälkeenkin 1800-luvun alkukymmenille asti. 1830-luvulla, 1838 tapahtuneen Mikkelin kaupungin perustamisen yhteydessä, keskusta alkoi hahmottua Kirkkopuiston alueelle. Vanhan kirkkomaan (hautaustoiminta oli siirtynyt jo uudelle hautausmaalle) aita määrättiin purettavaksi ja kivet pois kuljetettavaksi 1841. Kirkkopuiston kangas tasoitettiin ”kirkkotoriksi”. (Wirilander 1982:223-226, 319).

Eskonmäki (1000021100) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Hietasessa Saikkolantien ja Lahnajärventien risteyksessä pienen suolammen rannalla Eskonmäen kaakkoisosassa kuusimetsässä. Röykkiökeskittymiä on kaksi. Niistä suurempi eli läntinen alue kulkee nauhamaisena pohjoisesta etelään ja sen koko on noin 200 m x 50 m. Sen alueella on kolmisenkymmentä kiviröykkiötä, joiden halkaisija vaihtelee kahden ja neljän metrin välillä. Korkeutta röykkiöillä on yleensä 30-90 cm. Osa isommista röykkiöstä on yli metrin korkuisia. Röykkiöiden rakentamisessa on käytetty hyväksi isoja maakiviä, joiden päälle ja juurelle kiviä on kasattu. Röykkiöt ovat pääsääntöisesti paksun sammaleen peitossa. Alueella on myös noin 2 metriä halkaisijaltaan oleva ja puoli metriä syvä kuoppa. Toinen röykkiökeskittymä sijaitsee noin 250 metrin päässä Lahnajärventien ja Saikkolantien risteyksestä pohjoiseen Lahnajärventien länsipuolella. Käytöstä pois jääneellä niityllä on kymmenkunta suurehkoa röykkiötä. Näiden keskittymien pohjoispuolella on vielä joitakin yksittäisiä röykkiöitä.

Kissakivi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huitin tilan pohjoispuolelta kulkevan Ylä-Tiimolantien varrella lähellä rautatietä kohdassa, jossa tie kääntyy suoraan kohti pohjoista, on neljä isohkoista kivistä kasattua röykkiötä. Röykkiöiden halkaisija on noin 2 metriä ja korkeus noin puoli metriä. Röykkiöt sijaitsevat lähellä toisiaan länteen viettävässä rinteessä, jossa kasvaa isoja koivuja sekä vesakkoa.

Kissakivi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huitin tilan pohjoispuolelta kulkevan Ylä-Tiimolantien mutkan eteläpuolella on ainakin viisi matalaa kiviröykkiötä. Röykkiöiden halkaisija on noin 1-2 metriä ja korkeus noin 30 cm. Röykkiöt sijaitsevat lähellä toisiaan rautatien ja vanhan ratapenkan välisellä harjanteella, jossa kasvaa tiheää nuorta kuusikkoa. Röykkiökohteen reunalla on nelikulmainen rajamerkki (ks. Soikkala 123). Röykkiöalueen laajuus on noin 30 x 20 metriä.

Mahlakallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Ylä-Tiimolasta pohjoiseen sijaitsevan heinäpellon eteläpuolisessa sekametsässä on ainakin kolmetoista erikokoista ja -muotoista kiviröykkiötä. Osa röykkiöistä on matalia ja lähes täysin turpeen ja havunneulasten peitossa, osa korkeita ja selvästi erottuvia, osa muodostaan pyöreitä, osa pitkulaisia. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee metristä yli kahteen metriin ja korkeus noin 20 senttimetristä lähes metriin. Alueella kasvaa hyvin suuria vanhoja kuusia. Röykkiöiden kivet ovat sammaloituneet. Röykkiöalueen laajuus on noin 50 x 50 metriä. Yksittäinen tähän kohteeseen liitetty röykkiö sijaitsee noin 50 metriä röykkiökeskittymästä kaakkoon.

Ylä-Tiimola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahlakallion röykkiöalueesta 150 metriä suoraan etelään Ylä-Tiimolantien eteläpuolella on kaksi pientä kiviröykkiötä kuusimetsässä. Röykkiöt sijaitsevat länteen viettävässä rinteessä. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan reilun metrin ja ne sijaitsevat lähellä toisiaan. Alueella on äskettäin tehty metsänharvennusta ja korjuujätteen alla voi olla lisää röykkiöitä. Röykkiöiden eteläpuolella on erittäin tiheää nuorta kuusimetsää.

Kettuvuori (1000021106) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lahnajärven kaakkoisrannalla kohoavan Kettuvuoren itäosan lakialueella on mahdollinen talonpohja. Lisäksi alueella on kiviröykkiöitä ja kiviaidan jäännökset. Mäen lakialue on melko tasainen ja avoin. Lakea on mahdollisesti tasoitettu. Laella kasvaa paikka paikoin vanhoja haapoja, koivuja ja yksittäisiä kuusia ja vanhoja mäntyjä. Mäen pohjoispuolella on vanhaa kuusimetsää, mutta etelärinteessä kasvaa tiheää nuorta kuusimetsää. Kohteen länsipuolella, kahden mäenharjanteen välissä kulkee pieni puro. Mahdollinen talonpohja kylmämuurattuine kivijalkoineen ja uuninpohjineen sijaitsee Kettuvuoren itäisen laen korkeimman kohdan lounaisreunalla. Mahdollisesta kivijalasta erottuu selvimmin sen luoteisnurkkaus. Mahdollisen talonpohjan koko on noin 14 x 7 m. Sen lounaispuolella on noin 25 metrin pituinen matala ja kapea kiveys, mahdollinen kiviaidan perustus. Lisäksi mäen laen eteläosassa on ainakin kaksi pientä kiviröykkiötä, joista toinen on säännöllisen pyöreä. Sen halkaisija on 1,2 metriä ja korkeus noin 40 cm. Kettuvuorelle ei ole merkitty taloa 1840-1865 laadittuun pitäjänkartastoon, mutta Kettuvuoresta noin 250 metriä etelälounaaseen sijaitseva Korpelan tila on karttaan merkitty. Näin ollen kohde ajoittuisi 1800-lukua vanhemmaksi.

Ruhalanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Oulankijärveen työntyvän Ruhalanniemen kärjen pohjoisosassa Aholahden länsirannalla kohoavalla mäellä on lähes 60 selvästi erottuvaa kiviröykkiötä. Suurin osa röykkiöistä sijoittuu Aholahden puoleiseen melko jyrkkään rinteeseen pääosin mökkitien yläpuolelle, mutta röykkiöitä on myös niemen pohjoiskärjessä olevan kesämökin puolella sekä mäen länsirinteillä. Valtatien 5 nykyinen linja kulkee aivan Aholahden pohjukkaa hipoen Ruhalanniemen yli. Yksi röykkiöistä on aivan valtatien 5 kupeessa, muut alle sadan metrin päässä nykyisestä valtatiestä. Yksi röykkiöistä sijaitsee valtatien eteläpuolella (P = 6834860, I = 505658), kaikki muut nyt havaitut röykkiöt sijoittuvat valtatien pohjoispuoliselle alueelle, jonka koko on noin 150 x 130 metriä. Röykkiöitä ei havaittu lainkaan mäen lakialueelta. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee metristä kahteen metriin ja korkeus 30 senttimetristä 70 senttimetriin. Osa röykkiöistä on huolellisesti ladottuja ja tornimaisia, osa epämääräisempiä kiveyksiä. Koko mäen alue on pääosin melko vanhaa kuusimetsää. Rantavyöhykkeessä kasvaa myös koivuja. Mäen länsi- ja lounaispuolella on tasaisempi alue, jossa maaperä on kivistä tummanpunaista noensekaista hiekkaa. Lähellä rantaa on noin kaksi metriä halkaisijaltaan oleva vallillinen kuoppa, joka muistuttaa täyttynyttä pyyntikuoppaa, mutta joka voi liittyä mäen viljelykäyttövaiheeseen.

Päivölä (1000021108) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kallajärven ja valtatien 5 välissä kulkevan Kommelintien eteläpuolisessa rinteessä on kymmenkunta suurehkoa kiviröykkiötä sekä mahdollisia pelto-ojia 70 x 40 metrin kokoisella alueella. Röykkiöiden halkaisija on kahdesta kahteen ja puoleen metriä ja korkeus yli metrin. Röykkiöalue on ryteikköinen ja hankalakulkuinen. Paikalla kasvaa suuria haapoja ja koivuja. Kommelintien pohjoispuolella saattaa olla säilyneenä kiviaidan tai muun vastaavan rakenteen jäännöksiä.

Kuomuslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kommelinluolille Kallajärven rantaa vievän polun varrella on ja syvemmällä metsässä on useita melko matalia kiviröykkiöitä. Röykkiöt sijaitsevat WWF:n Perintömetsässä. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan puoleentoista kahteen metriä. Ne sijoittuvat pääosin kohti Kallaveden Kuomuslahtea viettävän mäenrinteen terassimaiselle tasanteelle.

Vuorenmaan kalkinpolttouunit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Luonnonkivistä rakennetut kalkinpolttouunit, jotka ovat osaksi metsittyneet. Halkaisija 4 m, kapenee ylöspäin. Maarajassa kuusi tuliaukkoa, päältä avoin.
Mäenpään tilan 1800-1900-lukujen vaihteessa omistaneet veljekset rakensivat kalkkiuunin ja alkoivat polttaa kalkkia tilan mailla olleista kalkkikivijärkäleistä. Uunin vieressä oli tiivislattiainen kalkkilato, jonne kalkki kärrättiin. Lähellä oli myös paja.
Etelä-Savon maakuntakaavan suojelukohde 20488

Kuosmalanlampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaivettuja taistelu- ja yhdyshautoja molemmin puolin Jyrinahon tietä Kuosmalanlammen koillisrannasta pohjoisluoteeseen, pellon pohjoispuolitse kiertäen tien itäpuolelle.

Kuusela (1000021543) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kuuselan ja Sistolan tilojen väliselle alueelle kaivettu taistelu- ja yhdyshautaa sekä korsunpaikkoja.

Peltosenlampi (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Noin metrin halkaisijaltaan oleva pyöreähkö röykkiö, jonka korkeus on 30-40 cm, umpeen kasvaneen Kuvansi-jokeen yhteydessä olevan Peltosenlammen etelärannalla, nuorta mäntyä kasvavassa pienessä metsikössä. Ilmeisesti osin hajonnut hakkuutöiden yhteydessä. Kohde on todennäköisesti vanha, ainakin 1800-luvulta peräisin oleva Häyrilän ja Katislahden kylien välinen rajamerkki (vrt. Rehnbinderin isojakokartta v. 1856).

Luutsalo (Taide)
Esihistoriallinen; Juojärven Luutsalon saaren läntisimmän niemen länsirannalla olevaan kivenlohkareeseen on maalattu ainakin yksi noin 22 cm leveä hirvieläin ja sen yläpuolelle mahdollisesti toinen pienempi hirvi ja alapuolelle ehkä tikku-ukkomainen ihmishahmo. Maalauksen korkeus järven pinnasta on noin 155-200 cm. Kivessä on mahdollisesti jälkiä muistakin kuvioista. Rannalla on kaksi suurehkoa kivenlohkaretta, joista molemmissa on myös luontaista punaista väriä. Saaressa ei havaittu muita muinaisjäännöksiä, joskin lumi hankaloitti havainnointia.

Haudanvuoret (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Puumalan Niinisaaressa Haudanvuorten pohjoispuolella, Haudanvuorten itäpuolitse kulkevasta metsätiestä 10 m länteen halkaisijaltaan maavalleineen noin 20 m kokoinen tervahauta, jonka keskellä noin 1,5x1,5x1 m kuoppa. Lounaispuolella kallio, mäntytaimikon reunassa.

Huutoniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huutoniemen keskimmäisessä saarekkeessa koivikossa runsaasti kaskiröykkiöitä ja maakivien päälle kerättyjä kiviä sekä mahdollinen naurishauta, johon kulku lännestä. Kuopan koko noin 2x1x0,7 m.
Vuoden 1779-80 sotilasmaastotiedustelukartassa (Kungl. krigsarkivet i Stochholm. Finska rekognosceringsverket, karta U008-414) niemen nimenä on Tiiliniemi (Tiliniemi).
Inventointi 2019: 34 erikokoista kaskiröykkiötä sekä maakivien päälle kasattua kivikasaa. Pienimpien röykkiöiden koko oli noin 1 x 1 m, korkeus alle 30 cm ja suurimpien maakivien päälle kasattujen kivikasojen koko oli noin 2,5 x 2 m, korkeus noin 1 m.
Museoviraston ohjeiden mukaan kaskiröykkiöalueet ovat kiinteitä muinaisjäännöksiä, joten kohteen suojelustatusta ehdotetaan muutettavaksi mahdollisesta muinaisjäännöksestä kiinteäksi muinaisjäännökseksi

Huutoniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Huutoniemen läntisimmässä saarekkeessa koivikossa hieman maakivien päälle kerättyjä kiviä sekä mahdollinen naurishauta, johon kulku etelästä. Kuopan koko noin 2x1x0,7 m.
Vuoden 1779-80 sotilasmaastotiedustelukartassa (Kungl. krigsarkivet i Stochholm. Finska rekognosceringsverket, karta U008-414) niemen nimenä on Tiiliniemi (Tiliniemi).
Inventointi 2019: 14 erikokoista kaskiröykkiötä sekä maakivien päälle kasattua kivikasaa. Pienimpien röykkiöiden koko oli alle 1 x 1 m, korkeus noin 30 cm ja suurimpien maakivien päälle kasattujen kivikasojen koko oli noin 2,5 x 3,5 m, korkeus hieman yli 1 m.
Museoviraston ohjeiden mukaan kaskiröykkiöalueet ovat kiinteitä muinaisjäännöksiä, joten kohteen suojelustatusta ehdotetaan muutettavaksi mahdollisesta muinaisjäännöksestä kiinteäksi muinaisjäännökseksi

Käkötaipaleenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitseen Käköveden etelärannalla, Käkötaipaleenlahden lounaispuolella, rannasta noin 170 m, harjunrinteen yläosassa olevalla tasanteella, matalan laajan supan ja harjurinteen välisellä kannaksella.
Paikalla on muinainen rantatörmä. Kohtaan, jossa kapea terassi laajenee sisämaan suuntaan lounaaseen laajempana mutta kuitenkin selvärajaisena, kaivettiin 15 koekuoppaa, mutta löytöjä, keramiikkaa ja palanutta luuta, saatiin vain yhdestä koekuopasta. Alueen rajaus on arvioitu topografian perusteella.

Ruohoranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peltoalueelta löytöjä 1500-1800 -luvuilta. Rinne laskee loivasti Alanen-nimiseen järveen. Maastossa havaittavissa pinnanmuotoja, jotka viittaavat säilyneisiin rakenteisiin. Pellon luoteiskulmassa pajan jäännökset.

Monikkaniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Monikkalahden luoteisrannan pienen niemekkeen kärjessä, noin viisi metriä rannasta. Tervahaudan halkaisija on noin kymmenen metriä. Hauta on pusikossa, mutta sen noin metrin korkeat reunavallit erottuvat selkeästi. Haudan sisus laskeutuu suppilomaisesti kohti keskustaa, jossa on noin neliömetrin kokoinen, puolisen metriä syvä maatunut ja sammalen peittämä kuoppa. Halssia haudassa ei ole. Kairauksen mukaan haudassa on sammaleen alla runsaasti hiilen ja noen sekaista maata.
Tervahaudan ulkokehällä on kaivanto lähes haudan ympäri. Sekin on maatunut ja sammaloitunut. Haudan päällä kasvava puusto on muutaman kymmenen vuoden ikäistä, mutta sen päällä on myös edellisen puusukupolven lähes maaksi maatuneiden isojen kantojen jäännöksiä, joten ikää haudalla lienee yli sata vuotta.
Haudan ympäristössä ei havaittu merkkiä mahdollisesta tervapirtin jäännöksestä.
Niemekkeessä kasvaa vanhoja yli satavuotiaita mäntyjä ylispuina. Alispuustona on kuusia, leppää, pajua ja koivua. Aluskasvillisuutena on mustikkaa ja puolukkaa.

Monikkaniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Monikkaniemen pohjoiskärjessä Monikkaselän rannassa tasaisella alueella noin 10 m rannasta on noin 2 x 3 metrin kokoinen ja puolisen metriä syvä maatunut ja sammalen peittämä kuoppa, jonka länsireunassa on halkaisijaltaan noin kaksimetrinen ja noin metrin korkea kumpare. Kuopan ja kumpareen lounaispuolella on muuta ympäristöä tasaisempi alue, halkaisijaltaan noin 30 metriä. Se voisi olla asumuksen aikaista "pihamaata", jossa on saattanut olla esim. jotain viljelystä, mutta esim. kaskiröykkiöitä ei havaittu.
Kuopan keskelle kairatussa reiässä oli likamaata ja hiilenmuruja noin 40 cm syvyyteen. Maakasan lounaisosaan tehdystä koepistosta paljastui noin 10 cm syvyydestä palanutta savea ja palaneilta vaikuttavia kiviä. Noin 20 cm syvyydestä löytyi metallinilmaisimen osoittama, noin 23 senttiä pitkä sydänlehtinen sepän takoma ruostunut sarana. Koepistoa ei kaivettu syvemmälle. Melko keskelle kuoppaa tehdystä koepistosta löytyi noin 15-20 cm syvyydeltä palanutta savea, lasitetun saviastian kappale sekä pieni pronssi- tai kuparilevyn kappale, jonka pitkillä sivuilla oli hammastusta. Koepistoa ei kaivettu syvemmälle.
Kyseessä vaikuttaa olevan tulisijallinen historiallisen ajan erä/kalamajan jäännös. Tarkempi tulkinta vaatisi lisätutkimuksia. Alueella kasvaa vanhaa kuusikkoa ja maaperä on melko kivikkoista, paikoin kolukkoista. Aluskasvillisuutena sammal ja mustikka.

Tervinlahti 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Esihistoriallinen asuinpaikka Maaveteen etelästä pistävän Koljonnniemen tyvessä, Tervinlahden kaakkoisessa pohjukassa hiekkakankaalla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia alueella sijaitsevan kesämökin pohjoispuolelta, vanhan rantatörmän päältä ajourasta.

Tervinlahti 2 (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Esihistoriallinen asuinpaikka sijaitsee Maaveteen etelästä pistävän Koljonnniemen tyvessä, Tervinlahden kaakkoisen pohjukan pohjoisrannalla, Tinkinlammesta 140 m eteläkaakkoon hiekkakankaalla. Vanhan rantatörmän päälle tehdyistä kahdesta koekuopasta on saatu talteen palanutta luuta sekä kvartsi-iskoksia. Tervinlahti 1 noin 100 m kaakkoon, mutta koekuopituksessa kohteiden väliltä ei löydetty merkkejä asuinpaikasta.
Inventoinnissa 2013 alueella havaittiin kaksi painannetta, mutta koekuopista ei tullut löytöjä. Tinkinlammen itäpuolella oleva painanne on soikeahko 4 m pituinen ja 0,4 m syvyinen, Tervinlahden vanhalla rantaterassilla oleva pyöreä halkaisijaltaan noin 3 m ja syvyydeltään noin 0,3 m. Molemmissa painanteissa oli selvä 5 cm huuhtoutumiskerros.

Särkijärvi-Saarinen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sammalsuon eteläpuolella kaivettuja varustuksia kolmessa kohdassa (alakohteet Kaivanto 1-3). Mahdollisesti myös lähellä metsätietä ollut varustuksia, mutta ovat tuhoutuneet pientä pätkää lukuun ottamatta (alakohde Kaivanto 4). Syvää taisteluhautaa yhteensä noin 270 m. Päätorjuntasuunta luoteeseen Sammalsuolle.
Metsätien lounaispuolella on varustuksia kahdessa kohdassa (alakohteet Kaivanto 5-6) ja Suuren Sammalsuon itäpuolella Kesärantaan vievän mökkitien pohjoispuolella neljässä kohdassa yhteensä noin 200 m (alakohteet Kaivanto 7-10).
Kesärantaan vievän mökkitien ja Saarisen välissä vanhan Imatralle vievän tien luoteispuolella on kaivantoja viidessä kohdassa yhteensä lähes 300 m (alakohteet 11-15).
Varustukset ovat osa välin Kallislahti-Pihlajalahti sulkenutta puolustuslinjaa.

Saarinen-Ahvenlampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ahvenlammen ja Saarisen välissä useassa kohdassa kaivettua taisteluhautaa vanhan Imatralle vievän tien länsipuolella.
Näreiköntien molemmin puolin hiekkakumpareille kaivettu ampumasyvennyksin varustettua syvää taisteluhautaa, tien eteläpuolella noin 30 m (alakohde Kaivanto 4) ja pohjoispuolella noin 40 m (alakohde Kaivanto 3).
Hieman pohjoisemmaksi kahden harjanteen länsipäihin kaivettu syvää taisteluhautaa, eteläisemmälle noin 25 m (alakohde Kaivanto 2) ja pohjoisemmalle noin 100 m (alakohde Kaivanto 1).
Ahvenlammen koillispuolella mäen luoteisrinteessä taistelukaivantoja kahdessa paikassa: Seppälän talolta luoteeseen vievän metsätien pohjoispuolella noin 15 m (alakohde Kaivanto 6) ja tästä hieman koilliseen syvää taistelu- ja yhdyshautaa 140 m (alakohde Kaivanto 5).

Saunamäki (1000022850) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Saunamäellä on varustuksia kuudessa kohdassa: kolmessa kohdassa Saunamäen länsirinteellä (alakohteet Kaivanto 1-3) ja kolmessa kohdassa noin 200-300 m idempänä molemmin puolin Ihanteentietä (alakohteet Kaivanto 4-5). Päätorjuntasuunta on luoteeseen.
Varustukset ovat osa ensimmäisen maailmansodan aikana rakennettua Kallislahti-Pihlajalahti kannaksen poikki kulkevaa puolustuslinjaa.

Orilampi-Pihlajalahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Orilammen kaakkoispuolisella mäellä on taisteluhautaa kahdessa paikassa: kuusikossa mäen korkeimmasta kohdasta hieman pohjoiseen noin 35 m matalahkoa taisteluhautaa ja mäen kallioisessa kaakkoisrinteessä osin keskeneräistä taisteluhautaa noin 45 m (alakohde Kaivanto 1).
Uuteen Jänisahoon vievästä tiestä viitisen metriä etelään lähellä pellon reunaa on lyhyt pätkä pahoin tuhoutunutta taisteluhautaa (alakohde Kaivanto 2).
Jänisahon (Uusi Jänisaho) peltojen länsipuolella kahdella kallioisella mäellä on kaivettua, osin keskeneräistä taisteluhautaa. Korkeimman mäen länsireunalla on hieman yli 100 m taisteluhautaa neljässä osassa (alakohde Kaivanto 3). Tästä hieman etelään notkelman toisella puolella mäen reunalla on noin 40 m osin keskeneräistä taisteluhautaa (alakohde Kaivanto 4).
Paskolahdensuon itäpuolella entisen pellon kulmauksen itäpuolella on matalaa, puolen metrin syvyistä taisteluhautaa noin 40 m (alakohde Kaivanto 5).
Pihlajalahden ja Paskolahdensuon välisen mäen länsi- ja luoteisreunalla on 0,5-1,5 m syvyistä taisteluhautaa noin 100 metriä (alakohde Kaivanto 6). Lähempänä Pihlajalahden rantaa mäen etelärinteellä on noin 30 m kaivettua taisteluhautaa (alakohde Kaivanto 7).
Varustukset ovat osa ensimmäisen maailmansodan aikaista Kallislahti-Pihlajalahti kannaksen sulkenutta puolustuslinjaa.

Mustonen-Särkijärvi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Särkijärven pohjoispuolisella mäellä on varustuksia useassa kohdassa. Mäen pohjoisreunalle on kaivettu syvää taisteluhautaa noin 115m (alakohde Kaivanto 1). Siitä etelään on kuusi korsukuoppaa (noin 5x4x1,5-2 m). Kuoppien vieressä on korsun katon vahvistamiseen tarkoitettuja kiviä (alakohde Korsu 1).
Mäen luoteisrinteessä on noin 115 m kaivettua taisteluhautaa, joka on merkitty 1975 painettuun peruskarttaan (alakohde Kaivanto 2).
Edellisestä lounaaseen, mäen korkeimmasta kohdasta hieman kaakkoon, on kaksi hyvin säilynyttä korsun paikkaa (noin 5x3x2 m). Kuoppien vieressä on katon vahvistamiseen tarkoitettuja kiviä (alakohde Korsu 2).
Korsuista luoteeseen ja länteen on noin 20 m keskeneräistä ja noin 150 m syvää taisteluhautaa. Mäen länsirinteessä on kaksi vierekkäistä kuoppaa (3x4x1,5 m; konekivääripesäkkeitä?) (alakohde Kaivanto 3).
Särkijärveen idästä pistävään niemekkeeseen, mäen päälle, on kaivettu varustuksia (alakohde Kaivanto 4), samoin siitä hieman koilliseen Imatralle vievän tien länsi- (alakohde Kaivanto 5) ja itäpuolelle (alakohde Kaivanto 6). Imatrantien ja Kallislahdentien risteyksestä hieman etelään olleet kaivannot ovat tuhoutuneet asuinrakentamisessa. Kaivantoja on myös risteyksestä 150 m itäkoilliseen tien vieressä (syvää taisteluhautaa noin 30 m) ja ylempänä pellon reunassa (syvää taisteluhautaa noin 20 m) (alakohde Kaivanto 7)

Syrjälä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Useita kymmeniä metrejä ensimmäisen maailmansodan aikaista taisteluhautaa Syrjälän talon luoteispuolella olevalla mäellä.

Kallislahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Valtatien 14 eteläpuolisella mäellä, jolla aikoinaan on sijainnut kaatopaikka, on noin 670 m kaivettua ja 130 m louhittua taistelu- ja yhdyshautaa sekä 12 korsun kuoppaa. Valtatien 14 pohjoispuolella säilynyt hieman kaivantoja. Osa kaivannoista on merkitty vuonna 1975 painettuun peruskarttaan. Rakentaminen ja kaatopaikka ovat tuhonneet osan kaivannoista.

Leirinmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Leirinmäellä on muutama kymmenen metriä kaivettua, osin keskeneräistä ja osin metsänhoidon tuhoamaa taisteluhautaa.
Pohjoisempana molemmin puolin vanhaa maantietä on kaivettua taisteluhautaa: tien eteläpuolella radan ja pienen kalliopaljastuman välissä noin 10 m ja kalliopaljastuman pohjoispuolella noin 40 m. (alakohde Kaivanto 1)
Vanhan tien pohjoispuolella pellon reunan ja Kallislahden välisellä kumpareella on lähes 100 m osin tuhoutunutta taisteluhautaa (alakohde Kaivanto 2).

Tappuvirran varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tappuvirran etelärannalla on osin keskeneräisiä varustuksia useassa kohdassa Savonlinnasta Kangaslammelle vievän tien länsipuolella, rannan tuntumassa. Päätorjuntasuunta länteen ja pohjoiseen.

Sortteerinmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Laitaatsalmen itärannalla valtatien 14 eteläpuolella kallion päällä säilynyt osa Kustaan sodan aikaisesta venäläisten pääpatterin metrin korkuisesta ja parin metrin levyisestä maavallista. Varustus on lähes täysin tuhoutunut, mm. ensimmäisen maailmansodan aikaisten linnoitustöiden takia.

Vonganniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pistalanjärven kaakkoispäässä Vonganniemessä, Pistalankanavasta 400 m pohjoiskoilliseen. Mäntykankaalle koillisrinteeseen on kaivettu ns. rännihauta, jonka pituus 6 m, leveys 1 m ja syvyys 0,5 m.

Vonganniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pistalanjärven kaakkoispäässä, Pistalankanavasta noin 320 m pohjoiskoilliseen rinteessä suon laidassa kolmisenkymmentä metriä kaivettua, kulmittain polveilevaa taisteluhautaa, jonka syvyys noin 1,5-2 m.

Heponotkonsuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Koivikossa, vanhalla pellolla noin 12 m länteen nykypellon länsireunasta ja 35 m pohjoiseen Heposuontiestä on isohkoon maakiveen hakattu kolme kuppia (halkaisija 6-7 cm, syvyys 1,5 cm) ja kaksi epäselvää kuoppaa.

Mäkrä Hiekkalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Mäkrän saari sijaitsee Kerimäen keskustasta n 10 kilometriä kaakkoon. Saaren koillispäässä on hiekkainen luode-kaakkosuuntainen harjanne. Sepänniemeen ja Salmenkorvaan johtavien teiden risteyksestä n 100 metriä koilliseen on tervahauta. Maasto on hiekkapohjasta mäntykangasta, jolla on runsaasti vanhoja rantavalleja. Tervahauta on muodoltaan pyörä ja halkaisijaltaan n 9 metriä. Haudan keskiosa on valleja alempana, mutta varsinaista kuoppaa siinä ei ole. Tervahaudasta tulee vaikutelma, että sitä ei olisi tyhjennetty käytön jälkeen. Vallin ulkopuolella vastakkaisilla puolilla on kuopat. Länsipuolella olevan suuremman kuopan syvyys pohjalta vallin päälle on n 2 metriä. Vuoden 2015 tarkastuksessa kohteessa ei havaittu tapahtuneen muutoksia.

Oriniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Savonrannan Oriniemen luoteiskärjessä olevalla mäellä ensimmäisen maailmansodan aikaista taistelu- ja yhdyshautaa, pesäkkeitä sekä korsujen kuoppia. Päätorjuntasuunta pohjoiseen.

Laitaatsaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Savonrannan Laitaatsaaressa ensimmäisen maailmansodan aikaisia taisteluhautoja tien 474 länsipuolella tiestä noin 30 m länteen (alakohde Varustus 1) ja Laitaatsaaren länsiosassa kallion pohjois- ja länsireunalla (alakohde Varustus 2). Taisteluhautaa on myös tien 474 itäpuolella (alakohde Varustus 3). Päätorjuntasuunta pohjoiseen.

Tervaniemi (1000023301) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Ruokoniemen Tervaniemessä mäntyvaltaisessa metsässä halkaisijaltaan noin 20 metrin tervahauta, jonka keskellä noin 3x3x1 m kuoppa.

Suotta-Väärä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suotta-Väärän eteläpuolella, mökkitiestä 10 m länteen loivassa rinteessä halkaisijaltaan noin 18 m kokoinen tervahauta.

Tuppuranmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tuppuranmäellä vanhan maantien ja rannan välissä noin kymmenen metriä rannasta on maasta rakennettu neliskulmainen, pohjoisesta avoin tykkiasema, jonka etuseinämä on tuettu kivillä. Sisäala on noin 4x4 m, vallin korkeus sisältä 0,5-1 m ja ulkoa 1-2 m.
Inventointi 2021:
Pohjakaavaltaan epämääräinen rannan suuntainen kuoppa (N 6850194 E 625259), jonka koko on 10 x 3,5 x 1 m. Kuoppa voi olla hiekanoton aiheuttama, mutta sen liittymistä kohteen varustuksiin ei voi sulkea pois.
Pohjakaavaltaan C-kirjainta muistuttava kolmisivuinen maavallitus (N 6850176 E 625268), jonka koko on noin 10 x 10 metriä. Järvenpuoleista ulkosivua myötäilee kaivanto, jonka leveys on 1,5 m ja syvyys 0,5–1 m. Vallin korkeus kaivannon pohjalta mitattuna on 2–2,5 m, varustuksen sisäpuolelta 0,6–1 m. Vallin eteläosassa on painanne, mahdollinen ampumasyvennys. Vallin sisäpuolinen maa on tasainen, ja siellä on toistakymmentä pyöreää kiveä, joiden halkaisija on 0,5–1 m. Varustuksen lähin reuna on noin viiden metrin päässä rannasta. Sen ja rannan välissä, rantapenkassa, on 1,3 x 0,8 metrin laajuinen ja 0,6 m syvä kuoppa, jonka reunat on kivetty. Kyseessä lienee leivänpaistouuni.
Sen itäpuolella samassa rantapenkereessä on kaksi laakeaa halkaisijaltaan parimetristä mahdollista uunikuoppaa. Niistä itäisin on kohdassa N 6850169 E 625283.
Noin 55 metriä kolmisivuisesta maavallituksesta itään, on rinteeseen leikattu tasapohjainen kuoppa, todennäköisesti rakennuksen pohja (N 6850190 E 625323), jonka laajuus on 4 x 3. Kuoppa on kahden vanhan tien välissä ja se näyttää vaurioituneen niistä pohjoisempaa tehtäessä. Kuoppaan on mm. ajettu kiviä.
Edellisestä 30 m länteen on noin 30 metrin matkalla viisi pientä, halkaisijaltaan vajaan metrin kokoista jyrkkäreunaista kuoppaa (N 6850197 E 625296), joiden syvyys on noin 0,6 m. Alarinteen puolella on vallia. Ne muistuttavat muodoltaan ja sijainniltaan toisen maailmansodan aikaisia poteroita, ja saattavat olla niitä.
Muut lähialueella sijainneet jäännökset (niiden sijainnista ks. esim. Hackstedt 1907) ovat ilmeisesti tuhoutuneet myöhemmässä maankäytössä.

Pentinniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pentinniemen tyvessä vanhan ja uuden maantien välissä on viisikulmainen saarros, jonka portti on luoteeseen. Varustuksen itäpuolella on ollut etuvarustuksena valli ja pohjoisempana niemen koillisrannalla on ollut kaksi soravallia.
Metsämaastossa heti tilustien pohjoispuolella on pohjakaavaltaan nelisivuinen kivensekaisista maavalleista muodostettu redutti. Vallit sulkevat vinoneliön muotoisen alueen, jonka sivujen pituudet ovat 10–15 m. Vallien korkeus on 1–1,5 m ja leveys niiden juuresta 3 m. Länsikulmassa on noin 3 m levyinen kulkuaukko. Koillissivulla on kaksi selvää syvennystä (ampuma-aukkoa), kaakkois- ja lounaissivuilla yksi. Itänurkan ulkopuolella on vallissa kiinni 10 x 4 m laajuinen ja 1,3 m syvä epämuotoinen kuoppa, joka lienee resentti.

Rakokivenniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Punkaharjun Tuunaansalmen itärannalla on venäläisten Kustaan sodan jälkeen rakentama varustus. Multavallissa on useita tykinpaikkoja.
Lähellä rantaa on noin 20 m pituinen maavalli.

Putkisalonsaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Putkisalonsaaressa Hiekonrannalle vievän hiekkatien pohjoispuolella, n. 20 m tiestä hyväkuntoinen tervahauta, halkaisija n. 9 m, syvyys noin 1 m, vallin leveys 2-3 m. Tervahauta on merkitty mm. Kansalaisen karttapaikkaan.

Putkisalonsaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Putkisalonsaaressa Hiekonrannalla sijaitsevasta kesämökistä n. 30 m luoteeseen, kaakkoon laskeutuvalla terassilla hyväkuntoinen tervahauta, halkaisija n. 10 m, syvyys n. 1 m, vallin leveys 2-3 m.

Sikoinleuka (Taide)
Historiallinen; Voinsalmentien eteläpuolella Sikoinleuan kanavan etelärannalla kalliossa ja sen edessä maakivessä hakkauksia. Kallion hakkaukset liittynevät kanavan rakentamiseen: vuosiluvut 1871 ja 1876 ("lewennytti" ja nimi). Maakivessä hakattuna HOLMBERG 1805.

Peltomäki (1000023362) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peltomäen eteläpuolella, Lahderman talosta 150 m luoteeseen hiekkakankaalla kuoppamainen miilu, jonka halkaisija on muutaman metrin.

Peltuenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Putkisalonsaarella, Peltuenlahden itäpuolella loivassa hiekkarinteessä kangasmetsässä nelimetrinen, puolisen metriä korkea kumpare, jota kiertävät kaarevat ojamaiset kaivannot. Pintaturpeen alla tuhkaa, joten lienee joko potaskamiilu tai vahingossa tuhkaksi palanut hiilimiilu.

Hietaniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laajalla alueella Längelmäenjärven länsirannalla olevassa Hietaniemessä. Kohteeseen kuuluu seitsemän hiilimiilua, viisi maakuoppaa ja yksi tervahauta. Suurin osa rakenteista sijaitsee niemen itärannan vanhan rantaterassin tuntumassa. Rakenteet sijoittuvat melko tasaisesti noin 750 metrin pituiselle alueelle.
Ks. alakohteet.

Suurijärvi (Taide)
Tuntematon ajoitus; Kallion reunalla noin 300 m päässä Suurjärvestä siirtolohkare (koko noin 9x3x5-7 m), jonka länsipuolella 1,5 m korkeudella maasta suojaisan lohkeaman "katossa" on kaksi päällekkäistä punertavalla värillä tehtyä karhumaista hahmoa (korkeus noin 30 cm ja leveys noin 15 cm), joiden päät ovat pohjoista kohti. Maalausalue on 34x30 cm.

Tervinlahti 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maaveteen etelästä pistävän Koljonniemen tyvessä, Tervinlahden kaakkoispohjukassa rantaan vievän mökkitien kaakkoispuolella hiekkakankaalla sijaitsee kaksi tervahautaa.
Lähempänä mökkitietä oleva tervahauta on halkaisijaltaan noin 14 m ja sen vallien leveys on 5 m ja korkeus 1 m. Tervahaudan eteläreunassa on halssi. Hautaan on tehty koekuoppa, jossa havaittiin pintaturpeen alla 2 cm huuhtoutumiskerrosta, 5 cm rikastumiskerrosta ja sen alla 6 cm vaaleaa hiekkaa. Sen alla oli yli 20 cm paksu tummanruskea runsaasti hiiltä sisältävä hiekkakerros. Koekuoppaa ei kaivettu tämän kerroksen läpi.
Kauempana mökkitiestä oleva tervahauta on halkaisijaltaan noin 18 m, Vallien leveys on noin 8 m ja korkeus keskeltä mitattuna noin 2,5 m ja metsänpohjan tasolta mitattuna noin 1,8 m. Haudan halssi on eteläkaakkoon. Haudan keskellä on nelikulmion muotoinen painanne ja itälaidalla useita kuopanteita ja ojamaista kaivantoa.

Rauhajoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maaveden Vasaraselältä Rauhajärveen laskevan Rauhajoen länsirannalla, kesämökin pihapiirin tuntumassa halkaisijaltaan 13 m tervahauta, jonka vallien leveys on 6,5 m ja korkeus 1,5-2 m. Tervahaudan keskellä on suppilomainen painanne, halkaisijaltaan 2 m ja syvyydeltään 1,5 m.

Keskikangas (1000023838) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 170 m Längelmäenjärven itärannasta kaksi nauriskuoppaa ja seitsemän kaskiröykkiötä, joista osa kasattu suuremman maakiven yhteyteen.

Harjunranta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Längelmäenjärven länsirannalla, Längelmäenjoen pohjoisrannalla kaksi pyöreähköä kuopannetta, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Mahdollisesti hiilimiiluja.
Painanteiden ympäristöä tutkittiin laajasti, mutta muita havaintoja ei tehty. Painanteiden pohjoispuolella oli laikutettu avohakkuualue, jolla ei pintapoiminnassa löytöjä.

Sikosaari (1000023843) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Längelmäenjärven Sikosaaren länsiosassa mökkien pohjoispuolella viisi kiviröykkiötä (kaskiröykkiöitä) ja kolme kuopannetta.

Tähtiniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tähtiniemen kapeimman kohdan poikki veneenvetopaikka, joka esiintyy mm. 1801 isojakokartassa (Rahmberg). Vuoden 2013 inventoinnissa paikalla ei havaittu veneenvetopaikkaan liittyviä rakenteita (Pieksämäki, Maaveden rantaosayleiskaava-alueen arkeologinen inventointi 2013. Kirsi Luoto, Kulttuuriympäristöpalvelut Heiskanen & Luoto Oy).
Lidaraineistossa havaittu kiinteistöjen rajan kohdalla kannaksen poikki kulkeva ura 5/2017.
2022: Tähtiniementien itäpuolelle on veneenvetopaikan kohdalle kaivettu oja, joka yhdistää tieojan ja Maaveden. Tien länsipuoli on ennallaan.

Martinniemi 12 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia noin 1,5-2 m syviä taistelukaivantoja Martinniemen itä- ja kaakkoisosassa niemen kiertävän tien länsipuolella mäntykankaalla.

Härkälampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia 1-2 m syviä taistelukaivantoja Härkälammen länsipuolella mäntykangastasanteella.

Härkälampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Mahdollinen tervahauta, rännimallinen, kaivettu poikittain rinteeseen, pituus noin 10 m ja syvyys 0,4 m.

Kivisilta (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Punkaharjun Harjutien itäpuolella Kivisillasta pohjoiseen olevassa niemessä tien itäpuolella, noin 5 m rannasta ja 5 m tien reunasta (N 6852121 E 622551) mahdollinen rakennuksenpohja. Rinteeseen leikattu kuoppa noin 10 x 8 m, suurin syvyys ylärinteen puolella 0,8 m; alarinteen puolella rakenne muodostaa 0,6 m korkean pengerryksen. Reunoilla erottuu epämääräistä mahdollista vallia.
Edellisestä noin 80 m pohjoiseen, aivan tien vieressä itäpuolella, noin 14 m pituinen maavalli. Puolustusvallin eteläpää on kohdassa N 6852190 E 622513 ja pohjoispää kohdassa N 6852201 E 622511. Sen leveys juuresta on 5–6 m, korkeus sisäpuolelta noin metrin ja ulkopuolelta (rannan puolelta) 1,5–2 m. Vallin päällä on kaksi syvennystä, ampuma-aukkoa, joiden suurin leveys on 1,5–2 m ja syvyys 0,5 m.
Mahdollisia maanottokuoppia on heti vallin pohjoispään pohjoispuolella (N 6852206 E 622508, rinteen suuntainen kaivanto), tästä noin 45 m pohjoiseen kaksi kuoppaa (N 6852250 E 622491, koko noin 3,5 x 6 m, reunat jyrkät, ei vallia; toinen kuoppa 2 x 1 x 0,5 m) ja näistä noin 10 lounaaseen tien vieressä (N 6852238 E 622486, kaksi epämuotoista kaivantoa, joiden halkaisija 2 m ja syvyys 0,5 m).
Edellisistä 75 m luoteeseen, tien ja rannan välissä, (N 6852309 E 622452) rinteen suuntainen maahan kaivettu (kulku-?)ura, jonka leveys on noin 4 m ja syvyys 0,5 m. Ei selvää vallia. Ylärinteen puoleisessa päässä jyrkkään rinteeseen leikattu halkaisijaltaan 3 m kuoppa, jonka reunat eivät vielä täysin sammaloituneet. Kyse lienee resentistä maanotosta, joskin ura voi olla kuoppaa vanhempi.
Aspelinin (1900) mainitseman, tien itäpuolella sijaitsevan, pitkän ”hietavallin” pohjoispää on kohdassa N 6852349 E 622409 ja eteläpää N 6852260 E 622462 eli vallin kokonaispituus on noin sata metriä. Kohdassa N 6852307 E 622433 on noin neliömetrin laajuinen syvennys, joka voi olla Pelkosen (1902) mainitsema kanuunansija tai jonkin puolustustarkoituksiin liittymättömän resentin kaivelun jälki. Vallin leveys on 2–3 m, korkeus tien puolella 0,5–1 m ja laki tasainen. Maa-aines on hyvin kivistä. Tien puolella vallin vieressä on noin 10 m levyinen tasanne ja järven puolella on 10 m korkea jyrkkä luontainen rinne. Valli erottuu hyvin Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineisoista tehdyissä vinovalovarjosteissa. Valli kulkee harjun suuntaisena sen korkeimmalla kohdalla. Maastotarkastuksen perusteella koko valli on todennäköisesti luonnonmuodostuma. Sitä ei ole merkitty mihinkään tunnettuun varustuksia kuvaavaan aikalaiskarttaan. Se on täsmälleen harjun suuntainen, joten se on voinut syntyä jääkauden loppuvaiheessa samassa yhteydessä kuin koko harju. Muodostuman läheisyydessä ei ole havaittavissa niin isoja maanottokuoppia, että niistä olisi voitu saada valliin tarvittava huomattavan suuri maamäärä.
Edellä kuvatuista rakenteista on 2021 inventoinnissa tulkittu muinaisjäännöksiksi kohdan N 6852121 E 622551 kaivanto sekä siitä noin 80 m pohjoiseen oleva noin 14 m pitkä valli, jossa erottuu kaksi ampuma-aukkoa.

Pekanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Huosiismäen länsipuolella, aivan Honkaniemeen vievän mökkitien vieressä sen länsipuolella mäntykankaalla aivan vanhan rantatörmän reunalla tervahauta, jonka lasku on ollut luoteeseen rantaa kohti. Halkaisija noin 13 m. Varsin hyvin säilynyt, vaikka metsäkoneella ajettu yli.

Pitkätkankaat 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervanpolttajien osin maahan kaivettu pieni asumus mäntykankaalla. Sisämitat noin 1x1,2x0,5 m, kulku luoteesta. Asumus lounaisseinustalla maanpinnan tasossa, maavallin leveys eteläseinustalla noin 3 m ja itä- ja pohjoisseinustoilla noin metri.

Pitkätkankaat 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hyvin säilynyt keskussäiliöllinen tervahauta mäntykankaalla.

Rantomäki (1000024572) (Kultti- ja tarinapaikat)
Tuntematon ajoitus; Partalansaaressa Karjulanmäen kylän lounaisreunalla, korkealla mäellä Rantomäen talon pihapiirissä metsän laidassa on kaksi suurta laakeaa kiveä, jotka perimätiedon mukaan ovat olleet uhrikiviä. Kivien vieressä on suuren koivun kanto. Rantoniemen isännän mukaan koivua nimitettiin uhrikoivuksi.
Kivet ovat 22,6 m länteen tilan päärakennuksesta ja 10,8 m lounaaseen aitasta, talon pihapiirissä. Paikalla on myös pienempiä kiviä, jotka talon isäntä kertoi siirtäneensä siihen. Pohjoisempi kivistä on halkaisijaltaan 2 m ja eteläisempi kivi 2,4 m. Kivien vieressä kasvaa kataja ja paikalla on myös suuren koivun kanto.
Kohde mainitaan Aaro Nuutisen kirjassa "Saimaa: Kesäkierros Euroopan ihanimmalla järvellä" (s. 117-118) vuodelta 1936, jossa kuvaillaan uhrikoivua ja sen juurella olevia laakeita kiviä. Kirjan mukaan läheisten talojen ihmiset olivat vieneet kiville Mikkelinpäivänä ja kekrinä juhlaruokia vielä 1900-luvun alussa.
Uhripuu on mainittu Savonmaa-lehdessä 2.10.1934: ”Rauhoitettu uhripuu Sulkavalla. Sulkavan Karjulanmäen kylän länsireunalla huoneitten perässä on vielä mahtavan suuri koivu, joka on ollut uhripuuna. Mikon- ja kekriaattona vietiin uhriksi puun juurelle vähän kaikista taloista löytyvistä juhlaruuista, joita sitten mikotarten ja kekritärten luultiin käyvän syömässä. Paha seurasi, jos näitä puita hakkasi. Joenpään Tuomas Partanen voi kertoa vielä tämän uhripuun tarinoita. Tällainen harvinaisuus olisi rauhoitettava.”

Tinamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä, suppiloimainen tervahauta, halkaisija noin 10 m. Maa turpeen alla voimakkaasti hiilensekaista. Hiekkapohjainen kangasmetsä.

Kivelä (1000025885) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kourumainen tervahauta, lasku kumpareen kylkeä luoteeseen. Pituus 4 m, leveys 1 m, syvyys 0,5 m. Kourun alapäässä tervanlaskukuoppa.

Tontonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, merkitty peruskarttaan.

Ruunaniemensalo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 13 m ja syvyydeltään noin 1,5 m kokoinen tervahauta, jossa lasku ilmeisesti itään.
Voi olla myös Ihamaniemen kyläkirjassa mainittu Oravin rautatehtaan hiilenpolttopaikka.
Tervahaudasta 200 m luoteeseen on Ruunaniemensalon kivikautinen asuinpaikka.

Ekelinniemi (Taide)
Kivikautinen; Ekelinniemen länsirannalla Pukarinmäestä luoteeseen Pienen Linnasaaren pohjoispään tasalla kalliossa punavärillä tehtyjä maalauksia kolmessa kohdassa noin 3 x 3 metrin alueella. Mahdollisesti hirvieläin (peura?), katkelmia ihmishahmoista ja venekuviosta.

Simanala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Turun rauhan rajamerkki 1743. Puinen, kivistä muuratulla jalustalla oleva Ruotsin ja Venäjän valtakuntien välinen rajapaalu Simanalan ja Juvolan välisen maantien varrella.
Etelä-Savon kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet -rekisteri. Etelä-Savon maakuntaliitto. Inventointikortti vuodelta 1984 Kirsti Kovanen.
Valtakunnallisesti merkittävä kohde.

Tiejärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Tiejärven pohjoispuolella kuusta kasvavalla etelärinteellä useita kymmeniä epäsäännöllisen muotoisia kiviröykkiöitä, halkaisijaltaan 1,5-4 m, korkeus 0,5-1 m. Lienevät kasken jälkeiseen viljelyyn liittyviä raivausröykkiöitä.
Röykkiöalueen itälaidalla kahden suuren kiven väliin koottu kivijalka ja sen länsisivussa kiinni halkaisijaltaan 5 m röykkiö. Nämä muodostavat 3 m pituisen sisätilan, johon kulkuaukko pohjoisesta.
Röykkiöalueen koillisreunalla 7x7 m kokoinen, matala rakennuksen kivijalka, joka koottu osin kivistä ja osin tiilistä. Sen sisäpuolella n. 1,5 m korkuisen kivistä ja tiilistä tehdyn uunin jäännökset. Uuniin liittyi rautaisen hellan levy, jossa teksti Högfors. Kivijalan länsipuolella kellarikuoppa (9x5 m, syvyys 2 m) ja toinen samanlainen kymmenkunta metriä pohjoisempana.
Topografikartassa v. 1941 koillisosan asumus merkitty, mutta ei enää peruskartassa 1975. Mahdollista, että ainakin viljelyröykkiöt tuota vanhempia ja sen perusteella kohde luokiteltu kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Liimonlahti (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Lakianjärven eteläpäässä Liimonlahden itärannalla rinteessä viljelyyn liittyviä kiviröykkiöitä ja asuinpaikkaan kuuluvia kivi- ym. rakenteita (mm. 2 kiuastyyppistä kivirakennetta, kiviaitoja, kaivo ja kellari). Kiviröykkiöitä on ainakin 45 ja ne ovat halkaisijaltaan 1-8 m ja korkeudeltaan 0,4-1,2 m. Alueella lienee runsaasti nyt paikantamattomia rakenteita, koska tiheä kuusikko vaikeutti havainnointia.
Kiukaissa ei havaittu tiiliä eikä niihin liittynyt rakennusten perustuksia (vaan rakennukset perustettu suoraan maan pinnalle), joten kiukaat saattavat olla 1600-luvun puoliväliä vanhempia.

Ahotaipaleenmäki (Taide)
Esihistoriallinen; Kalliomaalaus Ahotaipaleenmäen korkeassa, hieman sisään kaartuvassa lounaisseinämässä, alimmat kuviot noin 2 m korkeudella maanpinnasta. Mahdollisesti ylempänä tikku-ukkomainen hahmo ja sen alla hirvieläin. Maalausalan korkeus noin 40 cm. Yksittäinen lyhyt punaväriviiva näistä noin 30 cm alaoikeaan, 1,8 m korkeudella maanpinnasta.
Maalausta ei ennätetty tarkastuskäynnillä kunnolla dokumentoida.

Vuoriniemen varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vuoriniemen rantakallioilla ja -mäillä on sekä kaivettuja että louhittuja, I maailmansodan aikaisia taisteluasemia. Rintamasuunta on pohjoiseen järvelle.
Hepolahden etelärannan kallioilla on asemia kahdessa paikassa: Loukkusaaren ja Vuoriniemen välisen salmen suussa ja tästä noin 40 m länteen kalliolla. Salmen suuhun on louhittu noin 30 m pitkä, puolikaaren muotoinen kaivanto. Lännempänä kallioon on louhittu taistelu- ja yhdyshautaa n. 160 m sekä kooltaan noin 4 x 2,5 x 3 m oleva sirpalesuoja.
Hepolahden ja Pukinniemen väliseen pieneen niemeen on aiottu louhia kymmenkunta metriä taisteluhautaa, mutta työ on jäänyt kesken.
Pukinniemessä kallioon on louhittu 4 x 3 m kokoinen ja 3-5 m syvyinen kuoppa, johon lienee ollut tarkoitus varustaa konekivääripesäke. Paikalta aukeaa hyvä ampuma-ala länteen pitkin järveä. Pesäkkeeseen johtaa noin 15 m pitkä yhdyshauta kallion takaa.
Pukinniemestä etelään oleva korkea mäki on vahvasti varustettu. Mäen koillisosassa on louhittua ja kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa lähes 200 m. Takarinteessä on 3 x 4 m kokoinen ja 3 m syvyinen korsun paikka. Tästä länteen, jyrkänteen länsipuolella, on 120 m taistelu- ja yhdyshautaa.
Edellisestä hieman länteen, pienen kalliopaljastuman länsipuolella mäen päällä, on kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa lähes 250 m.

Huosiossalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Huosiossalon keskivaiheilla Saunalahden itärannalla lahden perukassa. Kivikaudella paikalla on ollut salmi, jonka pohjoisrannalla asuinpaikka on sijainnut. Alueen maaperä on pikkukiveä sisältävää hiekkaa. Paikalta tuli laajalta alueelta ja hiukan eri korkeustasoilta kvartsilöytöjä.

Huosiossalo 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huosiossalon itärannalla niemen tyvessä. Paikalla on vanhan rantatörmän päällä kivikautinen asuinpaikka. Paikalta löytyi 2008 inventoinnissa koepistosta liesikiveyksen reuna sekä todennäköinen kvartsi-iskos. Kiveys on luultavasti noin neliömetrin kokoisella alalla. Sen lähelle tehdystä toisesta koepistosta löytyi useita kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka avautuu koilliseen ja on maaperältään hiekkaa.

Pieni Hakolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Uimasalon eteläpäässä Pienen Hakolahden varrella, joka on pitkä ja kapea lahti. Aiemmin se on yhdistynyt Uimasalon länsipuolelle Hakolahteen ja muodostanut kapean pitkän salmen. Paikalla on kivikautinen asuinpaikka pienen etelään avautuvan poukaman rannalla.
Alueella on selvä rantatörmä, joka poukaman kohdalla tasoittuu loivasti viettäväksi
rinteeksi. Muinaisrannan päällä oleva tasanne on muuten melko kivinen, mutta poukaman kohdalla maaperä on hienojakoista silttiä. Silttilaikkuun tehdystä koepistosta on löytynyt asbestisekoitteista keramiikkaa. Kahdesta muusta paikalle tehdystä koepistosta ei ole löytöjä. Topografisen sijaintinsa perusteella asuinpaikka on pieni. Sen maksimilaajuus lienee vain muutamia satoja neliömetriä.

Huosiossalo 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huosiossalon keskivaiheilla saaren länsirannalla Saunalahden koillisosassa. Paikalla on kahden kallion välissä noin 100 m levyinen hiekkakangas, jonka rantatörmän päällä sijaitsee asumuspainanne. Painanne on kooltaan noin 5 x 6 m ja sen keskelle tehdystä koepistosta on löytynyt palanutta luuta sekä kvartsia. Lisäksi paikalla erottui kulttuurikerrosta.

Kivikautinen; Kohde sijaitsee Huosiossalon keskiosassa Riihilahden poukamassa. Aiemmin paikalla on ollut kapea salmi, jonka pohjoisrannalla asuinpaikka on sijainnut. Maaperä paikalla on hiekkaa. Paikalta on löytynyt nykyisen rantatörmän päältä koepistoista kvartsi-iskoksia sekä kulttuurikerrosta. Kvartsia on löytynyt myös yksittäisinä paloina ylempää rinteestä.

Iso Huuhtisaari 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Iso Huuhtisaaren itäosassa. Paikalla erottuu kaksi rantatörmää, ja asuinpaikka sijaitsee ylemmän päällä kivien sekaisella hienojakoisella hiekkaisella alueella. Asuinpaikka avautuu kaakkoon.

Raintsaari C (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Raintsaaren itäpäässä. Paikalla on hiekkaisella mäntykankaalla maavallien ympäröimä kuopanne, jonka halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys noin 0,4 m. Vallin päälle tehdyssä koepistossa tuli esiin nokista maata sekä kaksoismaannos. Kyseessä on todennäköisesti hiilimiilu.

Virtasalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Virtasaaren eteläpäässä. Kivikaudella saaren eteläpäässä on ollut kapea etelään työntyvä niemi, jonka harjanteen päällä asuinpaikka sijaitsee. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia, palanutta luuta sekä kulttuurikerrosta.

Häkälä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hietaniemen kylässä kantatie 15025:n ja Juolasveden Leppälahden välisellä kannaksella, Häkälän kylätien molemmin puolin on neljä taistelukaivantoa ja seitsemän miehistösuojaa, joista osa on louhittu kallioon ja osa kaivettu maahan. Taistelukaivantojen yhteispituus on noin 900 m.

Taipaleenlahti Vehkalahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaivettua ja louhittua ensimmäisen maailmansodan aikaista kaivantoa Kallaveden Taipaleenlahden etelärannalla, Kirveslahden ja Vehkalahden välissä.

Koivumäki (1000027237) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia kaivantoja Ahvenlammen eteläpuolella rinteessä.

Iijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Iijärven itärannalla noin sata metriä rannasta kuusimetsän keskellä hyväkuntoinen ns. keskussäiliöllinen tervahauta, halkaisija noin valleineen noin 15 m. Tervahaudan keskellä syvempi, halkaisijaltaan puolitoistametrinen kuoppa.

Pekurilanjoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Molemmin puolin Mikkelistä pohjoiseen vievää valtatietä 5 on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia. Luikujärvestä itään Rautjärven Kilpolanlahteen virtaavan Pekurilanjoen pohjoispuoli on ollut vahvasti varustettu. Syvät ja matalat taistelu- ja yhdyshautakaivannot sekä korsujen paikat kattavat koko Luikujärven ja Kilpolanlahden välisen, noin kilometrin levyisen kannaksen, ks. alakohteet.

Sääksjärvi (1000027244) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sääksjärven etelärannalla on lyhyt pätkä kaivettua taisteluhautaa.

Kirvesniemi (1000002053) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kirvesniemen länsi- ja etelärannalla on osin keskeneräistä louhittua ja kaivettua taisteluhautaa sekä korsunpaikkoja. Asemista on ollut tarkoitus estää vihollisen pääsy Rautjärven yli Murtoseen ja Maivalaan.

Niininiemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Niininiemen etelärannalle parinkymmenen metrin päähän rannasta on kaivettu varustuksia neljään paikkaan:
Niemen lounaisrannalla Itälahden suulla kalliopaljastumien välissä on 3 x 2 m kokoinen matala painauma, joka saattaa olla pesäkkeen paikka.
Tästä itään kalliopaljastuman toisella puolella on 50 metriä keskeneräistä taisteluhautaa, jonka etuseinässä on toistakymmentä ampumasyvennystä.
Parikymmentä metriä idempänä kalliopaljastuman toisella puolella on noin 30 metriä keskeneräistä taisteluhautaa, jonka etuseinässä on kymmenkunta ampumasyvennystä.
Niemen eteläisimpään kohtaan on kaivettu lähes sata metriä taisteluhautaa. Hauta on osin keskeneräistä - vain maata on poistettu kivien välistä. Haudan etureunassa on parikymmentä ampumasyvennystä.

Partalanaho (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelu- ja yhdyshautaa on kaivettu Ylä-Matkuslammen itäpuolelle Ruunakankaalle sekä molemmin puolin vanhaa Juvan ja Joroisten välistä maantietä, Ylä-Matkuslampeen lännestä laskevan Kalliopuron eteläpuolelle.

Pyörissalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Keplakon lounaisrannalla kulkevan metsätien vieressä.

Kynäsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kynäsaaren ja Jauhokankaan välisessä salmessa. Ranta kallioinen ja hiekkainen ja syvenee nopeasti 8-10 metriin.
Laituri liittyy ilmeisesti sijaintinsa ja tekotapansa perusteella 1700-luvulla rakennettuihin Jauhokankaan linnoituslaitteisiin. Sijainti on kallion ja ison kiven takana näkösuojassa todennäköiseen vihollisen lähestymissuuntaan nähden. Pohjassa olevissa irtonaisissa laiturinosissa on koloja ja lyhyitä neliskulmaisia puita, jotka ilmeisesti ovat olleet pollareita. Oletettavasti tykkivene on salmeen laskettujen ankkureiden ja edellä mainittujen pollareiden avulla varpattu keskemmälle salmea ampuma-asemiin. Rakenteet mittaushetkellä melkein vedenpinnassa. Kunto kohtuullinen. Heikommin säilyneitä ja kuluneita osia laiturin edessä noin 2-5 metrin syvyydessä.
Jauhokankaan puolelle on merkitty myös sulkupuomin osa.
Lehtiartikkeli: Ristiinalainen 1.11.1989 "Onko sinulla tietoa Sikoinleuasta?"

Vanha Viipurintie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ilmeisesti 1970-luvulla käytöstä pois jäänyt tien osa, joka on kuulunut viimeistään 1600-luvulla rakennettuun maantiehen. Tie kulki Savonlinnasta Kerimäen ja Punkaharjun kautta Käkisalmeen ja sieltä Viipuriin. Koordinaattien osoittamassa kohdassa tie ylittää kosteikon, jossa uudempien tiekerrosten alla voi olla säilyneenä suosillan tai tukirakenteiden jäännöksiä.
Tien tämän kohdan likimääräinen reitti on merkitty Kuninkaan tiekartasto Suomessa 1790 -teoksen lehdelle 210.
Tien alkupää on merkitty nimellä Landsväg till Viborg karttaan Situations Charta öfver Trachten omkring Nyslotts Fästning. Recogniserad under kriget år 1788. Ritad af O.C. von Fieandt. Kartta on julkaistu teoksessa Strengtportenin Savon kartasto, s. 54-55.

Vanha Sulkavantie Luhdansuo (Kulkuväylät)
Tuntematon ajoitus; Viipurista Kauskilan, Puumalan ja Sulkavan kautta Savonlinnaan vienyt maantie on perustettu mahdollisesti 1400-luvun loppupuolella Olavinlinnan rakentamisen jälkeen yhdistämään Viipuria ja Savonlinnaa. Käytöstä pois jäänyttä vanhan maantien linjaa on säilyneenä noin 550 metriä Pihlajaveden Pihlajalahden rannan ja Luhtisuon välisen mäen luoteis-, pohjois- ja itärinteessä. Nykyinen Sulkavalta Kallislahteen vievä maantie nro 435 kulkee mäen eteläpuolitse Pihlajalahden rannassa.
Tielinja on merkitty Sprengtportenin Savon kartaston karttaan sivulla 193.
Tämä osa tielinjasta on 1700-luvun loppupuolella ollut Venäjän puolella. Raja lienee kulkenut Myllyjoen ylittävän sillan kautta.

Vanha Puumalantie Hiislahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maantie Viipurista Kauskilan, Taipaleen, Puumalan ja Sulkavan kautta Savonlinnaan mainitaan Jaakko Teitin 1550-luvulla laatimassa tieluettelossa. Tie on perustettu mahdollisesti 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa yhdistämään strategisesti tärkeää Olavinlinnaa Viipuriin. Noin 3 km mittainen osa tätä tietä kulkee nykyisin tilustienä Hiislahden tilalle ja siitä pohjoiseen kärrypolkuna Pirttimäen tilalle. Tie kulkee Torikon Hiislahden itärantaa myötäillen mäen rinteessä. Koordinaattien osoittamassa kohdassa tie ylittää Teinilampeen laskevan puron. Paikalla saattaa olla säilyneenä siltarakenteita.
Tielinja on paikallistettu Sprengtportenin Savon kartaston s. 124 perusteella.

Vanha Puumalantie Pirttimäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maantie Viipurista Kauskilan, Taipaleen, Puumalan ja Sulkavan kautta Savonlinnaan mainitaan Jaakko Teitin 1550-luvulla laatimassa tieluettelossa. Tie on perustettu mahdollisesti 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa yhdistämään strategisesti tärkeää Olavinlinnaa Viipuriin. Noin 1 km pituinen, pääosin käytöstä pois jäänyt tien osa sijaitsee Pirttimäen tilan itäpuolella, Pirttimäentien ja Pyhäläntien (mt 424) välissä. Koordinaattien osoittamassa kohdassa tie ylittää Pirttilahteen laskevan puron. Paikalla saattaa olla säilyneenä siltarakenteita.
Tielinja on paikallistettu Sprengtportenin Savon kartaston s. 124 perusteella.

Elämänlähde (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohde tunnetaan kansanperinteessä nimellä Terveyslähde. Lähde sai 1700-luvulla virallisen terveyslähteen aseman, ja sen virkistyskäyttö on kirjallisten lähteiden perusteella jatkunut 1800-luvun puoliväliin asti. Paikalla on ollut tiettävästi myös keinuja sekä kioskimainen apteekkirakennus, jotka on myöhemmin purettu pois.

Aittalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huosiossalon eteläosassa Aittalahden perukassa. Paikalla on pieni tervahauta koillis-lounassuuntaisessa solassa kahden kallion välissä. Hauta on muodoltaan pyöreä ja sen vallien ulkopuolta ympäröi kuusi pienempää kuoppaa. Tervahaudan halkaisija on noin 7 metriä ja syvyys noin 0,7 metriä.

Haukkolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Huosiossalon eteläpäässä sekametsässä. Paikalla on ainakin neljä pientä muutamasta kivestä kasattua viljelys- tai laiduntamiseen liittyvää raivausröykkiöta.

Huuhtisaari 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ison Huuhtisaaren kaakkoisosassa. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys noin 2 metriä. Tervahaudan ympärillä on vallihautamainen syvennys.

Savikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Savikangas sijaitsee Ryökäsveden Kaivannonsalmen länsipuolella. Savikangas on
pohjois-eteläsuuntainen moreenimäki, jonka itäreunalla on hiekkapohjaista
mäntyvaltaista kuivaa kangasta. Kankaan eteläosaan johtavan metsäautotien varrella,
sen pohjoispuolella, on tervahauta. Haudan halkaisija on noin 6 m ja syvyys noin 1,5 m.
Haudan ympärillä on isojen maakuoppien muodostama rinki. Kohde on muuten ehjä,
mutta sen länsivalli on kärsinyt viereisten metsähakkuiden yhteydessä toteutetussa
maapohjan muokkauksessa. Muokkaus on paljastanut vallista hiiltä. Haudan pohjalta
otetussa kairanäytteessä oli kairan terän mitalta osittain nokista mustaa likamaata.

Viinalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joroisten pohjoisosassa Muurainsuon koillispuolella olevasta pikkuruisesta Viinalammesta noin 250 m itäkaakkoon. Alue on yleisesti laajalti hankalakulkuista kivikkomaastoa. Tervahauta on kuitenkin tehty sitä ympäröivään laajempaan kattilamaisen muodostumaan, johon on kerrostunut hiekkaa. Haudan halkaisija vallilta vallille on noin 10 m ja syvyys 1 m. Vallia ympäröi kuopat.

Hiidenmäki (1000013190) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuoden 2008 inventoinnissa Salajärven itäpuolella VT 14:sta Kiiskilään vievän tien varressa havaittiin kuoppa, jota pidettiin pyyntikuoppana. Kohde sijaitsi Hiidenmäen loivemmalla itärinteellä, läheltä mäen lakea. Alue on mäntyä kasvavaa kangasta. Itse kuoppa on halkaisijaltaan noin 2 m (vallista valliin noin 3 m) ja syvyydeltään noin 50 cm.
Kohdetta ei löydetty vuoden 2015 inventoinnissa koordinaattien ilmoittamalta paikalta. Sen sijaan noin 10 metrin päässä eteläkaakossa havaittiin kuvausta vastaava kuoppa, mutta valokuvan perusteella kuoppaa ei ole pidetty samana kuin vuonna 2008 havaittu. 2015 löydetty kuoppa on valleineen ehjä, mutta sen ympäristössä on tehty metsäharvennusta, minkä vuoksi alueella risteilee työkoneiden jättämiä uria. Kuoppaa on pidetty pyyntikuopan sijaan pienenä hiilimiiluna.
Kohteen koordinaatit on muutettu vastaamaan vuoden 2015 inventoinnin mittausta.

Niilonmaa 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niilonmaa on Joroisten Sysmä-järven itärannalla olevan pitkä luode-kaakkosuuntainen
moreeniharjanteen kaakkoispäässä. Harjannetta kulkevan tien
pohjoispuolella on hiilimiilu. Miilu on jäänyt osin reunastaan tien leikkaamaksi
muutaman metrin matkalta. Paikka on tien ylittävältä sähkölinjalta noin 30 m etelään.
Miilun kattama alue on noin 5 x 5 m. Se erottuu metsän puolella kumpuilevana ja
epämääräisenä muodoltaan. Kairattaessa turpeen alta mineraalimaasta tuli noin 20 cm
paksu nokimaakerros. Alue on mäntyvaltaista varttunutta kuivaa kangasmetsää.

Niilonmaa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Niilonmaa on Joroisten Sysmä-järven itärannalla olevan pitkän luode-kaakkosuuntaisen
moreeniharjanteen kaakkoispäässä. Harjannetta kulkevan tien
koillispuolella, noin 20 m tiestä koilliseen ja sähkölinjasta noin 70 m pohjoiseen, on
kuoppamiilu. Miilun halkaisija vallilta vallille on noin 3 m ja syvyys noin 0,5 m.
Kairauksessa kuopan pohjalta tuli turpeen alta noin 15 cm mustaa nokihiilimaata. Alue
on kuivaa mäntykangasta.

Nuottakodanlahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kankaisjärven ja Ruokojärven välisellä kapealla kannaksella. Kannaksen länsireunalla, Kankaisjärven itärannalla, on veneenlaskupaikka. Alue on hiekkapohjaista ja se rajautuu pohjoisessa avokallioon ja tämän eteläpuoliseen kosteikkoon. Etelässä alue rajautuu pieneen mäkeen. Näiden väliin jää muutamien satojen neliöiden laajuinen alue, joka soveltuu kivikautiselle asuinpaikalle.
Veneenlaskupaikan ramppi on kaivettu läpi rantatörmästä, jonka päältä löytyi vuoden 2015 inventoinnissa kvartsi-iskos. Samaan kohtaan tehdystä koepistosta tuli ehjästä kerroksesta pii-iskos. Törmän läpi kaivetun luiskan ja tieuran lisäksi asuinpaikka on kärsinyt luiskan pohjois- ja eteläpuolella pienimuotoisesta hiekanotosta.
Aluerajaus perustuu inventoijan arvioon kohteen laajuudesta.

Ahvenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee läheiseltä Ahvenlammelta noin 360 m länteen. Ahvenlammen länsipuolen harjannetta Käpykangas-nimiselle talolle kulkevan metsäautotien länsipuolella on pieni tervahauta tai miilu. Rakenne on länteen aukeavalla rinteellä. Kyseessä on vallilta vallille mitattuna noin 3 x 3 m suorakaiteen muotoinen maakuoppa, jonka syvyys on n 0,6 m. Kairatessa kuopan pohjalta tuli noin 5 cm paksu hiilikerros.

Hirsilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirsilahti sijaitsee Kangasniemen Mallosjärven itäpuolella. Hirsilahdelta 180 m itään, ja teiden risteyksestä 80 m pohjoiseen, on rinteessä kivikkoisen alueen keskellä tervahauta. Haudan halkaisija on noin 6 m ja syvyys noin 2 m. Alue on heinittynyttä nuorta mänty- ja koivumetsää.

Kokkovuori 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kokkovuoren laella kovalla kalliopohjalla, noin kymmenen metriä vuoren yli kulkevasta polusta koilliseen. Kyseessä on neljän kiven muodostama ympyrä, jonka halkaisija on noin kolme metriä. Kivet ovat kooltaan noin 0,5 x 1 m ja korkeudeltaan noin 0,3 metriä. Kivikehä erottuu melko hyvin varvikon seasta. Rakenne vaikuttaa selvästi ihmisen tekemältä.

Honkainlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskisäiliöllinen tervahauta, josta ei laskua.
Kohde tarkastettu 1984 (Etelä-Savon kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet –rekisteri. Etelä-Savon maakuntaliitto. Inventointikortti v:lta 1984 Kirsti Kovanen).

Honkataipale 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tien 15257 varressa Levälammen ja Honkalahdenselän välissä, Honkakaarre-nimiseltä tilalta noin 280 metriä eteläkaakkoon mäntyvaltaisessa sekametsässä. Paikalla sijaitsee tervahauta, jonka halkaisija vallilta vallille on noin 8 m ja syvyys noin 2 m. Vallien ympärillä on kuoppien kehä.

Huosiuskangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hietajärven ja tien 4474 välissä. Alue on lähes pohjois-eteläsuuntainen hiekkapohjainen kuiva mäntyä kasvava harjanne. Ampumaradan lounaispuolella, kankaan tasaisella osalla, on pieni hiilimiilu. Se on muodoltaan suorakaide ja kooltaan noin 5x4 m ja syvyydeltään noin 0,8 m. Kairanäytteessä on turpeen alla n 15 cm hiili- ja nokimaata. Alueen puustoa on harvennettu ja kohteen vierestä kulkee ajoura. Varsinainen rakenne on kuitenkin säilynyt koskemattomana.

Huosiuskangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hietajärven ja tien 4474 välissä. Alue on lähes pohjois-eteläsuuntainen hiekkapohjainen kuiva mäntyä kasvava harjanne. Ampumaradan pohjoispuolella, pohjoisluoteeseen työntyvällä harjanteella, on pieni tervahauta tai hiilimiilu. Rakenne on jäänyt osittain metsätieuran alle. Sen koko on noin 5x4m ja syvyys noin 0,6 m. Pohjalta otetussa kairanäytteessä oli noin 35 cm hiili-ja nokimaata turpeen alla. Rakenteen vallista, joka on jäänyt tien alle, on paljastunut hiiltä.

Kirkkoharju (1000028215) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkoharjun koillispään harjanteella, tien eteläpuolella, on tervahaudan jäännös ja kuoppajäännös. Alue on hiekkapohjaista harjua, joka on hiljattain muokattu päätehakkuun yhteydessä (2015 tilanne). Haudan koko on noin 5x4 m ja syvyys noin 1 m. Ympärillä on kuoppien kehä. Hautaan osuneista muokkauksista on paljastunut runsaasti hiiltä. Haudasta noin 15 m länteen sijaitsee kuoppajäännös, kooltaan noin 6x5 m ja syvyydeltään noin 0,8 m. Rakenteeseen osuneista laikutuksista ei ole paljastunut hiiltä, mutta oletettavasti rakenne liittyy yhteen tervahaudan kanssa.

Partala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Juvan Partalan kuninkaankartanon ja Savonlinnan-tien väliseltä pellolta löytyi Turun yliopiston suorittamissa arkeologisissa inventoinnissa ja prospektoinnissa 1500–1900-luvuilta peräisin olevia asuinpaikkalöytöjä.
Alueelle tehtiin pintapoimintaa eli mulloksella ollut peltoalue käytiin lävitse ja maan pinnalle havaittavat löydöt kirjattiin ylös. Yli 20 metriä halkaisijaltaan olevalta alueelta löytyi tumman maan alue, jossa oli ihmisen muokkaamaa maata yli 50 senttimetrin syvyyteen.
Peltoalueelta löytyi myös kivikellarin tai uunin jäännökset, jotka ovat 1600-luvulta tai vanhempia. Partalan kuninkaan kartanon täsmällistä sijaintia ei tiedetä.

Haapakosken ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; 1800-luvun alkupuolella Itä- ja Pohjois-Suomeen syntyi joukko järvi- ja suomalmia hyödyntäviä rautaruukkeja. Haapakosken rautatehtaan perusti 1842 kapteeni Johan Fredrik Molander vanhalle myllynpaikalle Pieksämäen Haapakoskelle.
Paikalle rakennettiin masuunin lisäksi 1840-luvulla mm. saha ja uusi mylly. Pääosa 1840-1850-luvuilla tuotantorakennuksista tuhoutui kuitenkin vuonna 1859 masuunin haljetessa kesken raudan tuotannon. Masuuni lopetti toimintansa vuonna 1904, ja ruukki jatkoi uudenmuotoisena toimintaansa vuodesta 1905 erikoistuen mm. valimotuotteisiin. Valimon lisäksi alueella on konepaja, useita sahoja ja muita tehdasrakennuksia tai niiden jäännöksiä.
Ruukkimiljöö alueella on säilynyt monin tavoin, mutta rakennuksia on purettu ja rapistunut 1900-luvun loppupuolelta alkaen. Lisäksi ruukin alueen maaperää on muokkailta ja tasattu monin tavoin. Tässä yhteydessä on täytetty mm. vuoden 1924 jälkeen Haapajoen vanha uoma keskeisen tuotantoalueen pohjoispuolella, ja sille on kaivettu uusi uoma eri paikkaan.
Ruukin masuuni on paikallaan 1990-luvun lopun restauroidussa asussaan. Sen eteläpuolella on mahdollisesti säilynyt maanpinnan alla vuonna 1859 rakennetun raastuvan ja 1840-1850 luvulla rakennettujen vasarapajan tai valimon perustuksia. Haapajoen varressa on lisäksi säilynyt vuonna 1843 rakennetun sahan perustus ja siihen liittyviä patorakenteita. Nämä jäännökset katsotaan rauhoitetuiksi kiinteiksi muinaisjäännöksiksi.
Masuunista ja keskeisestä ruukkialueesta kauempana idässä ovat säilyneet ilmeisesti 1880-1890-luvulla tehdyn kaksoishiiliuunin jäännökset. Lisäksi alueella on runsaasti eri-ikäisiä arkeologisia jäännöksiä, kuten rakennusten perustoja, maahan kaivettuja kuoppia, kellarijäännöksiä, kaivantoja ja valleja.
Alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.

Punkaharju Vesitorni (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Punkasalmen itärannalle harjun päälle on kaivettu varustuksia ensimmäisen maailmansodan aikana.
Punkasalmen itärannalla oli kesällä 1944 asemissa 20. kevyt ilmatorjuntapatteri, jolla oli kaivetut tuliasemat 20 mm:n ilmatorjuntatykeille (SA-kuva 167080). Koordinaattipisteen kohdalla on toisen maailmansodan aikaisen ilmatorjuntakonekivääritornin 60x60 cm kokoiset betonijalustat.

Pentinniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Punkaharjun Pentinniemen pohjoisrannalla Punkaharjun Harjutien ja rautatien välissä on 1700-luvun tykkiaseman maavalleja. Päätorjuntasuunta on pohjoiseen Puruvedelle.
Lähistöllä on myös viime sotien aikaisia Salpalinjan kaivantoja.
Mäntymetsässä junaradan ja vanhan tien välissä on länsiluode–itäkaakko-suuntainen maavalli ja heti sen eteläpuolella saman suuntainen kaivanto. Vallin pituus on noin 25 metriä; korkeus sen pohjois- eli ulkopuolelta mitattuna on metrin ja eteläpuolelta kaivannon pohjasta mitattuna 1,5 m. Kaivannon leveys on noin metrin ja syvyys 0,6 metriä. Rakenteen länsipää on kohdassa N 6851003 E 624094. Idän suunnalla kohdassa N 6850993 E 624117 rakenne katkeaa. Neljä metriä katkeamiskohtaa idempää alkaa pohjakaavaltaan loivan kaaren muotoinen
maavallista muodostettu varustus. Sen pituus on noin 20 m ja se on noin 10 m leveä. Vallin korkeus on 1,5 m; sen leveys juuresta on 4 m ja laelta 1 m. Selkeitä ampumasyvennyksiä ei erotu. Rakenteen itäpää on kohdassa N 6850985 E 624135.
Edelleen noin 25 m idempänä, kohdassa N 6850973 E 624164 (rakenteen keskeltä), on säilynyt kymmenen metrin pituinen osuus edellä kuvatun tyyppistä suoraa maavallia ja siihen liittyvää kaivantoa. Vallin korkeus on tällä kohdalla noin metrin.

Rakunsaaret (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kaarnaniemen pohjoisrannalla aivan matalan salmen erottaman pienen saaren rannassa on matala noin 4x5 m kokoinen kivirakennelma. Noin metrin levyinen, 0,2-0,4 m korkuinen kiviperusta tai -valli on hieman matalampi etelässä, jossa on mahdollisesti ollut kulkuaukko.
Etelämpänä, tämän saaren korkeimmalla kohdalla soraharjanteella on kolme kaivettua kuoppaa. Pohjoisin on kooltaan noin 1,5x0,8 m ja syvyydeltään vajaa puoli metriä ja sitä ympäröi etelää lukuun ottamatta matala valli. Keskimmäinen saaren länsirannasta noin kymmenen metriä on kooltaan noin 2x3,5 ja syvyydeltään noin metri. Eteläisin, matalan vallin ympäröimä kuoppa on halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään puolisen metriä.
Pienemmällä saarella on 2 kuopparakennetta: kohdassa N 6854002 E 621265 pyöreä kuoppa, halkaisija 1,2 m ja syvyys 0,3 m. Tästä n. 15 m kaakkoon kohdassa N 6853992 E 621278 pyöreähkö, osin kivien reunustama kuoppa,
jonka halkaisija on 1,5 m ja syvyys 0,2 m. Molemmat kuopat ovat ihmisen kaivamia, mutta tarkoitukseltaan epäselviä.
Isomman saaren pohjoisrannassa, laakealla kalliolla kohdassa N 6853967 E 621394, on kehämäinen kivirakenne, joka sulkee sisäänsä 3 x 4 m alueen. Kivikehän leveys on 1,5 m ja korkeus 0,3–0,7 m. Pyöristyneiden kivien koko on 20–60 cm. Rakenne on melko huolimattomasti koottu tai rauennut.
Saaren mäntyä kasvavassa lounaisosassa, alle 10 m päässä rannasta (N 6853891 E 621345), on kuoppa, jonka laajuus on 2,2 x 1 m ja syvyys 0,7 m. Sen ympärillä on
kivensekainen valli, jossa on katkos kuopan eteläpäässä ja painauma pohjoispäässä. Vallin leveys on 0,5–1 m ja suurin korkeus 0,3 m.
Edellisestä n. 10 m lounaaseen kumpareen korkeimmalla paikalla (N 6853883 E 621336) on pohjakaavaltaan epämuotoinen, 4,5 x 4 m laajuinen ja 1,2 m syvä kuoppa, jossa on hyvin jyrkät reunat ja niiden vierellä 1–1,5 m leveät matalat yhtenäiset vallit.
Edellisestä edelleen noin 10 metriä etelään (N 6853873 E 621334) on pyöreähkö kuoppa, jonka laajuus on 4 x 3,5 m ja syvyys 1 m. Sitä reunustavat vallit, joiden leveys on n. 1 m ja korkeus n. 0,5 m.
Mantereen puolella Kaarnaniemessä, rannan ja jyrkähkön rinteen välisellä tasanteella kaksi kuopparakennetta. Kohdassa N 6853913 E 621442 pohjakaavaltaan trapetsoidin muotoinen jyrkkäreunainen kuoppa, jonka laajuus on 1,5 x 1,2 m ja syvyys 0,6 m. Toinen kuoppa on suorakaiteen muotoinen ja jyrkkäreunainen ja sen laajuus on 2,2 x 1,5 m ja syvyys 0,5 m. Pohjalla on useita suurehkoja kiviä. Rannan puolella ja pohjoisreunalla erottui vallia. Rannan
puolen vallissa on noin 0,5 m leveä alavampi kohta, joka saattaa olla kulkuaukko.
Kaarniemen kaivantojen tarkoitus on epäselvä.

Kunelinvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taisteluhautoja Kunelinvuoren luoteis- ja pohjoisreunalla Niiniseläntien pohjois- ja koillispuolella.
Matalia kaivantoja myös Niiniseläntien kaakkoispuolella tien ja ojien välissä.

Pohjoissuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kunelinvuoren koillispuolella kalliopaljastumien välissä kaivettua ensimmäisen maailmansodan aikaista taisteluhautaa.

Koivikkomäki 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taisteluhautoja Koivikkomäen luoteeseen pistävässä niemekkeessä.

Koivikkomäki 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taisteluhautoja Koivikkomäen pohjoiseen pistävässä niemekkeessä.

Niskala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelukaivantoja Niskalan peltojen kaakkoispuolella.

Kolppa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivassa rinteessä halkaisijaltaan noin 8,5 m tervahauta, jonka halssipainauma on etelään. Vallien leveys noin 2,4 m ja korkeus tervahaudan ulkopuolelta noin 0,8 m.

Iitonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreähkö, halkaisijaltaan noin kolmemetrinen ja 0,4 m syvä kuoppa, joka tulkittiin hiilihaudaksi. Kuopan kaakkoisreunalla matala, korkeimmillaan 0,2 m korkuinen valli. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta voimakkaan hiilen ja noen sekaista maata yli 20 cm syvyyteen.

Ketunpesänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ketunpesänniemi sijaitsee Mäntyharjun pohjoisosassa Huuhtjärven länsirannalla.
Niemen keskellä on suuri miilukumpu. Rakenteen halkaisija vallin päältä toiselle reunalle on noin 9 m. Korkeutta miilulla on noin 2 m. Ympärillä on useita noin 2 m
halkaisijaltaan olevia hiekkakuoppa. Miilukumpu on toiminut myöhemmin ketunpesänä, jonka koloista on paljastunut runsaasti nokimaata ja hiiltä.

Kaljunjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyharjun Kaljunjärvi sijaitsee Kouvolan Vekaranjärven varuskunta-alueelta noin 8
km pohjoiseen Pahkajärven ampuma-alueella. Järven pohjoispuolella, sen
keskivaiheilla, on etelään avautuva niemi, jonka keskellä on tervahauta. Hauta on
metsikössä lähellä muokatun (2015 tilanne) hakkuaukean pohjoisrajaa. Puusto haudan ympäristössä on pääasiassa kuusta. Haudan halkaisija on noin 11 m. Rakenteen keskellä on suorakaiteenmuotoinen kuoppa, kooltaan noin 2x1,5x1m. Haudan eteläpuolella, hakkuuaukean reunalla muokkausvaossa, on runsaasti hiiltä noin 2 m matkalla. Tämä voi olla seurausta haudan tyhjennyksestä.

Kuorejärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuorejärvi sijaitsee Mäntyharjun eteläosassa Suuri Varpanen-järven ja Mustajärven
välissä. Järven lounaisrannalla on matala hiekkamoreeniharjanne, jonka keskellä on
tervahauta. Haudan halkaisija on vallilta vallille noin 11 m ja syvyys 1 m. Alueella kasvaa harvennettua mäntymetsää.

Väärä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyharjun Väärä-järvi sijaitsee Kouvolan Vekarajärven varuskunta-alueelta noin 7 km pohjoiseen. Väärä-järven ja sen pohjoispuolisen Kaljunjärven väliin jää mäkinen
alue. Tämän itäosassa, luode-kaakko-suuntaisen harjanteen notkelmassa, on
tervahauta. Haudan halkaisija on noin 13 m ja syvyys 1 m. Sen keskellä on kuoppa, jossa on kansimainen puurakenne. Rakenne on laajuudeltaan noin 1,2x1,2 m. Puurakenteen keskellä on aukko, joka on kooltaan noin 0,3x0,6 m. Kuoppa oli vuonna 2015 täynnä vettä. Kuopan syvyys on noin 1,5 m. Tervahaudan reunalle on kaivettu muutamia matalia poteroita.

Itärinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäen koillisosassa Käpry-järvestä luoteeseen. Silvastinmäen jatkeena on pitkä kaakkoon ulottuva harjanne, jonka kaakkoispäässä on tervahauta noin 134 m mpy. Kohde on noin 30 m sähkölinjasta pohjoiseen. Haudan halkaisija on noin 12 m ja syvyys noin 0,7 m. Ympärillä on vallihautamainen kehä. Puusto paikalla on pääosin koivua.

Hauta-aho (1000029231) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hauta-aho sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa Pohjois-Surnui-järveltä noin kilometrin itään. Alueella on nimensä mukaisesti hiilimiiluja. Kohde on Heinälamminkankaalta etelään kulkevan metsäauton etelä-osassa, noin 100 m kääntöpaikasta pohjoiseen, tien itäpuolella. Kyseessä on kumpu-tyyppinen miilu, joka on halkaisijaltaan noin 15 m. Tuulenkaadoissa on näkyvissä paksuja mustia hiili- ja nokimaakerroksia. Paikka on varsin ryteikköinen, ja kasvaa lehtipuuvaltaista sekametsää.
Laserkeilausaineiston perusteella Hauta-aholta, kääntöpaikalta etelään, olisi
löydettävissä lisäksi ainakin kaksi suurta yli kymmenmetristä hiilimiilua.

Heinälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Heinälampi sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa noin 1,9 km pohjoiseen Pohjois-Surnui-järvestä. Kohde sijaitsee Heinälammelta noin 400 m lounaaseen. Pohjois-etelä-
suuntaisella harjanteella, metsäautoteiden risteyksen luoteispuolella, on hiilimiilu. Miilu on kumputyyppinen ja halkaisijaltaan noin 12 m. Ympärillä on matala kuoppien kehä. Metsänpohjaa on muokattu edellisen päätehakkuun yhteydessä ja miiluun
osuneista laikutuksista on paljastanut runsaasti hiiltä. Miilun runsas hiilimäärä on todettavissa myös kairalla. Paikalla kasvaa nykyisin kuusi- ja koivuvesakkoa.

Jokijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jokijärvi sijaitsee Naarajärven keskustasta noin 7,5 km länsilounaaseen. Järven pohjoispuolella, mäen juurella kulkevan koneuran vieressä on tervahauta. Haudan
halkaisija vallilta vallille on noin 8 m ja syvyys noin 2 m. Alue on ehjää hiekkapohjaista
varttunutta mäntyä kasvavaa kangasta.

Valtionkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Naarajärven hautausmaalta noin 7,1 km länsilounaaseen, noin 0,3 km Pieni Perkai-nimisen järven länsipuolella. Tervahauta on pohjoiseen luikertelevalta metsäautotieltä noin 70 m itään ja noin 300 m sähkölinjasta etelään. Haudan halkaisija on noin 6 m ja syvyys 1 m. Alue on ehjää mäntykangasta.

Valtionkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Naarajärven hautausmaalta noin 7 km länsilounaaseen ja Pieni Perkai-
järveltä noin 0,4 km luoteeseen. Mäen koillispuolella melko tasaisella harjanteella,
sähkölinjasta noin 40 m pohjoiseen, on neliskulmainen kuoppajäännös. Sen koko on
vallilta vallille noin 3x3 m. Varsinaisen kuopan koko on noin 1,5x1,5 m. Kyseessä on pieni hiilimiilu tai tervahauta. Alue on mäntyvaltaista kangasta.

Kailampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäen hautausmaalta noin 6,4 km kaakkoon, tien 23 eteläpuolella, Kailammen ja Mustalammen välissä olevan hiekkapohjaisen harjanteen eteläosassa. Paikalla on tervahauta, joka on merkitty myös peruskarttaan. Haudan halkaisija vallilta vallille on noin 7 m ja syvyys n 0,8 m. Ympärillä on kuoppien kehä. Puusto on varttunutta kuusikkoa.

Mustalampi (1000029241) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu Pieksämäen hautausmaalta noin 6,7 km itäkaakkoon, tien 23 eteläpuolella Mustalammen luoteispäässä olevan hiekkakankaan eteläreunalla. Alueen metsä on hakattu ja pohja muokattu, ja miiluun osuneista laikutuksista löytyy runsaasti hiiltä. Miilu on kumpumallinen ja halkaisijaltaan noin 10 m. Ympärillä on kuoppien kehä. Osa kuopista on säilynyt ehjinä.
Inventointi 2019: hiilimiilun kooksi hahmotettiin noin 7 x 4 m ja sitä kiertää katkonainen oja, eli kuoppien kehä. Paikalta hakattu metsä ei ole kasvanut juurikaan sitten 2015 tarkastuksen ja rikkonaisen maanpinnan kohdilta näkyy hiilen kappaleita.

Pohoslahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäen hautausmaalta noin 6,9 km itäkaakkoon Ruokojärven Pohoslahden etelärannalla. Pienen mäen länsireunalla on valtava tervahauta korkeine valleineen. Haudan halkaisija on noin 15 m ja syvyys noin 3 m. Tervahauta kasvaa tuuheaa lehtipuuvesakkoa ja pensaikkoa, mutta muuten alueen puusto on mäntyvaltaista. Tervahaudasta noin 60 m länsiluoteeseen on neliönmuotoinen vallillinen kuoppajäännös, joka saattaa liittyä suureen tervahautaan. Kuopan koko on noin 2,5x2,5 m ja syvyys 0,5 m.
Inventointi 2016: Tervahaudan halkaisija on valleineen noin 23 metriä.

Pyijy (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäen hautausmaalta noin 6,4 km itäkaakkoon Pyijy-järven
kaakkoispuolella. Järven lasku-uoman suun itäpuolella on hiekkainen mäennyppylä,
jonka pohjoisreunalla on tervahauta. Haudan halkaisija on noin 9m ja syvyys 1,5 m.
Haudan pohjoispuolella on syvä hiekkakuoppamainen kuoppa, jota lienee käytetty
tervanlaskukuoppana. Haudan kohdalla kasvaa kuusikkoa.

Leikonlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa Pohjois-Surnui-järveltä noin 3,7 km länteen ja Leikonlammelta noin 1 km etelään. Metsäautotien länsipuolella, noin 80 m päässä tiestä, on hiilimiilu. Miilu on kumpu-tyyppinen ja halkaisijaltaan noin 10 m. Metsänpohja on muokattu voimakkaasti edellisen päätehakkuun yhteydessä parikymmentä vuotta aiemmin ja kohde on pahoin deformoitunut.
Laserkeilausaineiston perusteella paikalla saattaa olla kaksi miilua.

Soleikko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soleikko sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa 6-7 km luoteeseen Pieksänjärvestä.
Kyseessä on pitkä pohjoisluode-eteläkaakko-suuntainen harjanne Eskonojansuon
itäpuolella. Soleikon virkatalon jäännöksiltä noin 320 m metsäautotietä luoteeseen on
tien pohjoispuolella hiilimiilu. Miilu on kumpu-tyyppinen ja halkaisijaltaan noin 9 m.
Sen ympärillä on kuoppien kehä. Maapohja on muokattu edellisen hakkuun yhteydessä ja rikkoutuneissa kohdissa on runsaasti hiiltä.

Lohkolinjakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohkolinjakangas sijaitsee Pohjois-Surnui-järveltä noin 2,4 km luoteeseen. Kankaan pohjoispäässä, metsäautotien itäpuolella, on hiilimiilu. Miilu on noin 350 m etelään kääntöpaikalta. Kumpu-tyyppinen miilu on halkaisijaltaan noin 15 m. Sitä reunustaa suurien kuoppien kehä. Alue on heinittynyttä ja kasvaa osin nuorta puustoa.

Suurijärvi (1000029260) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurijärvi sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa Pohjois-Surnui-järveltä kolmisen
kilometriä pohjoiskoilliseen. Järven kaakkoispuolen kankaalla, kääntöpaikalta noin 50 m pohjoiseen, on kaksi tervahautaa. Pohjoisempi on halkaisijaltaan noin 10 m ja
syvyydeltään noin 1,5 m. Eteläisempi on halkaisijaltaan noin 8 m ja syvyydeltään noin 1,8 m. Alue on ryteikköistä pääosin nuorta kuusikkoa ja lehtipuita kasvavaa heinittynyttä metsää.

Soleikko 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soleikko sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa 6-7 km luoteeseen Pieksänjärvestä.
Kyseessä on pitkä pohjoisluode-eteläkaakko-suuntainen harjanne Eskonojansuon
itäpuolella. Soleikon virkatalon jäännöksiltä oin 550 m metsäautotietä luoteeseen on
tieleikkauksessa näkyvissä kaksi hiilimiilua. Pohjoisempi on paremmin säilynyt ja tie
on leikannut siitä vain reunan. Miilu on kumpu-tyyppinen ja se on halkaisijaltaan noin
10 m. Kohdalla kasvaa varttunutta kuusta, muualla nuorta lehtipuuvesakkoa.
Eteläisempi miilu on jäänyt tien alle ja tien molemmin puolin on paljastunut hiiliä
rikkoutuneesta miilusta.

Huhuusniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Huhuusniemi sijaitsee Puumalan Ummistonveden Tetrinselän lounaispuolella. Huhuusniemi on koilliseen työntyvä niemi, joka on ollut kivikaudella saari. Muinaissaaren lounaispuolella kulkee selvä rantatörmä noin 84 m mpy. Niemeen tulevan tien kaakkoispuolella ja rantatörmän alapuolella, on muuta ympäristöä leveämpi tasanne, jolla on kaksi asumuspainannetta. Asumuspainanteet sijaitsevat noin 15 metrin päässä toisistaan.
Läntinen ja pienempi painanne sijaitsee lähempänä Huhuusniemeen tulevaa tietä. Painanteen sisäosan koko on noin 4x3,5 m ja vallien kanssa kokonaisuuteen voi lisätä 1-2 m kummassakin suunnassa. Painanteeseen tehdystä koepistosta on löytynyt iskettyä kvartsia. Itäinen ja suurempi painanne on tasanteen keskellä. Painanne on kooltaan noin 8x6 m. Painanteeseen tehdyistä kahdesta lapionpistosta on löytynyt palanutta luuta ja kvartsia. Metsäkone on ajanut painanteen yli ja painanut siihen jälkensä.
Alueen maannosprofiilissa on turpeen alla noin 5-15 cm paksu viljelykerros. Kerros
esiintyy kummankin painanteen kohdalla, ja myös kauempana painanteista. Viljelykerroksen yläosaan on paikoin muodostunut jo uutta huuhtoutumiskerrosta. Viljelykerroksen alla on jäljellä osia alkuperäisestä maannosprofiilista. Viljelytoiminta on osin deformoinut asumuspainanteita. Topografisin perustein asuinpaikan voi olettaa kattavan ainakin koko tasanteen painanteiden ympärillä.
Kohteen aluerajaus perustuu inventoijan arvioon kohteen laajuudesta.

Karhuvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puumalan kaakkoisosassa Naistenveden Martinlahden ja Polkulammen välisellä Karhuvuorella. Mäen yläosassa, sen pohjoisreunalla, Ilolan
pelloilta ja viereiseltä tieltä noin 140 m etelään, on tervahauta. Alue on hakattu ja
muokattu, ja paikalla kasvaa kuusta, vesakkoa ja heinää. Hauta on halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään 1,5 m. Muokkaus on paljastanut vallista hiiltä.

Umpilampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Umpilampi sijaitsee Puumalan Lietveden pohjoispuolella, Pistohiekalta noin 600 m koilliseen. Lammesta noin 135 m koilliseen sijaitsee kumputyyppisen hiilimiilun jäännös. Miilu on halkaisijaltaan noin 8 m. Sen ympärillä on tyypille ominainen matala kaivantokehä. Kummun korkeus kaivannon pohjalta kummun päälle on noin 0,4 m. Kokonaisuus on melko huomaamaton.

Piikinperse A (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Hietaniemen pohjoisosassa, Hietalahden eteläpuolella ja Piikinperse-nimisen lahdelman länsipuolella. Loivasti pohjoiskoilliseen viettävällä kalliolla on noin 5 x 6 m kooltaan oleva ja noin 0,6 m korkea kiviröykkiö. Se on koottu enintään noin 40 cm:n kokoisista teräväsärmäisistä kivistä suoraan kalliopohjalle. Sen pohjoiskyljessä on epämääräinen, pyöreähkö, halkaisijaltaan noin 2 m oleva toinen röykkiö.
Lapinraunion kohdalta avautuu kaunis näköala pohjoiseen, Hietalahdelle. Samoin raunio näkyy melko kaukaa lounaasta lähestyttäessä. Hietaniemen alue on maisemallisesti erittäin edustava.
Kohteen koordinaatit on muutettu vuoden 2015 inventoinnin mittausten mukaisiksi.

Hietaniemi (696010075) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Louhiveden pohjoispuolella, Hietaniemessä, hieman lounaaseen viettävällä kalliopohjalla, kallioisen mäen länsireunalla. Se on särmikkäistä kivistä koottu pyöreä, 7,5 x 7 x 0,3 metrin kokoinen raunio. Sen lounaiskulmassa on metrin pituinen mahdollinen laakakivi. Röykkiön keskellä on kraaterimainen painauma. Kohteen lähellä on kolme muuta lapinrauniota (Piikinperse A–C) 100–400 metrin etäisyydellä kohteesta.
Lapinraunio on tutkittu ja entisöity vuonna 2015, ja siitä on löytynyt palanutta luuta noin 115 g. Suurin osa on ihmisluuta ja luuanalyysin perusteella ne ovat peräisin ainakin kahdesta yksilöstä. Luista tehdyt AMS-ajoitukset menevät kalibroituina aikavälille 1500–1225 eaa. Luun lisäksi röykkiön reuna-alueelta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja -ytimiä.

Ilmalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ala-Kuomio-järven Koppelniemen ja siitä itäkaakkoon sijaitsevan Ilmalammen välisen mäen kaakkoisrinteellä. Rinne on alaosastaan moreenipohjaista nuorta vesakkoa ja yläosastaan, mm tervahaudan kohdalta, rehevällä aluskasvillisuudella ryyditettyä vaihtelevaa sekapuustoa. Tervahauta sijaitsee noin 112 metrin korkeudessa lähellä puustokuvioiden rajaa. Haudan halkaisija on noin 8 m vallin päältä vallin päälle mitattuna ja syvyys noin 1,8 m. Kohde on ehjä.

Pohjalamminkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pohjalamminkangas sijaitsee noin 5 km kaakkoon Ristiinan kirkolta Yöveden Suursalmen ja Kuonojärven välissä. Kankaan lounaisreunalla, Pohjalamminsuon pohjoispuolella ja 40 m länteen metsäautotien risteyksestä, on tervahauta harjanteen päällä. Alueen maaperä on kivikkoista moreenia, ja puusto nuorta mäntymetsää. Tervahaudan muoto on soikea. Sen koko on noin 6x5 m ja syvyys 1 m.

Harju (1000029294) (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Harju sijaitsee entisen Suomenniemen kunnan etelänurkassa Kiesilästä Huuhiloon vievän tien varressa. Harjun eteläosassa, Mustinlammen pohjoispään tasalla, parikymmentä metriä tiestä itään loivasti viettävässä rinteessä on pyyntikuoppa. Alue on mäntykangasta ja maaperä moreenia.
Pyyntikuoppa on halkaisijaltaan vallin päältä vallin päälle noin 3,5 m ja syvyydeltään noin 0,4 m. Se on muodoltaan hieman epäsymmetrinen. Pääosa kuopasta peräisin olevasta sedimentistä on alarinteen puolella, ja kuoppa muistuttaa hieman tuulenkaatoa. Kuopan pohjoispuolelle todennäköisen vallin kohdalle kaivetun koepiston profiilissa oli havaittavissa kaksoispodsoli. Kuopan keskiosassa on todettu kairaamalla ainakin 40 cm paksuudelta sekoittunutta maata. Kuopan pohjaa ei kairaamalla ole tavoitettu.

Juurikkasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Punkaharjun itäpuolella. Kohteen koillispuolella kohoaa
Hirvivaara ja sen eteläpuolella on Juurikkasuo ja Hukkaharju. Alue on nuorta istutusmetsää
sekä vanhempaa kuusikkoa.
Inventointi 2015: Paikalle on peruskarttaan merkitty muinaisjäännösmerkki tekstillä historiallinen rajamerkki. Alueella on tehty kevään/kesän 2015 aikana harvennushakkuuta, minkä takia alue oli peittyneenä puun rankoihin. Muinaisjäännösmerkin osoittamalla alueella on runsaasti erilaisia ja erikokoisia kiviä. Selkeää rajamerkkiä paikalta ei kuitenkaan löydetty. Ilmeisesti myös harvennusta tehneet henkilöt olivat havainneet kartan muinaisjäännösmerkin, sillä kivien pinnoilta oli poistettu sammalta.
Tarkastus 2016: Tasaisessa kuusikossa on halkaisijaltaan noin puolitoistametrinen ja puoli metriä korkea maakivi, jonka laki on pyöreähkö. Laen keskelle, lähelle kiven korkeinta kohtaa, on hakattu ympyrä, jonka halkaisija on noin 6 cm. Hakkausjäljen syvyys ja leveys noin 1 cm. Ympyrä ei ole täysin symmetrinen. Kiven päällä oli ennen löytymistä 1-2 cm paksu sammal- ja karikekerros. Vuoden 1975 peruskartassa rajamerkin eteläpuolella on pelto.

Laitaatsilta (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Laitaatsalmessa on jäljellä noin 420 m taisteluhautaa, noin 1120 m yhdyshautaa, 15 poteroa ja noin 570 m tykkitietä Laitaatsillan itä- ja länsipuolen kallioilla jäänteinä vuosina 1915-16 tehdyistä linnoitustöistä. Rintamasuunta on länteen Mikkelin suunnasta tulevan maantien molemmin puolin, myös lännestä tuleva rautatieyhteys katkaistiin.
Valtatien 14 eteläpuolella olevia varustuksia on tuhoutunut mm. liiketila- ja tierakentamisessa. Bensiiniaseman eteläpuolen kalliolla on syvää louhittua taisteluhautaa itä-länsi -suunnassa (keskipiste 6861795, 595970). Kaivettuja kuoppia on myös urheilukentän pohjoispuolella.

Iso-Tuoppu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ison-Tuopun itärannalla olevan pienen niemen kärjessä. Niemi on mäntyä kasvavaa moreenimaata. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille moreenimäen laelta, kaatuneen puun juurakosta.
Inventointi 2019: Niemen eteläosa on sen muuta osaa korkeampi kallioinen ja kivinen pienialainen kohouma. Niemen pohjoisosa on kosteapohjaista kivikkoa. Kivisyyden vuoksi niemen korkeammalle osalle saatiin tehtyä vain muutama koekuoppa: niiden kohdalla kivien väleissä oli hiekkaa. Yhdestä koekuopasta löytyi palaneen luun pieniä muruja, joista otettiin talteen muutamia paloja (KM 42230:1). Kohde rajattiin muinaisjäännösrekisterin tietojen, niemen kärjen topografian ja löydöllisen koekuopan perusteella.

Kalettomanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde löytyi vuoden 2015 inventoinnissa. Kohde sijaitsee Heinäveden Petruma-järven länsirannalla olevan Kalettomanniemen koillisosassa olevassa pienessä niemekkeessä. Paikalla kasvaa varttunutta kuusimetsää. Tervahaudan halkaisija vallin ulkolaidoista mitattuna on 11,6 metriä ja vallin sisäpuolella olevan kuopan halkaisija on 1,5 metriä. Vallien päällä kasvaa kuusia. Tervahaudan halssi erottuu selvästi ja se on tehty luoteessa olevan lahukan suuntaan. Tervahauta erottuu maastossa selvästi.

Takunniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Metsähallituksen sutigis-tietokantaan. Kohde sijaitsee Heinäveden Karvion kylän länsipuolella olevan Takunniemen etelärannalla. Kohteen eteläpuolella on Putukanlahti ja Rötykänniemi. Paikalla on pyöreä ja korkeavallinen tervahauta. Kairattaessa vallista ja seinämästä tuli runsaasti nokea ja hiiltä. Haudan keskellä on syvä neliömäinen kuoppa. Tervahaudan halkaisija vallin reunasta toiseen on 10 metriä.

Polvijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Metsähallituksen sutigis-tietokantaan. Kohde sijaitsee Heinäveden länsiosassa, aivan Leppävirran rajan tuntumassa. Kohteen itäpuolella on Polvijärvi ja länsipuolella Huosiainen-niminen lampi. Ympäristö on avointa varttunutta kuusikkoa.
Paikalla on rinteeseen kaivettu tervahauta. Haudan sisäpuolella ja valleilla kasvaa varttunutta kuusta. Tervahaudan halkaisija on 10 metriä ja se on muodoltaan pyöreä, keskeltä laakea ja sen keskellä on syvä kuoppa. Kairatessa haudan sisäpuolelta havaittiin tuhkaa ja hiiltä jopa 70 cm syvyyteen.

Ala-Monikko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty Metsähallituksen sutigis-tietokantaan. Kohde sijaitsee Heinäveden länsiosassa, aivan Leppävirran rajan tuntumassa, olevan Ala-Monikko nimisen järven länsirannalla. Alueella on tehty hakkuita ja tervahaudan päällä on oksaa ja puunrankaa.
Paikalla on rinteeseen rakennettu tervahauta. Halssi erottuu heikkona syvennyksenä
haudan idänpuoleisella seinustalla. Halssi osoittaa alarinteeseen, eli järvelle päin.
Tervahaudan muilla sivuilla on ojamainen kaivanto, josta haudan päälle laitettu
maa-aines on otettu. Hauta on pyöreä, laakea ja sen keskellä on syvennys. Sen halkaisija
on 11 metriä

Suuri Siikajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Timo Jussila on inventoinut alueella vuonna 2011. Raportissaan hän mainitsee löytäneensä samalla rannalla olevalta niemekkeeltä kvartsi-iskoksia, mutta kohteesta ei ole raportissa tarkkaa kohdekuvausta. Kohde sijaitsee Suuren Siikajärven pohjoispäässä olevan Siikalahden rannalla. Suuri Siikajärvi kuuluu osin Savonlinnan ja osin Sulkavan puolelle. Nyt puheena oleva alue on osa Savonlinnan kaupunkia. Alue on kuivaa mäntykangasta, jossa maaperä on hiekkaa. Järven ranta on jyrkkäseinämäinen ja sen takana tasainen. Kohteen kohdalla rannalla on kuitenkin pieni terassi. Alue on hakattu ja terassilla kulkee rannan suuntaisesti useita koneuria. Maaperä on hyvin rikkoontunutta. Järven ja jyrkän rinteen väliin jää pieni terassi, jonka itälaidasta havaittiin pieni palaneen luun keskittymä (Keskittymä a P= 6837360 I=3591816 YKJ). Havaitut luut olivat aivan maan pinnassa, metsäkoneen rikkomalla uralla. Luita havaittiin reilun neliön kokoiselta alueelta ja ne kerättiin talteen. Tästä keskittymästä noin neljä metriä kaakkoon havaittiin lisää palanutta luuta, jotka myös kerättiin talteen (keskittymä b P= 6837359 I=3591820 YKJ). Tämä keskittymä oli selvästi pienempi kuin keskittymä a. Myös muualla tasanteella käveltiin ja rikkoontuneet maanpinnat tarkastettiin, mutta muita löytöjä alueelta ei tehty. Myös niemeke, josta Timo Jussila oli vuonna 2011 havainnut kvartseja, tarkastettiin mutta mitään löytöjä ei havaittu. Tasanteelle ei tehty koepistoja. Kohteen rajaus perustuu maaston topografiaan (pitkä ja kapea terassi) sekä inventoinnissa havaittuihin löytöihin. Paikalla on esihistorialliselle ajalle ajoittuva pieni leiripaikka. Terassin pienialaisuuden takia kyseessä on tuskin varsinainen asuinpaikka.

Mäkrä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on merkitty aiemmin Museoviraston ylläpitämään muinaisjäännösrekisteriin tunnuksella 1000018371 Salpalinjaan kuuluvaksi puolustusvarustukseksi. Kohde on tarkastettu vuonna 2007 tehdyssä Salpa-linja Etelä-Savossa inventoinnissa. Kohde sijaitsee Savonlinnassa, Punkaharjun pohjoispuolella olevan Mäkrä -nimisen saaren länsiosassa aivan järven rannalla. Kohteen kaakkoispuolella on Mäkrään tuleva tie ja eteläpuolella Syväsalmen ylittävä silta. Alue on kuivahkoa avointa mäntykangasta. Paikalla on hiilimiilu, josta ensimmäisenä erottaa miilun tyhjennyksestä syntyneen neliömäisen kuopan. Ympäröivä valli on matala mutta erottuu. Miilun eteläpuolella on melko syvä kuoppa.

Pitkälahti (1000029586) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Savonrannan luoteispuolella olevan Kielua-järven pohjoispäässä olevan Pitkänlahdenniemen länsipuolisessa lahdenpohjukassa. Alue on kivikkoista kuivahkoa kangasmetsää, jossa valtapuuna on mänty.
Järveen laskevassa kivikkoisessa rinteessä on 6 metriä pitkä ja 1,5 metriä leveä rännihauta.
Sen eteläpäässä, eli rannan puolella, on erillinen 1,5x1,5 metrin kokoinen kuoppa, joka on erotettu haudasta kapealla kivivallilla. Rännihaudan syvyys on 60 senttiä ja siitä siirretty maa-aines on sen länsipuolella. Haudan sisäreunoja reunustaa kiveys, joka lienee suurimmaksi osaksi luontainen. Paikoin kivet kuitenkin näyttävät asetetuilta. Kairattaessa heti karikekerroksen alta tuli ohuelti sekoittunutta tummaa hiekkaa, hiiltä ei kuitenkaan havaittu. Hiiltä ei havaittu myöskään ojan ulkopuolisilta alueilta. Aivan rännihaudan lähellä kasvaa isoja petäjiä, joista osassa on rungossa umpeutuva pilkka ja kirveen jälkiä.

Syvälahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Siikaveden eteläosassa olevan Siikalahden itärannalla.
Kohteen eteläpuolella sijaitsee Sulkavan Lohilahti. Tässä kohden Siikalahtea on harjumainen luoteis-kaakkosuuntainen niemeke, jonka Syvälahden puoleisella rannalla on tulipaikka. Alue on hiekkakangasta. Paikalla oleva tervahauta on tehty rinteeseen ja sen kaakkoispuolella kulkee alas rantaan menevä pieni ajoura. Tervahauta on kookas ja sen halssi haudan etelälaidalle. Haudan halkaisija on 19 metriä. Tervahauta on laaja ja matala. Sen sisäpuolella kasvava nuori puusto vaikeuttaa haudan muodon hahmottamista.

Soitunmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Turhalan kaakkoispuolella olevan Soitunmäen etelälaidalla
olevalla pienellä mäennyppylällä. Alue on kuivaa kangasta, jossa on tehty harvennusta ja kohteen päältä ja vierestä kulkee koneura Soitunmäen suuntaan. Kohteen eteläpuolella kulkee tie. Paikalla on pieni pyöreä, halkaisijaltaan 7,5 metriä oleva tervahauta. Sen vallit ovat hieman murtuneet koska metsäkoneella on ajettu sen päältä. Haudan etelälaidalla on
kuopanne, mahdollisesti halssi.

Soitunlehto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Turhalan kaakkoispuolella, Kuralammen ja Suuren Pitkälammen väliin jäävällä pohjois-eteläsuuntaisella kankaalla. Itse Soitunlehto on kartoissa merkitty kohteen luoteispuolelle. Kohteen kaakkoispuolella kulkee metsäkoneura ja eteläpuolella tie. Alue on tiheää nuorta kuusikkoa. Paikalla on tervahauta tai kuoppamiilu. Selvää halssia ei ole näkyvillä, mutta haudan ympärillä on useita kuopanteita. Haudassa on selvät vallit ja keskellä syvä kuoppa. Vallien päällä kasvaa kuusta ja koivua. Haudan halkaisija on 12 metriä.

Pitkäniemi (1000029591) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan eteläosassa olevan Vihtarinjärven länsipuolella olevassa Pitkäniemessä. Hiilimiilu on rakennettu niemen keskivaiheille, kaakkoisrinteeseen. Alue on erirakenteista metsää ja kohteen välittömässä läheisyydessä kasvaa tiheää, nuorta kuusikkoa. Miilun yläpuolinen rinne on kuitenkin avointa. Paikalla on pieni, halkaisijaltaan noin 7 metriä, oleva tervahauta, jota on vaikea erottaa kauemmaksi tiheän puuston takia. Siinä on kuitenkin korkeat vallit ja keskellä syvä neliömäinen kuoppa. Valleissa on lahoja kantoja, joiden perusteella hauta on jo suhteellisen iäkäs. Tervahaudan ympärillä on erikokoisia kuoppia, joista on otettu maa-ainesta sen peittämiseen.

Liettiinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan eteläosassa, Pihlajaveteen kuuluvan Liettiinselän itäpuolella olevan Liettiinkankaan pohjoispuolella. Kohteen itäpuolella kulkee tie 4063, Hörkkölä-Kultakivi, josta länteen erkanee Multaniementie ja Lietteentie, joka kulkee kohteen eteläpuolella. Kohteen ympärillä maasto on kosteaa kangasmetsää, jossa kasvaa varttunutta kuusikkoa. Tervahauta erottuu maastossa selvästi laakeana painanteena, jossa on vallit ympärillä. Haudan keskellä on vielä erillinen kuopanne. Tervahaudan halkaisija on 23 metriä ja halssin paikka erottuu selvänä kuoppana haudan etelälaidassa.

Nuotta-apaja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pihlajaveden Tetriselän eteläpuolella olevan pienen Nuotta-apaja nimisen poukaman länsipuolella. Alue on kumpuilevaa kosteaa kangasmetsää. Rannan tuntumassa on pieni kosteikko, jonka itäpuolella on halkaisijaltaan 14 metriä oleva tervahauta. Alueella on tehty harvennushakkuuta, jonka yhteydessä haudan pohjoisosan vallin päältä on ajettu metsäkoneella. Tervahaudan ympärillä on selvät vallit ja keskellä suppilomainen kuoppa.

Mäntyoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan eteläosassa, Kakonsalon kaakkoispuolella olevan Mäntyojan eteläpuolella. Kohteen itäpuolella on Pihlajaveteen kuuluva Nuotta-apaja niminen poukama. Kohteen lounaispuolella kulkee tie 4401 Särkilahti-Lohikoski. Tervahauta on rakennettu mäenrinteen reunalle. Kohteen pohjoispuolella virtaa Mäntyoja. Alue on kosteaa kangasmetsää, jossa kasvaa mäntyä ja kuusta. Aivan tervahaudan kohdalla on nuori kuusikko. Halssi on itäreunalla, se erottuu vallissa vain matalana kouruna, joka päättyy matalaan kuopanteeseen. Haudan halkaisija on 15 metriä.

Airokallio (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Savonlinnan Punkaharjun Laukansaaren koillisosassa. Kohteen pohjoispuolella on Airokallio, itäpuolella Karjalankallio ja länsipuolella Purslahti. Maasto
on loivasti järveen laskevaa rinnettä, jossa on aluskasvillisuutena runsaasti mustikkaa.
Metsätyyppi on kostea kangasmetsä, jossa valtapuuna on mänty. Maasto on suhteellisen
epätasaista ja kivistä. Koordinaatin osoittamalta paikalta havaittiin noin 13x5 metriä oleva suorakaiteenmuotoinen alue, joka on ympäröivää maastoa alempana, minkä lisäksi kohta on selvästi ympäröivää aluetta tasaisempi. Painanteen alue on hiekkaa, jossa on paikoin pieniä kiviä. Painannetta kairattiin useasta kohdasta, mutta kairauksissa ei havaittu poikkeavaa maannosta. Lisäksi painanteen keskivaiheille tehtiin koepisto, josta ei kuitenkaan tavattu löytöjä eikä havaittu poikkeavuuksia maannoksessa. Painanteen ajoitus ja merkitys on tuntematon, se on kuitenkin selvästi ihmisen tekemä.
Laukansaaressa on ollut venäläisten puolustusasemia vuonna 1790 (Kenraali A. V. Tutškov -- kartta-albumi vuosien 1788?1790 sotatoimista, kartta 30). Kartan perusteella pattereita, redutteja sekä vartiopaikka sijaitsee vuoden 2015 inventointialueella. Mahdollisesti nyt kyseessä oleva painanne on joko osa alueella ollutta vartiota tai patteria. Tarkemman tiedon saaminen painanteesta vaatii kuitenkin lisätutkimuksia.

Leviälahti (1000029598) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Juurikkaselän Leviälahti nimisen lahdenpoukaman rannalla. Leviälahden koillispuolella, Juurikkaselän itärannalla on Katiskanniemi ja kaakkoispuolella,
lähellä järven länsirantaa on Suurpäänsaari. Kohteen luona alue on avointa kuivaa mäntykangasta, jossa maaperä on hiekkaa.
Alueella on tehty metsän harvennusta, minkä johdosta paikalla risteilee metsäkoneuria. Järven rantaa seuraavalta koneuralta havaittiin kvartsi-iskoksia laajalta alueelta. Joukossa on mukana myös pienempää iskentäjätettä. Rannasta rinnettä länteen meneviltä koneurilta ei havaittu löytöjä. Kaikki löydöt olivat esillä heti koneuran pinnassa. Paikoin koneuraa kaivettiin lastalla läheltä kvartseja, mutta löytöjä tms. ei havaittu. Alueella on myös jonkin verran tuulenkaatoja, joita tutkittiin, mutta mitään löytöjä ei tehty. Alueelle tehtiin myös muutamia koepistoja, jotka nekin olivat löydöttömiä. Löytökohta a: (P= 6832273 I=3594852 YKJ) paikalta havaittiin noin 2,5x2,5 metrin kokoiselta alueelta metsäkoneuralta 7 kvartsi-iskosta, jotka otettiin talteen. Muualta alueelta löytöjä ei kerätty. Löytökohdan a ja kohdan b (P= 6832231 I= 3594852 YKJ) väliltä koneuralta havaittiin kvartseja koko matkalta. Tällä kohdin maasto on tasaista, aavistuksen järveen laskevaa, ja paikalle muodostuu tasainen terassi, joka 90 m korkeuskäyrän jälkeen häviää. Ylempänä alue muuttuu myös kivisemmäksi. Kohdasta c (P= 6832279 I= 3594844 YKJ) havaittiin ylös rinteeseen nousevalta koneuralta yksi kvartsi-iskos. Rajaus perustuu maaston topografiaan sekä löytöjen levintään.

Pieksänlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Enonveden pohjoisosassa olevan Pieksänlahden pohjukan
länsipuolisella kankaalla. Alue on tiheäkasvuista nuorta kasvatusmetsää. Kankaan korkeimmalla kohdalla on suurikokoinen tervahauta, joka paikalle saavuttaessa erottuu maastossa selkeästi avoimena ja heinittyneenä alueena. Haudan keskellä on syvä kuopanne ja haudan vallit ovat leveät. Haudan halkaisija on 18 metriä ja sen koillispuolella aivan vallin vieressä on kuopanne, joka mahdollisesti on halssi. Huolimatta kuviolla kasvavasta nuoresta kasvatusmetsästä, on itse tervahauta kohtuullisen vanha, sillä sen vallin päällä on muutamia jo hyvin lahoontuneita kantoja. Alue on aurattu/ojitettua paitsi haudan kohdalta.

Salmikas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan kaakkoisosassa olevan Salmikas nimisen järven luoteisrannalla.
Aivan kohteen eteläpuolella kulkee Sulkavan ja Savonlinnan välinen raja. Ranta on paikalla kosteikkoa ja kohdalla on myös pieni saari. Paikka on tiheää kuusikkoa. Paikalla on halkaisijaltaan 8 metriä oleva tervahauta. Sen ja rannan välissä kulkee vanha metsäkoneura. Tervahaudan päällä kasvaa kuusta ja sen sisäpuolella on vanha lahonnut kanto. Tervahaudan ympärillä on erikokoisia kuoppia.

Martolamminmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Lohikosken pohjoispuolella olevan Suuren Siikajärven länsirannalla, Holopaisenlahteen laskevalla rinteellä. Kohteen eteläpuolella kulkee rannalla oleville mökeille menevä tie. Alue on hakattua mäntykangasta. Aivan tien vieressä, hakkuuaukean laidalla on jyrkän mäenrinteen reunalle tehty tervahauta. Halssi on koilliseen, rinteen suuntaisesti alas, ja se erottuu selvänä kaivantona. Tervahaudan vallin päällä olleet männyt on katkaistu noin metrin korkeudesta, joten hauta erottuu selvästi myös myöhemmin. Tervahaudan halkaisija on 12 metriä.

Pieni Karvalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Lohilahden eteläpuolella, tien 438 Virmutjoki-Sulkava ja Räpylävuorelle menevän metsäautotien risteyksessä. Mäennyppylän päällä on halkaisijaltaan 11 metriä oleva tervahauta, jossa ei ole selvää halssia. Haudan keskellä on neliömäinen kuoppa. Kohde erottuu maastossa selvästi.

Hoikanjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan kaakkoisosassa, Hoikka-Lahnasesta Suuri Lahnaseen laskevan
Hoikanjoen itäpuolella. Alueella on sekä mänty- että kuusimetsää ja kohde sijaitsee
niiden rajalla. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on 14 metriä ja jossa vallit erottuvat selvästi. Vallien korkeus on jopa pari metriä. Haudan keskellä on syvä nelikulmainen kuoppa. Tervahaudassa ei ole halssia ja kyseessä voi olla myös hiilimiilu. Haudan ympärillä on useita isoja kuoppia.

Yhteislaidun (Kultti- ja tarinapaikat)
Ei määritelty; Kuppikivi sijaitsee Laukansaaressa, valtatien koillispuolella, Punkaharjun rautatieasemasta (nykyisin opastuskeskus) noin 350 m itään ja metsätietokeskus Luston eritasoliittymästä noin 200 m pohjoiskoilliseen, metsäntutkimuskeskuksen luontopolun ("Jalostusreitti", sen opastaulu on noin 10 m päässä kuppikivestä) varrella.
Kuppikivi on Laukansaaren keskiosassa, lähes tasaisessa kangasmaastossa. Alue on entistä viljelysmaata. Sotien jälkeen alue on erotettu asutustilallisten yhteislaitumeksi. Alue tunnetaan edelleen Yhteislaitumen nimellä, vaikka se nykyisin on Metsäntutkimuslaitoksen Punkaharjun jalostuskoeaseman hallussa. Kiven ympärillä on koealoja, joilla kasvaa puuta.
Kuppikivi on suuri, päältä melko tasainen maakivi, joka on kooltaan noin 3,5 m x 2 ,0 m. Kiven korkeus maanpinnasta on 30-40 cm. Kivessä on kolme selvää kuppia, jotka sijaitsevat lähellä kiven kaakkoispäätä. Kaikki kupit ovat soikeita. Suurin kuppi on kooltaan 9 x 6 cm ja syvyydeltään 3-4 cm. Kiven päälle on nostettu kaksi ilmeisesti lähistöltä raivattua, yli metrin läpimittaista lohkaretta.
Inventointi 2008: Tilanne oli muuttunut siten, että lohkareet sijaitsivat kuppikiven vieressä. Itse kuppikivessä on useita pieniä mahdollisesti luontaisia kuppimaisia muodostumia. Suurimmat näistä saattavat olla jatkotyöstettyjä ja ainakin suurin kuppi on hierretty.
Vuoden 2015 inventoinnissa kiven molemmissa päissä havaittiin yhteensä neljä kuppimaista koloa, joista kaksi on ovaalia ja kaksi pyöreitä ja laakeita. Kiven päälle on kasattu hakkuutähdettä.

Tahkokangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mataramäentien eteläpuolella Tahkokankaan etelään laskevalla rinteellä molemmin puolin metsäautotietä on kahdessa ryhmässä noin 40 ladottua kivirauniota ja kahden mahdollisesti kellarin tai muun rakennelman jäännökset.
Alue A sijaitsee kaakonsuuntaan laskevalla rinteellä, jonka halki kulkee metsäautotie. Metsäautotien länsipuoli on sammalpohjaista kuusimetsää ja itäpuoli heinittynyttä hakkuuaukeaa, jolla kasvaa nuoria koivuja. Osa alueen kaskiraunioista on kasattu maakiven yhteyteen tai niiden päälle. Metsäautotien itäpuolella raunioiden havaitseminen oli hankalaa, koska alueella kasvoi tarkastushetkellä runsaasti heinää, vadelmaa ja matalia pensaita. Kaskiraunioiden yhteydessä on kaksi kellarikuopan jäännöstä noin 8 metrin etäisyydellä toisistaan. Läntisempi kuoppa on kooltaan noin 4,5 m x 2,5 m ja syvyydeltään noin 1 m. Kuopan seinät on ladottu kivistä. Tästä hieman itään on toinen kellarikuoppa, kooltaan noin 5 x 2 m ja syvyys noin 1,2 m. Kuopan vallien leveys on noin 1,5–2 m. Lähei-syydessä on myös pienempiä kuoppia, jotka saattavat olla alkuperäistä rakennetta nuorempia. Kyseessä on todennäköisesti asuin- tai varastorakennuksen jäännös.
Alue B sijaitsee Tahkokankaan laella kuusivaltaisessa sekametsässä, jossa havaittiin vanhaa ojitettua peltoa ja peltoraunioita, tulisijallisen asuinrakennuksen jäännös sekä kivivalli ja kiviraunioita. Paikalle on merkitty 1800-luvun pitäjänkarttaan torppa. Vuoden 1854 isojakokartassa on paikalle merkitty torppa, jonka jäännökset paikalla mahdollisesti havaittiin. Vuoden 1973 peruskarttaan rakennuksia ei ole merkitty ja paikka lienee autioitunut 1900-luvun alkupuolella. Paikka on todennäköisesti asutettu 1800-luvulla, sillä Vilhulan kylän talot Kelirikkoaho (Tahkokangas) ja Tahkokangas (Niinimäki) on Maanmittaushallituksen uudistusarkiston perusteella vuonna 1854 merkitty isojakoon. Kivirauniot saattavat olla ainakin osittain torppaa vanhempia.

Luode-Luokki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi kellarikuoppaa sijaitsee etelään laskevassa rinteessä sekametsässä Luokinpelto-nimisen metsäalueen pohjoispuolella. Luokinpelto on ilmeisesti aiemmin ollut viljelyksessä oleva pelto.
Kellarikuopista pohjoisempi on suurempi. Noin 2 x 2 metrin suuruista kuoppaa ympäröi jopa 3 metriä leveä 0,5–1 metriä korkea maavalli. Kokonaisuudessaan rakenteella on leveyttä noin 8 metriä. Pienempi kuoppa on kooltaan noin 1 x 1 metriä ja sen vallien leveys on noin 1 metri.
Kyseessä ovat todennäköisesti historiallisen ajan rakenteet, jotka liittyvät metsänhoitoon tai viljelyyn. Rakenteet eivät vaikuttaneet erityisen vanhoilta. Mahdollisesti kyse on riihen tai metsäkämpän jäännöksistä.
Inventointi 2021 (kohde nimellä Luode-Luokki): Alueella on raivattu vesakkoa ja maastossa on risukkoa, joka vaikeutti havainnointia. Paikalla on keskussäiliöllinen, halssiton tervahauta, jossa n. metrin korkeat vallit ja syvä, nelisivuinen keskuskuoppa. Halkaisija noin 16 m. Ympärillä kuoppia, joista ilmeisesti nostettu maata vallille ja haudan peitteeksi. V. 1837/1891 tiluskartalla alue on tyhjä.

Piikinperse D (Hautapaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Louhiveden ja Hietalahden välisessä Hietaniemessä, Hietalahdentie 278:n kohdalta alkavan vanhan, peruskarttaan merkityn, metsänhoitotien vieressä. Kohde sijoittuu n. 310 m metsänhoitotien alkupäästä kaakkoon ja n. 350 m Hietaniemen kaakkoisosassa olevan uimarannan parkkipaikasta itäkoilliseen. Metsänhoitotie erottuu kohteen kohdalla poikkeuksellisen heikosti. Peruskartan mukaan se sijoittuisi runsaat 10 m kohteesta länteen, maastohavaintojen perusteella pikemminkin muutama metri kohteesta pohjoiseen.
Maa-aines kohteessa on lähinnä hiekasta ja siltistä koostuvaa mineraalimaata, jossa esiintyy myös kiviä. Sen päällä kasvaa puolukkatyypin metsää, joka on kohteen välittömässä ympäristössä tällä hetkellä vähäpuista, sammalten ja kanervakasvien hallitessa kasvillisuutta. Puusto koostuu lähinnä männystä, myös koivua esiintyy jonkin verran. Maa-aines ja kasvillisuus kohteen ympäristössä ovat tyypillisiä koko Hietaniemelle. Lähin ranta on Louhivesi n. 85 m kohtees-ta etelään. N. 80 m kohteesta luoteeseen on jyrkkäseinäinen kallioharjanne, ja maasto nousee kaiken kaikkiaan melko jyrkästi pohjoisen suuntaan. Etelän ja lännen suunnassa maasto laskeutuu loivasti, idässä on varsin tasaista 70 m säteellä kohteesta.
Kohteen tiedossa oleva osa on tuulenkaadon paljastama palaneen luun keskittymä enimmäkseen hiekasta ja siltistä koostuvassa mineraalimaassa, joka sisältää jonkin verran pienehköjä kiviä, mutta ei pinnalle näkyvää likamaakerrostumaa tai rakennetta. Tuulenkaato on paljastanut hiekkamaata vain n. 1 x 2 m laajuiselta alueelta. Suurin osa palaneesta luusta löytyi hiekkamaapaljastuman länsiosasta, 40 cm läpimittaiselta alueelta. Muutama luufragmentti otettiin kuitenkin talteen hiekkamaasta myös tämän tiheän keskittymän itäpuolelta, minkä lisäksi palanutta luuta näkyi myös kaatuneen puun juuriin tarttuneessa hiekassa. Kohteen laajuutta on nykyisillä tiedoilla mahdoton arvioida ilman koekaivauksia, koska se voisi arkeologisen kontekstinsa perusteella edustaa aiemmin tuntematonta muinaisjäännöstyyppiä, lapinraunioalueeseen kytkeytyvää kuoppahautausta.
Piikinperse C: n lapinrauniokohteen kaivaukseen tutkimusavustajana osallistunut Vivi Deckwirth huomasi 17.5.2015 tuulenkaadossa palanutta luuta, ollessaan yhdessä tutkimusavustaja Annukka Debenjakin ja kaivauksenjohtaja Jarkko Saipion kanssa katsomassa Hietaniemen muita lapinrauniokohteita.
Löydöt palanutta luuta ja kvartsi-iskos KM 40947:1-2.

Purulahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kallioperänlalhden ja Sihvaskalahden välissä Iso-Vihtariin pistävällä niemellä, sen korkeimmassa osassa, metsämaastossa.
Kohdassa N 6913634 E 602064 todettiin rakennuksen jäännös. Se erottuu ympäristöstään suorakaiteen muotoisena syvennyksenä, jonka laajuus on noin 8 x 8 m. Sen kaakkoisosassa on 2 x 2 m laaja ja 0,7 m korkea suorakaiteen muotoinen tulisija, joka on koottu kulmikkaista kivistä. Jäännöksen pohjoisen seinälinjan kohdalla on 1,5 x 3 m laaja ja 1,5 m korkea kiviröykkiö, joka saattaa myös olla uuninjäännös.
Alueelta löytyi lisäksi myös 12 röykkiötä ja kiviaita. Röykkiöiden pohjakaava on soikeahko, pyöreä tai kulmikas. Kiviaita alkaa kohdassa N 6913665 E 602115 olevan ison kiven kupeesta ja päättyy lännessä kohtaan N 6913673 E 602078. Sen leveys on 0,7–1 m ja korkeus 0,3 m. Aita on tasalakinen ja aivan suora. Sen päällä on vahva sammalpeite, ja rakenne erottuu ympäristöstään myös kasvillisuuden perusteella.
Rakennuksen pohja, röykkiöt ja kiviaita sijaitsevat niin suppealla alueella, että ne voitaneen liittää yhteen ja samaan asutusvaiheeseen.
Paikalle ei ole merkitty asutusta 1700-luvun karttoihin. Maastossa todetut röykkiöt ja rakennuksen jäännös eivät ole tunnistettavissa 1800-luvun tai sitä nuoremmista kartoista. On mahdollista, että rakennuksen jäännös on kartoissa näkymätön, mutta karttojen ikäinen rakennus (esim. riihi). Käytettävissä olevan aineiston valossa vaikuttaa kuitenkin todennäköisemmältä, että kyseessä on vanhinta karttoihin merkittyä asutusta vanhempi käyttövaihe.

Vekaransalmi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Vekaransalmen länsirannalla, rannalla olevan avokallion läheisyydessä.
Kyseessä on kaksi veden alla sijaitsevaa hirsiarkkua. Arkut kuuluvat selvästi samaan rakenteeseen ja ne ovat samalla tavalla rakennettuja. Hirret ovat pyöreitä, vain salvokset ovat veistettyjä. Salvostyyppi on pitkänurkka. Arkut ovat niin massiiviset, että kyse ei ole ollut pienestä rakennelmasta. Arkut ovat pidempiä pohjois-etelä-suunnassa, eli rannan suuntaisesti. Arkkujen välimatka on 7,5 metriä. Rakenteet nousevat pohjasta korkeimmillaan noin 1,5 metriä.
Arkku 1. Arkun koko on noin 2,5 x 4,5 m. Arkku on melko ehjä kahdelta sivulta, joissa ehjiä hirsikertoja on jäljellä neljä kerrosta. Hirret ovat kiinni kulmista salvoksissaan. Alavirran ja itäpuolen sivut ovat hajonneempia. Arkusta irronneita hirsiä makaa pohjassa. Arkku on sisältä lähes tyhjä kivistä. Arkussa on välipuita, joiden päällä säilyneet kivet makaavat. Arkku on rakennettu hiekkapohjalle.
Arkku 2. Arkun koko on noin 2,5 x 3,5 m. Arkun seinämät rannan ja ylävirran puolella ovat melko ehjät samoin kuin arkku 1:ssä. Hirret ovat paikoillaan nurkkasalvoksissa ja seinät ovat suorat. Ehjiä hirsikertoja on jäljellä viisi kerrosta. Arkun itäpuolen seinä on rauennut ja kivet ovat valuneet ulos. Arkussa on välipuita. Hirsiä on irtonaisena pohjassa. Arkku on rakennettu hiekkapohjalle.
Kyseessä voisi olla laiturin perustus. Rannalla oleva kivirakenne viittaa siihen, että arkuilta on ollut käynti rantaan. Vesi syvenee arkkujen edustalla nopeasti ja suurikin alus olisi voitu ajaa laituriin. Toisaalta alueella on voimakas virtaus. Maasto arkkujen edustalla maalla ei viittaa laiturirakenteeseen. Kyseessä voisi olla väyläesteen tai kelluvan siltarakenteen ankkurointipiste. Rannalla on myös kiinnityslenkkejä ja rautatappeja kallioon porattuina.
Kartta- tai kuva-aineistosta ei selviä, miksi Vekaransalmen länsirannalle on rakennettu hirsikehikkoiset perustukset. Hirsiarkkujen käyttötarkoitus jää pimentoon.
Hirsiarkuista otetut dendrokronologiset näytteet eivät antaneet arkuille yksiselitteistä ikää. Epävarma ajoitus viittaa mahdollisesti joko vuoteen 1441 tai 1897. Keskiaikaan ajoittuessaan arkut olisivat sijaintiinsa nähden erittäin hyvin säilyneitä. Siitä syystä nuorempi ajoitus on todennäköisempi, joskin on otettava huomioon että sekin on hyvin epävarma.
Vekaransalmea on linnoitettu useassa eri vaiheessa, joten on mahdollista että rakenteet liittyvät puolustustoimintaan. Länsirannalla sijaitsee myös Salpalinjan rakenteita. Myöhäisempi ajoitus arkuille voisi osua venäläisten toimintaan alueella vuosina 1915-1916, varsinkin kun pintakerroksen lustot puuttuvat ja puiden kaatoajankohta voisi hyvin olla noin 20 vuotta ajoitusta myöhäisempi.

Siilinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Mäntyharjun historia I, s. 249: Antell-suvun hautausmaa Lahden hovin alueella Lahnaniemessä. Antellit saivat 1820-luvulla luvan haudata tänne vainajiaan sen vuoksi, että aivan vieressä oli paikka, johon Kustavinsodan aikana ja myöhemminkin rajan ollessa suljettuna oli siunattu Ruotsin alamaisia viimeiseen lepoon.
Antell-suvun hautausmaa on pieni, huolellisesti rakennetulla matalahkolla kiviaidalla rajattu alue, jossa on kolme pientä hautakiveä ja isompaa muistomerkkimäistä kiveä. Hautausmaan pohjoispuolella on aikoinaan kulkenut maantie. Nykyisin hautausmaan eteläpuolella kulkee tie 428.

Särkipukro 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Särkipukron itärannalla pienellä mäellä taistelukaivantoja.

Kivilampi (1000031439) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelu- ja yhdyshautoja sekä korsukuoppia Raikuussa Särkipukron ja Ängervöisen välissä olevan Kivilammen itä- ja koillispuolella.
Kaivannot liittyvät kaakossa Vallimäen kaivantoihin ja luoteessa Särkipukro 3 -kaivantoihin. Kaivantoja on Ängervöisen ja Pistalanjärven välisen vesiväylän itäpuolen harjanteilla sekä Martinniemessä.

Vallimäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelu- ja yhdyshautoja Raikuussa Raikuun kanavan koillisrannalla Vallimäessä.
Kaivannot liittyvät luoteessa Kivilammen kaivantoihin. Kaivantoja on Ängervöisen ja Pistalanjärven välisen vesiväylän itäpuolen harjanteilla sekä Martinniemessä.

Särkipukro 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelu- ja yhdyshautoja sekä korsukuoppia Raikuussa Särkipukron ja Ängervöisen välissä olevan Kivilammen itä- ja koillispuolella.
Kaivannot liittyvät kaakossa Kivilammen kaivantoihin ja luoteessa Vonganniemi 2 -kaivantoihin. Kaivantoja on Ängervöisen ja Pistalanjärven välisen vesiväylän itäpuolen harjanteilla sekä Martinniemessä.

Raikuunkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee vanhan Raikuu-Villala -tien eteläpuolella, Tervolammen eteläpuolella, Anttilan talosta noin 550 metriä kaakkoon. Asuinpaikka on itä-länsi -suuntaisen hiekkaharjun itäosassa, loivasti itään viettävällä hiekkarinteellä. Asuinpaikan eteläpuolella maasto laskee jyrkästi, pohjoispuolella loivemmin. Kohde löytyi vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä, kun alueelle tehdystä koekuopasta löytyi saviastian paloja. Muinaisjäännösalueen laajuus on tutkimatta.

Hietalahti 1 (1000031487) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäenjärven Hietalahden koillisrannalla. Paikalla on yhteensä 36 hiilimiiluiksi tulkittu maakuoppaa, joista 33 sijaitsevat lähekkäin toisiaan. Yksi miiluista sijaitsee hieman etäämpänä alueen koillispuolella ja kaksi luoteispuolella metsätien vieressä. Tien vieressä on myös yksi osin tuhoutunut tervahauta.
Hiilimiilut ovat pääasiassa muodoltaan pyöreitä tai soikeita, mutta joukossa on myös muutamia pitkänomaisia kaivantoja. Kaivantojen halkaisija vaihtelee 1 – 3 metrin välillä ja niiden syvyys on 0,4 – 1 m. Suurin kuopanteista on kooltaan pitkänomainen kaivanto, joka on kooltaan 5 x 2 m ja metrin syvyinen.
Paikalla sijaitseva tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä, ja sen poikki on kaivettu myöhemmin kaivanto.
Miilunpolttoa on luultavasti harjoitettu alueella pitkään. Osa kuopanteista vaikuttaa muita nuoremmilta, mahdollisesti 1900-luvun puolelle ajoittuvilta.

Hietalahti 3 (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Längelmäenjärven Hietalahden länsirannalla, kuusivaltaisessa metsikkörinteessä, noin 10 – 50 m päässä rannasta olevalla alueella. Rannan tuntumassa, kohteen pohjoisosassa on neljä kuopannetta ja yhteensä 14 kaskirauniota.
Kaskiraunioista osa on kasattu suuremman kiven viereen tai päälle. Pääsääntöisesti pyöreiden tai soikeiden raunioiden halkaisija vaihtelee 1–2,5 m välillä. Korkeutta raunioilla on 0,4–0,7 m. Rauniot on kasattu kivistä, joiden halkaisija on pääasiassa 20–40 cm.
Paikalla sijaitsevat maakuopat ovat kooltaan 0,5-1,2 m ja syvyys 0,2-0,6 m. Kaikki kuopanteet sijaitsevan lähellä toisiaan. Kyseessä ovat mahdollisesti säilytyskuopat. Pohjoisimman kuopan koordinaatit 6897210/521996 (ETRS-TM35FIN).

Mustatlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hasansuon ja Mustienlammien välisellä mäntykankaalla, mäen länsirinteessä on suuri ja syvä tervahauta. Tervahaudan halkaisija on 17,5 metriä. Tervahaudan reunoilla olevat vallit ovat noin kolme metriä leveät. Haudan syvyys on yli 2 metriä. Tervahaudan ränni on kohti koillista. Tervahauta näkyy selvästi myös alueen vinovalovarjosteessa (LiDAR).

Riemiö 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopparivistö sijaitsee Riemiö-nimisen järven länsipuolisen mäntykankaan pohjois- ja koillisreunassa sekä kankaan itäpuolisten mäkien rinteillä ja laella. Kuoppia on havaittavissa peruskarttaan merkitylle tervahaudalle (Riemiö 2) vievän hiekkatien molemmin puolin. Osa kuopista on selkeitä ja vallillisia, osa hyvin matalia ja epämääräisiä. Pyyntikuopiksi tulkittuja kuoppia on ainakin kymmenen. Kuoppien halkaisija vaihtelee reilusta metristä kahteen metriin. Syvyyttä kuopilla on parista kymmenestä sentistä aina puoleen metriin. Linjan alla on myös mahdollinen kiviröykkiö, joka voi olla syntynyt myös isomman maakivien luontaisesti lohkeillessa.

Riemiö 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Riemiö -nimisen järven luoteisrannalla kohoavan mäen laella. Tervahauta on merkitty peruskarttaan hieman GPS-mittaukseen perustuvasta sijainnista luoteeseen. Tervahauta on halkaisijaltaan 7,5 m ja se on noin kolme metriä syvä. Tervahaudan vallit ovat noin 40 cm korkeat ja noin metrin levyiset. Tervahauda rännin kaivanto on kohti etelää. Tervahaudan pohjois- ja eteläpuolella on selvät kaivannot. Maan pinta on rikki paikoin tervahaudan ympäristöstä. Rikkonaisissa kohdissa näkyy runsaasti hiiltä.

Kontilanhovin kiviaidat (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kontilanhoviin johtaa tie kaakosta vanhalta Torikonpolulta eli Puumalan ja Sulkavan väliseltä vanhalta tielin-jaukselta. Molemmin puolin tien varressa on hyvin sammaloitunutta kiviaitaa. Sprengtportenin Savon kartastossa Kontilanhovin maalla on kaksi tilaa, joista toiselle tie tulee juuri samaa linjaa kuin nykyinenkin tilustie. Mahdollisesti kiviaidat on tehty osin jo 1700-luvulla. Kiviaitaa on voimalinjan alla.

Koppelniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koppelniemen tervahauta sijaitsee kuusimetsässä Mutikonselän kaakkoisrannalla, Riihimäestä luoteeseen, voimalinjan länsipuolella olevassa maastossa. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 10 metriä ja siinä ei näy juoksutusränniä.

Enonkosken saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Enonkoskessa on toiminut saha vuodesta 1777 alkaen 1900-luvun alkuun saakka. Sen rakennuskannasta on nykyisin jäljellä ainoastaan uoman pohjoisrannalla oleva puurakenteinen makasiini, joka toimii näyttely- ja opastustilana.
Koskiuoman ja sen rannan rakennuskanta on hävinnyt 1900-luvun jälkipuolella. Kosken uoma on varsin keinotekoinen: sitä on luultavasti perattu ja muokattu moneen kertaan 1700-luvulta 1900-luvulle
Kartta- ja maastohavaintojen perusteella viimeisin paikalla ollut rakennuskanta on suurimmaksi osaksi hävittänyt jäännökset aiemmista rakenteista. Viimeistä 1900-luvun alun käyttövaihetta iäkkäämpiä saattavat olla luonnonkiviset rakenteet: pohjapato, kylmämuurattu uoman reuna sekä pengerretty tieura. Myös kiviaita ja kosken eteläpuolella olevat rakennuksen pohjat voivat olla iäkkäämpiä – niitä ei ole merkitty käytettävissä oleviin historiallisiin karttoihin.
Muinaisjäännösalueeksi on rajattu alueet, joilla sahan ja siihen liittyneiden rakennusten ja rakenteiden jäännöksiä on todennäköisesti säilynyt parhaiten.

Parjakallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee tien 4323 pohjoispuolella, Neulalahden ja Parjalammen välisellä kannaksella, Parjakallion talolle johtavan tien varressa. Tietä on parannettu ja tien leikkauksessa oli paikoin löytöjä. Alue on mäntykangasta. Maasto muuttuu kiviseksi Parjakalliota kohden. Asuinpaikka on rajattu löytöpisteiden ja topografian perusteella.

Survaanlahti N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on ehjä, ison hiilimiilun pohja. Pyöreän miilun halkaisija on n. 18 m. Sitä reunustavat kuopat, joista maata kasattu miilun peitteeksi. Miilunpohja näkyy nyt matalana, pyöreänä ja tasalakisena kumpuna. Miilun ajoitus on tuntematon. Rakenteensa ja kokonsa puolesta se liittyisi kaupalliseen hiilenpolttoon. Hiiltä on tehty jonkun läheisen ruukin tarpeisiin. Siten miilu on oletettavasti 1800-luvulta; myöhemmin 1900-luvulla puuhiili korvattu tuontitavaralla. On olemassa pieni mahdollisuus, että hiiltä on ehkä voitu polttaa sota-aikana häkäpönttöautojen polttoaineeksi.
Kohteen kunto on hyvä tarkastaa maastossa (ks. tarkemmin Seurantakohta).

Ylä-Salmijärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Mäntyharjun ja Suomenniemen (nyk. Mikkeli) rajalla, Ylä-Salmijärven etelärannalla olevan Harjuniemen kärjen alueella. Kivi on mökin pihalla, pihalle tulevan tien itälaidalla. Kivessä on luku 1780, sen alla kirjaimet S ja P ja yläpuolella N. Rajakivi liittyisi siten Venäjän vallan aikaiseen rajankäyntiin.

Pönniö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pönniö-järven itärannalla pienen kumpareen laella ehjä, halkaisijaltaan noin 15 m kokoinen tervahaudan pohja.

Haapalampi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Haapalampeen pistävässä Haapasaaren eteläkärjessä, Kasakkasalmen länsipuolella niemen kärjessä, rannassa olevalla tasanteella havaittiin pienellä alalla (n. 6 x 15 m) kvartsi-iskoksia metsänlaikutusvaoissa. Maaperä paikalla on kivikkoista hiekkamoreenia, mutta asuinpaikan tienoilla vähäkivisempää. Paikalla vaikuttaisi siten olevan suhteellisen ehjä, mutta suppea-alainen esihistoriallinen asuinpaikka. Asuinpaikan pohjoispuolella on ilmeisesti 1800-luvun loppupuolen viljelyröykkiöitä.

Syrjänharju (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Syvänsin länsirannalla, sen lasku-uoman suun korkeimmalla kohdalla olevalta harjanteelta, itään suuntautuvan rantatörmän päältä koekuopista kvartsikaavin ja kvartsi-iskoksia.

Kajaanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Korpijärven itäosan etelärannalla, rannasta n. 75 m etelään osin maan päälle tehdyn pyöreän hiilihaudan jäänne. Sen halkaisija on n. 3 m ja siinä n. 0,6-0,7 m korkeat vallit. Suppilomainen kuoppa keskellä, jonka pohjalla hiiltä ja nokea. Paikka mäntykangasta, maaperä kivikkoinen, minkä takia hautaa ei kaivettu syvälle maahan vaan osin se on maan pinnalla valleilla korotettu.

Tervahaudansuo (1000032243) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla sijaitsee halkaisijaltaan noin 10 metrinen tervahauta, josta vallin osuus on noin 2,3 m. Tervahaudan vallissa oleva aukko aukeaa etelälounaaseen. Tervahauta sijaitsee tiheässä nuorehkossa kuusikossa, kivisessä maaperässä.

Vihvilänlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven pohjoispuolella kolme tervahautaa noin 230 metrin välisellä matkalla. Niistä pohjoisin (Vihvilänlampi 1) sijaitsee Harvarannantien länsipuolella. Tämän tervahaudan halkaisija on noin 15 m, josta vallin paksuus on noin 2,5-3 m. Tervahaudassa ei havaittu halssiuraa. Sen pohjalla on epämääräinen noin 1,2 x 1,2 m kokoinen painanne, joka on ehkä tervankeräysastian paikka. Tervahaudan itäreunan valli on hajonnut hieman tienteon yhteydessä.

Vihvilänlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven pohjoispuolella sijaitsee kolme tervahautaa noin 230 metrin välisellä matkalla. Näistä keskimmäinen (Vihvilänlampi 2) sijaitsee välittömästi Harvarannantien itäpuolella, voimajohtolinjan alla. Tervahaudan länsiosa on tuhoutunut pahoin tien rakentamisen yhteydessä: jäljellä tervahaudasta on sen pohjois-, itä- ja kaakonpuoleista vallia. Tervahaudan halkaisija on ollut arviolta 10-15 m.
Kohteen voisi tulkita myös tuhoutuneeksi muinaisjäännökseksi. Osin tuhoutunut tervahauta sijaitsee voimajohtolinjan alla ja välittömästi sen pohjoispuolella

Vihvilänlampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven pohjoispuolella sijaitsee kolme tervahautaa noin 230 metrin välisellä matkalla. Näistä eteläisin (Vihvilänlampi 3) sijaitsee Harvarannantien itäpuolella hoidetussa sekametsässä. Paikalla on laakea tervahauta, jonka halkaisija on valleineen hieman yli 20 metriä. Tervahaudan halssiaukko antaa koilliseen

Kurkela (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joroisten Hallamäessä, voimajohtolinjan itäpuolella sijaitsee tervahauta. Tervahaudan halkaisija on noin 14 m, ja vallin leveys on noin 3 m. Vallin ulkoreunaa kiertää kapea rengasmainen kaivanto. Keskeltä tervahauta on suppilomainen, sen syvyys on noin 1,5 m. Lyhyt halssiura aukeaa länsilounaaseen.

Saarikko itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joroisten Hallamäen ja Saarikon välissä, voimajohtolinjan länsipuolella halkaisijaltaan noin 14 m tervahauta. Tervahauta sijoittuu loivasti etelään viettävään rinteeseen siten, että sen pohjoispuolen vallit ovat matalammat (0,5 m) kuin sen eteläpuolen vallit (1 m). Halssiaukko aukeaa etelään.

Ruokojärvi A (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Punkaharjun Ruokojärven pohjoisrannalla halkaisijaltaan noin 18 metrin kokoinen tervahauta. Tervahaudan valli on paksuimmillaan jopa neljä metriä, suurimmaksi osaksi valli on kuitenkin tätä kapeampi. Tervahauta on tehty etelään-etelälounaaseen loivasti laskevaan rinteeseen siten, että sen pohjoislaita on matala ja heikosti erottuva. Etelälaidalla vallin korkeus on noin 1,2 metriä. Tervahaudan ulkopuolen sivuilla on muutamia suorakaiteen muotoisia kuoppia, joista on todennäköisesti nostettu maata valleihin. Keskellä tervahautaa on noin 2 x 2 kokoinen kuoppa, jonka syvyys on reilu metri. Kuoppa on mitä ilmeisemmin tehty astiaa varten, johon valmis terva on valunut.

Ruokojärvi B (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven pohjoispäästä, noin 43 metrin päästä rantaviivasta, sijaitsee halkaisijaltaan noin 6,5 metrinen tervahauta. Tervahaudan vallit ovat 1-1,5 metrin paksuiset ja sen keskellä on noin 1,5 metriä syvä loivareunainen kuoppa. Tervahaudan ulkoreunalla ei havaittu merkkejä halssista.

Ruokojärvi C (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven pohjoispuolella, noin 25 metriä rantaviivasta hiilihauta. Hiilihauta on rantaviivan suuntainen, noin 2,4 x 1,4 metrin kokoinen, matala (max 40 cm) loivareunainen kuoppa. Kuoppaan tehdystä koekuopasta paljastui 10 cm kunttakerroksen jälkeen noin 15 cm:n paksuinen hyvin nokinen ja hiilensekainen maakerros. Edellisen kerroksen jälkeen maa-aines muuttui noen ja hiilen sekä hiekansekaiseksi 15 cm:n vahvuiseksi kerrokseksi, jonka alapuolella on punaruskeaa puhdasta hiekkaa.

Mustalampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Salosaaren Mustalammen luoteispuolella, koilliseen viettävässä rinteessä. Varttuneessa kuusikossa on kaksi kuoppaa, kuoppien syvyys on puolisen metriä, sisäosan halkaisija noin metri. Kuoppia ympäröivät matalat vallit, koko rakenteen leveys on noin 2,5 metriä. Kuoppien etäisyys toisistaan on noin 35 metriä. Kuoppien maannosta tutkittiin maakairalla ja havaittiin, että molemmissa on selvä noin 10 cm vahvuinen nokikerros turpeen alla. Maaperä on hiekkaa noin 40x20 metrin kokoisella alueella ja muuttuu kivisemmäksi heti alempana rinteessä. Vaikuttaa siltä, että kyseessä on kaskimaa ja kuopat liittyvät kaskeamisen aikaiseen toimintaan. Kuopat voivat olla nauriskuoppia.

Mustalampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee noin 250 metriä Salosaaren Mustalammen pohjoispuolella. Alue on kallioista ja tervahauta on tehty aivan kallion kupeessa olevan rinteen hiekkamaahan. Halkaisija on noin 6-7 metriä, idän puolella on näkyvissä vallia, muuten muoto sulautuu laskevaan rinteeseen. Haudasta lähtee halssi alarinteeseen. Kuoppaa tutkittiin maakairalla ja siinä havaittiin paksu noki- ja hiilikerros.

Hiekanpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sompasaaren itärannalta laajan harjumuodostuman etelärinteeltä löytyi asuinpaikkalöytöjä itä-länsi-suunnassa noin 300 m matkalta noin tasolla 90 mmpy olevalta tasanteelta (Suur-Saimaan ylimmän rannan rantamatala) ja siltä etelään, Hiekanpohjan rantaan laskevalta rinteeltä.
Tasannetta itään harjun kärkeen kulkee tie, jolta eroaa toinen tie kaakkoon, viistosti rinnettä alas. Laajin todettu löytöalue on teiden risteyksessä ja kaakkoon menevän tien varsilla. Keramiikkaa ja muita löytöjä oli runsaasti risteyksessä ja noin 40 m matkalla siitä alaspäin. Keramiikkaa ei näkynyt alempana, mutta yksittäisiä kvartsi-iskoksia oli jopa sadan metrin päässä risteyksestä. Löytöalueen yläosa on tasanteen reunalla ja alempana on loivaa rinnettä, jossa on epäselviä, matalia, törmämäisiä rantamuodostumia.
Toinen löytöpaikka on em. kaakkoon menevän tien varrella, noin sadan metrin päässä. Ennen rantaan laskeutumistaan tie kiertää kaakkoon pistävän harjanteen kärjen (85 mmpy käyrä) eteläpuolitse. Muutamia kymmeniä metrejä harjanteen kärjestä länteen on tieltä koilliseen katsottaessa harjanteen laen reunan tienoilla, 10-15 m päässä tieltä noin 5 m läpimittainen, matala, pyöreähkö mahdollinen asumuspainanne (x=690709, y=443017), johon tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Painanteesta itään harjanteen kärjen reunoilla on kaksi samanlaista heikosti erottuvaa painannetta, jotka saattavat myös olla asumuspainanteita.
Kolmas löytöalue on ensiksi mainitusta noin sata metriä länteen. Tasanteella kulkevan tien eteläpuolella aivan tien vieressä (x=690714, y=442996) on pyöreähkö, selvä asumuspainanne (halkaisija noin 9 m, syvyys puolisen metriä). Siihen tehdystä koekuopasta löytyi palanutta luuta. Siitä 20-30 m etelään, alempana rinteellä on myös selvän näköinen soikea ja vähän edellistä pienempi (halkaisija noin 7 m) asumuspainanne.
Löydöistä vain tienristeyksen tienoilta löytynyt keramiikka on tarkemmin ajoitettavissa. Osa siitä on ilmeisesti tyypillistä kampakeramiikkaa. Myös löytöpaikan korkeussijainti (noin 89 mmpy) sopii yhteen tämän ajoituksen kanssa. Ylempi läntisistä asumuspainanteista ajoittunee sijaintikorkeutensa perusteella likimain saamaan vaiheeseen. Alempi läntinen ja itäiset asumuspainanteet (noin 86 mmpy) ovat ilmeisesti nuorempia, todennäköisesti kuitenkin kivikautisia. Ainakin itäiset painanteet voisivat olla varhaismetallikautisiakin, sillä harjanteen kärjessä rinne laskee jyrkkänä noin tasoon 80 mmpy.
Asuinpaikka-alue on säilynyt ehjänä. Ainoa rakennus on rannalla oleva kesämökki eikä teitä ole rakennettu, vaan ne kulkevat luontaisella pinnalla. Läntisten asumuspainanteiden kohdalla oleva hiekkakuoppa on SS-rannan yläpuolella.
Alueen peitteisyyden ja ajanpuutteen takia havaintomahdollisuudet olivat teitä lukuun ottamatta huonot. Tarkastamatonta, mutta sopivaa asuinpaikkamaastoa on 85 mmpy käyrän alapuolella Hiekanpohjan pohjoisrannalla, niemen itäkärjessä ja siitä pohjoiseen pitkin harjun itäreunaa.

Metsäkonttorinkuja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Savonlinnan Kyrönniemeltä tuli elokuussa 2018 kunnallisteknisessä kaivutyössä esille ihmisen luita.
Vuonna 2018 tehtyjen tutkimuksissa hautoja havaittiin kaikkiaan 9 x 25 metrin laajuisella alalla. Kohteen kokonaislaajuus selvitettiin tarkkuusinventoinnissa vuonna 2021. Aiemmin havaitsemattomia hautauksia todettiin kolmessa kohdassa, metsämaastossa aiempien havaintojen pohjoispuolella. Maastotyön perusteella hautapaikan kokonaislaajuus on noin 35 x 35 metriä. Hautoja on vaihtelevalla tiheydellä, joten kokonaismäärää on vaikea arvioida. Niitä voi kuitenkin olla alueella useita satoja. Hautojen syvyys vaihteli 0,85 ja 1 metrin välillä.
Vuoden 2018 tutkimuksissa alueelta löydettiin joukkohauta, johon kuuluivat haudat 1, 4, 5, 8, 9 ja 10. Arkun puujäännöksistä ja erityyppisistä arkunnauloista päätellen joukkohaudan vainajat ovat olleet erillisissä arkuissa samaan kuoppaan laskettuina. Osa joukkohaudan haudoista saattoi olla arkuttomia. Alueella on myös pienempiä hautakuoppia, joihin on laskettu vain yksi vainaja. Pronssista valettuja kasteristejä tuli esille seitsemästä hautauksesta.
Yksinkertaisin selitys luulöydöille näyttäisi olevan Olavinlinnan venäläisen varuskunnan hautausmaa. Varuskunta toimi vuodesta 1743 vuoteen 1847. Mitään kartta- tai muuta asiakirja-aineistoa, joka koskisi nyt todettua hautapaikkaa, ei ole löydetty
Kvartsi-iskosten ja palaneen luun löytöjen perusteella tutkitulla alueella on sijainnut myös kivikauden tai varhaismetallikauden asuinpaikka. Alueella on myös hiilimiiluja (ks. alakohteet)

Kuoliosaari (Hautapaikat)
Keskiaikainen; Kuoliosaari on noin 200 x 50 metriä kokoinen saari, joka sijaitsee Puulan Siikavedessä Kortesalmen eteläpuolella. Saaren maa-alue kuuluu Kangasniemeen, mutta ympäröivä vesialue Joutsaan. Saaren pohjoisosassa olevan siirtolohkareen vierestä löytyi metallinetsinnässä 1000-luvulle ajoittuva raha. Paikalla tehdyn arkeologisen tarkastuksen mukaan siirtolohkareen ympärillä on mahdollisesti rautakautinen/keskiaikainen hautapaikka tai vaihtoehtoisesti rajankäyntiin liittyvä uhripaikka. Tarkastuksessa paikalta löytyi hiiliä ja pieni hihnan solki. Siirtolohkareen ympärillä on osittain luonnollista ja osittain mahdollisesti kasattua kivikkoa, mikä voisi viitata hautaröykkiöön. Kivet ovat kokonaan sammalen peitossa. Saareen liittyy perimätietoa joko isonvihan aikaisista hautauksista tai ”paikallisten alkuasukkaiden” paikalle hautaamista ”koirankuonolaisista”.

Saarikko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on noin 12 km Joroisten keskustasta luoteeseen Saarikko-lammen pohjassa lammen kapeimmalla kohdalla itärannan tuntumassa.
Liistekatiskan jäännös. Mutapohjasta nousee liisteiden päitä. Liisteitä on alueella, jonka halkaisija on arviolta 3 - 5 metriä.
Jäännös löytyi biosnorklauksen yhteydessä sattumalta 2013.

Saarikko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sijaintipaikka on noin 12 km Joroisten keskustasta luoteeseen Saarikko -lammen pohjassa n. 1,5 metrin syvyydessä lammen länsipäässä lampeen etelästä laskevan suo-ojan edustalla.
Liistekatiskan jäännös. Mutapohjasta nousee liisteiden päitä.
Jäännös havaittiin 2013 biosnorklauksen yhteydessä sattumalta.

Hiismäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pöntilän kylässä noin 6 kilometriä Ristiinasta pohjoiseen. Hiismäki on vanha kantatila (Pöntilä nro 3), joka syntyi Lauri Suutarin ja Pekka Pöntisen omistamasta anekista vuonna 1561.
Nykyinen Hiismäki sijaitsee ylempänä Hiismäen rinteessä kuin ennen isojakoa ollut tila, joka on sijainnut nykyisestä kaakkoon. Alueella on nähtävissä edelleen kiviaitoja ja kiviröykkiöitä.

Kilpijoki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee vanhan Lappeentien, nykyisen Keikanniementien itäpuolella, sen pohjoispuolitse virtaa puro. Paikalla on ollut talo 1800-luvun alun isojakokartan mukaan. Talo on kuulunut Liikalan kylään ja se on autioitunut viimeistään 1920-luvun alkupuolella, sillä vuoden 1920 taloudellisessa kartassa paikalle ei ole merkitty taloa.
Inventoinnissa vuonna 2018 talon paikalta löytyi rakennuksen jäännökset kooltaan noin 6 x 6 metriä, rakennuksen seinien jäännökset ovat noin metrin paksuiset, kyseessä voi olla navetan jäännökset. Ympäristö oli tiheän aluskasvillisuuden peitossa, joten muita rakennusten jäännöksiä ei havaittu. Kohde on luokiteltu muinaisjäännökseksi, koska autioituneita historiallisen ajan asuinpaikkoja ei Ristiinasta juurikaan tunneta, useimmat ovat edelleen käytössä. Näin ollen Kilpijoki muodostaa tutkimuksellisesti potentiaalisen kohteen.

Koivuaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Parikanniemen pohjoispuolella olevassa varttuneessa kuusimetsässä on kymmenen pientä kaskiröykkiötä noin 50 x 30 metrin kokoisella alueella. Röykkiöt ovat matalia, halkaisijaltaan noin 1-1,5 metriä. Maaperä on hiekkamoreenia.
On vaikea sanoa tarkkaan miltä ajalta röykkiöt ovat peräisin. Alueen asutuksella on pitkät historialliset juuret ja kaskea on poltettu satojen vuosien ajan.
Röykkiöistä saatiin vuoden 2018 inventoinnissa paikannettua vain yksi, koska gps-laite hukkasi satelliitit, johtuen laiteviasta tai muusta häiriöstä. Muinaisjäännösalueen rajaus perustuu kartalta tehtyyn arvioon kohteen laajuudesta.

Löydön kartano 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee noin 200 metriä Löydön kartanosta itään, kallioisen mäen pohjoisreunalla. Noin 70 metriä itään kulkee Löydöntie ja 30 metriä pohjoiseen Löydönkartanontie. Kallion pohjoislaidalla on noin 2 x 4 metrin kokoinen melko suorakulmainen röykkiö, korkeus vajaa metri. Kiviä on kasaantunut hieman myös kallion alapuolelle, pudotusta on pari metriä.
Röykkiön ikää on vaikea arvioida, todennäköisimmin se liittyy historiallisen ajan maankäyttöön. Viljelyröykkiö ei ilmeisesti ole kyseessä, koska kalliomäen vieressä ei ole historiallisten karttojen eikä peruskarttojen mukaan ollut peltoja.

Pankalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin 6,5 km Ristiinasta pohjoiseen Päähkeenselän länsirannan ja Pankalammen välissä, Tanhuantien pohjoispuolella. Vuoden 2018 inventoinnissa löydettiin kvartsi-iskoksia rikkoutuneesta maasta vesijohtokaivannon kohdalla merkkinä kivikautisesta asuinpaikasta. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Löytöpaikan läheisyyteen, noin 30 metrin säteellä, tehtiin viisi koepistoa, mutta löytöjä ei tavattu. Maannoksessa oli havaittavissa ehkä hieman harmahtavaa likamaata.
Topografisesti paikka on hyvä kivikautiselle asuinpaikalle. Saimaan maksimin aikoihin, noin 6000 vuotta sitten, paikka oli rantaterassin päällä kapeahkon Muinais-Saimaan salmen rannalla. Rantatörmä viettää aika jyrkästi muinaiseen salmeen.
Muinaisjäännösalueen rajaus perustuu topografiaan ja löytöihin. Noin 20 metriä kohteen koordinaattipisteistä luoteeseen on noin 6-7 metriä leveä matala kuopanne, joka ilmeisesti on kuitenkin myöhempi kaivelu eikä liity kivikautiseen asuinpaikkaan. Kohteen tarkka laajuus ja säilyneisyys on selvitettävissä koekaivauksella.

Pitäjänsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin kilometrin Ristiinasta lounaaseen ja noin 100 metriä valtatien 13 länsipuolella. Painanteen halkaisija on noin 5 metriä, syvyys noin 30-40 cm, ympärillä matala valli. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Painanteeseen tehdyssä koepistossa oli harmaa likamaakerros, joka ulottui noin 30-35 cm syvyyteen, seassa oli myös hiilenpaloja. Hiekka seulottiin, mutta löytöjä koepistossa ei ollut. Likamaa ja topografinen sijainti viittaavat kivikautiseen asumuspainanteeseen eikä sen eheyttä haluttu enempää rikkoa koepistoilla.
Painanne on noin 88 metrin korkeudella mpy ja muinaisen rantaterassin päällä. Muinais-Saimaan maksimi korkeus noin 6000 vuotta sitten on Ristiinassa noin 85-86 metriä, jolloin asuinpaikka on sijainnut kahden saaren välisen salmen rannalla. Painanteen eteläpuolella noin 10 metrin päässä on selvä rantaterassin reuna, länteen päin maaperä muuttuu kiviseksi. Muinaisjäännösalue on rajattu painanteen, topografian ja maaperän perusteella.
Noin 70 metriä painanteen itäpuolella on vinovalovarjostuksessa näkyvä kuopanne, sen todettiin olevan moderni neliskanttinen kaivukuoppa.

Puntala 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 3 km Ristiinan keskustasta kaakkoon Parkkilantien ja Pajakujan välisellä alueella, mäen kumpareella ja sen sivuilla. V. 1828-37 isojakokartan mukaan paikalle on merkitty talo, samoin vuoden 1841 pitäjänkartassa. Taloa ei ole nimetty. Alue kuuluu Puntalan kylään. Mahdollisesti kyseessä voi olla torppakin.
Vuoden 2018 inventoinnissa paikalla havaittiin noin 50 metriä pitkä kiviaita, mutta kivijalkoja tai muita talon perustukseen viittaavia rakenteita ei kyetty löytämään, koska alue oli tiheän vesakon ja pensaikon sekä aluskasvillisuuden peitossa. Todennäköisesti rakennukset ovat sijainneet kiviaidan pohjoispuoleisen kumpareen tuntumassa. Ei ole selvää, milloin paikka on autioitunut. Aluetta on suunniteltu rakennettavaksi, mutta sitä ennen olisi kohde kartoitettava ja asuinpaikan ikä ja laajuus selvitettävä.

Rahikkala (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin kilometrin Ristiinan keskustasta etelään, valtatiestä 13 noin 70 metriä itään heti sähkölinjan eteläpuolella. Tiheässä nuoressa kuusikossa on kuoppa, joka on kooltaan noin 2 x 3 metriä, sinne johtaa noin 3 metriä pitkä kapea käytävä. Kuopan syvyys on lähes kaksi metriä syvimmältä kantiltaan.
Kyseessä on ilmeisesti kellarikuoppa historialliselta ajalta. Kellari on ollut todennäköisesti jonkun Rahikkalan kylän talon käytössä.

Rauhaniemi (1000034466) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ristiinan kirkkoa vastapäätä, Pökkäänlahden länsipuolella olevan Rauhaniemen pohjoisosassa. Rauhaniemen pohjoisrinteellä on pohjoiseen viettävällä rinteellä neljä kaskirauniota. Kallioisen mäen rinteessä oleva alue on hiekkaisempi ja kasvaa nykyisin varttunutta kuusikkoa. Yksi röykkiöistä on niemen kärkeen vievän tien vieressä, sen itäpuolella, noin 30 x 70 metrin alueella. Kyseessä on Rahikkalan kylän kaskimaa, joka on merkitty myös isojakokarttaan.

Ylä-Kaatlampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 3 km Ristiinasta luoteeseen, Ylä-Kaatlammen länsirannan tuntumassa, rannasta noin 30 metriä. Neliskanttinen kuoppa, kooltaan 2 x 2 metriä, syvyys noin puoli metriä, hieman valleja ympärillä. Kuoppa on aivan rinteen taitteessa ja rinteen puoleisessa reunassa vaikuttaisi olevan sisäänkäynti, johon on asetettu kivi ikään kuin porraskiveksi.
Paikalla on sijainnut pieni rakennus, mahdollisesti torppa tai mäkitupa. Ympäristö on hiekka/hiekkamoreenipohjaista kuusikkoa, kaskimetsäksi sopivaa.

Jokiniemi (1000034620) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Varislammen pohjoisosan niemessä ainakin 50 kiviröykkiötä, kooltaan noin 1x1 m – 4x4 m ja yleensä korkeudeltaan 0.5–1 m. Useimmat maapohjalla, mutta joitain kasattu myös kivien päälle tai niiden kupeeseen. Osa röykkiöistä on aivan rannan tuntumassa, osa loivasti kohoavan mäen laella. Mäellä, jokseenkin röykkiöalueen keskivaiheilla, on rakennuksen jäännöksiä. Niistä toisessa on näkyvissä seinän perustusta (noin 6x4 m) ja sen nurkassa vajaat 2x2 m kiviröykkiö, todennäköinen uunin jäännös. Lähistöllä on toinen röykkiö, sekin todennäköisesti uuninjäännös. Sen vieressä on maakuoppa, mahdollisesti kellari.
Muinaisjäännöksen aluerajaus on alustava. Käytettävissä olleen ajan puitteissa ei ollut mahdollista etsiä kaikkia alueen mahdollisia raivausröykkiöitä tai muita mui-naisjäännöksiä. Pitäjänkartalle vuodelta 1847, vuosien 1974 ja 1988 (4221 06 Karvio) peruskartoilla tai yleiskartoissa v. 1856 ja v. 1924 ei ole merkitty rakennuksia tai muuta mikä selittäisi rakenteet.

Jokiniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisen itä-länsi -suuntaisen hiekkamoreeniharjanteen laella kaksi suorakaiteen muotoista hiilihautaa. Alueen koko noin 20 x 10 m. Alueelta on muutama vuosi sitten kaadettu metsä ja alue on äestetty. Äestäminen on vaurioittanut hiilihautoja. Alueella on nyt hyvin tiheää ja korkeaa pensas- ja ruohokasvillisuutta.

Alahautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Ristiinan kirkon vanha hautausmaa, ns. alahautausmaa, sijaitsee 150 metriä Ristiinan kirkon eteläpuolella Pökkäänlahden itärannan tuntumassa. Nykyinen Ristiinan kirkko rakennettiin vuosina 1773-1775. Aluksi hautaukset tehtiin kirkkotarhaan, mutta uusien sääntöjen mukaan ruumiita ei saanut haudata kirkkoon eikä kirkkotarhaankaan, sääntö tuli voimaan jo 1775, mutta uusi hautausmaa perustettiin kirkon alapuolella olevalle rantaniitylle vasta vuonna 1789. Uusi hautausmaa havaittiin kuitenkin maaperältään niin kosteaksi, että esim. keväisin sinne ei voitu haudata. Hautausmaan käyttö lopetettiinkin jo vuonna 1844, mutta sitä jouduttiin kuitenkin käyttämään vielä nälkävuosien aikana 1867-68.
Alahautausmaa on aidattu, lukuun ottamatta rannan puolta, kivitolppien varassa kiertävällä rautakettingillä. Aidatun alueen koko on noin 50x25 metriä. Hautausmaalla kasvaa vanhoja kuusia ja alueella on eri kokoisia kuopanteita merkkinä hautauksista. Hautoja ei ole merkitty. Paikalla on myös nälkävuosien muistokivi. Osa alueesta kasvaa ruohoa, osa on metsää. Aluetta on hoidettu.
Kyseessä on yli 100 vuotta sitten käytöstä poistunut hautausmaa, joten kohde sisällytettiin vuoden 2018 inventointiin kiinteänä muinaisjäännöksenä

Väliaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Varparannalla Varpaniemeen vievän tien pohjoispuolella tervahauta, jonka ympärillä noin 3 m leveä ja metrin korkea valli. Kuopan pohjalla iso koivukanto. Tervahauta on nuoren puuston ja äskettäin laikutetun ja istutetun kankaan rajalla.

Kurjensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Niemisjärventieltä länteen kohti Kurjensuota kulkevan nimettömän metsätien varressa, tiestä noin 50 metriä kaakkoon.
Tervahauta on noin 8 metriä halkaisijaltaan. Vallit ovat noin 2 metriä leveät ja 1,5 metriä korkeat.

Siikalahdenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa Jyväskyläntieltä lähtevän nimettömän metsätien länsipuolella 15 metrin ja 35 metrin etäisyydellä tiestä.
Läntinen tervahauta (1) on halkaisijaltaan noin 8 metriä. Vallit ovat 2,5 – 3 metriä korkeat ja 3–4 metriä leveät. Itäinen tervahauta (2) on halkaisijaltaan noin 7 metriä. Sen vallit ovat noin metrin korkuiset ja kaksi metriä leveät. Molempien tervahautojen pinnasta on havaittavissa hieman rikkoutunutta maanpintaa, josta erottuu puuhiilen jäänteitä.

Kuutinneva (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta ja sen yhteydessä olevat rakennusten perustukset sijaitsevat Niemisjärventien varressa, tiestä noin 20 metriä itään.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja syvyys 1,5 metriä. Tervahaudan yhteydessä on kahden suorakulmaisen rakennuksen perustukset. Näistä suurempi sijaitsee 25 metriä pohjoiseen tervahaudasta ja on kooltaan noin 9 x 8 metriä (perustus 1). Sen keskellä on kiveyksen ympäröimä alle 0,5 metriä syvä painauma, jonka halkaisija on vajaan metrin. Pienempi, noin 3 x 6 metrin laajuinen perustus (perustus 2) sijaitsee 60 metriä pohjoiseen tervahaudasta. Ks. alakohteet.

Kierminiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Ylä-Vekaraisen keskiosan etelärannalla olevan niemen lounaisreunamilla, halkaisija 14 m, syvä keskuskuoppa, halssi etelään. Halssi osin sortunut ja erottuu pusikossa huonosti. Tervahauta on tiheän pusikon ja kasvillisuuden peitossa.

Suurjärvi (1000035445) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suurjärven eteläpään länsipuolella tasaisella kankaalla hiilimiilu, jonka pohja halkaisijaltaan n. 6 m. Matala, lakea kumpu, jota kiertää matala oja.

Majoo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Majoo-järven keskiosan itärannalla, rannasta n. 50 m rinteen laen tuntumassa pieni, matalahko tervahauta, jonka halkaisija on n. 6 m.

Pieni-Otikainen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni-Otinkaisen järven eteläpäästä laskevan Haukkajoen suussa kivistä ladotun padon jäänne, kiviaitamainen rakenne molemmin puolin uomaa. Huolellisesti tehty rakenne puron uoman poikki, länsipuolella ”aita” tai pato on alavassa kosteassa maastossa ja siellä sillä voisi olla mm. patofunktiota. Uoman itäpuolella rakenne nousee ylärinteeseen eikä ole voinut toimittaa padon virkaa. Kivirakenteen eteläpuolella on uoman pohjassa ja uoman reunoilla puurakenteita. Padon pään koordinaatit N 6863298 E 566377 länsipää, N 6863304 E 566419 itäpää. Vanhoilla peruskartoilla tai 1840-luvun pitäjänkartalla paikalle ei ole merkitty mitään.

Palaneenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta

Nuotta-apaja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rantaan laskevan rinteen päällä, kalliopaljastuman kaakkoiskupeessa on matala tervahauta, jossa halssintapainen koilliseen. Haudan halkaisija n. 10 m. Tervahauta erottuu varvikosta huonosti.

Syvälahdenvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta loivasti viettävässä, tasamaastoisessa rinteessä Kakonsalossa Syvälahdenvuoresta hieman pohjoiseen. Haudan halkaisija on n. 15 m. Siinä ei ole halssia vaan syvä keskuskuoppa - tervaa siis nostettu lippoamalla. Halssittomuuden perusteella arvioituna hauta on vanha

Syvälahti 1 (1000036018) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kakonsalossa, Syvälahden suun länsirannalla kaksi rannan suuntaista, soikeaa kumparetta, jotka kohoavat vedestä 4-5 ylemmäs. Eteläisemmän kumpareen (n. 40 x 25 m laajuinen) laen eteläpäässä on sammaloitunut kiviraunio. Sen koko on n. 2,3 x 2,5 m ja se vaikuttaa nelisivuiselta (kaakonpuolella, rinteen reunalla sivu on kaareva). Raunio on kumpareen luoteisreunalla ja raunion luoteispuolella on jyrkkä parimetrinen rinne. Vaikuttaa siltä, että rinne on siinä kaivettu suoraksi ja että mahdollisen uunin pesä olisi ollut "ulkopuolella", rinteeseen tehdyssä seinämässä. Kiviraunion kupeeseen tehdyssä koekuopassa oli tiilen muruja.
Vanhoissa kartoissa (yleiskartta 1805, pitäjänkartta 1848, yleiskartta 1924, peruskartat 1976 ja 1987) ei ole mitään rauniota selittävää merkintää. Kapealla rinteen laella ei ole voinut olla isoa rakennusta. Kivi- tai maajalkaa ei paikalla erotu, ja kiviraunio vaikuttaa uunilta ("ryssänuuni", savustamo tms?).
Kumpareen eteläpuolella on matala, pieni lahukka, jossa yhä on venevalkama. Kumpareen pohjoispuolella on toinen kumpare, jossa havaittiin kellari tms. kuoppajäännös Syvälahti 2).

Vangasjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Osin tuhoutunut kivikautinen asuinpaikka Vangasjärven itärannalla, hautausmaan eteläpuolella. Rikkoontuneelta maanpinnalta havaittiin kaksi kvartsi-iskosta ja palaneen luun pala. Löytöjä ei otettu talteen. Löytöpaikan itäpuolella on metsittynyt vanha maanottopaikka. Vanhaa rantatörmää, eli koskemattomalta vaikuttavaa aluetta, järven ja maanottopaikan välillä on jäljellä 5-6 metriä. Löydöt tehtiin rantatörmältä noin 15 metrin matkalta.

Hautonen N (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hautosen pohjoispuolella noin 3 x 5,5 m kokoinen ja 1 m syvä kuoppa. Kokonsa ja sijaintinsa puolesta kuopan voisi tulkita yksittäiseksi pyyntikuopaksi. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui kuitenkin noin 20 cm paksu pienten hiilen hippujen ja noen tummaksi värjäämää hiekkaa, joten kuoppaa on pidettävä hiilihautana.

Kostiaisenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kostiaisenlammen pohjoispuolella halkaisijaltaan noin 20 m kokoinen tervahauta. Laakean tervahaudan vallin paksuus on 5-6 metriä ja sen halssiaukko aukeaa kohti etelää.

Mustonen S (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskartallekin merkitty, puiden peittämä tervahauta, jonka halkaisija on noin 20 m. Vallien korkeus haudan ulkopuolelta on korkeimmillaan 1,3 m ja vallien paksuus 4,5-5,5 m. Halssiaukko aukeaa suolle, kohti etelää.

Kukkarojärvi SE (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kukkarojärven eteläosan itäpuolella, kuusivaltaisessa metsässä noin 16 m kokoinen tervahauta. Haudan vallit ovat noin 5 m paksuiset ja sen halssi aukeaa luoteeseen. Tervahautaa kiertää osin epäselvä katkonainen oja.

Tuoppuniemi 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuopunkankaan koillisosassa sijaitsee yksittäinen kuoppa, jolla on syvyyttä noin metri ja halkaisijaltaan se on noin kolme metriä. Kuopan pohjalle tehtiin koekuoppa, josta paljastui noin 30 cm paksuinen hiilen ja noen sekainen tumma hiekka.

Tuopunkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuopunkankaan keskivaiheilta, niemen poikki kulkevan tien pohjoispuolella noin viiden metrin kokoinen kuoppa, jolla syvyyttä vajaa metri. Kuopan ympärillä osin heikosti havaittavat matalat vallit. Kuopan pohja neliömäinen, noin 2,5 x 2,5 m kokoinen. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui noin 30 cm paksu hiilen palojen tummaksi värjäämä hiekka. Mitä ilmeisimmin hiilimiilun jäännös.

Tuopunkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuopunkankaan keskiosasta yksittäinen, halkaisijaltaan noin 2,5 m kokoinen, pyöreä ja loivapiirteinen kuoppa. Kuopan syvyys on noin 80 cm ja se sijoittuu vanhan rantaterassin päälle. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui noin 25 cm paksuinen kerros pienten hiilen palojen ja noen tummaksi värjäämää hiekkaa. Koekuopan perusteella kuoppa tulkitaan yksittäiseksi hiilihaudaksi.

Tuopunkangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuopunkankaan koillisosassa, noin 122,5 metrin korkeustasolla olevan vanhan terassin laidalla yksittäinen kuoppajäännös, jonka koko mataline ja osin epäselvine valleineen on noin 6,5 m. Syvyyttä kuopalla on noin 1,3 m. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui alle 5 cm paksuinen vaalea hiilen sekainen huuhtoutumiskerros, jonka alla oli pienten hiilen palojen sekaista ruskeaa hiekkaa. Kuoppa tulkittiin hiilihaudan jäännökseksi, vaikka sen voisi tulkita myös esimerkiksi yksittäiseksi pyyntikuopaksi. Kohteen luonteen tarkempi selvittäminen vaatisi kaivaustutkimuksia.

Historiallinen; Kaksi toistensa kaltaista kuoppaa 14 metrin etäisyydellä toisistaan. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvimmillään noin 90 cm. Eteläisempi kuoppa on hieman pohjoisempaa teräväreunaisempi. Kuoppien ympärillä on matalat ja osin heikosti erottuvat reunavallit. Kuoppien pohjille tehtiin koekuopat, joista paljastui 25-30 cm kerros pienten hiilenpalojen ja noen tummaksi värjäämää hiekkaa. Kuopat ovat todennäköisesti hiilihautoja.

Tuoppuniemi 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tuopunkankaan kaakkoiskulmalta yksittäinen kuoppajäännös, koko noin 1,5 x 2 m ja syvyys noin 50 cm. Kuopan pohjalle tehdystä koekuopasta paljastui ainakin 35 cm syvyyteen saakka hiilenpalojen tummaksi värjäämää hiekkaa, jossa oli seassa nyrkin kokoisia kiviä. Kuoppa eroaa muista Tuopunkankaalta havaituista kuoppajäännöksistä juuri kivisyyteensä vuoksi. Kyseessä voi olla joko historiallisen ajan hiilihauta tai esihistoriallinen keittokuoppa.

Tuopunjoki 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Tuopunkankaan kaakkoisosasta, Tuopunjoen suun koillispuolisessa niemessä kaksi matalaa painannetta noin kuuden metrin etäisyydellä toisistaan. Painanteet sijoittuvat kivikkoisen mäen eteläpuolella olevalle vähemmän kiviselle noin 10 metriä leveälle tasanteelle. Tasanteen alla maasto laskee loivasti etelään, kohti järveä.
Itäisemmän painanteen koko on noin 3,5 x 4 ja sen ympärillä on heikosti erottuvat vallit. Syvyyttä painanteella on noin 40 cm. Painanteen keskelle tehtiin tulokseton koekuoppa.
Läntisemmän painanteen koko on noin 3 x 4,5 m ja syvyys noin 40 cm. Painanteen itälaidalle tehdystä koekuopasta löytyi harmaan huuhtoutumishiekan ja vaaleanruskean hiekan rajalta kolme kvartsi-iskosta ja palaneen luun kappale. Enempää koekuoppia paikalle ei tehty.

Tuopunjoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tuopunjoen eteläpuolen niemekkeellä noin 3,2 x 1,4 m kokoinen kuoppa, jonka syvyys noin 50 cm. Kuoppa kivisessä maastossa niemen korkeimman kohdan pohjoispuolella. Muotonsa vuoksi kuoppa tulkittiin naurishaudaksi. Niemekkeeltä ei havaittu muita merkkejä mahdollisesta kaskiviljelystä.

Ruokojärvi W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ruokojärven länsirannalta, noin 250 m Tuopunjoen suulta eteläkaakkoon sijaitsevalla niemellä kaksi naurishaudaksi tulkittua kuoppajäännöstä. Kuopat ovat niemen pohjoiskärjessä, kivikkoisessa kohti pohjoista laskevassa rinteessä. Kaakonpuoleinen kuoppa on noin 2 x 1 m kokoinen ja 50 cm syvä. Siitä noin 8 m luoteeseen oleva toinen kuoppa on noin 1,5 x 2,5 m kokoinen ja 50-80 cm syvä. Kuoppiin tehdyistä koekuopista ei todettu huuhtoutumiskerrosta eikä kivennäismaata. Naurishaudoiksi tulkittujen kuoppien lähimaastosta ei havaittu muita merkkejä mahdollisesta kaskeamisesta.

Ruokojärvi Jokiniemi (Kivirakenteet)
Esihistoriallinen; Ruokojärven eteläpäässä, Ruokojoen niskan koillispuolella olevan Jokiniemen pohjoislaidalla kaksi kiviröykkiötä noin 40 m etäisyydellä toisistaan. Näistä läntisempi on kooltaan noin 2,5 x 3 m, korkeus 40-50 cm. Röykkiön päällä on paksu sammalkerros, jota ei poistettu inventoinnin yhteydessä. Röykkiön kivet vaikuttavat olevan halkaisijaltaan 20-45 cm.
Röykkiöistä itäisempi on kooltaan noin 4 x 5 m, korkeus noin 1,3 m. Röykkiön päällä kasvaa paksu sammalkerros ja vankka kuusi. Sammaleen alta pilkottavat kivet ovat kooltaan 25-60 cm kokoisia.
Röykkiöiden lähiympäristöön yritettiin tehdä useita koekuoppia, mutta niiden kaivaminen tyrehtyi pintaturpeen poistoon: kivikkoiselta ja kallioiselta alueelta ei onnistuttu löytämään kivennäismaan alueita.
Kaskiröykkiöksi suurempi röykkiö on kovin iso. Pienempi (läntisempi) röykkiö sopisi kokonsa puolesta sellaiseksi, joskin siitä havaitut kivet ovat kaskiröykkiöksi suurehkoja. Jos niemessä olisi kaskettu, olisi luultavaa, että kaskiröykkiöitä olisi paikalla enemmänkin. Suurempi röykkiö voisi olla vanha rajamerkki, mutta niemessä ei kulje nykyisiä tai vanhoja rajoja. Suuremman röykkiön voisi näillä tiedoin tulkita esihistorialliseksi lapinraunioksi.

Suuri-Läänä E (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri-Läänä -järven itärannalla, mökin pihapiirin koillispuolen metsässä, sijaitsee laakea tervahauta. Tervahaudan halkaisija valleineen on noin 15 m ja sen halssiaukko aukeaa etelään. Matala tervahauta erottuu huonosti kasvillisuuden alta.

Välikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhitty-järven pohjoislaidalla, Välikankaan itään laskevan rinteen päällä sijaitsee matala, laakea ja halkaisijaltaan noin 16 m tervahauta. Alue on avohakattu hiljattain, jolloin tervahaudan vallit ovat rikkoontuneet useasta kohdasta. Rikkoontuneella maanpinnalla on näkyvissä paljon hiilen paloja.

Viitaoja (Asuinpaikat)
Historiallinen; Inventointi 2019: V. 1794 isojakokartalta ja 1853 pitäjänkartalta paikannettu nimeämätön talo sijoittuu Heiniö-järven pohjoispuolelle. Vuoden 1973 peruskartalla talon kohta on peltoa, mitä se nykyisinkin. Pellon keskellä on halkaisijaltaan noin 6 m kokoinen peltoröykkiö. Pellossa röykkiön ympärillä on näkyvissä jonkin verran tiilen kappaleita sekä rapautuneen oloisia kiviä.
Nykyinen Viitaojan talo sijaitsee noin 100 m peltoröykkiöstä luoteeseen. Nykyisen Viitaojan isännän mukaan heidän talonsa on rakennettu pian viime sotien jälkeen, jolloin pellolla oli vielä ollut kaksi vierekkäistä kivikasaa, jotka tiedettiin uunin raunioiksi. Sittemmin kivikasat on lykitty yhteen ja kasan päälle on koottu myöhemminkin kiviä pellosta.
Hyvän karttapaikannuksen (arvioitu tarkkuus ± 30 m), isännän kertoman ja pellolla nähdyn perusteella pitäisin paikkaa kiinteänä muinaisjäännöksenä. Kohteen tarkempi rajaaminen ja jäljellä olevan muinaisjäännöksen säilyneisyyden selvittäminen vaatisi arkeologisia kaivaustutkimuksia.

Suuri-Läänä W (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuosien 1794 (isojakokartta) ja 1853 (pitäjänkartta) kartoilta paikannettu nimeämätön talonpaikka sijoittuu Suuri-Läänä -järven länsipuolelle, Riipilän kylän kaakkoislaidalle. Paikannustarkkuudeksi arvioisin ± 40 m. Isojakokartalla talo sijoittuu Riipilän alueelle Pyhityn kylään ja se on identifioitu numerolla 68, mutta kartan seliteosiossa tälle numerolle ei löydy vastaavuutta. Pitäjänkartalla alueelle on merkitty useita taloja, joiden niiden kohdalle on kirjoitettu ainoastaan Pyhitty by. Vanhoilta kartoilta paikannetuista alueen taloista vain nro 68 sijoittuu nyt inventoidulle alueelle. Vuoden 1973 peruskartalla talonpaikka on autioitunut ja sen kohdalla on pellonkulma.
Nykyisin vanhan talonpaikan ohi menee mökkitie ja paikka on harvaa kuusikkoa. Noin 20 metrin etäisyydellä tiestä havaittiin kaksi kivikasaa, joiden halkaisija on noin kolme metriä ja korkeus alle metrin. Sammalpeitteisten kasojen alta pilkotti särmikkäitä kiviä. Kivikasojen viereen tehtiin koekuoppa, jossa kunttakerroksen alla oli siltin sekaista moreenia ja kuntan alaosassa oli muutamia hiilen paloja.
Havaitut kivikasat voivat olla uunin raunioita tai paikalla olleen rakennuksen paikoilleen lykittyjä purkujätekasoja. Paikka tulkittiin tässä yhteydessä kiinteäksi muinaisjäännökseksi, tosin sen säilyneisyyden selvittäminen vaatisi arkeologisia jatkotutkimuksia

Pahatsunlahti Rajasaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Maakivi, johon hakattu risti ja viiva. Mainittu mm. Täyssinän rauhan 1575 rajapaikkaluettelossa.

Patoonselkä Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmosaaren pohjoisosassa havaittiin kolme pitkänomaista painannetta muutaman metrin etäisyydellä toisistaan. Kahteen painanteeseen kaivettiin kuokuoppa, joista molemmista löytyi hiiltä mutta ei esim. luita. Perimätiedon (mm. Pelkonen 1902) perusteella kohdetta voi pitää hautasaarena.

Petruma Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Petruma-järven Kalmosaaren eteläosissa, saaren harjanteella loivasti itään ja koilliseen viettävässä rinteessä kymmenen soikeaa painannetta, pituus 130-190 cm, leveys 65-115 cm ja syvyys 10-50 cm. Painanteisiin tehtiin neljä koepistoa tai -kuoppaa, joista ei löytöjä. Tarinaperinteen takia kohdetta pidettävä mahdollisena hautasaarena.
Saaren keskiosassa painanteiden lähettyvillä heikosti erottuva rakennuksen pohja: maavallien pituus lounais-koillissuunnassa noin 5,2 m ja luode-kaakkosuunnassa noin 3,9 m.
Pelkonen 1902: "Kalmasaareen on haudattu kuolleita silloin kun Heinävedellä ei vielä ole kirkkoa ollut."

Kerma Iso Hautasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren eteläosassa lounaaseen viettävässä rinteessä kolme tervahautaa, joiden halkaisija 5-10 m.

Viitalahti Hautasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren luoteisosassa, etelärannalla lähellä rantaa lounaaseen viettävässä rinteessä kaksi tervahautaa muutama metri toisistaan. Isompi halkaisijaltaan noin 10 m ja syvyys noin 2,3 m. Tervahautaa ympäröi noin 1,1 m maavalli. Tästä tervahaudasta noin 10 m koilliseen pienempi, halkaisijaltaan noin 3,7 m pyöreä hauta, jonka sisähalkaisija noin 1,7 m ja syvyys noin 0,6 m.
Hautasaarella tai läheisellä Pienellä Hautasaarella ei havaittu mitään kalmistoon viittaavaa.
1700-luvun puolivälin pitäjänkartassa "Hauda Sari" on nykyinen Havukkasaari (Hautasaaresta pohjoiseen), jota ei inventoinnissa 2001 tarkastettu.

Rauhala c (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Makkolan ja Karvilan välisen maantien länsipuolella, muutama 10 m tiestä, kuusikossa kooltaan 2x1,5x1, pyöristynyt kivi, jossa ylempänä kaksi selkeää kuppia (halkaisija n. 5 cm, syvyys 1,5-2 cm), alempana kaksi pienempää. Kivi oli kokonaan paksun sammalmaton peitossa ja löytämisen jälkeen sammalmatto rullattiin takaisin paikoilleen.

Kaarinmäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kaarinmäen kakkoisrinteessä kuusimetsässä noin 1,5x1x0,5 m kokoinen vaalea, rakeinen, pyöristynyt kivi, jossa kiven korkeammassa osassa kaksi isompaa (halkaisija 5 cm, syvyys 1,5-2 cm) ja alemmassa osassa kaksi hyvin heikkoa pientä kupin alkua (halkaisija noin 3 cm ja syvyys 0,5 cm). Kivi on paksun sammalmaton peitossa. Sen vieressä on puolet isompi kivi, josta ei löytynyt kuppeja.
Noin 100 m pohjoiseen sijaitsee Kaarinmäki 1 -niminen kuppikivi ja lähiympäristössä on useita muitakin kuppikiviä.

Simonsuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Savonlinnan Varparannalla, noin 150 Juvolantiestä (maantie 468) koilliseen ja noin 250 m Pekkalan talosta luoteeseen pellon reunassa kivi, jossa kuppeja. Kivi on raivattu pellolta ja on nykyisin pellon reunalla kivikossa. Kivi on kooltaan n. 2 x 1,6 x 1,2 m. Kupit ovat kiven yhdessä kulmauksessa, osittain myös vinopinnassa, "kuppialueen" ollessa n. 0,7 x 0,7 m. Kivessä on ainakin yhdeksän pyöreää kuppia (halkaisija n. 5-6 cm) ja kolme pitkänomaista kuppia (pituus n. 13, 17 ja 22 cm, leveys n. 5-6 cm). Yksi niistä on yhdistetty pitkään laskevaan kapeaan uraan.
Muita kuppikiviä ei pellon reunassa havaittu.

Pekkala (1000037984) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Simonsuon kuppikivestä noin 50 m Pekkalan taloon päin samassa peltorauniossa pöytämäinen kivi, kooltaan ainakin 1,7 x 1,5 x 0,8 m, osittain maa-ainesten alla. Kaksi noin 5 x 1,5 cm kuppia.

Rauhala d (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kolvonjoentien länsipuolella 25 m tiestä kuusikossa kuppikivestä Rauhala c noin 50 metriä pohjoiseen kivi, joka kooltaan n. 2 x 1 x 0,8 m. Kivessä on 12 selvää ja kaksi epävarmaa kuppia.
Tästä noin 130 m lounaaseen taimikon reunalla mahdollinen kuppikivi, jossa 1-2 pientä syvennystä.

Jaakonaho (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Varparannalta Juvolantien ja Kalliorannantien risteyksestä 200 länteen noin 2,2x2x1,2 m kivi, jossa 15 kuppia kahdessa tasossa. Kuusikossa on myös kaskiraunioita.

Muurahaismäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Anttolan Muurahaismäessä, ns. Herttualan risteyksestä (vt 14 ja kt 71) etelään Muurahaismäen pohjoisrinteessä 1,5 x 1 x 0,7 m kokoisessa kivessä yksi selvä kuppi (n. 6-7 cm x 1 cm) ja sen lisäksi 3-5 matalampaa.

Kiviojanmäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuppikivi kivisessä ja epätasaisessa kuusikossa n. 20 m Savonlinna-Enonkoski tien itäpuolella, n. 100 m Kiviojanmäki-nimisen kuppikiven pohjoispuolella. Pöytämäinen, karkea, noin 1,5 x 1,3 x 0,5 m kivi, jossa suuria halkeamia. Kivi oli löytöhetkellä multa- ja sammalkerroksen alla. Kiven juurelle sen länsipuolelle kasattu pieni viljelyröykkiö.
Kiven yhdellä laidalla on neljän kupin (n. 3-4 cm x 1-1,5 cm) muodostama väkäsmäinen kuvio. Toisella laidalla on kolmen pienen kupin rivi. Hieman sivussa on yksi matala syvennys ja yksi isompi (n. 6 x 3 cm) kuppi keskellä halkeamaa. Ehkä myös pari hyvin pientä ja matalaa syvennystä.

Hakokangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hakokankaalla Luostarilanmäen itäpuolella noin 400 m pohjoiseen Perriin talosta pyöristyneen suorakaiteen muotoinen, noin 1,2 m syvä kuoppa, jonka halkaisija vallien yläreunasta mitattuna 2,5 ja vallien ulkoreunoista mitattuna noin 9 m. Vallista kaatuneen puun juurakossa runsaasti hiiltä. Terva- tai hiilihauta.

Ukkonen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Maavalli sijaitsee noin 210 metriä Partakoskentien ja Pienlahden rantaan vievän tien risteyksestä ja noin 250 metriä Ukkosen tilalta lounaaseen. Kohde on kalliolla harvahkossa pääosin mäntyä kasvavassa metsässä. Lähimaasto on varsin kivistä.
Ihmisen muokkaamaa kekomainen maavalli on noin 50 cm levyinen ja korkeimmillaan noin 50 cm korkuinen. Se on kooltaan noin 18 x 20,4 metriä vallit mukaan laskettuna.
Muodoltaan valli on suorakaiteenomainen. Vallin pohjoiskulmassa sitä on tuettu päänkokoisilla kivillä. Kivien päällä kasvaa sammalta, mutta kivien välissä ei kuitenkaan ole maa-ainesta. Kohde voi liittyä Kärnäkosken linnoitukseen, joka sijaitsee melko lähellä, noin 10 kilometrin päässä maavallista kaakkoon.
Noin 500 metrin päässä kohteesta idässä sijaitsee Eerikkapenkereenvalli-niminen 1790-luvun linnoituslaite. Partakoskentien varrella sijaitsee myös Ukkosen vallit niminen kivilatomus, joka on rakennettu vuosina 1788-90 (Etelä-Karjalan liitto 2006: 59). Ukkosen vallia pidetään Eerikkapenkereen vallin etuvartiona ja se sijaitsee noin puolen kilometrin päässä siitä (Nirkko-Leskelä 1983: 75). Sitä ei kuitenkaan ehditty vuoden 2018 inventoinnin aikana paikallistaa, mutta kohde on paikannettavissa rinnevarjostekuvasta.

Kuoppasuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Nuoressa koivikossa noin 30 luoteeseen Silvolantiestä kooltaan 2 x 1,8 x 0,8 m kivi, jonka korkeimmalla kohdalla kaksi pyöreää kuppia. Kuppien koko noin 7 x 2,5 cm ja 5 x 1,5 cm. Kuopat ovat noin 30 cm päässä toisistaan.

Kivijärvi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaivantoja on Kuosmasenlammen ja Kivijärven välisellä kannaksella sekä Kuosmasenlammen pohjoispuolella. Työt ovat ilmeisesti jääneet kesken, sillä Pieksämäeltä Juvalle tuleva tie on jäänyt linnoittamatta, mutta tien pohjoispuoli nykyisen Jyrinahon tien suunnalla on varustettu.

Kalattomansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee tasamaalla kosteikon länsireunalla. Alueen puusto on pääosin
tiheäkasvuista ja täysimittaista kuusikkoa, joukossa myös nuoria lehtipuita kuten leppää ja pihlajaa. Valleilla kasvaa täysimittaisia kuusia ja pensaat ja heinät peittävät suurimman osan haudan keskustasta. Rakenteen sivuprofiili erottuu selkeästi ympäröivästä maastosta, mutta vallit ja keskusta eivät aluskasvillisuuden runsauden vuoksi ole helposti hahmotettavissa. Haudan halkaisija on noin 15 metriä, syvyys keskeltä noin vajaa metri. Vallit nousevat hieman vaihtelevasti noin metrin korkeuteen ympäröivään maastoon verrattuna ja ovat noin neljästä viiteen metriä leveät. Haudan ympärillä ei hahmotu selkeää kuopparivistöä. Koepistoissa hiiltä ei löydetty kuopan pohjalta eikä vallin harjalta parinkymmenen senttimetrin syvyydestä, joskin vallin keskustaan viettävältä sisäreunalta hiiltä havaittiin noin 10 15 senttimetrin syvyydestä.

Miiluviita (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasanteella noin 100 metriä Tihusniementien eteläpuolella eteläkaakkoon viettävässä rinteessä mäntyvaltaisessa kangasmaastossa (Kuva 7). Tervahauta on varpukasvillisuuden ja sammaleen peitossa, valleilla kasvaa erinäisiä lehtipuita ja keskikuopassa muutama nuori kuusi. Tervahauta ei nouse ympäröivästä maastosta puolta
metriä korkeammalle. Muita rakenteita tai poikkeavia muotoja ei ollut havaittavissa. Halkaisijaltaan hauta on noin 15 metriä. Vallit ovat leveydeltään noin 5–6 metriä ja nousevat ympäröivästä maastosta noin puoli metriä. Kuoppa haudan keskellä on syvä, lähes 2 metriä hautavallin harjalta mitattuna. Rinnesijainnista huolimatta selkeää ränninpaikkaa ei ollut havaittavissa, joten terva on saatettu kerätä keskeltä. Vallista ja kuopan pohjalta havaittiin koepistoilla pieniä määriä hiiltä noin parinkymmenen senttimetrin syvyydestä.

Iso-Mäntysaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Iso Mäntysaaren itäpäässä, 30 metriä rannasta. Haudassa on selvät noin 1–1,5 metriä korkeat vallit, haudan läpimitta vallien reunasta mitattuna on noin 15 metriä. Valli ovat leveät ja tervahaudan sisäosa on suppilomainen, keskellä on halkaisijaltaan noin 1,5 metrinen kuoppa, jolla on syvyyttä pari metriä. Ränni on haudan kaakkoiskulmassa alarinteeseen, puisen rännin tukena on ollut kivirakenne, jota on nähtävissä vallissa. Rännikaivantoa, ei kuitenkaan ole kaivettu ulkopuolelle, kuten usein on tehty, vaan vallin edessä on vain 1–1,5 metrin kokoinen kuoppa. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta. Tervahaudan kohdalla kasvaa heinää ja katajaa.

Iso-Tuunas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden keskellä olevassa Iso-Tuunas-nimisessä saaressa, sen keskiosassa. Tervahaudassa on selvät korkeat vallit, noin metrin korkuiset, haudan halkaisija vallin ulkoreunoista mitattuna on noin 14 metriä. Vallit laskevat jyrkästi haudan keskelle, jossa on neliskanttinen kuoppa, halkaisija noin metri ja syvyys saman verran. Rännikaivantoa ei ole, joten ilmeisesti kyseessä on tervahauta, jossa terva on valunut haudan keskelle kaivettuun tynnyriin, jota varten on kuoppa haudan keskellä. Vastaavanlaisia tervahautoja on muuallakin kansallispuistossa. Alue on hiekkamoreenipohjaista kosteahkoa kangasta, joka kasvaa varttunutta sekametsää, valtapuuna kuusi. Saaren tässä osassa on paljon maassa makaavia erikokoisia lahoavia puunrunkoja, jotka osin peittävät hautaa ja tekevät liikkumisesta hankalaa.

Kytösaari (1000040019) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Äimisvedellä, Kytösaaressa, noin 60 metriä rannasta. Tervahaudan halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 12 metriä. Vallit ovat noin kolme metriä leveät, sisäosa on loivareunainen, maljamainen, syvyys noin metri. Keskellä on neliskanttinen metrin levyinen kuoppa, alle puoli metriä syvä. Lounaisreunassa on ehkä havaittavissa hieman rännikaivantoa. Alue on hiekkapohjaista sekametsää, tervahauta on puuston peitossa ja maapohja on haapapuista peräisin olevan lehtikerroksen peittämä.

Pirttisaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden eteläosassa, Pirttisaaressa. Kansallispuiston raja kulkee saaren halki ja tervahauta on noin 50 metriä rajasta kansallispuiston puolella. Ranta on 40 metriä haudasta etelään. Tervahaudan halkaisija on noin 12 metriä vallien ulkoreunasta laskettuna. Vallit ovat melko matalat, leveys kolmisen metriä. Haudan keskellä on neliskanttinen kuoppa, koko 2x2 metriä, kuoppa suippenee alaspäin, syvyys on reilu metri. Rännikaivantoa ei ole, joten ilmeisesti kyseessä on tervahauta, jossa terva on valunut haudan keskelle kaivettuun tynnyriin. Haudan keskellä oleva kuoppa on ollut tynnyriä tai muuta keräilyastiaa varten. Vastaavia tervahautoja on muuallakin kansallispuistossa. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta.

Ruissaari (1000040025) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruissaari sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, noin 2 km Linnansaaren koillispuolella, lähellä Moninniemen kärkeä. Ruissaari on kooltaan noin 150x400 metriä, sen ja kaakkoispuolella sijaitsevan Lehtiluodon yhdistää kapea kosteikko, joka on ylitettävissä jalan. Ruissaaressa on historiallisen ajan asuinpaikan jäännökset, johon kuuluu asuinrakennus, kaksi ulkorakennusta ja kellari. Saaressa on lisäksi parikymmentä raivausröykkiötä ja matalia kiviaitoja. Koko saari on ollut asuin- ja viljelykäytössä. Rakennusten jäänteet vaikuttavat yli 100-vuotiailta. Rakennusaineena on ollut luonnonkivi ja puu, betonia ei ole käytetty ja edes tiiltä ei alueella havaittu. Lisäksi asuinrakennuksen kivijalan päällä kasvaa arviolta hieman alle 100-vuotias mänty.
Asuinrakennuksen kivijalka nro 1 erottuu heinikossa noin 5x5 metrin kokoisena kohoumana. Luonnonkivijalka on peittynyt heinikon ja sammalen alle. Lounaiskulmassa on uunin jäännökset, joka erottuu noin 1,5 metriä leveänä puolisen metriä korkeana kumpuna. Rakennuksen luoteiskulmassa, kivijalan päällä, kasvaa vanha mänty, jolla on ikää luultavasti noin 80-100 vuotta.
Asuinrakennuksesta 15 metriä pohjoiseen on kivijalka nro 2, kooltaan noin 6x6 metriä, sammaleen ja heinikon peittämä ja erottuu maastossa selvänä kohoumana. Sen luoteiskulmassa on kumpu, joka sisältänee uunin jäännökset. Sisäänkäynti vaikuttaa olleen pohjoispäästä. Tämän rakennuksen pohjan viiden metrin päässä on maakellarin jäännökset. Rakenne erottuu 2x3 metrin kokoisena ja metrin syvänä kuoppana, jota kiertää matala valli. Osassa seiniä näkyy kivirakenteen jäännöksiä.
Ulkorakennuksen kivijalka on neliskanttinen, kooltaan noin 6x6 metriä. Kivijalkana on pari kerrosta luonnonkiviä, kooltaan 0,3–0,5 metriä. Rakennuksen luoteisosa on kaivettu puolisen metriä syvemmälle kuin muu osa, joka on maanpinnan tasainen. Metrin leveä oviaukko on etelään. Rakennuksessa ei ole uunin jäännöksiä, joten kyseessä ei ole asuinrakennus.
Kohde on hyvin säilynyt kokonaisuus ja luokiteltavissa kiinteäksi muinaisjäännökseksi

Saavisaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden koillisosassa, Saavisaaressa. Tervahaudan halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on 14 metriä. Alue on hiekkapohjaista sekametsää. Vallit ovat 4–5 metriä leveät, haudan sisäosa on 4–5 metriä leveä ja sen keskellä on neliömetrin kokoinen kuoppa, jolla on syvyyttä metri. Korkeus kuopan pohjalta vallin yläreunaan on pari metriä. Rännikaivanto on etelälaidassa, koko noin 2x3 metriä.

Seurasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden eteläosassa Seurasaaressa, Röhmönlahden koillispuolella. Tervahaudan halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 12 metriä, vallit ovat 3–4 metriä leveät. Keskiosassa on 1,5 metriä leveä neliskanttinen kuoppa, joka on noin 1,5 metriä syvä. Vaikuttaa, että kuoppa on vuorattu kivillä. Rännikaivantoa ei ole, joten ilmeisesti kyseessä on tervahauta, jossa terva on valunut haudan keskelle kaivettuun tynnyriin. Haudan keskellä oleva kuoppa on ollut tynnyriä tai muuta keräilyastiaa varten. Vastaavia tervahautoja on muuallakin kansallispuistossa. Alue on hiekkamoreenipohjaista mäntykangasta.
Tervahaudasta noin 50 metriä kaakkoon havaittiin vuoden 2020 inventoinnissa kuopparakenne, jonka halkaisija on 2 metriä ja syvyys puoli metriä. Kuopassa oli 5–10 cm vahvuinen nokikerros ja pohjalla kiviä. Mahdollisesti kyseessä on kaskeamiseen liittyvä nauriskuoppa. Tervahaudan eteläpuolella maa-aines muuttuu hiekaksi ja pintakerros on multavan oloinen, todennäköisesti tätä etelään laskevaa rinnettä on käytetty kaskipeltona historiallisella ajalla. Kohde on merkitty alakohteena.

Suuri-Horkka 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri-Horkka sijaitsee Linnasaaren kansallispuistossa Haukiveden ja Äimisveden välissä. Saaressa on historiallisen ajan asuinpaikka ja saaren itäkärjessä on tervahauta, jonka halkaisija vallin alareunasta mitattuna on 12 metriä. Hauta on matalalla kumpareella, se on melko matala, maljamainen. Vallien läpimitta on 2–3 metriä. Pohjoispuolella on kolmisen metriä pitkä rännikaivanto. Saaren itäkärki, jossa tervahauta sijaitsee, on hiekkapohjaista mäntykangasta.

Ketveleentie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Ristiinan kirkolta yhdeksän kilometriä kaakkoon Yöveden rannalla sijaitsevan Aartamanniemen länsiosassa.
Asuinpaikkalöydöt löytyivät Helsingin yliopiston muinaisjäännösretkellä Ristiinaan 14.3.2014 Aartamanniemeen vievän Ketveleentien varresta tieleikkauksesta. Löytöinä paikalta saatiin kvartsi-iskoksia, kvartsiytimiä ja pii-iskos (silisifioitunutta kalkkikiveä) (KM39812).
Aartamanniemi on ollut kivikaudella saari. Käyttöaikanaan kohde on sijainnut saaren länsipäässä olevassa niemessä, saaren ja länsipuolen mantereen muodostamassa suojaisassa pohjois-eteläsuuntaisessa salmessa. Uittamonsaaren tunnettu kalliomaalaus on asuinpaikalta 1,6 km länteen.

Losusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan n. 12 m tervahauta, jonka koillislaitaa metsäkoneen ura hieman tuhonnut. Maaperä hiekkamoreenia, mäntyvaltaista-metsää.

Patvistonsuot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija on noin 19 metriä. Tervahauta siajitsee mäntymetsässä, maaperä hiekkamaata.

Multamäki (1000040379) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisijaltaan n. 12 m. Lounaislaidalla metsäautotie, joka on hieman tärvellyt tervahaudan laitaa. Maaperä hiekkamoreenia, puusto mäntyvaltaista metsää.

Kylmälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Suuren Jukajärven luoteispäässä järven pohjoisrannalla olevan Kylmälahden koillisrannalla rantavedessä kvartseja n. 20 m matkalla. Paikalla on matala hiekkaranta puronsuun länsipuolella. Maasto nousee jyrkästi rannan takana. Paikka lienee joko Saimaan transgressiota edeltävä ja veden alle jäänyt - mihin viittaa joidenkin kvartsien pyöristyneisyys - tai ajalta jolloin Pieni Jukajärvi on kuroutunut Saimaasta ja kenties ollut hieman nykyistä alempana.

Päähiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienen Jukajärven länsipään pohjoisrannalla matala hiekkaharjanne, jonka itäpäästä koekuopista luuta, keramiikkaa ja kvartseja.

Pieni Jukajärvi Pohjoisranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienen Jukajärven pohjoisrannan keskikohdalla olevan pienen niemekkeen ympärillä hiekkarannalla, rantavedessä, runsaasti kvartseja.

Peltorinne (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pellosta on huhtikuussa 2021 löytynyt metallinetsinnässä suuri määrä ruumishautauksiin viittaavia myöhäisrautakautisia esineitä (ks. alakohteet). Suurin osa löydöistä on peräisin noin 40 x 20 metrin laajuiselta alueelta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18558. Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa eikä aluerajattu

Hiilihaudanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjostuskuvan perusteella halkaisijaltaan noin 16-17 m hiili- tai tervahauta. Paikalla ei ole käyty.

Haukkavuori (507010002) (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Sarkaveden luoteispään itärannalla olevan Haukkavuoren järvenpuoleisessa jyrkässä seinämässä. Maalaukset ovat lounaaseen katsovassa pystyseinässä kolmessa eri kohdassa noin 200 m:n matkalla. Maalauskuvioina on alaspäin oleva ihmishahmo, verkkokuvio, kädenjälki, venekuvioita sekä katkelmallisia, eläinhahmoiksi tulkittuja jäänteitä.

Isopelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Maanmittauslaitoksen karttapalvelussa Kämpinmäen tien pohjoispuolelle noin 55 m tiestä hakkuualueelle on merkitty tervahauta. Rinnevarjostuskuvan perusteella halkaisija on 13-14 m.

Rautamullantie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lahnalahdesta Sydänmaalle menevän tien vieressä, sen koillispuolella metsässä on kuoppa, josta on havaittu kuonaa. Kuoppajäänteessä on sammaloituneiden kivien muodostamat pienet vallit (korkeus 20-30 cm) ja niiden keskellä kuopanne. Rakenteen reunaan tehdyssä koekuopassa havaittiin palaneita kiviä ja hieman hiiltä. Keskemmällä sammalen alla oli kookkaampi kivi ja kuopanteen reunalla jälleen kiveä. Väliin oli kertynyt runsaasti osin maatunutta kariketta. Kyse lienee raudanvalmistukseen liittyvästä rakenteesta.
Rakenteen lähiympäristön koekuopissa ei havaittu kuitenkaan juuri mitään merkkejä raudanvalmistukseen liittyvästä toiminnasta.
Kuoppamaisesta rakenteesta noin 20 metriä luoteeseen, Rautamullanpeltoa kohti menevän pikkutien itäpuolella on noin 1 x 2 m kokoinen kiven ja
maan sekainen kumpare. Kumpareen reunaan kaivetussa koekuopassa erottui eri kokoisia kiviä, joista osa oli varsin rautapitoisia. Varsinaista rautakuonaa tai malmia ei havaittu. Koekuopassa havaittiin hiukan hiiltä.
Myös läheisellä Rautamullanpelto-nimisellä paikalla on mahdollsiesti ollut raudanvalmistuspaikka, joka on todennäköisesti tuhoutunut myöhemmässä maankäytössä.

Pajusuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Sydänmaan kylässä, Mietjärventien pohjoispuolella. Pienellä kumpareella noin 5 metriä tiestä on hiilimiilu. Miilun kuopan halkaisija oli noin 3 metriä ja koko kumpareen halkaisija noin 10 metriä
Miilun eteläpuolella on osittain tien rikkoma matala kumpare, jossa on turpeen alla halkeilleita palaneita kiviä. Tien penkassa on havaittu runsaasti rautakuonaa.

Kirkkokangas (1000042244) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyöreä, halkaisijaltaan noin 12 m hiilihauta. Keskusta hieman vinoneliön muotoinen ja sivujen pituus on noin 4 metriä. Haudan peitteenä ollut maa on nostettu haudan ympärille. Hiiltä ja nokea.

Seppäharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Noin 3x3 m kuoppa, syvyys n. 1,5 m mäen ylärinteessä hiekkakuopan ja sen kautta vievän tien eteläpuolella.

Kortelampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lidar-kuvissa näkyviä ensimmäisen maailmansodan aikaisia taistelukaivantoja Kortelammen ja Hanhilahden välisellä mäellä.

Saarisensuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tyypillistä suorakulmaista taisteluhautaa. Näkyy mm. vuoden 1956 ilmakuvissa.

Petäjämäki (1000042490) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia molemmin puolin Sulkavantietä.

Lamposaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta mäntykankaalla Savonrannan Kaunisniemen itäpuolella olevassa Lamposaaressa, halkaisija noin 15 m, vallien leveys 4-5 m. Lasku noin 10 m päässä olevalle mökille päin lounaaseen.

Sairalanmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Sairalanmäessä on Kustaa III:n Venäjänsodan (1788–1790) aikainen hautausmaa. Hautapaikka on raivattu, aidattu ja varustettu hiekkakäytävin ja muistomerkein sekä siunattu hautapaikaksi. Kivinen muistomerkki sotilashautausmaalle valmistui vuonna 1932, ja vuonna 1954 neljän upseerin haudalle pystytettiin toiseksi muistomerkiksi puuristi.

Hytinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikan jäänteet Tuusjärveen idästä pistävän Hytinniemen kärjestä noin 350 m kaakkoon mäntyä ja lehtipuita kasvavalla suolla, noin 20 m rannasta. Uunin jäänteet ovat kooltaan noin 3x3 m ja uuni kasattu halkaisijaltaan 20-40 cm kivistä. Kuonaa selvänä, noin 3-5 m levyisenä kasana hytin ympärillä pois lukien hytin itäpuoli. Metsäkone on hieman tuhonnut rakennelmaa.

Myllyniemi (1000042784) (Taide)
Historiallinen; Vanhan, täytetyn koskiuoman partaalla kalliopaljastuman alaosassa kaksi hakkausta. Kirjaimet JH ja päivämäärä 31.7.1887 hakatun kehyksen sisällä (kehyksen koko 44x21 cm, kirjainten korkeus 8-9 cm) ja toisen, alhaalta osin avoimen kehyksen sisällä kirjaimet AR-JR ja sen alla kolme epäselvää kirjainta tai numeroa (mahdollisesti venäjää). Kehyksen koko 30x31 cm ja kirjainten korkeus ylärivissä 13 cm ja alarivissä 6 cm.
Hakkausten länsipuolella olevan talon tieliittymän kohdalla tien pohjoispuolella kivessä syvä numerohakkaus 4 (kanava-alueen rajakivi?).

Ruokosuo (1000042816) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Valtatien 14 länsipuolella vanhan rantaterassin päällä, josta ilmoittaja oli löytänyt palan kampakeramiikkaa. Paikalla on paksu likaisen maan kerros, joka liittynee myöhempään viljelyyn.

Kaunisniemi (1000042820) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ala-Luotojärven ja Matkonjärven välisessä Kaunisniemessä kivikautinen asuinpaikka etelään viettävällä hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Asuinpaikan läpi kulkee mökkitie. Asuinpaikalla on ainakin asumuspainannetta, joista mökkitien pohjoispuolinen, pyöreä halkaisijaltaan noin 10 m kokoinen on osin tuhoutunut tienteossa. Tien eteläpuolella on hiilimiilu.
Tien eteläpuolinen asumuspainanne on halkaisijaltaan noin 8 m ja sitäkin ympäröivät matalat vallit.
Asuinpaikalle otollista maastoa on löytökohdasta sekä itään että länteen.

Sarakonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Sarakonkankaan halki vievän tien vieressä aivan tien länsipuolella ja toinen tästä noin 100 m pohjoiskoilliseen.

Kokkosaari (1000042900) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskussäiliöllinen tervahauta, halkaisija noin 20 m.

Patterinmäki (1000043371) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Suomenniemeltä Savitaipaleelle vievän Partakoskentien molemmin puolin on jäänteitä 1700-luvulla rakennetusta linnakkeesta.
Nirkko-Leskelä, T. 1989: Suomenniemi 1689-1989 ajan aalloilla:
”Linnoituksesta on vielä näkyvissä selvästi sen sijainti. Nykyinen Kuuttilan talon isäntä Arvi E. Naakka esitteli patterin paikan kirjoittajalle. Nykyinen maantie kulkee patterin läpi, joka on ollut kaksiosainen nelikulmainen rakennelma. Kuuttilan talo on patterin nurkalla ja maantien toisella puolella on Patterinmäeksi nimitetty kunnan kiinteistö (n :o 2:12 pinta-alaltaan 0,7 ha) ja patterin puretun vallin jälkiä näkyy siitä Naakan mökin suuntaan. Kuuttilan puimala on rakennettu patterin vallin päälle.”

Aittomäki (1000044648) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 17 m kokoinen tervahauta noin 150 m pohjoiseen Aittomäen tilasta, 60 m itään Kietäväläntiestä.

Haisiinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta noin 50 m metsätien päästä koilliseen, 100 m Haisiinlahdesta länteen.

Kurkilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta noin 240 m itään Kurkilammesta.

Taipale (1000044692) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskussäiliöllinen tervahauta

Patoonkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taivallahden kanavan kaakkoispuolella olevan Patoonkosken varrella olevan kesämökkitontin pihapiirissä. Alueella havaittiin kaikkiaan kahdeksantoista kaskiröykkiötä, jotka on kasattu pienelle allalle. Pienimmät röykkiöt ovat halkaisijaaltaan noin metrin ja suuremmat halkaisijaaltaan arviolta 2-3 metriä. Osa röykkiöistä erottuu selvästi osan ollessa voimakkaan sammaloituneita.
Viljelyröykkiöiden ohella alueelta on tiedossa myös kivikirveen terä sekä saviastian kappale. Tältä osin löytötiedot ovat puutteelliset eikä tarkastuksen aikana havaittu uusia alueen kivikautisesta käytöstä kertovia merkkejä.

Nahkiaissalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nahkiaissalon länsireunassa, Metsähallituksen ylläpitämän luontopolun varrella. Paikalla sijaitsee vanhaa kuusivaltaista metsää ja tervahauta on kaivettu notkelman ylärinteeseen. Kookas tervahauta on halkaisijaltaan n. 4 m. Se on suhteellisen syvä, pohjaltaan suppilonmuotoinen ja siinä on leveät ja korkeat reunusvallit.

Lamminmäki c (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kiven mitat 1,7 x 1 x 0,8 m. Kivessä 7 kuppia, mitoiltaan 5-6 x 2-3 cm. Kivi on vanhan harvakivisen peltomuurin linjalla.

Patoharju (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 1,3 x 1,4 x 0,6 m kokoisessa pyöressä kivessä kiven ylimmässä päässä n. 50 cm kokoisella alueella on useita kuppeja. Niiden koko on 5-6 x 2-3 cm, muutama niistä pienempiäkin. Pari kuppia on alempana, erikseen. Näistä yksi, alin kuppi, on selvästi viistopinnassa. Kuppeja on yhteensä 16 kpl, joista 7 on n 5-6 cm halkaisijaltaan ja 9 selvästi pienempiä. Kivessä on useita uria, yhdessä niistä, joka halkaisee koko kiven, on kaksi kuppia.

Lökki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivi on Kopurimäen eteläpuolella, 600 m Pieni Lökkii -järven länsipuolella, 20 m Toivolaan vievään tien länsipuolella, aivan traktoriuran vieressä. Tien itäpuolella on entinen pelto. Kivi on kooltaan noin 2,5 x 2 m , korkeus 1-2 m. Kaksi kuppia, 7 x 2 cm ja 7 x 1 cm, 20 cm toisistaan, kiven korkeimmassa kohdassa. Kiven itäiseen kylkeen on kasattu vähän kiviä.
Noin 50 m kiven pohjoispuolella, tien itäpuolella, on kuusikossa säilynyt kymmenkunta pientä viljelyröykkiöitä.
Kiven lähellä sen itäpuolella on ollut Lökie mäki gårdh (Röös folio 180, c talo). Kuva: KA c1: 180. “Lökie mäki gårdh ähr belägin emellan kiärimäki kyrkia och Toropala by”
Röös 131: “Lökie mäkj ähr Påll Toiffwoins bostelle”
Myös v. 1563, 1564 ja 1620 maantarkastusluetteloissa mainitaan Toivaisten omistamaksi Löijkiö mäki, Lökiän mäkj.

Makkola Hepomäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivi sijaitsee 40 m Makkolasta Louhelle vievään Louhentien lounaispuolella, metsitetyllä pellolla. Alue on peltoa vuoden 1954 ilmakuvassa ja 1987 peruskartassa; 1995 ilmakuvassa pelto on jo metsitetty. Kiven koko on n. 2 x 1,5 x 0,5-0,8 m. Kivessä on kolme kuppia: yksi kiven länsilaidalla ja kaksi muuta kuppia noin metrin siitä itään. Nämä kaksi kuppia on tehty hieman karkeampaan juoneen, toinen näistä on osana hieman syvempää uraa eikä ole täydellisen pyöreä. Kuppien koko on n. 5 cm x 1-1,5 cm.
Kivi on MML:n vanha korkeuskiintopiste. Kiveen on maalattu keltainen kolmio, hakattu putken pätkä ja kiven vieressä on keltainen rautaputki pystyssä.

Sikoselkä (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 140 m länteen Kolvonojantiestä ja 300 m lounaaseen Paavolan talosta 1,5 x 1,5 x 0,5 m kokoinen kivi, jonka korkeammassa osassa erilaisia kuoppeja, osa on viistopinnassa. Kiven pinta on epätasainen ja muutenkin jonkin verran kuoppamainen.

Rauhala e (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuppikivi Kolvonjoentie 176 (Rauhala) pihatiestä 15 m lounaiseen ja noin 325 m kaakkoon Rauhalan talosta koivikossa noin 2,5 x 2 x 1 m kokoinen kivi, jonka korkeimmassa osassa yksi matala kuoppanen (n. 4 x 0,5 cm) ja sen lisäksi ehkä yksi vielä matalampi.

Rauhala f (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 210 m länteen Kolvonjoentiestä ja 440 m koilliseen Rauhalan talosta, 240 m etelälounaaseen Kangasmäen talosta noin 1,5 x 1,5 x 0,5 m kokoinen kivi pienen kuusen alla. Keskellä kiveä yksi selkeä pieni pyöreä ja suppilomainen kuppi, kooltaan n. 3 x 1,5 cm.

Nojamaa (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 320 m kaakkoon Nojamaan kartanosta pellolla olevassa röykkiösaarekkeessa on iso, pyöreä, rosoinen kivi, jossa on kaksi selkeämpää pyöreää ja karkeaa kuoppaa ja myös 1-2 pienempää kuoppaa.

Kuutinmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pöytämäinen kivi (1,8 x 1,5 x 0,8 m) on Kuutinmäelle vievän polun vieressä 800 m etelään Nojamaan kartanosta. Kiven korkeimmalla alueella on yksi selkeä pyöreä kuppi (6 x 1,5 cm).
Lähimaastossa on viljelyröykkiötä. Alue on 1500-luvulla luultavasti ollut tunnettu nimellä Merdojärvenmaa.

Laamalanmäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Moiniemelle johtavan tien lounaispuolella olevalla pellolla, noin 8 m päässä metsitetyn pellon lounaislaidalta. Kivi on 2,5 x 2 x 1 m kokoinen ja siinä on kolme pyöreää, matalaa, halkaisijaltaan 5-7 cm kokoista kuppia.

Laamalanmäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 170 m lounaaseen Moinsalmentiestä suuri kivi, n. 4 x 2 x 1,2 m, jossa 11-14 kuppia. Useimmat kupit ovat melko huomaamattomia, mutta jotkut ovat selvästi muita suurempia. Suurin kooltaan noin 9 x 5 cm. Kupit ovat melko tasaisesti sijoitettu kiven pintaan.

Laamalanmäki 4 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 190 m itään Pitkälänhovista ja kymmenkunta metriä Moinsalmentien eteläpuolella kivi (2 x 1,5 x 1 m), jossa yksi epäsäännöllisen pyöreä syvennys, n 6 x 1,5 cm.

Sihvola Hepomäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Sihvolan Hepomäen länsirinteessä noin 2 x 1,5 x 0,7 m kokoinen pöytämäinen kivi, jossa tasainen yläpinta. Löytöhetkellä 2020 kivi oli sammalmaton alla. Kolme kuppia on kiven korkeimmalla reunalla (noin 15-20 cm reunalta). Kupit ovat siistissä, hieman kaarevassa rivissä, kuppien välinen etäisyys on 16 cm. Kupit ovat 5-6 x 1,5-2 cm. Näiden lisäksi kivessä on yksi pieni pyöreä mahdollinen kuppi, n. 3 x 0,5 cm.

Sihvola Hepomäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 100 m kaakkoon kivestä Sihvola Hepomäki 1 kooltaan 1,3 x 1,2 x 0,3 m kivi, jossa tasainen yläpinta. Kivi oli 2020 metsätöiden jäljiltä paljaana, ilman sammalta. Kaksi mahdollista kuppia vierekkäin aivan kiven keskellä. Kuppien välinen etäisyys on 8 cm. Kupit 4 x 1,5 cm ja 3 x 0,5 cm. Suurin kupin yläreuna ei ole täysin pyöreä, mutta sisältä se on sileä ja symmetrisen suppilomainen. Kupin sisältä ja ympäriltä on rappeutumiskerros ehkä poistettu. Kivessä on myös yksi selvästi luonnollinen, ovaali rapautumiskuoppa.
Maastossa on joitakin kaskiröykkiöiden jäämiä.

Pellosniemi 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Iso-Surnuun pistävän Pellosniemen pohjoisrannalta runsaasti rautakautisia löytöjä.
Löytäjien arvelun mukaan paikalla on luultavasti laaja polttokenttäkalmisto.

Pikku-Surnu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pellosniemen talolle vievän tien itäpuolelta peltosaarekkeesta ja sen ympäriltä pellolta mm. tasavartinen solki, hihnanhela, korvalusikan fragmentti, kaksi keihäänkärkeä, rautanauloja, spiraaliketjunkantaja ja punnus. Saarekkeen etelälaidalla potero ja alueelta myös runsaasti mm. hylsyjä.

Halila (Hautapaikat)
Rautakautinen; Halilan talosta noin 200 m kaakkoon aivan voimalinjan vieressä sen lounaispuolella pellon keskellä olevasta saarekkeesta runsaasti rautakautisia koruja ja aseita. Kohde on kärsinyt löytöjä kaivettaessa.

Pellosniemi 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pellon keskellä oleva saareke Pellosniemen talosta 275 m lounaaseen. Vaatii maastotarkastuksen, mutta saareke on metallinilmaisinhavaintojen perusteella todennäköinen kalmisto.

Köyhälahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Halilan peltojen itäpuolella Syysjärven Köyhälahdesta koilliseen metsästä rautakautisia löytöjä. Rajaus löytöjen ja topografian perusteella.

Nuutila (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mikkelin Tuukkalassa Nuutilan talon koillispuoliselta pellolta runsaasti rautakautisia löytöjä. Rajaus metallinilmaisinlöytöjen perusteella.

Olkkolan koulu (Hautapaikat)
Rautakautinen; Olkkolan kansakoulun koillis- ja itäpuoliselta pellolta ja pienistä peltosaarekkeista rautakautisia löytöjä.

Pikku-Surnu kaakko (Hautapaikat)
Rautakautinen; Porrassalmen museotien ja Pikku-Surnuun kaakosta laskevan puron väliseltä pellolta rautakautisia löytöjä.

Remesmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta noin 200 m luoteeseen Remesmäen talosta. Lidar 5p -korkeusmallin perusteella n. 30 m muinaisjäännöspisteen osoittamasta tervahaudasta kaakkoon näyttäisi olevan pienempi vallillinen kuopparakenne, mahdollisesti toinen tervahauta.

Tahinniemi 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pieksämäen Tahinniemen kärjen luoteisrannalta, vanhan rantatörmän päältä noin 60 m nykyrannasta tehdyistä noin kymmenestä koekuopasta löytyi kahdesta lähekkäisestä koekuopasta kaksi kvartsi-iskosta. Paikalla saattaa olla vähälöytöinen esihistoriallinen asuinpaikka.

Tahinniemi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Tahinniemen kärjen luoteisrannan hiekkaisen ja hieman korkeamman vanhan rantatörmän reunalta n. 17 metriä sisämaahan havaittiin rautakuonan paloja pienessä kasassa ja kasan kupeessa n. 30 x 30 cm laakakivi. Rautakuonan paloissa oli kiinni kiviainesta. Lähiympäristön mätästyslaikut tutkittiin perusteellisesti, mutta mitään ihmistoimintaan viittaavaa ei niissä havaittu. Kyse saattaa olla varhaismetallikautisesta pienestä raudanvalmistuspaikasta.

Tahinniemi 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Tahinniemen kärjen lounaisrannan länsipäässä, vanhan rantatörmän päällä, nykyrannasta 70 m törmän reunalla kulkevasta polusta muutama metri pohjoiseen on n. 3,2 x 2,5 m kokoinen matala, mutta selvästi erottuva, nelisivuinen painanne, jossa matalat vallit. Syvyys on n. 10-20 cm. Painanteeseen tehtiin koekuoppa v. 1985 ja tuolloin siinä ei havaittu mitään mainittavaa. V. 2021 painanteeseen tehdyssä koekuopassa havaittiin ohut podsolmaannos sekä 20-30 cm syvyydessä nokista maata ja palaneilta vaikuttavia kiviä. Vallille tehdyssä koekuopassa oli ohut kaksoispodsol. Ympärille tehtiin muutama koekuoppa, mutta niissä ei havaittu mitään mainittavaa. Painanteen eteläpuolella loiva törmä on avoin eikä siinä havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa.
Painanne ei ole nykyaikainen. On mahdollista, että se olisi esihistoriallinen pyyntikulttuurin jäännös. Muinaisjäännösrajaus on arvio, koska lähiympäristössä ei havaittu mitään.

Petronsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksäjärven Petronsaaressa. Paikka on aiemmin ollut saari, mutta nykyisin pitkän niemen uloin osa. Pienialaisen asuinpaikan / Leiripaikan löydöt ovat tulleet esille pienestä kuopasta.

Purulahti (1000045433) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen ja valokuvien perusteella Purulahden pohjukassa matalan veden aikaan paljastuneessa rantalietteessä havaittavissa muutamia lietteessä pystyssä olevia puutappeja, liisteitä. Pari liistettä on nostettu ja todettu ne alapäästään työkalulla teroitetuksi.
Paikalla on yksittäisiä liisteitä, joiden perusteella mahdollisen katiskarakennelman muotoja tai mittoja ei voinut määritellä. Nostetut kaksi liistettä 5-7 cm leveitä ja 2-3 cm paksuja. Pituudet n. 0,5 m, mutta yläosastaan lahonneet ja hajonneet. Lietteen sisällä oleva puuaines on lähes tervettä ja väriltäänkin puumaisen vaaleaa.

Vuorisaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Haukiveden Vuorisaaren kaakkoisrannalla pienessä niemekkeessä kumpareen päällä pyöreä, halkaisijaltaan n. 15 m tervahauta. Selvä n. 2 m x 2 m rännikaivanto. Keskipainanteen syvyys reunavalleihin verrattuna 2,8 m-3 m ja pohjaosaltaan jyrkkäreunainen n. 1x1 m.
Noin 25 m länteen pienempi, pyöreä tervahauta, halkaisija 9 m. Selvä keskipainanne syvyydeltään n. 1,8 m. Ei selvää rännikaivantoa.

Karila 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt 22.10.2022 metallinetsinnässä ristiretkiaikainen soikea kupurasolkipari (LÖY321956) sekä sulanut kupurasoljen katkelma, keihäänkärkiä ja vyönsolki (ILM25019).
Löytöjä ei ole vielä luetteloitu.
Kohde vaatii lisäselvitystä.

Kieluunmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Ruokojärventiestä noin 300 m itään Ahopirtin talon pihan keskellä, pienen tammen alla karkea ja pyöreähkö kivi, halkaisijaltaan 1,2 m ja korkeus 75 cm. Kivessä on seitsemän kuppia, joista neljä noin 7-8 x 3 cm, yksi 5 x 2 cm ja kaksi 4 x 0,5 cm. Kupit on tehty kiven korkeimpaan osaan. Inkeri Kaukonen mainitsi kiven jo inventointikertomuksessa vuodelta 1942 (Muistiinpanoja Kerimäen pitäjässä tavattavista uhrikivistä) sivulla 31: ”Kerimäen Anttolan kylässä kerrottiin olevan vielä seuraavissa paikoissa uhrikiviä, joita en käynyt katsomassa. Lehd. 23 mainitun Pärnäsen talon maalla Kielunmäen mökin luona”.

Kokkolankallio (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kokkolankallio-nimisen kallionyppylän vieressä pellolla olevassa kalliopaljastumassa (tai syvälle haudatussa isossa kivessä) korkeammassa osassa on yksi kuppi, kooltaan noin 4 x 0,5 cm. Kuppi on tehty koko kallion pituussuunnassa yli mutkittelevan, käärmettä muistettavan kohokuvion yhteyteen, n 0,5 m kallion itäpäässä olevasta ”käärmeen päästä” alaspäin, ensimmäisessä mutkassa. Paljastuman koko on noin 3,5 x 2,5 m ja korkeus noin 0,5 m. Sammaloitunut kallio oli osittain peitetty pienillä raivauskivillä.

Tertti 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikalta on löytynyt 24.9.2022 metallinetsinnässä ristiretkiaikainen soikea kupurasolki (ILM25031;LÖY322047), joka on osittain sulanut.
Löytöä ei ole vielä luetteloitu.
Kohde vaatii lisäselvitystä.

Sutela 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt lokakuussa 2022 metallinetsinnässä myöhäisrautakautisen miekan kiekkoponsi (ILM23610; LÖY320321). sekä mm. tasavartisen soljen katkelma, vyönsolki, heloja ja veitsen tuppi ((ILM25040). Kohde on lisätty rekisteriin viimeksi mainittujen löytöjen jälkeen.
Löytöjä ei vielä ole luetteloitu.
Kohde vaatii lisäselvitystä.

Kyllölänmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kivi on noin 30 m Hannikkalan pellon lounaispuolella, melko jyrkässä rinteessä taimia kasvavassa päätehakkuuaukossa. Kiven lähituntumassa on kymmenkunta osittain säilynyttä viljelyröykkiötä. Kiven tasainen yläpinta on noin 1,5 x 1,5 m ja korkeus noin 1 m. Kivi oli osittain hakkuujätteiden ja mullan peittämä. Kivessä on kaksi kuppia, toinen noin 4×1 cm, toinen 3×0,5 cm. Kupit ovat metrin verran toisistaan erillään.

Naukkarinmäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Metsäkoneuran varrella kuusikossa on kivi 1,7 x 1,7 x 1 m, jossa noin 20 kuppia. Suurin osa kupeista on melko tasaisesti kiven metsäkoneuran puoleisella laidalla, mutta myös toisella laidalla on kuppeja, tosin pienempiä. Neljä kuppia on kooltaan noin 9-10 x 5-6 cm, loput ovat pienempiä. Kivi oli löytöhetkellä sammaleen peitossa.

Naukkarinmäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Naukkarinmäen pitkän moreeniselänteen kaakkoispäässä, 15 m rautatien pohjoispuolella kuusikossa kooltaan 1,7 x 1,3 x 0,7 m kivi, jossa kaksi pyöreää kuppia: yksi selvä 6,5 x 2 cm ja yksi pienempi, 4 x 0,5 cm. Niiden välissä yksi pitkänomainen kuopanne tai hakkaus, 8 x 1,5 x 1 cm.
Tämän kiven on Toini-Inkeri Kaukonen kuvannut jo tarkastuskertomuksessaan (“Muistiinpanoja Kerimäen…uhrikivissä, sivu 9, no: 3)
Kivestä 5 m junaradalle päin on vanha tilusrajapyykki, jossa ehkä hakkaukset 5 2 ja 4 tai 9. Kivi oli löytöhetkellä heinäkuussa 2019 paljaana sammaleista, ilmeisesti metsätöiden jäljiltä.

Naukkarinmäki 3 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Naukkarinmäen koillisrinteessä isohko kivi, noin 3 x 2 x 1,5 m; kivi on täysin peittynyt paksujen sammal- ja mustikkapaakkujen alla. Kivi on rinteesäa, yläreuna on lähes maan tasalla ja alareuna on n. 1,5 m korkea. Kiven keskivaiheella on luonnollinen syvennys, johon on tehty kaksi kuppia noin 30 cm etäisyydellä toisistaan.

Lampila 8 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt lokakuussa 2022 metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen kirves ja nuolenkärki (ILM25050;LÖY322085/ILM23539;LÖY320200) sekä veitsi (ILM23553; LÖY320229).
Löytöjä ei ole vielä luetteloitu.

Historiallinen; Noin 100 m rautatien pohjoispuolella, 125 m pohjoiskoilliseen kahden pellon välissä kivi, jossa viisi pientä, matalaa kuppia, noin 4 x 0,5 cm. Kivi on pusikoituneessa röykkiössä ja ilmeisesti raivattu viereiseltä pellolta. Kiven mitat noin 1,2 x 1,1 x 0,5 m.
Tämän kiven on Toini-Inkeri Kaukonen kuvannut tarkastuskertomuksessaan (“Muistiinpanoja Kerimäen…uhrikivissä”, sivu 10, no: 4), jossa löytyy myös kiven alkuperäinen sijaintipaikka.

Silvonsuo (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Noin 60 m länteen Tynkkylänmäentien ja Savonlinna-Parikkala -junaradan ylikäytävästä kivi (koko noin 2,5 x 2 x 1,4 m), jossa neljä selvää kuppia, noin 6 x 1-3 cm.

Saramäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Saramäen talosta noin 240 m pohjoiskoilliseen Saramäen pohjoisrinteessä vaalea, hienorakeinen pyöristynyt kivi (2,2 x 1,8 x 0,5-0,8 m), jonka korkeimmalla kohdalla harjanteen päällä on kolme kuppia rivissä: kaksi isompaa (7 x 2,5 cm ja 7 x 2 cm) ja yksi pienempi (5 x 1 cm).
Lähistöllä on viljelyröykkiöden jäännöksiä (mm. 10 m kuppikiven eteläpuolella).

Tiisanmäki 1 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tiisanmäen luoteisrinteessä 3,7 x 2 x 1,5 m kivi, jossa ainakin kaksi pyöreää ja syvää kuppia noin 30 cm toisistaan. Mitat 9 x 5 cm ja 8 x 4 cm.

Tiisanmäki 2 (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tiisanmäen pohjoisrinteessä (Tiisanrinteessä) kuusikossa noin 2,2 x 2,2 x 0,8 m kivi, jossa kaksi pyöreää ja hyvin matalaa kuppia noin 50 cm toisistaan. Koko noin 5 x 0,5 cm ja 4 x 0,5 cm.

Sopukansuo (1000045756) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Silvolan asemalta noin 1 km itäkoilliseen Sopukansuon kakkoispuolella kooltaan 1,6 x 1,2 x 0,5-1 m kivi, jonka korkeimmalla kohdalla, harjanteen päällä, on kaksi kuppia (molemmat n. 5 x 1 cm) vierekkäin (n. 7 cm väli). Kivi on pienessä notkelmassa Sopukanmäen ja Saramäen pohjoispuolella, Sopukansuon itäreunalla. Aivan kiven vieressä kulkee kärrynpolku.

Koivuranta (85010010) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden luoteisosassa olevan kapean Jousveden koillisrannalla, Koivurannan tilasta noin 100 m etelään olevan kesämökin pihamaalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kesämökin piha-alueelta kivikkoisesta hiekkamaasta.

Hankataipaleenlahti A (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukonveden eteläpuolella, Hangastenmaalle johtavan tien pohjoispuolella, Juurisalmen sillasta maantietä noin 1,4 km koilliseen ja pohjoiseen johtavaa hiekkatietä noin 0,4 km, Hankataipaleenlahden eteläpuolella olevalla pohjoisluoteeseen pistävällä niemekkeellä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille niemekkeen päällä noin 82 m:n tasolla olevan törmän kohdalta, hiekkatien pinnasta.

Lamposaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Keskussäiliöllinen tervahauta Savonrannan Kaunisniemen itäpuolella olevassa Lamposaaressa pari metriä Kaunisniementiestä pohjoiseen. Tervahaudan halkaisija noin 13 m, vallien leveys noin 4 m.

Kynämäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 25 m Kuokkalantien pohjoispuolella halkaisijaltaan noin 10 m tervahauta, jonka neliskulmaisen, pohjois- ja länsiseinämiltään kivetyn keskussäiliökuopan koko 1 x 1 m ja syvyys hieman alle 2 m. Ympärillä on noin 3 m levyiset ja 0,5 m korkuiset vallit.
Noin 50 m maantien eteläpuolella on mahdollisesti toinen, halkaisijaltaan noin 12-15 m tervahauta.

Honkalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee välittömästi umpeenkasvaneen metsätien varressa tien itäpuolella jyrkähkön rinteen reunalla heinävaltaisella tasaisella kankaalla metsässä, joka kasvaa nuorta koivua ja mäntyä. Nuorta kuusta kasvava kohteen alue erottuu kasvillisuudeltaan ympäristöstään selvästi.
Kohde on valliltaan matala ja muodoltaan suppilomainen tervahauta, joka on halkaisijaltaan noin 7 metriä. Suppilomaisen sisäosan halkaisija on noin 3 metriä ja syvyys noin 1,5 metriä syvimmillään. Suppilon tasaisen pohjan halkaisija on reilu puoli metriä ja siinä on pohjalla kairatutkimuksen perusteella mahdollisesti kovaksi palanutta savea. Tervahaudan pohjan reunasta saadussa kairanäytteessä oli paksulti nokista maata. Valli on melko heikosti nähtävissä, mutta se erottuu kuitenkin maastossa. Kohteen ympäristössä tehty T-kairaus viittasi siihen, että nokimaa ja häiriintyneet maakerrokset rajoittuivat itse hautaan ja sen välittömään läheisyyteen.
Länsiosassa vallin pinnalla ja sen ulkopuolella maanpinnalla on kolme noin 2 metriä pitkää, hyvin matalaa uomaa, joiden leveys vaihtelee 20–40 cm välillä. Kahden uoman päässä on noin 60 cm halkaisijaltaan oleva epämääräinen matala kuopanne. Nämä kuopanteet eivät vaikuta tervanlaskupaikoilta, vaan tuntuvat liittyvän haudan pintaosaan kohdistuneeseen toimintaan.
Haudan länsipuolella rinteessä ei havaittu maastotarkastuksessa 2022 tervanlaskua varten kaivettua kuoppaa tai rakennetta. Läntinen rinne vaikuttaa alaosastaan hieman vaurioituneen, mahdollisesti esimerkiksi tien teon tai sen parantamisen yhteydessä. Tämä olisi voinut aiheuttaa myös mahdollisen tervanlaskupaikan vaurioitumista, jos se olisi ollut rinteen alaosassa. Suhteessa tervahaudan pohjaan tervanlaskupaikan olisi kuitenkin pitänyt olla ylempänä rinteessä.
Tervahauta on ilmeisesti rännitön suppilohauta ja tasainen, noin metrin halkaisijaltaan oleva pohja viittaisi siihen, että haudan pohjalla voisi olla säiliö. Tervahaudan tyyppi viittaisi siis siihen, että kyseessä voisi olla jokseenkin iäkäskin jäännös. Se voi tyyppinsä ja historiallisen kontekstinsa puolesta liittyä esimerkiksi 1600-luvun kaupalliseen tervantuotantoon Mikkelin pitäjässä. Kyseessä voi luonnollisesti olla myös osittain tai kokonaan kotitarvekäyttöön tuotetun tervan tuotantojäännös. Haudan koko ja rännittömyys sekä konteksti viittaisivat siihen, että kyseessä ei olisi 1700–1900-lukujen kaupalliseen suurtuotantoon liittyvä jäännös.
Tervapirtin tai muiden vastaavien rakennelmien jäännöksiä ei alueelta ole havaittu.
Tervahaudasta pohjoiseen noin 40 metrin päässä sijaitsee kasvittunut ja matala maanottokuoppa välittömästi metsätien yhteydessä. Kuoppa on laakea ja hieman nelisivuinen ja kooltaan noin 4 x 5 metriä. Sen syvyys vaihtelee 30–50 cm välillä. Tasainen pohja ja nelisivuinen muoto viittaavat siihen, että ilmeisesti paikalta on otettu maata traktorin kauhakuormaajalla tai vastaavalla koneella. Maanottokuoppa on tehty ilmakuvien perusteella arvioituna vuosien 2000 ja 2007 välillä.

Vemmellahti 4 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven koillisosassa olevan Vemmellahden koillisrannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille rantatörmän päällä kulkevan metsäautotien varresta hiekkakankaalta.

Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Pieksänjärven koillisosassa olevan Vemmellahden luoteisrannalla. Asuinpaikka-alue sijoittuu järven ja pienen suon väliselle kangasmaalle, yhteismaalla olevan rantamökin alueelle. Alueella on asumuspainanteita.

Laksi-Monikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-korkeusmallin perusteella (23.1.2023) Laksi-Monikan itäpuolella, hieman nuotipaikasta pohjoiseen on nähtävissä halkaisijaltaan 13 metrinen tervahauta.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Sen tarkempi määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.

Hiekkaniemi 2 (213010019) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niittuleva-järveen pistävän Hiekkaniemen keskiosassa, kohdassa missä korkeampi harjunpätkä laskee kohti niemen kärkeä. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille tien kohdalta harjun laelta.

Historiallinen; Myllynalaseen kaakosta pistävän niemen koillisosassa maan päälle kasattu hiilimiilu, halkaisija 6,5 m, osin metsätraktoriuran runtelema.

Seppäläinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee välittömästi tien levähdyspaikan itäpuolella noin 6 metrin päässä asfaltoidun alueen reunasta mäntyä, lehtipuuta, nuorta kuusta ja katajaa kasvavan metsän reunassa, loivasti kaakkoon laskevan rinteen tasanteella. Kohteelle johtaa selkeä pieni polku levennykseltä.
Kohde on matalahko kuoppamainen jäännös, jonka halkaisija on reilu 5 metriä kokonaisuudessaan. Jäännöksessä on matala, vajaa kaksi metriä leveä, kuoppaa ympäröivä valli, ja vajaa kaksi metriä halkaisijaltaan oleva kuopanne vallin keskellä. Kuoppa on syvimmiltään noin 70 cm. Se reunat ovat liestyneet ja kasvittuneet. Kuopan pohjan muoto on laakean kovera, hieman maljamainen. Kairalla kuopasta saatiin vielä hyvin syvältä hyvin nokista maata käsittäviä T-kairanäytteitä, ja pohjan maaperä on pehmeää. Kuopan pohjalla ei saatu kairattua puhtaan maan alueeseen saakka. Kuoppa on kaakkoisosastaan hieman vaurioitunut, sillä sen kohdalle on asennettu sähköpylvään maahan kiinnitetty tukivaijeri. Kohde rajautuu maastossa selkeästi rakenteena vallin perusteella.
Kuopan muodon, pohjan pehmeyden ja voimakkaan nokisuuden perusteella kyseessä on pienikokoinen hiilimiilu, tarkemmin pienehkö kuoppamiilu-tyyppinen hiilimiilu. Hiilimiilu vaikuttaa kokonsa puolesta kotitarvevalmistukseen liittyvältä. Hiilikerrostumien paksuus viittaa kuitenkin siihen, että hiiltä olisi voitu tehdä useammankin kerran.
Jäännöksen luonne ja säilyneisyys sekä tieto Etelä-Savon metsänkäytön historiasta ja miilunpolton tekniikoiden historiasta ja käytöstä tuntuisi viittaavan siihen, että löydetty hiilimiilu olisi iältään 1800-lukua vanhempi. Alueen historialliseen metsäkatoon liittyen voi arvioida, että hiilimiilu olisi 1700-luvun loppuvuosikymmeniä vanhempi. Tämä on kuitenkin vain arvio, joka perustuu erityisesti kohteen historialliseen kontekstiin. Näin kohteen tarkemman iän selvittäminen edellyttäisi kaivaustutkimusta ja siihen liittyvää ikäämistä.

Suoveronsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen;

Laitaatsilta Jukolansalo (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Savonlinnan Laitaatsillan pohjoispuolella
Suuri kuormavene, jonka pituus on 16 metriä ja leveys neljä metriä. Rautarenkaalla varustettu keulavannas on lähes pari metriä korkea, perävannas on kadonnut tai se on mudan peitossa. Vene on ollut takiloitu; keskituhdossa on keskellä maston tukirengas ja kölissä 7x10 cm suuruinen kolo maston tyvelle. Vasemmalla laidalla erottuu vanttirauta, vasemman laidan kaksi ylintä lautakertaa ja kaikki oikean laidan laudat ovat irronneet keulavantaasta.

Saukonsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Saukonsaaren länsirannalla, noin 50 metrin päässä rannasta.
Tasasaumaisen lotjan hylky, jonka pituus on noin 21 metriä ja leveys noin 3.5 metriä.

Patalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pienessä Patasalossa. Lidar-havainto, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Patalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pienessä Patasalossa. Lidar-havainto, jota ei ole tarkastettu maastossa.

Vääränpohja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta tasamaalla, halkaisija 12 m ja syvyys 1,5 m.

Käkötaipale (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri tervahauta. Mainitaan Ihamaniemen kyläkirjassa.

Vetokanta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kalliokumpareen länsipäässä Vääräntauksen tien vieressä tervahauta.

Virtala (1000025897) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hanhivirran pohjoisrannalla noin 50 m rannasta halkaisijaltaan noin 10 m ja syvyydeltään noin 2 m tervahauta, jonka länsipuolella mahdollinen tervanlaskukuoppa. Tästä 10 m lounaaseen ja 10 m luoteeseen pienemmät, halkaisijaltaan noin 5 m tervahaudat, joiden reunavalleja on osittain kaivettu suuremman tervahaudan täytemaaksi.

Huuhtsaari W (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Ruokosalon itäreunalla sijaitsevalla Huuhtsaarella. Saari sijaitsee Huuhtniemen edustalla, johon kuivan kesän ja syksyn 2006 takia oli kulkuyhteys kapean salmen yli niemen itäreunalta.
Huuhtsaaren länsireunalla, Huuhtniemen ja -saaren välisen salmen rannalla, loivassa rin-teessä oli havaittavissa vanhoja pelto-ojia noin 70 x 50 m laajalla alueella. 1800-luvun alkupuolen isojakokartoista käy ilmi, että kaskeaminen on ollut yleistä Koloveden saarilla.

Reponiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta

Piiraa (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi on Monikkalan kylätien ja tältä Mikkolan talon kohdalta länteen erkanevan sivutien risteyksen eteläpuolella, aivan kylätien laidalla oleva maakivi. Sen koko on noin 200 x 200 cm ja kokeus noin 70 cm. Kiven korkeimmalla kohdalla on yksi pyöreä kuppi, jonka halkaisija on noin 5 cm ja syvyys noin 2,5 cm.

Sääksjärvi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sääksjärven koillisrannalla, järven koillisrantaa pitkin kulkevaan matalaan harjuun kuuluvan pienen kumpareen kohdalla, aivan järven rannalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kumpareen kohdalla olevan pysäköintipaikan kohdalta ja siitä länteen kesämökille menevän polun pinnalta. Asuinpaikka-aluetta todennäköisesti vain kumpareen alueella.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Paikka ennallaan. Kvartseja tien pinnassa hieman edellä kuvattua idempänäkin (ei otettu talteen).

Sääksjärvi D (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sääksjärven koillisrannalla, Valkeinen-nimisen lammen eteläpäässä, rannassa kulkevan pienen harjun päällä. Harjun kupeessa on asumuspainanne. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia. Paikalle tulee polku Huitukantien varresta erkanevalta metsätieltä. Alue on kaunista erämaamaisemaa. Alueella on muitakin kivikautisia asuinpaikkoja sekä pyyntikuoppia.
Jussila ja Sepänmaa 2011: Paikka ennallaan. Rajausta tarkennettu topografian perusteella. Koordinaatit N: 6868022, E: 535730.

Herakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heralammesta 450 m koilliseen, Herakankaan paikallistiestä 100 m koilliseen, sorakuopalle menevästä tien pohjoispuolella. Kyseessä on hyvin säilynyt raudanvalmistuspaikka, jossa on havaittavissa mm. kaksi hytinpohjaa.

Pohjoislahdenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntkikuopat sijaitsevat Hitjuksenjärveen pistävän Kivikkokankaan eteläosassa, Pohjoislahden itäpuolella, aivan metsäautotien vieressä olevan pienen kumpareen laella, tien pohjoispuolella. Kuopat ovat noin 2,5 m päässä toisistaan.
Isoimman kuopan halkaisija on noin 5 m ja syvyys 1,1 m. Kuopan reunoilla on noin metrin levyiset vallit. Toinen kuoppa on halkaisijaltaan 2,7 m ja syvyydeltään 0,9 m. Siinä ei ole reunavalleja. Kolmas kuoppa on halkaisijaltaan 2,7 m ja syvyydeltään 0,6 m. Vain kuopan itä- ja länsireunalla on havaittavissa reunavallia.

Kallioniemenkangas A (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kankaisjärven Kallioniemeen johtavan kapean kannakkeen kohdalla. Kuopan halkaisija on noin 4,5 m ja syvyys 0,6 m. Kuoppa on ehyt ja selvästi maastossa näkyvä. Sen kohdalla kasvaa kaksi mäntyä.

Hiekkaniemi S (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jukajärven koillisrannalla olevan luode-kaakko -suuntaisen harjun lounaisrinteellä. Stedigkin muistokivestä 400 m länsiluoteeseen, Hiekkaniemen asuinrakennuksesta 280 m kaakkoon. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille maantien ojasta, harjun kupeesta. Asuinpaikka lienee suurimmaksi osaksi tuhoutunut tietä tehtäessä. Tien koillispuolella, sen ja jyrkän harjurinteen välissä on vielä koskemattomana jäljellä kapeaa tasannetta, jossa asuinpaikkaa saattaa olla jäljellä.

Kupialankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rantasalmen kirkolta Tornioniemeen vievän tien varrella, noin 500 m Syväsalmesta luoteeseen ja noin 200 m Erolanniemen tienhaarasta kaakoon, Kupialankankaan lounaisreunalla, alueella olevan hiekkakuopan pohjoispäässä. Asuinpaikka-alue on tasaisella hiekkakankaalla, korkean lounaaseen laskevan törmän päällä. Törmä on nyt hiekanoton takia kaivettu asuinpaikan kohdalta pois, mutta jäljellä olevista maaston muodoista päätellen asuinpaikka-alue ei ole sijainnut aivan törmän reunalla. Löytökohdasta luoteeseen päin törmä jatkuu samanlaisena useita satoja metrejä, ja asuinpaikka-aluetta saattaa olla tällä suunnalla ehjänä jäljellä. Kaikki löydöt ovat tulleet esille hiekkakuopan reunalta noin 30 m matkalta, noin 10-50 m itään kohdasta, jossa Tornioniemen tie nousee hiekkakuopasta kankaalle. Keramiikka on poimittu kuoritulta maan pinnalta, osittain vanhan Tornioniemen tien pohjan alta.

Pölläkänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kutemajärven kylässä, Härkäjärveen pistävässä Pölläkänniemessä, Ylenlahden tilan maalla, laajan sorakuopan eteläreunalla. Paikalta on löytynyt kvartsiesineitä ja -iskoksia, kivilaji-iskos ja palanutta luuta.

Hiekkaniemi 1 (213010007) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyyveden länsiosassa, Kyyveteen kuuluvan Niittulevä-nimisen järven luoteisrannalla Hiekkaniemen tyvessä, Hiekkaniemeen vievän tien kohdalla sen länsipuolella olevan sähkölinjan alla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kohdalta, missä Hiekkaniemen tie alkaa laskea jyrkästi niemeen päin, kuluneen tien pinnalta.

Lajunkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viikarinlahden itärannalla, Luusniemi-Halkokumpu -maantieltä noin 300 m luoteeseen, hiekkakuopan kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille hiekkakuopan luoteisreunalta ja paikalle kaivetun ojan reunasta. Paikka lienee lähes täysin tuhoutunut.

Pohjaniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rauhajärven koillisrannalla olevan, etelään pistävän Pohjaniemen päässä. Asuinpaikka-aluetta on Pohjaniemen harjun eteläkärjestä noin 200 m matkalla länsiluoteeseen. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille niemeä kiertävän tien leikkauksesta, sen eteläisimmän mutkan luoteispuolelta.

Lankaniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lankaniemi 1:stä noin 300 m kaakkoon, seurakunnan leirikeskukseen vievän tien eteläpuolella, aivan tien varressa metsässä on kolme kallioon louhittua miehistö- tai varastosuojaa. Niiden keskimääräiset mitat ovat 14 x 5,5 x 3,5 m.

Juolasveden Kuikkolahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Juolasveden itärannalla, Kuikkolahden pohjoisrannalla on pieni pätkä taistelukaivantoa.

Vuorisaari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympyrän muotoinen n. 12 m halkaisijaltaan oleva tervahauta. Selvästi maastosta erottuva ja keskipainanteeltaan melko syvä. Rantaan loivasti laskevalla rinteellä n. 60 m vesirajasta. Rännikaivanto ei selvästi erottuva, mutta alarinteen puolella kaivannoksi epäilty painanne vallin ulkopuolella. Keskipainanteen syvyys reunavalleihin verrattuna 1,5 - 2 m ja pohjaosaltaan jyrkkäreunainen n. 1 x 1 m.

Karhulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäntyharjun eteläosassa Mustajärven länsipuolella. Karhulammen ja
Mustajärven välissä on koillis-lounas-suuntainen mäki, jonka lounaisosassa sijaitsee tervahauta sekä kivistä ladottu kiuas. Alue on maaperältään osin kivistä kangasmaastoa, jossa kasvaa varttunutta mäntyä.
Tervahauta on vallilta vallille halkaisijaltaan noin 13 m ja syvyydeltään noin 1,8 m. Rakenteen keskellä on kuoppa. Haudan länsipuolella on halssi. Tervahaudasta noin 30 m itään on kivistä ladottu ja rauennut kiuas, kooltaan n 2x1,5x0,6 m. Kyseessä lienee tervapirtin uunin jäännös. Rakennuksen seinälinjoja ei ole havaittavissa.

Kolmala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 70 m luoteeseen Varkaudentien (vt 23) ja Syrjäntien risteyksestä suurehko tervahauta. Tarkempia mittoja tarkastuskertomusluonnoksessa.

Kaskisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkaisella metsäkumpareella sijaitsee kuusi laajaa hiilimiilun pohjaa. Miilujen pohjat erottuvat maastossa ensisijassa niitä ympäröivien syvien, kooltaan vaihtelevien kaivantojen, ansiosta. Kaivannot muodostavat selviä ympyröistä joiden sisäpuolelle jää tasainen alue. Kairatessa niistä havaittiin paksu noen ja hiilen sekainen maa. Miilut menevät reunoistaan osin lomittain. Miilujen halkaisija on noin 16 metriä.
Alueella on tehty harvennushakkuita ja miilujen päältä on osin ajettu metsäkoneella.

Frugård 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on syvä, halkaisijaltaan 15 metriä oleva hiilimiilu tai halssiton tervahauta. Se erottuu maastossa selvästi, sillä paikalla on tehty hakkuut. Ajoura kulkee miilun vierestä, mutta ei ole vahingoittanut sitä.

Luutsalon rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luutsalon länsipuolella, noin 60 metrin päässä rannasta on peruskartalle merkitty Täyssinän rauhan (1595) rajakivi. Juojärvestä kohoava Rajamerkki on yleisessä tiedossa, mutta kohteen tarkkoja ominaisuuksia ei ole määritetty maastossa.

Loukkusaari (1000034392) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaisia kaivantoja Loukkusaaren pohjoisrannalla.

Pohjois-Surnui (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pieksämäen pohjoisosassa Pohjois-Surnui-nimisen
järven pohjoispuolella. Järven pohjoispuolella järven vanha rantatörmä on noin 125 m mpy korkeuskäyrän kohdalla, ja törmän päällä kulkee etelästä tuleva tie. Paikalla on ollut etelään kapeneva hiekkainen niemi. Muinaisniemen eteläkärjessä, sen lounaisreunalla, noin 20 m matkalla tieleikkauksesta on löytynyt kvartseja ja palanut kivi. Toinen löytökohta on alueesta noin 100 m luoteeseen tieleikkauksessa, josta on löytynyt isketty kvartsi. Tieleikkaus on osin jo sammaloitunut ja pusikoitunut. Erityisesti leikkausta luoteeseen kuljettaessa havaintomahdollisuudet heikkenevät.
Kokonaisuutena asuinpaikka on melko kärsinyt. Tie on tehty tormän päälle asuinpaikan parhaalle osalle. Tien pohjoispuolella on kahden löytöalueen välissä matala hiekkakuoppa laajuudeltaan noin 70x50m, joka lienee vienyt osan asuinpaikasta. Lisäksi tien pohjoispuolella metsänpohja on muokattu edellisen päätehakkuun yhteydessä. Alueen vaot ovat jo sammaloituneet ja kasvaneet umpeen.
Kohteen aluerajaus perustuu inventoijan esittämään rajaukseen.

Kalkkikivenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Maaveden Kangaslahden länsirannalla, vanhan rantatörmän reunalla. Paikalla on kolme tervahautaa sekä yksi mahdollinen säilytyskuoppa.
Ks. alakohteet.

Pouhasaaren redutti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pouhasaaren kaakkoiskulmassa Kietävälänvirran pohjoisrannalla on erittäin hyvin säilynyt redutti. Nelisivuinen redutti on ulkomitoiltaan noin 14 x 16 m, sisämittojen ollessa noin 10 x 12 m. Vallit ovat sisäpuolelta noin 1-2 m korkuiset, ulkopuolelta korkeimmillaan lähes 5 m. Redutin länsisivulla on kahden metrin levyinen kulkuaukko. Kaakkois- ja lounaiskulmissa on tasanne kanuunaa varten.
Redutti lienee tehty Kustaan sodan aikana (1788-90) valvomaan kulkua Kietävälänvirtaa pitkin Puumalasta Savonlinnaan. Kietävälänvirta on redutin kohdalla vain noin 500 m leveä, ja vastarannalle on redutista matkaa 700 m. Näin esimerkiksi kuuden tai kahdentoista naulan kanuunoilla olisi redutista voitu hallita koko salmea.

Rajalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso hyvin säilynyt tervahauta noin 50 m rannasta. Tervahaudan keskellä on sähköpylväs.

Ryttyniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ryttyniemen talosta noin 430 m pohjoiseen, Rajalahden talosta noin 420 m lounaaseen, kohti Viinakivensuota johtavan metsätien leikkauksessa. Asuinpaikka-alue on länteen pistävän niemen 86-87 m:n korkeustasolla, tasaisella lakitasolla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille ojan penkasta. Maaperä alueella on hiekkaa.

Reinikanranta 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta.

Vuorilahti (1000010952) (Taide)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee lähellä Puumalan Katosselän luoteisosaa, Härätin saareen kaakosta pistävän Vuorilahden suulla, lahden itärannalla kallioseinämässä. Kalliossa on noin 7-8 m korkeudella halkaisijaltaan noin 20 cm kokoinen punainen läikkä.
Mahdollisen maalauksen korkeus Saimaan pinnasta ei ole tiedossa, mutta se on lähellä Suur-Saimaan ylintä rantaa.

Rokansalo Siikajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu hiekkakankaalla Siikajärven länsirannalla aivan Siikajärventien itäpuolella, tien ja rannan välissä. Rantatöyräällä on noin 2,5 metriä halkaisijaltaan oleva sammaloitunut kuoppa. Miilu on vaurioitunut hakkuissa 2022, kun metsäkoneella on ajettu kuopan yli. Maanpinta on rikkoutunut ja paljastanut runsaasti hiilenpaloja ja nokikerroksen.

Ruutu (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Ruudun tilalla, kiviaineslouhoksen kaakkoispuolella, 42 m valtatie viidestä länteen. Röykkiö in louhosalueen kuoritun ja kaivellun maan reunamilla, ehjässä maastossa. Kooltaan se on n. 3 x 2 m ja korkeus n. 0,9 m. Röykkiö on ”pään kokoisista” kivistä ladottu. Röykkiön ajoitus ja tarkoitus ovat tuntemattomia.

Juhola (Hautapaikat)
Rautakautinen; Juholan ja Partalan pelloilta rautakauden lopun ja keskiajan esinelöytöjä. Kyntösyvyyden alla mahdollisesti säilynyt ruumishautauksia.

Halla (Asuinpaikat)
Historiallinen; Peltoalue, joka laskee loivasti itään, kohti matalaa maastonkohtaa, jossa oja. Pellon alaosassa terassiharjanne. Peltoaukean eteläpuolella järvi. Löytöalue on loivassa rinteenlaskussa ja se on laajuudeltaan noin 30x30 m. Löydöt ovat aivan kynnön pinnasta, noin 10 cm:n syvyydestä. Tämän alueen yläpuolelta, harjanteelta, joitakin mahdollisesti myöhäisempiä rautaesineitä. Kohteeseen tehdyssä pienessä kuopassa tummaa maata nykykynnön alla noin 50 cm:n syvyyteen. Esineet KM 40649:1-21 ovat löytyneet metallinetsinnässä, löytöaika on tuntematon. Esineet on toimitettu museoon vuonna 2015. Löytöinä on kymmenen hopearahaa tai katkelmaa, rautakautisten korujen katkelmia, kaksi kirveen terää ja historiallisen ajan sormuksia.
Mikkelin 1750-luvun pitäjänkarttaan paikalle on merkitty Launialan kylä, jonka neljä taloa ovat sijainneet kartan perusteella nykyisen Launialan tilan kohdalla sekä sitä ympäröivällä pellolla. Kohteen rajaus perustuu pitäjänkarttaan, kylätonttia ei ole tarkastettu maastossa.
Sekä rautakauden että historiallisen ajan asuinpaikkojen laajuus voidaan selvittää vain koekaivausten avulla.
Vuonna 2024 alueen itäosassa tehtiin arkeologisia tutkimuksia kaavahankkeen vuoksi. Alueelta tunnistettiin mm. jäänteitä uunien ja rakennusten perustuksista. Laajalla alueella havaittiin todennäköisimmin 1700-luvun alkupuolelle ajoittuvaa palokerrosta. Tutkimuksissa ei tehty rautakauteen viittaavia havaintoja, vaan kaikki ilmiöt ajoittuvat historialliselle ajalle 1600–1900-luvuille.

Tattarniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lähinnä havupuuta kasvavalta Tattarniemeltä tavattiin seitsemän kiviröykkiötä, joiden koko vaihteli noin 2*2 ja 4*4 m välillä, korkeutta röykkiöillä oli noin 30 cm - 80 cm. Osa röykkiöistä oli kasattu suuremman maakiven juurelle. Ainakin yhtä röykkiötä oli kaiveltu. Röykkiöiden lisäksi paikalta havaittiin yksi noin 1,3 m leveä ja noin 2,6 m pitkä kuoppa (syvyys alle
50 cm) sekä kaksi pyöreää painannetta (halkaisijat alle 3,5 m). Paikalla ei tehty kajoavia
toimenpiteitä.
Ulkoisten olemustensa perusteella röykkiöt ovat kaskiraunioita, pitkänomainen painanne niihin liittyvä naurishauta ja pyöreät painanteet mahdollisia hiilihautoja tai -miiluja. Tiheässä metsässä olevat röykkiöt ja kuopat mitattiin paikoilleen käsi GPS-laitteella. Paikan peitteisyyden vuoksi mittauksissa voi olla jopa 10 m mittavirheitä.
Havaittujen rakenteiden koordinaatit:
Röykkiö 7, N 6839988 E 517435 (keskimmäinen alueelta havaittu rakenne)

Kolkonjoki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pirttiseläntien ja Tulikivenrahkan välisellä kankaalla kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa. Ei tarkastettu maastossa.

Parkumäen koulu (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee vanhan maantien ja Parkumäen koulun välissä olevan kiviaidassa, pihaan menevän ajotien itäpuolella, noin 5 m ajotiestä. Kivi ei ole luontaisella paikalla, vaan se on siirretty aitaan muualta. Se on päällimmäisessä kivikerroksessa, aidan yläpinnalla. Kupit ovat ylöspäin.
Kivi on karkeahkorakeista, graniitin tapaista, jonkin verran suuntautunutta kivilajia (gneissiä?). Se on lähes suorakulmaisen särmiön muotoinen. Kiven koko on noin 45 x 45 cm ja paksuus 15 cm. Se on ehkä lohjennut "äskettäin" suuremmasta kivestä.
Kiven jokseenkin tasaisella yläpinnalla on kolme selvästi erottuvaa kuppia. Kaksi niistä on pyöreitä (halkaisijat 6 ja 8 cm) ja matalia (1,5 ja 1 cm). Kupit ovat 23 cm päässä toisistaan (keskipisteiden etäisyys). Näiden kanssa tasakylkisen kolmion (sivut 23 ja 18 cm) muodostaa kolmas kuppi, josta on jäljellä vain vähän yli puolet kiven reunalla. Kuppi näyttää olleen halkaisijaltaan noin 10 cm ja useiden senttimetrien syvyinen (kiven pinta on kupin kohdalla viisto, suurin syvyys ylimmältä reunalta mitattuna 6 cm). Suuresta kupista 18 cm päässä olevaa kuppia kohti jatkuu 7 cm pitkä, 5 cm leveä ja 2 cm syvä uramainen, jonkin verran epämääräinen lisäke. Suurimman kupin ja kolmannen kupin puolivälissä on lisäksi hyvin epämääräinen kuppi, joka saattaa olla luonnonmuodostuma (halkaisija 4 cm, syvyys alle 0,5 cm).

Mustalahti (1000049407) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Iso-Vihtarin koillispuolella, avarapohjaisessa kohti lounasta laskevassa
talouskuusikossa. Tervahauta on laakea ja loivapiirteinen. Sen ylärinteen puoleinen valli on tuskin havaittava ja alarinteen puolellakin sen korkeus jää alle puolen metrin. Tervahaudan halkaisija on noin 16 metriä. Sen keskellä on noin metrin syvä ja noin 2 metriä halkaisijaltaan olevan kuoppa. Rikkoontuneella maanpinnalla on erotettavissa muutamissa paikoin nokea ja hiilen kappaleita.

Joki-Keskisen kangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joki-Keskisen kankaan kaakkoispään tuntumassa olevalla hakkuuaukealla erottuu Lidar-korkeusmallissa halkaisijaltaan noin 14 metrinen tervahauta, jossa on selvästi ympäristöstään erottuvat ympärysvallit.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Sen tarkempi määrittäminen edellyttää lisätutkimuksia.

Haasianlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ympyränmuotoinen tervahauta pienellä harjanteella kahden kallioisen mäen välissä lähellä rantaa. Halkaisija ulkoreunoilta on n. 12 m. Keskipainanne syvyydeltään n. 1,8 m. Rännikaivanto matalahko n. 1 m x 1 m. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Suuri-Pöljä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suuri-Pöljän saaressa koivikkoisella harjanteella n. 15 m halkaisijaltaan oleva ympyrän muotoinen maavalli, jonka keskellä maljamainen n. 1,8 m syvä painanne. Itäisellä sivulla tervahaudalle ominainen n. 1 x 2,5 m rännikaivanto.
Rännikaivannosta paljastui jalan alla irronneen sammaleen alta kaksi metallista ohutta n. 5 x 10 cm suorakaiteen muotoista levyä. Levyjen reunoja kiersi ohuita metallisia levyyn kiinnitettyjä metallipiikkejä. Koko ja rakenne viittaisi saappaiden pohjiin lisättyihin palamista estäviin suojalevyihin.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kepakkokangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa noin 25 m toisistaan, halkaisija valleineen noin 18 m. Tervahaudat on merkitty maastokarttaan.

Umpilampi (696010081) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Inventoinnissa 1996 kuopat tulkittiin pyyntikuopiksi, mutta tarkkuusinventoinnissa 2023 ne todettiin hiilimiiluiksi, joista yksi saattaa olla keittokuoppa. Pyyntikuopat sijaitsevat Pähkeenselän etelärannalla, Umpilammen itäpuolella olevalla niemekkeellä. Kuopat ovat 80-82 m:n korkeudella olevalla lähes tasaisella terassilla. Kuoppien halkaisija on 1,5-4 m ja syvyys 0,2-1 m.

Laiskanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simanalasta Paakkunalaan vievällä maantiellä (nro 15389) olevalta Uitonsalmen sillalta 2,6 km itäkaakkoon, Ruokojärven länsipuolitse kiertävän metsätien vieressä, tiestä noin 5 m kaakkoon. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija maavallit mukaan lukien on noin 12 m ja syvyys noin 2 m. Vallien leveys on noin 3 m ja korkeus 0,5 m. Tervahaudan keskellä on noin 1,2 x 1,5 m kokoinen syvempi kuoppa.

Kukkarniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kukkarniemen pohjoisosassa olevalla tasaisella kankaalla, rantaan johtavan tien eteläpuolella. Paikalla on seudulle epätyypillisen iso ja komea tervahauta, joka on halkaisijaan n. 20 m. Tervahaudassa ei ole laskuojaa, joten se lienee vanhempaa mallia, josta terva on nostettu lippoamalla. Tervahauta ympäristöineen on ehjä.

Punkaharju asema (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikaista taisteluhautaa valtatien 14 (Savonlinnantie) ja Kauppatien välisellä hiekkaharjanteella Punkasalmen vanhasta asemasta noin 100 m itään. Taisteluhauta on todennäköisesti jatkunut pohjoiseen ja koilliseen, mutta tuhoutunut myöhemmässä hiekanotossa. Pieni pätkä taisteluhautaa saattaa olla jäljellä hiekkakuopan pohjoispuolella.

Luonteri Lehessaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Lehessaari on Luonterissa oleva, asumaton ja kooltaan noin 1,6 x 0,8 km oleva saari. Mantereesta sen erottaa hyvin kapea Lehessalmi. Perimätiedon mukaan saaren pohjoisrannalla Kulhasenniemessä on 1700-ja 1800-luvuilla ollut käytössä väliaikainen hautausmaa.
Saaren pohjoisrannan keskiosassa, noin 10 m rannasta on sortunut hiekkatörmä, jonka kohdalta on tullut esille luun palasia, mutta selviä hautoja tai maastossa näkyviä painanteita ei ole havaittu. Sortuneesta hiekkatörmästä kerrotaan aikoinaan löytyneen pääkalloja ja luita.

Mustatlammit (1000051217) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen;

Linnanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 9,3 km luoteeseen Sulkavan kirkosta Lohnanjärven pohjoisrannalla olevan Tervakankaan alueella, Linnanniemen kärjestä noin 400 m koilliseen. Alueella on noin 83 metrin korkeudella rantaterassi, jonka päällä on selvä, noin 7 metriä halkaisijaltaan oleva asumuspainanne. Sen kohdalle tehdystä koekuopasta on tullut esille saviastian paloja, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Myös terassia alemmalle tasolle on tarkastuksen yhteydessä tehty kaksi koekuoppaa ja niistä molemmista on tullut esille saviastianpaloja. Asuinpaikka-alueen laajuutta ei siten ole mahdollista määrittää topografisin perustein.
Aluerajaus on tehty inventointitietojen ja arvion perusteella, kohteen laajuuden toteaminen vaatii koekaivauksen.

Linnanniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lohnajärven pohjoisrannalla sijaitsevan Linnaniemen rannasta n. 180 pohjoiseen
on jyrkähkörinteinen harjanne, jonka tasainen laki noin 90-91 m korkeustasolla on
laajuudeltaan 150 x 60 m. Mäenharjanteen etelä-kaakkoisreuna on jyrkkä. Mäen
laen keskellä, hieman enemmän lounaassa, on koillisen törmän äärellä kaksi
laakeaa, kivikautista asumuspainannetta. Ne sijaitsevat noin 10-15 m törmän reunalta. Painanteet ovat vierekkäin 8 m etäisyydellä toisistaan. Painanteiden koko on noin 8 x 6 m. Niihin tehdyistä koekuopista löytyi palanutta luuta, keramiikkaa ja pii-iskos. Keramiikka on karkeasekoitteista tyypillistä kampakeramiikkaa.
Painanteet sijoittuvat Muinais-Saimaan korkeimman rannan äärelle, jolloin ne ajoittuvat noin 4000 eKr. Korkein ranta on alueella 87-88,5 m mpy tasolla.

Linnanniemi 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Lohnajärven pohjoisrannalla sijaitsevan Linnaniemen lounaiskärjen rannasta noin 240 m ja kärjen länsipuolella olevan Kataalahden rannasta 110 m koilliseen on matala harjanne, kooltaan 110 x 40 m. Harjanteen etelä-lounaisjuurella on muinaisen Saimaan rantatörmä. Harjanteen itä-kaakkoispäässä havaittiin tuulenkaadossa kvartsi-iskoksia. Lännempänä ei koekuopissa havaittu mitään. Maaperä paikalla on hiekkaa. Harjanteen itäpäässä on siis kivikautinen asuinpaikka. Löytökohdan länsipuolella on harjanteella hiilihauta (kohde nro 5).
Asuinpaikka sijaitsee 88-87 m korkeustasolla ja sen alapuolinen törmän juuri on 86
m mpy tasolla. Sen perusteella paikka ajoittuu 3600-3300 eKr.

Linnaniemi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohnajärven pohjoisrannalla, Kataanlahdesta 121 m koilliseen, matalan ja pienen
harjanteen keskellä on hiilihauta, jonka halkaisija on 3,5 m. Hiilihaudan
etelä-kaakkoispuolella on kivikautinen asuinpaikka.

Tervakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohnajärven luoteispään koillisrannasta 170 m itään, Lohnajärventiestä etelään
erkaantuvan mökkitien risteyksen eteläpuolella 50 m on tervahauta, jonka halkaisija on noin 12 m. Halssi länteen.

Vasikkakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lohnajärven koillispään Ruotepuronlahdesta, Lampisenjoen suusta 270 m pohjoiskoilliseen, jyrkän rinteen juurella olevalla kapealla terassilla, on tervahauta, halkaisijaltaan n. 16 m, syvä keskuskuoppa ja halssi etelään törmällä. Sen alapuolella kosteassa metsässä on toinen, hieman pienempi tervahauta.

Valkealampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkealammen pohjoispuolella, Yhdystien pohjoispuolella, on tervahauta, halkaisija
n. 13 m, halssi etelään.

Valkealampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Valkealammen pohjoispuolella, Yhdystien eteläpuolella, on loivassa rinteessä kaksi
hiilihautaa 20 m etäisyydellä toisistaan: N 6860682 E 566825 ja N 6860689 E
566846. Itäisempi halkaisijaltaan 2,5 m ja läntisempi 2 m.

Musta-Olhavi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Musta-Olhavi -lammen länsipuoleisella kankaalla, metsäteiden risteyksen pohjoispuolella ja pohjoiseen menevän metsätien länsilaitamilla, on halkaisijaltaan n. 2 m kokoinen kuoppa.

Murtonen Itä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Murtosen eteläpään koillispuolella, rannasta 230 m koilliseen ja Salmen talosta 300 m pohjoiseen tasaisella kankaalla on rautahytti. Kivistä rakennettu hytin pohja näkyy ruohuttuneena kumpuna, jonka ympärillä on runsaasti rautakuonaa. Kumpareen itäpuolella on kuopanne, jossa kivistä vallia. Alue oli paikalla 2019 käytäessä hakattua ja hiljattain laikutettua metsää. Laikutus hieman runnellut hytin laitamia.

Murtonen Salmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Murtosen itäpuolella, Salmen talosta 140 m pohjoiskoilliseen, metsätien itäpuolella
iso tervahauta, halkaisija noin 18 m. Syvä keskuskuoppa. Ei halssia.

Murtonen Pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Murtosen pohjoispään koillispuolella, rannasta n. 180 m on tervahauta, halkaisija 12 m, halssi kaakkoon. Hauta on tiheän näreikön ja heinän peittämä.

Hirmutjoki Itä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Murtosen luoteispäähän laskevan Hirmujoen suusta 400 pohjoisluoteeseen ja Hirmujoen mutkasta 290 m koilliseen. Halkaisija 12 m, halssi kaakkoon.

Hirmutjoki Itä 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Murtosen luoteispäähän laskevan Hirmujoen suusta 390 m pohjoisluoteeseen ja Hirmujoen mutkasta 250 m koilliseen on pieni laakea kumpare, jonka etelä-
itärinteestä koekuopasta ja metsätieuran pinnasta sekä koekuopasta kumpareen laelta, hiilihaudan itäpuolelta, löytyi keramiikan muruja, kvartseja ja luuta. Itäpuolella on laikutettua metsämaata, josta ei havaintoja. Maaperä paikalla on hiekkaa. Kumpareen luoteisreunalla on isohko hiilihauta, joka on osin tuhonnut kivikautista asuinpaikkaa. Muutoin paikka on ehjä. Paikka rajautuu selkeästi kumpareelle ja on siten suppeahko. Alaraja on n. 87,5 m ja laki 89 m. Siten asuinpaikka ajoittuu heti Vuoksen puhkeamisen jälkeiseen aikaan n. 4000-3900 eKr.

Hirmutjoki Itä 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Murtosen luoteispäähän laskevan Hirmujoen suusta 500 m pohjoisluoteeseen ja
Hirmujoen mutkasta 230 m koilliseen, koilliseen menevä metsätie nousee kapean
harjanteen laelle, jonka lounaispäässä, metsätien kaakkoispuoleisessa ojassa on
kvartseja ja palanutta luuta sekä punertavaa likamaata. Noin 6 m tiestä kaakkoon,
harjanteen laen reunamilla, koekuopasta tuli myös kvartseja ja luuta. Tien luoteispuolella ei ole mitään merkkejä asuinpaikasta. Paikka rajautuu selkeästi topografian ja löytöhavaintojen perusteella.
Alaraja on 89 m ja laki 89,5 m mpy. Saimaan korkeimman rannan yläpuolella, joten ajoittuu 4100–4000 eKr.

Hirmutjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilihauta Melasesta Murtoseen laskevan Hirmujoen keskivaiheilla joen pohjoisrannan
törmällä. Hiilihauta on hieman vahingoittunut metsämaan laikutuksessa

Kaislanen 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kaislasen itäpäästä, jokisuun rannasta 115 m koilliseen on loivasti rannan suuntaan viettävä tasainen alue, jonka itä-koillispuolella on kallio, lounaispuolella matala rantatörmä ja pohjoispuolella ylemmäksi nouseva törmä. Tasanteen kaakkoisosasta löytyi koekuopasta varhaista asbestikeramiikkaa, kvartsia ja luuta ja siitä 23 m luoteeseen tehdystä kuopasta kvartsiydin. Maaperä alueella on hiekkaa.
Paikka on vanhaa kaskea ja se erottuu melkoisen hyvin maannoksen pinnassa. Alueella on lukuisia kaskiraunioita.
Aivan keramiikan löytökohdan vieressä on maantasainen n. 2 x 2 m kokoinen kiveys. Samanlaisia on alueella muuallakin muutama tavanomaisten kaskiraunioiden lisäksi. Kiveys voi silti liittyä kivikauteen.
Paikan rajaus on arvio, joka perustuu topografiaan ja löytökoekuoppiin. Tämän paikan pohjoispuolella, korkeamman törmän päällä, on toinen kivikautinen asuinpaikka (Kaislanen 2).
Keramiikan löytökorkeus on n. 88,6 m, kvartsin 88,2 m mpy. Oletettu asuinpaikan alaraja on n. 87,3 m mpy tasolla. Asuinpaikka ajoittuu heti Vuoksen puhkeamisen jälkeiseen aikaan n. 4000-3800 eKr. Korkeudet ovat laserkeilausaineistosta.

Kaislanen 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Rantaan laskevan rinteen laella, laen reunamilta koekuopasta kvartsi-iskoksia.
Kvartsien löytökorkeus on n. 91 m mpy ja oletettu asuinpaikan alaraja n. 90 m mpy. Asuinpaikka sijoittuu Muinais-Saimaan korkeimman rannan yläpuolelle ja ajoittuu siten

Kaislanen 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alemman törmän päällisen löytökohdan korkeus on 87,8 m ja alemman törmän
juuren taso 87 m. Ylempi löytökorkeus on 90,5 m ja sen alapuolisen törmän juuren
taso n. 89 m mpy.
Muinais-Saimaan korkeimman rannan taso on alueella n. 87,5-89 m mpy, jossa alempi korkeus on määritetty Saimaan korkeimman rannan törmien juurien perusteella ja ylempi korkeus on arvio mm. kalliomaalausten ja asuinpaikkakorkeuksien perusteella. Tämän alueen (ja myös Lohnajärven) asuinpaikkojen korkeustasojen perusteella voi siis todeta, että käsitys, että Saimaa on noussut nopeasti ja lyhytaikaisesti vielä runsaan metrin korkeimman törmänsä yläpuolelle, pitää paikkansa (Jussila 1992 ja 1999).
Asuinpaikan alempi osa ajoittuu heti Vuoksen puhkeamisen jälkeiseen aikaan n. 4000-3800 eKr. ja ylempi osa Vuoksen puhkeamisen aikaan ja hieman ennen sitä n. 4100-4000 eKr.

Kaislanen 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaislasen kaakkoispään rannasta n. 87 m koilliseen, törmän reunalla rinteen laella,
on hyvin säilynyt tervahauta, halkaisijaltaan n. 9 m. Haudassa on korkeahkot vallit ja
syvä keskuskuoppa. Ei halssia. Kyse on ns. vanhanmallisesta tervahaudasta, josta
terva on nostettu lippoamalla.

Kaislanen 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaislasen kaakkoispään rannasta n. 84 m koilliseen, rinteen laen reunalla, on hiilimiilun pohja, halkaisija n. 4 m.

Kaislanen 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaislasen kaakkoispään koillisrannalla on lukuisia kaskiraunioita rannasta 70-160 m etäisyydellä. Kaskirauniot ovat rantaan laskevassa rinteessä ja rinteen laen
reunamilla, luoteis-kaakko suunnassa 190 m matkalla n. 70 m leveydellä. Raunioita havaittiin kaikkiaan 28. Muutama raunio on maantasainen ja nelisivuinen n. 2 x 2 m kokoinen. Muut rauniot ovat erikokoisia, halkaisijaltaan n. 1,2-2 m, pyörteitä ja pitkulaisia ja eri korkuisia. Kaikki ovat sammalpeitteisiä ja hyvin ladottuja.
Alueen hienohiekkaisessa maaperässä on pinnassa maannos, joka viittaa kaskeamiseen: n. 10 cm paksu vaaleanharmaankellertävä kerros kellertävän maannoksen B-kerroksen päällä. Pinnan vaaleampi kerros on selvästi noen sekainen sekoittunut kerros, joka on tyypillinen karhitulle kaskimaalle.
Vanhoissa kartoissa alueelle ei missään paikannu asutusta lähelle kiviraunioita.
Lähin vanha talonpaikka on Halmeniemi n. 600 m koilliseen v. 1781-1810, 1838,
1847 ja 1919 ja 1973 (Salmela-niminen talo) kartoilla. Kyse on siis hyvin säilyneestä vanhasta kaskimaasta, jossa on myös kaksi kivikautista asuinpaikkaa (Kaislanen 1 ja Kaislanen 2).

Historiallinen; Kaislasen pohjoisrannalla, rannasta n. 90 m päässä jyrkän harjanteen reunalla on isohkon hiilihaudan jäännös: kuoppa, jonka halkaisija on 3 m.

Kalaton (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi hiilihautaa Kalattoman pohjoisrannasta 60 m pohjoiseen. Itäisempi on halkaisijaltaan noin 5 m ja siinä on vallit. Se voisi olla myös halssiton tervahauta. Sen länsipuolella on toinen hiilihauta, jonka halkaisija on n. 3 m.

Kyrsyänjärvi pohjoispää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven pohjoispäässä, Kyrsyänjoen suusta 90 m etelään, on tasaisella
hiekkakankaalla tervahauta, halkaisijaltaan 16,5 m, halssi itään.

Aumalahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven länsirannan Aumalahden koillisrannasta 90 m koilliseen tervahauta, halkaisija n. 14 m, syvä keskuskuoppa, halssi länteen.

Aumalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven länsirannan Aumalahden koillisrannasta 34 m koilliseen hiilihauta, halkaisija n. 3 m.

Rötsänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kyrsyänjärven lounaispäässä Rotsänniemen etelärannan keskivaiheilla on kivikautinen asuinpaikka. Rannasta nousevan korkeahkon törmän päälle tehdystä koekuopasta tuli keramiikkaa ja palanutta luuta. Paikka on tasaista kangasta, josta maasto nousee asuinpaikan takana loivasti pohjoiseen. Lännessä törmä nousee ja maaperä on kivisempää, idässä taasen törmä laskee. Paikka rajautuu topografian perusteella melko hyvin.

Jänissalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Koskutjärventien varrella, tien länsipuolella iso tervahauta, halkaisija 17 m. Tervahauta on tiheän kasvillisuuden ja vesakon peitossa.

Kinkolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven etelärannalla, Kyrsyänjärven ja Kinkolammen välisellä kannaksella,
on iso tervahauta, halkaisija 20 m, halssi koilliseen.

Kukkurinmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven kaakkoispään rannasta runsas kilometri kaakkoon, Väätälänmäentien eteläpuolella sijaitsevan Kukkurinmäen laella, tervahauta, jonka halkaisija on 16 m ja halssi on koilliseen. Syvä keskuskuoppa. 80 m kaakkoon on toinen tervahauta (Kukkurinmäki 2). Alue on vesakkoista nuorta metsää ja tervahauta on vesakon peitossa.

Kukkurinmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Terahauta Kyrsyänjärven kaakkoispään rannasta runsas kilometri kaakkoon, Väätälänmäentien eteläpuolella sijaitsevan Kukkurinmäen laella. Halkaisija on 12 m. Syvä keskuskuoppa. 80 m luoteeseen on toinen tervahauta (Kukkurinmäki 1).

Tarsionlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven eteläosan koillisrannalla, Tarsionlahden pohjukan pohjoisrannalla,
rantatörmän päällä on hiilihauta. Halkaisija on n. 2 m.

Kuikanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyrsyänjärven kaakkoispään pohjoisrannalla, rantatörmän päällä, on hiilihauta, jonka
halkaisija on 2 m.

Koivuranta (1000051418) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuhajärven keskiosan länsirannalla olevan mäenharjanteen eteläosassa on pieni
tervahauta, halkaisija 10 m, ja siinä on leveät vallit. Halssiton. Kyse voi olla myös isosta hiilihaudasta.

Kuohuan veromylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ala-Säynätjärvestä lounaaseen Saimaan Honkalahteen laskevan jokiuoman korkeuskäyrän 85 m mpy. kynnykseen syntyvän kosken partaalla. Jokiuoma lähtee kapeasta länteen pistävästä lahdesta. Joen uoma on alueella osin kylmämuuraamalla ladottua ja sitä on ilmeisesti muotoiltu myös louhimalla kosken länsi- ja itäpuolella.
Maastokäynnillä 2024 kohteessa havaittiin yksi varma rakennuksen perustus, yksi mahdollinen rakennuksen perustus ja patorakenne sekä kapea, ilmeisesti tarkoituksella kaivettu länsi-itä-suuntainen vesiuoma.
Kosken luoteispuolella jokiuoman pohjoisrannalla välittömästi jokivarressa on kuoppamainen rakennuksen perustus. Sen etelälaita jokivarressa on selvää kivistä rakennettua perustusta, joka on osittain rauennut. Perustus on noin 4 x 4 metriä laajuudeltaan ja syvyydeltään vajaa kaksi metriä. Kyseessä on ilmeisesti myllyrakennuksen paikka. Perustuksen länsipuolella on ladottua kiveystä noin 1,5 metrin leveydeltä, joka lienee osa patorakennetta.
Perustuksen pohjalla virtaa maahan kaivettu kapeampi vesiuoma idästä länteen. Uoman leveys on noin 60–70 cm. Ilmeisesti uoma on johtanut veden pois myllyrakennuksen alta. Uoman pituus on noin 10 metriä ja se yhtyy rakennuksen perustuksen länsipuolella jokiuomaan. Uoman ja joen väliin jää pieni pensasta ja puuta kasvava saareke.
Kosken lounaispuolella joen etelärannalla välittömästi jokivarressa on kuoppamainen rakenne, joka voi olla rakennuksen perustuksen jäännös. Sen itäosassa on selkeästi kylmämuurattua patorakennetta. Mahdollisesti paikalla on patoseinämään tukeutuvan pienemmän rakennuksen paikka, jonka laajuus on ollut noin 3 x 3 metriä. Kylmämuuratun patorakenteen leveys vaihtelee 1–1,5 metrin välillä. Se on osittain rauennut, joten alkuperäistä kokoa ja muotoa on vaikea arvioida.
Joen pohjoispuolinen rakennuksen perustus muine rakenteineen lienee vuonna 1854 perustetun Kuohuan veromyllyn jäännös. Mylly lienee ollut toiminnassa vielä vuonna 1890, jolloin Kyyhkylänniemeen liittyen mainitaan Kuohnan mylly. Tulkinta perustuu historia- ja paikannimitietoihin. Kyseessä on ollut ratasmylly.
Paikalla lienee ollut ennen ratasmyllyä jo jalkamylly. Mikkelissä tiedetään perustetun veromyllyjä entisten kotitarvemyllyjen paikoille ja kotitarvemyllynä on todennäköisimmin ollut jalkamylly.

Kainuuntie, Viholanniementie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Käytöstö pois jäänyt historiallisen Savo-Pohjanmaa maantien osuus. Tieosuuden eteläosa on osin päällystetty ja sitä lienee käytetty laanina tms. Tielinja erottuu selvästi laserkeilausaineiston visualisoinnissa ja rajaus perustuukin siihen. Tielinja on ollut maantiekäytössä vielä 1950-luvulla.

Historiallinen; Kalkkiuuni, joka on rakennettu osittain hyväksikäyttäen lounaaseen laskeutuvaa rinnettä.

Historiallinen; Kalkkiuuni, joka rakennettu osittain hyväksikäyttäen lounaaseen laskeutuvaa rinnettä. Pahasti rikkoutunut.

Pirttiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pyhäjärven länsipuolella, Pirttiniemen lounaistyvessä tervahauta, jonka halkaisija n. 16 m ja ympärillä n. 1 m korkea valli. Syvä nelisivuinen keskuskuoppa. Halssiton, keskussäiliöllinen tervahauta, josta terva on nostettu lippoamalla.

Niemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Iso-Perkai järven eteläosan itäpuolella, Perkaintien varressa aivan Perkaintien itäreunan kupeessa on ehjä tervahauta, halkaisija n. 12 m, valli ympärillä n. 1,5 m. Syvä nelisivuinen keskuskuoppa. Halssiton keskussäiliöllinen tervahauta.

Haukiniemen kärki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Pyhäjärven koillispäässä sijaitsevan Haukiniemen eteläkärjessä on 1-2 m nykyisen rannan yläpuolella vanha kivinen rantavalli eli pallekivikko, joka vaihettuu kivisemmäksi aivan kärjessä. Vallin takana niemen kärjen alueella on tasainen alue. Muutamasta kärkeen ja länsi-luoteisreunamille tehdystä koekuopasta löytyi neljä selvää kvartsi-iskosta. Maaperä vaikutti kuopissa likaiselta, mutta mitään selkeää likamaakerrosta ei ole.
Paikan rajaus on topografiaan ja maaperään perustuva arvio: vähäkivisempi ja
tasaisempi ala niemen kärjen alueella.

Pieni Likolahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Antero Pelkosen (1902) mukaan ”Punkaharjun hotellitöyryn alla, Pienen-Likolahden järvenpuolimaisessa kainalossa, on kuoppa, jossa kerrotaan sotamiesten asuneen. Sen edessä, järven rannalla, on ollut pienempi kuoppa, jossa kerrotaan sotamiesten leipää tehneen. Arveltiin, että tässä ovat asuntoa pitäneet Rakokiven varustuksen sotamiehet.”
Aivan rannassa, polun vieressä, sekametsässä kohdassa N 6854148 E 621444 on pohjakaavaltaan pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,6 m. Reunan päällä oli täysikasvuinen mänty. Edellisen pohjoispuolella (N 6854174 E 621442) on osin epämääräinen, mutta ilmeisesti ihmisen tekemä maarakenne, joka voi olla rinteeseen osin pengerretty rakennuksen perustus. Rakenteen pituus on ainakin 8 m. Eteläisempi rakenne sopisi Pelkosen mainitsemaan leivänpaistokuoppaan ja pohjoisempi sotamiesten asumukseen.

Lammasharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Harjun itäpäässä, jyrkähkössä mäntyä kasvavassa itärinteessä terva- tai hiilihauta, jonka laajuus on 3 x 2 m ja syvyys 0,9 m. Sitä ympäröi valli, jonka leveys on noin 1 m ja suurin korkeus 0,2 m. Pohjakaava on soikea. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa todettiin 30 cm hiilensekaista hiekkaa.
Samassa mäntymetsässä, edellisestä sata metriä länteen, pienialaisella tasanteella kohdassa N 6853495 E 621543, on jyrkkäreunainen pohjakaavaltaan neliömäinen kuoppa, jonka koko on 6 x 6 x 2,3 m. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa erottui sekoittunutta, reunoilta valunutta hiekkaa, muttei hiiltä. Kaivannon itäsivulla todettiin 2 m leveää ja 0,2 m korkeaa vallia. Kaivannon merkitys on epäselvä.
Noin 90 m lounaaseen, kohdassa N 6853431 E 621482, on samankaltainen, pohjakaavaltaan neliömäinen kuoppa, jonka koko on 6 x 6 x 2,5 m. Reunat ovat jyrkät ja järven puolella erottui heikkoa vallia. Kairanpistossa ei ollut havaittavissa hiiltä, mutta pohjalla todettiin kiviä noin 20–30 cm paksun hiekkakerroksen alla.

Kotkansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laukanlahden luoteispäässä olevan Kotkansaaren kaakkoisosassa todettiin neljä selkeää kuoppaa, joiden pohjakaava oli pääasiassa pyöreä. Lisäksi havaittiin saaren pohjoispäässä kaksi lähekkäistä kuoppaa. Sijainnin, muodon, koon ja kairaushavaintojen perusteella kyseessä ovat hiilihaudat. Niitä voi olla alueella nyt havaittua enemmänkin. Inventoinnin yhteydessä tarkastettiin suurin osa saaresta.

Hynninsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiiluja Laukanlahdessa sijaitsevalla Hynninsaarella, joka yhdistyy lounaisosastaan mantereeseen kapealla kannaksella. Kuopat ovat suppilomaisia ja
pyöreitä. Useita kuoppia tutkittiin kairaamalla, jolloin niiden maaperä todettiin sekoittuneeksi. Useissa kairanäytteissä erottui hiiltä ja usein myös selvä tai ainakin alkava podsolimaannos. Koon, muodon ja kairahavaintojen perusteella suurin osa alueen kuopista on hiilihautoja.
Niitä on Hyvnninsaaressa epäilemättä inventoinnissa havaittua enemmänkin. Kumpareen laella (N 6853034 E 622320) kuoppa, joka poikkeaa muista. Se sijaitsee noin kymmenen metrin laajuisen ja puolen metrin syvyisen luontaisen painanteen pohjalla. Kuopan aajuus on 2 x 1 m ja syvyys 0,6 m. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa todettiin ainakin 50 cm:n paksuudelta sekoittunutta ruskeaa hiekkaa, johon oli kehittynyt podsolimaannos. Rakenne saattaa olla historialtaan alueen muista kuopista poikkeava: mahdollisesti hiilihauta, jota on myöhemmin uteliaisuudesta kaiveltu.
Kohdassa N 6853054 E 622351 sijaitsevasta, muotonsa ja kokonsa puolesta edustavaksi arvioidusta, hiilihaudasta otettiin kairalla AMS-ajoitusnäyte, jonka mukaan hiili on todennäköisesti 1700-luvulta. Näyttää ilmeiseltä, että Hynninsaaressa on valmistettu hiiltä 1700-luvulla tai 1800-luvun alussa, ja hiilihautojen määrän perusteella valmistus näyttää olleen varsin laajaa.

Äijönlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Äijönlahden koillisrannalla, sen ja Punkaharjun Harjutien välissä, metsämaastossa kuoppia useassa kohdassa. Viiden metrin päässä rannasta (N 6852558 E 622254) rinteeseen leikattu tasapohjainen ja loivareunainen kuoppa, jonka laajuus on noin 5 x 2 m ja syvyys 0,6 m. Rakenne on rannan suuntainen ja sen pohjakaavan muoto on suorakaide. Ainakin eteläpäädyssä on erotettavissa vallia. Kyseessä voinee olla jokin historiallisen ajan rakenteen/rakennuksen pohja.
Niemen lakiosassa, tasamaalla (N 6852581 E 622252) laakea painanne, laajuus noin 6 x 7 m ja syvyys noin 0,3 m. Sijainniltaan ja ulkomuodoltaan muistuttaa kivikautista asuinpainannetta, mutta pohjaan tehdyssä kairanpistossa todettiin ylimpänä 0–5 cm turvetta ja humusta, jossa heikkoa huuhtoutumiskerrosta. Sen alla oli ainakin 30 cm ruskeaa ja harmaata maata, jossa erottui hieman hiiltä.
Painanteeseen tehdyssä koekuopassa ei ollut todettavissa mitään kivikauteen viittaavaa, joten rakenne liittynee alueen historiallisen ajan toimintaan.
Edellisen pohjoispuolella (N 6852588 E 622241) pohjakaavaltaan pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 0,8 m ja syvyys 0,15 m. Kairanpistossa todettiin sekoittunutta maata, jossa oli hiiltä. Kyseessä lienee hiilihauta.
Edellisten lisäksi samalla niemellä havaittiin kymmenkunta muuta samantyyppistä vaatimatonta kuoppaa, joihin tehdyissä kairanpistoissa esiintyi hiiltä; nämäkin rakenteet voinevat olla hiilihautoja. Niiden sijaintia ei tarkemmin mitattu.
Edellisistä koilliseen, sekametsää kasvavassa jyrkemmässä rinteessä lähellä tietä, on lisäksi kaksi kuoppaa, joista pohjoisempi (N 6852621 E 622275) on pohjakaavaltaan suorakaide ja laajuudeltaan 5 x 5 m. Reunat ovat jyrkät ja pohja tasainen ja sivuilla on vallit.
Edellisestä parikymmentä metriä etelään (N 6852603 E 622281) samalla korkeustasolla on samankaltainen kuoppa. Sen laajuus on 3 x 2,5 m ja sen sivuilla on matalat vallit. Molemmat kuopat voi tulkita majoituskuopiksi.

Punkaharju Kirkkoniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Ihmisen tekemä suorakaiteen muotoinen kuoppa (N 6852431 E 622289), laajuus noin 1,4 x 1 m ja syvyys 0,6 m. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa 10 cm:n paksuinen pintaturve ja humuskerros sekä sen alta 20 cm sekoittunutta hiekkaa, jonka alla puhtaalta vaikuttanutta hiekkaa. Kuopan tarkoitus jäi epäselväksi.
Laakea painanne edellisen pohjoispuolella (N 6852434 E 622291), laajuus 1,8 x 0,7 m ja syvyys 0,15 m. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa sekoittunutta maata ainakin 75 cm:n paksuudelta. Kyseessä voi olla ruumishaudan aiheuttama painanne.
Aivan edellisen vieressä sen lounaispuolella toinen painanne, jonka laajuus 1,5 x 0,5 m ja syvyys 0,2 m. Painannetta ei kairattu, mutta sekin voi olla hautapainanne. Molempien em. painanteiden suunta on koillinen–lounas eli korkeuskäyrien suunta.
Edellisistä 6 m pohjoiseen (N 6852438 E 622291) edellisten kanssa samansuuntainen 2 x 0,6 m laaja ja 0,15 m syvä painanne. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa erottui 70 cm:n paksuinen sekoittuneen hiekan kerros.
Edellisten painanteiden välistä saman suuntainen painanne, jonka laajuus 1,4 x 0,5 m ja syvyys 0,1 m. Pohjaan tehdyssä kairanpistossa sekoittunutta maata vähintään 50 cm:n paksuudelta.
Kaikki neljä viimeksi mainittua painannetta on tulkittava todennäköisiksi ruumishaudoiksi. Arvio sopii myös hautapaikkaan viittaavaan perimätietoon. Hautoja voi olla niemellä enemmänkin.
Niemen länsirannasta kaksi todennäköisesti ns. ryssänuunia eli sotilaiden ruoanvalmistusuunia (N 6852433 E 622266), kaksi vierekkäistä rinteeseen leikattua kuoppaa, joiden laajuus 1,4 x 0,9 m ja syvyys 0,5 m. Molemmat ovat reunoiltaan selvästi kivettyjä.

Valli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Punkaharjulla Äijönlahden kohdalla metsämaastossa Punkaharjun Harjutien molemmin puolin erilaisia maarakenteita, mahdollisia majoituskuoppia. Tien itäpuolella, harjanteen laen länsipuolella, luode–kaakko-suuntaisessa jonossa yhdeksän tasapohjaista kuopparakennetta, joiden halkaisija noin 5 m ja syvyys suurimmillaan 0,6 m. Osa on rinteeseen pengerrettyjä ja muita matalampia. Pohjoisimmat ovat muita epämääräisempiä.
Muodoltaan vaihtelevampia kuoppia omana ryhmänään myös edellisten eteläpuolella, tien länsipuolella, mäntyä kasvavassa rinteessä. Osa niistäkin lienee majoituskuoppia.
Harjutien länsipuolella, muita kuoppia pohjoisempana mahdollinen majoituskuoppa (N 6852406 E 622346). Rinteeseen on pengerretty pohjakaavaltaan pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 4 m ja syvyys 0,5 m. Reunoilla erottui vallia. Tien perustaminen vaurioittanut ylärinteen puoleista reunaa.
Harjutien länsipuolella, aivan tien ja sen levikkeen vieressä rakennuksenpohja (N 6852332 E 622367), rinteeseen pengerretty 5 x 5 metrin laajuinen tasainen alue. Heti sen eteläpuolella (N 6852326 E 622367) toinen samankaltainen rakenne.
Rakenteet liittynevät mm. Tutshkovin kartastoon (??????? 2007:98–99) merkittyyn Rjazanin rykmentin pataljoonan sijoituspaikkaan.
Kaksi mahdollista hiekanotossa syntynyttä kuoppaa: kohdassa N 6852303 E 622369, epämuotoinen 2,3 x 1,5 m laajuinen ja 0,4 m syvä soikeahko kuoppa.
Alempana samassa rinteessä (N 6852287 E 622362) epämääräinen 6 x 4,5 m
laajuinen ja metrin syvyinen kuoppa.

Silvonniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Takaharjusta etelään pistävään niemeen on merkitty varustuksia vuoden 1788 rekognosointikarttaan ja sen selitykseen. Selkein säilynyt rakenne on niemen kärjen kaakkoissivulla rannan tuntumassa sijaitseva rannan suuntainen noin 16 m pituinen tasalakinen maavalli, jonka leveys on kolme metriä. Sen korkeus rannan puolelta on 1,5 m ja toiselta puolelta 0,5 m. Vallin lounaispää on kohdassa N 6852084 E 622397 ja koillispää N 6852092 E 622407.
Vallin ja rannan välissä on saman suuntainen noin 10 m pituinen, 1 m korkuinen ja 2 m leveä vaatimattomampi valli. Sen ja isomman vallin välissä on ojamainen syvennys.
Noin 40 m lännempänä todettiin kaksi painannetta, joiden laajuus on noin 1,5-2 x 0,7 m ja syvyys noin 0,1-0,2 m. Pohjaan tehdyissä kairanpistoissa todettiin sekoittunutta maata vähintään 0,5 metrin syvyyteen. Molemmat painanteet voivat olla ruumishaudan aiheuttamia hautapainanteita.
Samalla alueella todettiin kairanpistoin maastonkohta, jossa on puolen metrin syvyydellä ohut vaakasuora lahoavan puun kerros, joka saattaa olla ruumishaudan arkunjäännöstä.
Lähiympäristön kairauksissa todettiin muillakin paikoilla ainakin puolen metrin syvyyteen ulottuvaa sekoittunutta maata. Painanteisiin ja sekoittuneeseen maahan viittaavat havainnot saavat yksinkertaisimman selityksensä siitä, että alueelle hautaamiseen viittaava perimätieto pitää paikkansa.
Edellisistä havainnoista länsiluoteeseen (N 6852127 E 622281) jyrkkäreunainen kuoppa, jonka laajuus on 4 x 7 m ja suurin syvyys 1,2 m. Rakenne on leikattu rinteeseen, ja sen järven puoleinen sivu on avoin. Kuoppa saattaa olla arkistotiedoissa mainitun uunin jäännös. Sijainnin ja muodon perusteella se
onkin selvästi sama rakenne, joka on merkitty em. vuoden 1907 karttaan.
Myös niemen pohjoissivua tarkastettiin, mutta siellä ei havaittu mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa.

Lammakonlahti (Työ- ja valmistuspaikat)

Vehkakorvensuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Oriveden Lapinlahden ja Lapinjärven välisellä kannaksella Vehkakorvensuon eteläpuolisella mäellä Issakkalan talosta noin 300 m länteen kaivettua taistelu- ja yhdyshautaa. Päätorjuntasuunta pohjoinen ja koillinen. Kaivannot erottuvat mm. vanhoissa ilmakuvissa.

Petäikkömäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Noin 150 m taistelu- ja yhdyshautaa Lapinjärven ja Oriveden Lapinlahden välisen Petäikkömäen koillisrinteessä. Päätorjuntasuunta suolle pohjoiseen ja koilliseen.

Mustikkamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lapinjärven itäpuolisella Mustikkamäellä taistelu- ja yhdyshautaa sekä korsukuoppia. Kaivannot ulottuvat itään Petäikkömäelle. Päätorjuntasuunta pohjoinen.

Tiilikkala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taisteluasemia Tiilikkalantien molemmin puolin. Pohjoispuolisella kumpareella kaivannon itäpää tien reunassa osin ojan tuhoama, josta länteen kumpareen pohjoisreunaa seuraten tien reunaan. Kaivantojen yhteispituus noin 110 m.

Rapaniemi (1000052025) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pesäkkeitä ja sirpalesuojia Autiolahden etelärannalla rannan ja Tiilikkalantien välissä.

Likolahti (1000052026) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kaivettuja, syvyydeltään 0,3-1,5 m taisteluasemia Tiilikkalantien luoteispuolella olevalla kumpareella; kaivannon toinen pää tien reunassa YKJ: 6909393, 3615389 josta jatkuu kumpareen itäreunaa kiertäen kunnes loppuu YKJ: 6909446, 3615332. Sirpalesuojan kuoppa noin 5x3x0,5 m (YKJ: 6909403, 3615375). Kaivannon yhteispituus noin 125 m.

Autiolahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lapinjärven itäpään Autiolahden itäpuolella, Tiilikkalantien itäpuolella kaivettua taisteluhautaa.

Pietilä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on havaittu 2,8 x 3,3 metrin kokoinen hiilimiilun pohja. Miilu erottuu maastossa kuoppana, jonka keskellä on matala kumpare.

Hakala (1000052087) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on 2 x 1,5 metrin kokoinen kuoppamiilu, jonka pohjalta on kairatessa erottunut paksu noen- ja hiilensekainen kerros.

Iso-Kontio (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Rantasalmen ja Joroisten rajalla, Tiemassaaren Pohjoiskylän Kuokanselällä, mantereen ja Pitkäsaaren välissä olevan Iso-Kontio -saaren itä- ja keskiosassa.
Iso-Kontio on noin 300 x 200 m:n kokoinen lehtometsää kasvava saari. Pyyntikuoppia on saarella 2: toinen saaren itäosassa ja toinen saaren keskellä.
Kuoppa 1 (saaren keskellä): Kuoppa sijaitsee 70 m saaren itäreunasta ja noin 20 m etelä- ja pohjoisrannoista. Kuopan halkaisija on noin 7 m ja syvyys 1,25 m.
Kuoppa 2 (saaren itäosassa): Kuoppa sijaitsee edellisestä kuopasta noin 20 m kaakkoon. Sen halkaisija on noin 5,7 m ja syvyys noin 1 m.
Saattavat olla tervahautoja.

Ruokoharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat tai hiilimiilut (3 kpl) sijaitsevat Lapinsalmen tilalle vievän tien eteläpuolisessa kangasmetsässä. Maaperä alueella on moreenia, osaksi hiekkaa.
Pyyntikuoppa 1 on halkaisijaltaan noin 7 m ja syvyydeltään 2-2,5 m. Se on muodoltaan suppilomainen, pohja on vajaan neliömetrin suuruiselta alalta tasainen, muodoltaan pyöreä.
Pyyntikuoppa 2 on pyöreä, halkaisijaltaan noin 2 m ja syvyydeltään noin 1 m. Kuopan ympärillä on 0,5-0,75 m leveä ja noin 0,2 m korkea valli. Pyyntikuoppa on erittäin hyvin säilynyt ja se on noin 50 m itään pellolle johtavalta metsätieltä ja noin 10 m terassin reunalta etelään.
Pyyntikuoppa 3 on noin 15 m tiestä etelään. Se on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 2-3 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Kuopan muoto on suppilomainen.

Pekkala (681010035) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Kolkonjärven luoteispäästä noin 1,7 km koilliseen, Kärjenseläntien varrella noin 550 m Tuusmäentien risteyksestä itään, Pekkalan talon kohdalta tiestä noin 30 m koilliseen. Kivi on pienellä pellolla, jonka pohjois- ja itäpuolella on kuusimetsää. Etelässä Kärenseläntien toisella puolella on peltoja. Maaperä on moreenia, jossa on jonkin verran pieniä kiviä.
Kuppikiven koko on noin 4 x 2 m ja sen korkeus on noin 1,5 m. Kivi on pituusakselinsa suunnassa (itä-länsi) harjava, korkein keskeltä ja päistä jonkin verran matalampi. Kiven harjalla, sen keskiosassa on itä-länsi -suunnassa jonossa kolme kuppia, joiden halkaisija on noin 5 cm ja syvyys noin 2 cm. Niiden eteläpuolella, kiven harjan viereisellä sileällä, viistolla pinnalla on lisäksi kolme pientä ja matalaa kuppia (halkaisija noin 3 cm ja syvyys noin 0,5 cm).
Pekkalan kuppikivi kuuluu "Muinaisen ihmisen jäljillä" -projektin vuonna 1996 merkitsemiin kohteisiin. Paikalle on pystytetty opastaulu.

Pahakkalanlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Pahakkalanlammen länsirannalla, noin 30 m päässä lammesta, Kolkonjoen maantiestä noin 700 m pohjoiseen. Paikalla on rautakuonakasa, kaksi hiilikuoppaa, hiilikasa ja mahdollinen ahjonpohja. Kohde on erittäin hyvin säilynyt. Kohteessa on näkyvissä kivistä tehty rakennelma, joka on todennäköisesti ahjon / hytin pohja. Sen koko on 2 x 2 m ja syvyys noin 60 cm. Ahjon vieressä on hiilikasa. Ahjosta noin 5 m etelälounaaseen on syvä hiilikuoppa, jonka halkaisija on noin 10 m. Tämän kuopan eteläpuolella noin 5 m päässä on kuoppa, jonka pohjalla on iso kivi. Kuoppaan on myös heitetty kiviä ja siinä on runsaasti raskasta, laavamaista kuonaa. Tämän kuopan koillispuolella on lisäksi sammaloitunut kuonakasa.

Hytinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Tuusmäen maantiestä noin 250 m länteen ja Tuusjärven rannasta noin 200 m itään. Paikalle johtaa polku maantieltä. Rautakuonakumpareen halkaisija on 8-10 m ja korkeus 2-2,5 m. Vieressä olevan hiilimiilun halkaisija on noin 12 m ja syvyys yli 1,5 m. Paikalla lienee ollut kaksi hytinpohjaa. Kivillä vuorattuja kuoppia on kaksi vierekkäin, joista toinen on melko epäsäännöllisen muotoinen. Kumpareen kaakkoispuolella olevan venevalkaman vieressä on hiilimiilu.
Kumpareiden päällä kasvaa sammalta ja puusto paikalla on vanhaa. Paikka on hyvin säilynyt ja koskematon. Hytinniemi kuuluu "Muinaisen ihmisen jäljillä" -projektin vuonna 1996 merkitsemiin kohteisiin. Paikalle on pystytetty opastaulu.

Oravin ruukki (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Oravin ruukki on sijainnut Haukiveden ja Oravinveden välisellä kapealla kannakselle Oravin kanavan varrella. Oravin ruukki rakennettiin vuonna 1861 valmistuneen Oravin kanavan rannalle. Paikka oli liikenteellisesti hyvä, mutta vesivoimaa ei ollut lainkaan. Vesiliikenteen vilkkaudesta muistuttaa yhä monet laiturit ja paalutukset ruukin entisessä laivarannassa.
Oravin ruukin perusti pietarilainen Nikolai Putilov. Putilov omisti Suomessa jo Huutokoksen ja Haapakosken ruukit. Vasta kun ruukki oli lähes valmiiksi rakennettu anoi Putilov ruukille toimintalupaa 1868. Kun privilegio kahdelle masuunille myönnettiin 1867 oli toinen masuuni jo toiminnassa ja toinen rakenteilla. Vuonna 1879 Oravissa oli käytössä kaksi masuunia, höyryvasara, neljä putlausuunia, valssilaitos ja kahdeksan hiiliuunia.
Oravin ruukin rauta kuljetettiin suurimmaksi osaksi raakarautana Pietariin. Malmi ruukille nostettiin etupäässä Vehkajärvestä ja Kyrsyänjärvestä, sekä vähemmässä määrin 30 muusta järvestä. Lähes kaikki hiilipuut ostettiin. Oravin ruukki lopetti vähittäisen hiipumisen jälkeen toimintansa vuonna 1901. Osa tehtaan koneista ja laitteista siirreettiin Haapakoskelle, osa rakennuksista purettiin.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja esitetty pistemäisenä. Tarkkaa alueen sijaintia ja laajuutta ei ole arvioitu. Vielä 1980-luvulla ruukin alueella oli säilynyt joitakin perustuskiviä, kiinnitysrautoja ja rakennusjätettä. Rantaa seuraava paikallistie on syntynyt entisen ruukin rautatien penkereelle. Sen varrella, masuunin pohjoispuolella, on kolme nelikulmaista kivilatomusta, jotka ovat mahdollisesti kuivausuunien pohjia. Varsinainen ruukinpaikka on palstoitettu omakotitalotonteiksi (tieto 1980-luvulta). Myös ruukinkartano purettiin vuonna 1960-luvulla maantiesillan ja siihen liittyvän penkereen tieltä. Ruukinkartanoa ja sen eteläpuolella sijainnutta asuinrakennusta ympäröinyt puisto on villiintynyt. Ruukin monista työväenasunnoista on säilynyt kivijalkoja.

Riihiniemi (1000025790) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Halkaisijaltaan noin 13 m kokoinen keskussäiliöllinen tervahauta. Riihiniemessä myös useita kiviröykkiöitä. Topografisesti sopivaa kivikautiselle asuinpaikalle, mutta koepistoista ei merkkejä muinaisjäännöksestä. Alue ollut aiemmin peltona (peltoraunioita, maaperä sekoittunutta).

Viita-ahonselänne 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaakko-luode-suuntaisen maaharjanteen lounaispuolella on noin harjanteen kanssa rinnakkain olevassa vyöhykkeessä ehkä kymmenen tai useampikin, halkaisijaltaan noin 1–3 m ja syvyydeltään noin 50–100 cm kuoppaa. Moniin niistä yritettiin tehdä koepistoa, mutta heti sammaleen alta alkoi kova kivinen maa, jota ei pystynyt kaivamaan. Yhteen (N 6901796 E 491754) saatiin keskikuopan pohjalle tehtyä koepisto, josta alkoi heti sammalen alta runsashiilinen polttokerros. Osa muista saattaa olla luontaisiakin, vaikka ne pienialaisia ja syvinä vaikuttavatkin ihmisen kaivamilta. Osassa voi olla kyse myös nykyaikaisesta metsänkäyttöön liittyvästä kaivelusta.
Hiilihautojen todellisen määrän selvittäminen vaatisi tarkkuusinventoinnin tai koekaivauksen.

Miilulampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi hiilihautaa kivikkoisessa ja melko tiheäkasvuisessa metsämaastossa, Hynnilänniementien lounaispuolella, kumpikin noin 10 m tien reunasta.
Luoteisempi (N 6902230 E 492319) pyöreä, halkaisijaltaan noin 2 m kuoppa, syvyys
noin 1 m. Ei selvää vallia. Keskikuoppaan kaivetussa koepistossa hiilet alkoivat
heti sammaleen alta.
Kaakkoisempi (N 6902196 E 492347) halkaisijaltaan noin 3x4 m, soikeahko kuoppa,
syvyys 0,6 m. Ei selvää vallia. Keskikuoppaan kaivettiin koepisto, jossa hiilet alkoivat heti pintaturpeen alta.

Pasko-Loukee 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 3 m pyöreä kuoppa, jonka syvyys on noin 60 cm. Ei selvää vallia. Keskikuoppaan kaivetussa koepistossa hiiliä alkoi löytyä heti sammaleen alta.

Pasko-Loukee 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Soikeahko kuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 4x6 m ja syvyys noin 1 m. Kuopan pohjoispuolella erottuu vallia noin 5 m pitkänä ja 2 m leveänä harjanteena. Vallille kaivetussa koepistossa hiilet alkavat heti pintaturpeen alta. Kuopan maanpinta ja sen ympäristö on metsäkoneen jäljiltä monin paikoin auki. Aukiolevissa kohdin näkyy myös paljon isoja hiilenpaloja.

Viita-ahonselänne 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilu on halkaisijaltaan noin 22 m ja sitä kiertää soikeiden, alaltaan noin 2×3 m ja syvyydeltään noin 50 cm kuoppien rinki. Kuopat ovat todennäköisesti miilun ilmansäätelyaukkoja. Yksi neliömäinen kuoppa työntyy keskelle päin ringin
lounaiskohdalla. Sen viereen, ja miilun keskelle, kaivetuissa koepistoissa hiiliä löytyi heti sammaleen alta.

Pentinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 15 m tervahauta Salvosenmäen kaakkoisrinteen alla 80 m Pentinlammen rannasta länteen. Tervahauta on vaurioitunut metsänkäsittelyssä, mutta metsänkäsittelyn hetkellä tervahaudasta ei ole ollut tietoa Metsähallituksen tai Museoviraston rekistereissä.

Haapajoki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja sijaitsee noin 750 m Pieksänjärvestä pohjoiseen, noin 10 m metsäautotien itäpuolella. Haapajoki virtaa noin 450 m päässä itään. Miilu sijaitsee tiheässä istutuskuusikossa ja erottuu maastossa erittäin huonosti, maaperä on mätästetty metsän uudistuksen yhteydessä ja ensiharvennettu taimikko peittää maata. Miilu näkyi ilmalaserkeilausaineiston visualisoinnissa, jossa erottu matalana kehämäisenä rakenteena. Maaperäkairassa erottui paksu nokikerros miilun sisällä. Miilun reunassa on puolisen metriä korkea valli, joka on noin metrin leveä. Sisäosa on melko tasainen, mutta maanmuokkauksen rikkoma. Miilun läpimitta ulkoreunasta mitattuna on noin 20 m. Muotonsa ja kokonsa perusteella kyseessä on pystymiilu.

Haapajoki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee hakkuuaukealla Pieksämäen pohjoisosassa, junaradan ja Haapajoen välissä, molempiin on matkaa noin 200 mä. Miilun reunaa kiertää pari metriä leveä ja puolisen metriä korkea valli, jonka ulkopuolella on matala kaivanto. Miilun sisäosa on hieman valleja alempana. Maaperäkairassa näkyi selvä nokimaakerros. Muotonsa ja kokonsa perusteella kyseessä on pystymiilu. Maaperä on hiekkaa ja alue kasvaa alle viisivuotiasta mäntytaimikkoa.

Kaihlanen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Peruskarttaan merkitty tervahauta Kaihlasen eteläpäästä noin 200 m itään. Kohde tarkastettiin inventoinnin yhteydessä ja paikalla todettiin olevan hiilimiilun pohja eikä tervahauta. Miilun reuna tulee aivan kiinni sen pohjoispuolella kulkevan metsäautotien reunaan. Miilun päällä kasvaa tiheä kuusikko. Miilusta erottuu kehävalli, jonka korkeus on sisäreunassa 0,5 m ja ulkoreunassa noin metri. Vallin ulkopuolella on paikoin pari metriä pitkiä ja metrin leveitä ja 0,3 m syviä kaivantoja. Miilun halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 20 m. Muotonsa ja kokonsa perusteella kyseessä on pystymiilu.

Kivikautinen; Lintusalon itäpuolella Suomalanniemen kaakkoisrannalla siirtolohkareessa noin metrin korkeudella maasta noin 12-15 cm korkea tikku-ukko, jolla jalat koukussa ja kädet kohotettuna.

Kaihlanen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppamiilun jäännös sijaitsee noin 200 m Kaihlasen itäpuolella. Kuoppa on syvyydeltään 1,5 m. Pohjalta kuoppa on noin 2 m leveä ja yläosasta vallin päältä noin 4 m. Valli on puolisen metriä korkea ja 1,5 m leveä. Koepistossa paljastui selvä noki/hiilikerros. Maaperä on hiekkaa ja paikalla kasvaa melko tiheä nuori kuusikko.

Korvaslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja sijaitsee noin 160 m Korvaslammen itäpuolella, Hukankoskentiestä 15 m itään tiheässä istutuskuusikossa. Maaperä on hiekkaa. Ilmalaserkeilausaineistosta erottuu heikosti miilun kehävalli. Sisäosa on parikymmentä senttiä valleja alempana. Maaperäkairauksessa havaittiin selvä noki/hiilikerros. Alueella on tehty maanmuokkausta metsänuudistuksessa ja se vaikeuttaa miilun jäännösten hahmottamista maastossa. Miilun läpimitta vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 20 m. Muotonsa ja kokonsa perusteella kyseessä on pystymiilu

Kurkisuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 500 m Korvaslammen eteläpuolella, noin 10 m metsäautotiestä länteen kaksi vierekkäistä pystymiilun pohjaa. Luoteisempaa miilua kiertää matala kehävalli, korkeus noin puoli metriä. Miilussa näkyi kairatessa paksu noki/hiilikerros. Vallin ulkoreunasta mitattuna miilun halkaisija on noin 20 m. Neljä metriä tämän miilun kaakkoispuolella on toinen miilu, hieman pienempi, halkaisija noin 15 m. Miilu
erottuu matalana, alle metrin korkuisena, kumpareena, jota reunustaa muutaman metrin välein matalat kuopat. Miilujen kohdalla kasvaa vaihtelevan ikäistä havupuustoa ja hieman nuorta lehtipuustoa. Maaperä on hiekkaa.

Kurkisuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Miilun pohja hakkuuaukealla, Kurkisuon itälaidassa, noin 400 m Kaihlasesta koilliseen.
Maaperä on hiekkaa/hiekkamoreenia. Miilun pohja on halkaisijaltaan sitä kiertävien kuoppien reunasta mitattuna noin 24 m. Kuopat ovat kooltaan noin 1x2 m ja puolisen metriä syviä. Miilu erottuu 0,5–1 m korkeana tasalakisena kumpareena maastossa. Tyypiltään miilu on pystymiilu. Miilun kohdalle on jätetty säästöpuumetsikkö, jossa kasvaa varttuneita mäntyjä ja nuorempaa puustoa.

Laitila (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Pieksämäen Itäkylässä, noin 200 m Laitilan peltoaukean länsipuolella. Tervahaudan vallit ovat leveydeltään 4–5 m ja korkeudeltaan noin metri. Haudan läpimitta vallien ulkoreunasta mitattuna on noin 15 m. Haudan keskellä on halkaisijaltaan 2 m leveä veden täyttämä kuoppa, jonka syvyys vallien yläreunaan on noin metri veden pinnasta laskettuna. Tervahaudassa ei ole ränniä vaan terva on laskettu kuopassa olleeseen säiliöön. Tervahauta erottuu maastossa matalana kumpareena. Paikalla kasvaa muutamia kymmeniä vuosia vanhaa sekametsää.
Laitilassa on ollut nykyisen pellon alueella myös talo, joka on ilmeisesti perustettu 1900-luvun alussa, näkyy v. 1944 pitäjänkartalla ja 1950-luvun ilmakuvassa, mutta ei ole 1800-luvun pitäjänkartalla. Taloa ei enää ole vuoden 1973 peruskartalla.

Laukanlampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Entisen Jäppilän kunnan alueella noin 1,5 km Jäppilän kirkosta luoteeseen, 60 m Laukanlammen länsipuolella hiekkapohjaisella mäntykankaalla kaksi hiilimiilun pohjaa ja miilunpolttajien majan jäännökset. Miilun pohjat ovat noin 20 m toisistaan kaakko-luodesuuntaisesti. Molemmat miilut erottuvat maastossa matalina, hieman alle metrin korkuisina, kumpareina, joiden laidoilla on muutamia kuoppia, kooltaan
3–4x2 m ja syvyydeltään 1–1,5 m. Miilujen läpimitta kuoppien ulkoreunasta mitattuna on 18–20 m. Miilujen puolessa välissä on ilmeisesti miilunpolttajien majan jäännökset. Maastossa näkyy puolisen metriä syvä, neliskanttinen kaivanto, sivujen pituus 1,5 m, jonka kulmassa sammalen peittämä uunikiveys. Uunikiveys on noin metrin halkaisijaltaan ja korkeudeltaan metri. Koordinaatit ovat P: 6918205, I: 521302.
Miilun pohjat ja majan jäännökset sijaitsevat niin lähellä toisiaan, että ne on sisällytetty samaan aluerajaukseen noin 40x70 m kokoiselle alueelle.

Laukanlampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta entisen Jäppilän kunnan alueella 1,7 km Jäppilän kirkosta luoteeseen, 300 m Laukanlammen länsipuolella hiekkapohjaisella mäntykankaalla. Kolmen metrin päässä tervahaudan länsipuolella kulkee metsäautotie. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.
Tervahauta on sisäosaltaan suppilomainen, keskellä on kuoppa halkaisijaltaan noin 2,5 m. Haudan eteläreunassa on suorakulmainen kaivanto kooltaan 2x3 m ja puolisen metriä syvä, ilmeisesti rännikaivanto. Vallit ovat noin 5 m leveät ja 1–1,5 m korkeat. Tervahaudan halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 16 m.

Mustankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja sijaitsee Mustankankaan itäpuolella olevan suon itäreunassa 650 m Kaihlasesta länteen. Noin 60 m miilun itäpuolella kulkee metsäautotie. Miilun pohja on tiheässä taimikossa, jossa on tehty ensiharvennusta ja havaintomahdollisuudet olivat huonot. Miilusta erottuu lähinnä vain sitä reunustavat kuopat, jotka ovat kooltaan noin 1x3 m ja yli metrin syviä. Miilun sisäosa on tasainen. Maakairassa näkyi selvä noki/hiilikerros miilun kohdalla, mutta ei ulkopuolella. Halkaisija on mitattu ilmalaserkeilausaineiston avulla ja se on noin 20 m.

Mustankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja Kaihlasesta 400 m länteen; 140 m miilun itäpuolella kulkee metsäautotie. Miilun pohja on tiheässä kuusitaimikossa ja havaintomahdollisuudet ovat huonot. Miilusta erottuvat lähinnä vain sitä reunustavat kuopat, jotka ovat kooltaan noin 1x2 m kokoisia ja puolisen metriä syviä. Miilun sisäosa on tasainen. Maakairassa näkyi selvä noki/hiilikerros miilun kohdalla, mutta ei ulkopuolella. Halkaisija on mitattu ilmalaserkeilausaineiston avulla ja se on noin 18 m.

Pienisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieksämäen pohjoisosassa, noin 3 km Suonenjoen rajasta etelään, Raapionsuon länsipuolella kaksi pystymiilun pohjaa noin 25 metrin etäisyydellä toisistaan pohjois-eteläsuunnassa. Metsäautotie kulkee noin 30 m kohteen itäpuolella. Kohteeseen kuuluuMiilut erottuvat erittäin huonosti maastossa, koska se kasvaa tiheää taimikkoa ja niitä on vaikea nähdä ilmalaserkeilausaineistossakaan. Eteläisempi miiluista erottuu hieman maastoa korkeampana alueena. Maaperän kairauksessa havaittiin molempien miilun pohjien kohdalla paksu noki/hiilikerros, joten paikalla on ollut hiilimiiluja, mutta ne ovat ilmeisesti vaurioituneet hakkuissa ja metsän uudistuksessa melko pahoin. Eteläisempi miilun pohja on maastohavaintojen ja ilmalaserkeilausaineiston perusteella halkaisijaltaan noin 20 m. Molempien miilujen reunalla on muutamia kuoppia, kooltaan noin 1x2 m ja puoli metriä syviä, jotka reunustavat miiluja.
Aluerajaus käsittää miilut ja niiden välisen alueen sekä ja 2–3 m suoja-alueen miilujen ympärillä, se on tehty maastohavaintojen ja ilmalaserkeilausaineiston avulla.

Raapiosuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raapiosuon eteläosaan on peruskartassa merkitty tervahauta, joka tarkastettiin inventoinnissa. Paikalla ei kuitenkaan todettu tervahautaa vaan kaksi lounas-koillinen-suunnassa olevaa vierekkäistä hiilimiilun pohjaa, joilla on väliä noin 30 m. Miilut on tehty hiekkaiselle harjanteelle, jota ympäröi ojitettu suo. Puusto on varttunutta havumetsää.
Lounaassa oleva miilu erottuu matalana kumpuna ja sitä kiertää katkonainen oja, Halkaisija on noin 16 m. Koillinen miilu on merkitty peruskarttaan tervahautana. Miilu erottuu matalana kumpareena, jota kiertää myös noin 1x2 m kokoiset ja vajaan metrin syvyiset kaivannot. Molemmat miilut ovat tyypiltään pystymiiluja.

Raapiosuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raapiosuon eteläpuolella on yhteensä kuusi hiilimiilun pohjaa kahdessa toisistaan noin 50 m päässä olevissa ryhmissä ja ne muodostavat kaksi erillistä muinaisjäännöstä, Raapiosuo 2 ja Raapiosuo 3. Molempiin kuuluu kolme miilunpohjaa. Raapiosuo 2 on näistä eteläisempi, se sijaitsee 20–40 m metsäautotien itäpuolella. Miilunpohjat ovat länsiluode-itäkaakkosuuntaisesti peräkkäin. Kaksi läntisintä miilua ovat vierekkäin noin 4 m päässä toisistaan, välistä kulkee metsäkoneen ura, ja kolmas miilu on näistä 20 m itään. Miilut ovat hiekkapohjaisella varttunutta männikköä kasvavalla kankaalla. Miilut erottuvat matalina kumpareina, joita kiertävät katkonaiset, noin metrin leveät, ojakaivannot. Miilut ovat melko yhtenäisiä kooltaan, läpimitta on noin 18 m ojakaivantojen ulkoreunasta mitattuna.

Raapiosuo 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raapiosuon eteläpuolella on yhteensä kuusi hiilimiilun pohjaa kahdessa toisistaan noin 50 m päässä olevissa ryhmissä ja ne muodostavat kaksi erillistä muinaisjäännöstä, Raapiosuo 2 ja Raapiosuo 3. Molempiin kuuluu kolme miilunpohjaa. Raapiosuo 3 on näistä pohjoisempi ja se sijaitsee hakkuuaukiolla, joka kasvaa nuorta mäntytaimikkoa. Maaperä on hiekkaa. Miilunpohjat ovat itälänsisuuntaisesti vierekkäin. Miilut erottuvat maastossa huonosti, lähinnä hyvin
matalina kumpareina. Miiluja ei ympäröi selvät ojakaivannot, tosin havaitsemista vaikeuttavat metsän uudistusvaiheessa tehdyn laikkumätästyksen kuopat. Miilut vaikuttaisivat havainnoinnin ja ilmalaserkeilausaineiston perusteella olevan läpimitaltaan noin 15 m.

Vellikallio 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vellikalliolla, metsäautoteiden risteyksen pohjoispuolella on kaksi itä-länsi-suunnassa vierekkäistä hiilimiilun pohjaa, jotka erottuvat maastossa matalina kumpareina, joita reunustaa noin metrin levyiset ja puolisen metriä syvät katkonaiset ojakaivannot. Miilujen läpimitta kaivantojen ulkoreunasta lukien on 18–20 m. Alueen maaperä on hiekkaa ja puusto vaihtelevan ikäistä havumetsää

Vellikallio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Noin 650 metriä Vellikalliosta pohjoiseen, noin 25 metriä metsäautotien pohjoispuolella kolme hiilimiilun pohjaa, jotka ovat kolmiomaisessa asetelmassa kylki kyljessä. Miilut ovat kooltaan ja näöltään yhteneväisiä. Ne erottuvat matalina, alle metrin korkuisina, kumpuina, joita kiertävät katkonaiset metrin levyisten ojakaivannot. Alue on hiekkapohjaista kangasta, joka kasvaa varttunutta männikköä. Miilutyyppi on pystymiilu.

Vellikallio 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 350 m Vellikallion eteläpuolella metsäojitetulla, kostean soisella alueella, kolme toisissaan kiinni olevaa hiilimiilun pohjaa, jotka on tehty matalalle hiekkaisella harjanteelle. Alueen puusto on tiheää sekametsää. Miilut erottuvat matalina kumpareina maastossa ja ilmalaserkeilausaineistossa. Miilujen läpimitta on 18–20 m. Miilujen kohdalla maaperäkairassa erottui selvä noki/hiilikerros. Miilut ovat tyypiltään pystymiiluja.

Lampila (1000052620) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan, vallit mukaan lukien, noin 20 m kokoinen tervahauta Miekansalmentien pohjoispuolella noin 15 m tiestä.

Syväniemenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Vahvajärven rannasta noin 0,1 km ja rannalla olevasta kesämökistä noin 80 m koilliseen, etelälounaaseen viettävän moreenirinteen päällä olevalla tasanteella. Paikalla on pyöreä, halkaisijaltaan 8 m ja syvyydeltään 2 m oleva kuoppa, jota kiertää maavalli. Vallin ulkolaidoilla on vallin suuntaisia kaivanteita.

Karttuunselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirvensalmen Puulaveden Karttuunselällä Puukonsaaren eteläpuolella.
Kyseessä on arkistotietojen perusteella ilmeisesti vuoden 1910 lokakuussa uponnut rautarunkoinen höyryalus Kyttä. Alus oli vetämässä myrskyisessä säässä perässään proomua, johon aluksen miehistö onnistui pelastautumaan Kytän upotessa. Myöhemmin höyrylaiva Kissakoski pelasti miehistön proomulta. Aluksen omistivat kauppiaat W. Puolakka ja O. Myyryläinen. Alus rakennettiin 1897 Stenbergin konepajalla Helsingissä.
Alus makaa järven pohjalla lähes kahdenkymmenen metrin syvyydessä. Aluksen runko vaikuttaa lähes ehjältä.

Likolampi (696010047) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Liiansaareen johtavan tien varressa, Himalansaren tien risteyksestä noin 200 m kaakkoon, Likolammen itäpuolella. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille tien koillispuolisesta, korkeasta ja viistosta leikkauksesta. Tie on tuhonnut suurimman osan asuinpaikkaa, mutta tien itäpuolella on jäljellä koskematonta aluetta.

Paskolampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Himalansaaren johtavan tien varressa, Liiansaareen kääntyvän tien risteyksestä noin 150 m länteen, Paskolammen luoteispuolella. Asuinpaikka on kapealla kannaksella, josta tie on tuhonnut suurimman osan. Heti paikan länsipuolella kohoaa jyrkkä mäki. Tien luoteislaidalla oli inventoinnin aikaan alue, josta pintaturpeet oli kuorittu pois muutaman kymmenen neliömetrin alalta. Asuinpaikkalöydöt on poimittu esille tältä pinnaltaan rikkoutuneelta alueelta.

Pitkälänhovi c (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Pitkälässä, Moiniemelle johtavan tien koillispuolella olevalla pellolla, noin 30 m tiestä. Kivi on 4,3 x 2 x 0,9 m kokoinen ja siinä on yksi soikeahko kuppi, halkaisijaltaan 7,5-9 cm ja syvyydeltään 2 cm.

Historiallinen; Kuppikivi noin 100 m koilliseen Moinsalmentiestä ja 310 m itään Pitkälänhovista. Kiven koko 1,8 x 1,8 x 0,3-1 m. Kivessä kaksi tai kolme pyöreää kuppia, 6 x 2 cm, 5 x 1 cm ja ehkä 2 x 0,5 cm. Suurin kuppi on vaalean juonen reunalla, yksi hieman pienempi kuppi toisen, kapean juonen keskellä.

Levälä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kotiseutu 1910: 169-170: "Joroisten Suihkolassa on Adam Leväsen pellolla muinainen raudan valmistuspaikka. Paikalta on näet löydetty kuonamöhkäleitä, ja kertomuksen mukaan on siinä ollut rautahytti. Tämä on kuitenkin tapahtunut kauan sitten, sillä 200 vuotta on nykyinen suku taloa asunut ja moista mahtavaa raution pajaa ei tällöin ole sydänmaassa tarvittu. Muistitieto kertoo jättiläisten tässä rautaa valmistelleen." Levälän perunapellolla on havaittu noin 20 x 20 metrin kokoinen musta läikkä, josta runsaasti suuriakin kuonamöhkäleitä.
Peltoalueen länsipuolelta on löytynyt loka-marraskuussa 2015 metallinetsinnässä rahoja (KM 410996: 1-3): 1. 1/6 äyriä, Kaarle XI 1666, 2. 1 taalerin hätäraha, Kaarle XII 1718 ja 3. 1 fyrk, Sigismund 1593. Rahojen löytösyvyys pellossa oli noin 5-20 cm. Löytäjälle on palautettu kuusi rahaa 1700- ja 1800-luvuilta (ks. verif.).

Pellosmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Joroisten Huutokoskesta noin 5 km luoteeseen, Italiantien vieressä, sen länsipuolella. Hauta on muodoltaan suppilomainen, syvyys noin 1,5 metriä. Haudassa on 3–4 metriä leveät ja noin metrin korkeat vallit. Haudan halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 16 metriä. Haudan kaakkoispuolella vallin vieressä on kuoppa, jonka koko on noin 2x3 metriä ja syvyys noin metri. Kyseessä lienee rännikaivanto. Haudassa kasvaa ruohikkoa, varttuneita koivuja ja nuoria kuusia.

Tuomipuro 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Joroisten Maavedellä, noin 800 metriä junaradasta pohjoiseen ja 100 metriä Tuomipurontiestä itään. Tervahauta on melko iso, halkaisija vallien ulkoreunasta mitattuna lähemmäs 20 metriä. Haudan keskiosa on syvyydeltään pari metriä, ympäröivät vallit ovat korkeat, noin 1,5 metriä ja noin 4 metriä leveät. Haudan eteläpuolella vallissa kiinni on noin 2x4 metrin kokoinen ja metrin syvä kaivanto, ilmeisesti rännikaivanto. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta, haudassa kasvaa lisäksi muutamia lehtipuita.

Vaalunsärkkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee pohjoispuolisten ja eteläpuolisten rinteiden välissä tasaisella maalla. Maasto on kosteapohjoista nuorta koivu- ja kuusimetsää. Tervahauta on muodoltaan pyöreähkö, suppilomainen ja noin kaksi metriä syvä keskikohdastaan. Sitä ympäröivät noin 0,5 metriä korkeat vallit, joiden ympärillä on halkaisijaltaan noin metrin mittaisia kuoppia. Koko rakenteen halkaisija on noin 10 metriä.

Tervalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee hiekkapohjaisella mäntykankaalla, joka inventoinnin aikaan oli hakkuu-aukeaa. Tervahauta on halkaisijaltaan noin 13 metriä. Sen vallit erottuvat selvästi, mutta ovat paikoin matalia, korkeudeltaan noin puoli metriä. Tervahaudassa on selvärajainen halssikuoppa länteen. Kevyellä maaperäkairalla otettu maanäyte tuotti vallista runsaasti hiiltä.

Tervaluhta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kyseessä on pyöreä, selvästi suppilomainen tervahauta. Sen vallit ovat korkeudeltaan noin metrin ja haudan sisäpuolelta osittain jyrkkäreunaiset. Tervahaudan syvyys on noin kaksi metriä ja koko tervahaudan halkaisija noin 12 metriä. Kevyellä maaperäkairalla valliin tehty koepisto sisälsi runsaasti hiiltä. Tervahaudan kaakkoispuolella on tervan laskemiseen tarkoitettu halssikuoppa.

Mutkala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pellon ja sähkölinjan välissä, loivassa rinteessä, on kahdeksan kiviröykkiötä, joiden halkaisija on 1–2 m ja korkeus 40–70 cm. Osa röykkiöistä on tehty maakiven päälle. Röykkiöiden kivet ovat halkaisijaltaan 10–50 cm, suurimmaksi osaksi kuitenkin 20–30 cm. Osa röykkiöistä on täysin sammaleen peittämiä. Yksittäinen röykkiö sijaitsee sähköjohtolinjan vesakkoisella johtoaukealla.

Kenkäveronniemi (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kenkäveronniemen rautakautinen asuinpaikka sijaitsee Saimaan rannalla, Savilahden pohjukassa, niemellä, joka on ollut 1800-luvulle asti saari. Niemen keskivaiheilla on sijainnut Mikkelin pappila 1400-luvulta vuoteen 1968 asti, jonka alueella on nykyisin Kenkäveron matkailu- ja toimintakeskus.
Niemi on topografialtaan loivapiirteinen, pohjois-eteläsuuntainen rantamuodostuma, jossa maaperä on pääasiassa hietaa. Alueen eteläosassa ja ranta-alueilla maaperä on kuitenkin savea ja hiesua. Kenkäveronniemen laaja asuinpaikka-alue ulottuu matkailukeskuksen pohjois-, länsi- ja eteläpuolella oleville pelloille. Paikalla on säilynyt rautakautista kulttuurikerrosta viljelyksestä huolimatta. Asuinpaikalta on löytynyt mm. kaksi soikeaa kupurasolkea (KM 20316, KM 20480). Pellolta on löytynyt mm. metalliesineitä (mm. spiraalisormus), keramiikkaa, palanutta savea ja savitiivistettä (KM 28819) sekä muita asuinpaikkalöytöjä (KM 29860:1-102, KM 30484:1-540, KM 31078:1-436). Läheiseltä Aittosaarelta on löytynyt lisäksi kaksi hopeista rengasneulaa (KM 11564:1-2).

Historiallinen; Erittäin hyvin säilynyt kalkkimiilu, joka sijaitsee Lahnalahden tiestä noin 30 metriä luoteeseen. Koko n. 9 x 7 m; kivistä ladottu 2 m paksu valli, joka purettu hiekkatien puolelta, purkamattomalta puolelta kivivalli ehjä.

Tanelinsaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tanelinsaaren kapeassa eteläpäässä havaittiin 22 kaskiröykkiötä ja kiviaita. Röykkiöiden koko vaihteli hieman, mutta kaikki olivat sammaloituneita, suhteellisen kompaktisti kasattuja röykkiöitä. Osa oli suuren maakiven päälle tai viereen kasattuja.
Röykkiöt rajautuvat kahdelle eri alueelle eikä alueiden välissä ollut kohteita. Näin ollen on mahdollista, että röykkiöt olisivat Kissakosken kanavan rakentamista (1831-1854) edeltävältä ajalta, jolloin Puulan pinta laski yli 2 metriä, mutta tämän selvittäminen vaatisi tarkemman mittauskäynnin.
Tanelinsaaren eteläosassa pienen, mahdollisesti luonnollisen penkereen päällä on noin 80 m kiviaitaa. Pengermäinen osa on luultavasti Puulan laskua edeltänyttä rantaa. Kiviaita on koottu erikokoisista luonnonkivistä ja sen korkeus ja paksuus vaihtelevat hieman. Kiviaita, joka on tehty luultavasti sen koillispuolelta raivatuista kivistä. Sammaloitunut aita on saattanut ulottua pitemmälle etelään, sillä kaskiröykkiöiden eteläpuolisessa osassa on myös pieni pätkä aitamaista rakennetta, ja aita voi siten olla osittain tuhoutunut.
Pohjoispuolella on myös mahdollinen rakennuksen paikka, ja kiviaita on saattanut rajata pihamaata. Rakennuksen paikka on 380 metriä pohjoiseen eteläisimmästä kärjestä. Se erottuu ympäristöään korkeampana, kaakko-luodesuuntaisena kumpareena. Sen koko on noin 10 x 5 metriä ja korkeus noin 40–50 cm. Sen lähellä pohjoisempana on laakea kuoppa, mahdollisesti maakellari.

Kiviojanmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Savonlinna - Enonkoski maantien itäpuolella olevan rivitaloyhtiön pihamaan reunassa, rivitalosta kymmenkunta metriä pohjoiseen, noin metri hoidetun pihanurmikon pohjoispuolella vadelmapensaikossa. Kuppikivi on kooltaan noin 130 x 110 x 50 cm ja sen päällä on kymmenen kuppimaista syvennystä. Kupit ovat halkaisijaltaan noin 3-7 cm ja syvyydeltään 2-5 cm.

Hiekkaniemi 2 (1000055048) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Todennäköisesti avaamaton hiilimiilu mäntykankaalla.

Valkeisenharju 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilihauta, vallit ja kuoppa, halkaisija n. 4 m.

Vekaransaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vekaransalmen itärannalla on mahdollinen venäläinen rajavartioston asema 1700-luvulta, I maailmansodan aikaista, venäläisten teettämää taisteluhautaa. Hieman idempänä on II maailmansodan aikaisia Salpalinjaan kuuluvia kiviesteitä.

Monnanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Viljakansaaren lounaisosassa, Tetrinselän luoteisrannalla, Monnanlahden ja Monnanhaikan välisellä alueella useilla eri korkeustasoilla. Alue on loivasti eteläkaakkoon viettävää hiekkakangasta. Pohjoisesta päätieltä tuleva tie laskeutuu loivaa rinnettä kohti rantaa. Lähellä rantaa on tienristeys, mistä tie haaraantuu länteen kohti Monnanlahtea ja itään kohti Monnanhaikkaa sekä etelään mökkitonteille. Tämän risteyksen ympärillä on runsaasti kvartseja tien pinnassa. Kvartseja löytyy risteyksestä länteen ainakin 50 m päähän, missä tie nousee korkeimmalle tasanteelle. Asuinpaikka lienee alueen länsiosassa jäänyt rantatörmälle rakennettujen lukuisten kesämökkien alle. Risteyksen itäpuolinen alue on vielä koskematonta ja siellä lienee kajoamatonta asuinpaikkaa jäljellä noin 40 x 100 m alalla, korkeusvälillä 79-84 m mpy. Tiet ovat osaksi tuhonneet asuinpaikkaa. Löytöinä (KM 25059:1-5) paikalta on kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, jotka ovat peräisin risteyksen koillispuolelle tehdyistä kahdesta koekuopasta ja hiekkatien pinnalta. Kohteen lähellä on rantaveden alainen asuinpaikka Monnanhaikka II [43].

Kolmikanta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee valtatie 71 pohjoispuolella ja omakotitalojen eteläpuolella olevalla metsänistutusalueella. Alue on noin 500 metrin päässä valtateiden 14 ja 71 risteyksestä Kerimäen ja Joensuun suuntaan. Kivilatomukset löydettiin vuonna 1989 hakkuutöiden yhteydessä. Kivilatomukset ovat halkaisijaltaan noin 3 metriä, säännöllisiä, pyöreitä ja erittäin siististi ladottuja. Yhden kiveyksen itäpäässä on iso maakivi.
Mahdollisesti viime sotien aikaisia teltanpohjia.

Suivanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lähellä Pertunmaan ja Heinolan rajaa Enonveteen viettävällä rinteellä.
Paikalla on kaksi kiviröykkiötä ja vallimainen latomus. Valli on matala ja osin sammaloitunut. Sen leveys on vajaat 0,5 m ja korkeus 0,4-0,2 m. Vallin katkaisee uusi rantaan tehty tie. Kivirakenteet ovat ilmeisesti viljelyröykkiöitä.

Kämppälahti (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Vaajasalon saaren pohjoisosassa, saaren länsirannalla sijaitsevan Kämppälahden pohjukassa. Kämppälahti muodostaa suojaisan rantautumispaikan ja sen eteläranta on hyvin jyrkänteinen. Lahden pohjukassa sijaitsee hiekkainen ranta, jossa kuivan kesän jäljiltä lojui huomattava määrä työstettyä puutavaraa, erilaisia paaluja, lankkuja, puuesineiden kappaleita jne. Maaperä alueella on vanhaa rantakivikkoa, jossa paikoin esiintyy ohut hiekkakerros. Kämppälahden rannassa kasvaa mäntymetsää, jonka aluskasvillisuutena on puolukkaa ja sammalta.
Kämppälahden pohjukasta, sen koillisrannalta, löytyi osittain maahan kaivetun hirsirakennuksen jäännökset. Rakennuksen pohja on kaivettu rinteen vastaisesti ja se on kooltaan noin 3 x 5 m. Paikalla on säilynyt rakennuksen yksi hirsinurkka. Rakennuksen länsipuolella havaittiin halkaisijaltaan noin 2 m laaja, osittain täytetty kuoppa. Kämpältä erottui heikkona painaumana reitti metsään lahden pohjukasta suoraan länteen.

Kotalahti Sotisaari (Hautapaikat)
Moderni; Vastapäätä Sotka Oy:n Otavan sahaa, n. 200 m sahasta on saari, johon on haudattu sisällissodan aikana surmattuja punaisia vankeja. Kansa kutsuu saarta Sotasaareksi. Hautapaikka on kunnostettu ja hoidettu. Paikalle on pystytetty muistopatsas.
(Huom! Sisällissotaan liittyviä hautoja ei luokitella ainakaan toistaiseksi muinaismuistolain tarkoittamiksi kiinteiksi muinaisjäännöksiksi.)

Hietalahti (1000001256) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on loivasti kaakkoon viettävä rantarinne.
Kohteessä on pitkä raivatuista kivistä muodostuva vallin tapainen ja useita röykkiöitä niin ikään raivattuja kiviä. Alue ei ole enää viljelykäytössä, mutta se ei ole vielä metsittynyt.

Ukkosenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Otava-Hirvensalmi -tien eteläpuolella, Kotkatveden Ukkosenlahden pohjukassa, metsämaastossa. Paikalla on ainakin seitsemän kiviröykkiötä 10-15 m päässä toisistaan. Kyseessä lienevät historiallisen ajan viljelyröykkiöt.

Pieni Kampukkalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee Vaajasalon saaren itäosassa, paikoin hyvin kapean Pienen Kampukkalahden laajenevan pohjukan keskiosassa. Paikalla on ilmeisesti tasaiseksi raivattu ranta-alue, jolla kasvaa harvahkoa rantametsää.
Koloveden Pienessä Kampukkalahdessa on ollut suuri savotta vuosina 1942–1944. Parhaimmillaan savotassa työskenteli noin 200 miestä, jotka olivat Elisenvaaran sota-vankileiriltä numero 14 vuokrattuja venäläisiä sotavankeja. Koloveden savotta ei ollut sotavankileiri, vaan työmaa, johon Metsähallitus oli vuokrannut vangit metsureiksi. Työmaaksi oli valittu syrjäinen lahdenpohjukka, josta oli vaikea karata. Paikalta löytyi runsaasti rautaromua, tiilikasoja sekä muutaman rakennuksen kivijalka. Selkein kivijalka oli kooltaan noin 8 x 8 m ja korkeudeltaan noin metrin. Kivijalka on sijoitettu rannan suuntaisesti.

Halkolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuiston itäpuolella, Kirkkorannasta noin 820 m kaakkoon. Paikalla on Kiermisaaren kaakkoispuolella pieni Halkolahti. Halkolahden pohjoisrannalla, kohti Kiermisaarta työntyvän niemen kärjestä, löytyi vanhan hirsirakennuksen jäännökset. Saaren puolelta ei erottunut enää mitään säilyneitä rakenteita. Niemessä sijainnut rakennus saattaa olla vanha kalasauna. Seinänurkan säilymisen perusteella kyseessä ei liene kovin vanha rakennus.

Rauhaniemi tykkiasema (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rauhaniemen alueelle välirauhan aikana majoittuneiden 6. Prikaatin joukkojen parakin perustoja ja lähipuolustusasemia näkyy Imatran tien itäpuolella Kukkapäässä ja Pajasalmen rannalla, johon kaivetusta tykkiasemasta aukeaa hyvä ampuma-ala itään Pihlasvirtaa pitkin.
Pajasalmen rannalla Rauhaniemen tienhaarasta hieman salmelle päin on Imatran tien molemmin puolin kahdeksan samanlaista kuoppaa, joissa on voinut olla asemissa it-tykkejä. Niillä olisi suojattu sekä Pajasalmen että Vekaransalmen yli kesäkuussa 1941 rakennettuja proomusiltoja mahdollisilta ilmahyökkäyksiltä.

Vuolteensalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puumalaan Ruokolahdelta tulevan tien molemmin puolin on nelirivistä kiviestettä Konttivuoren ja siitä koilliseen olevan korkean mäen välissä. Estettä täydentää louhittu ja kaivettu rinneleikkaus. Kalliolla tien kupeessa sen pohjoispuolella on louhittu pesäke, josta on voinut tulittaa sivusta kiviesteelle ja leikkaukseen.

Raikuun linnoitteet (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Raikuunkanavan ja Jumppasenkanvan välisellä alueella, Kivilammen länsirannalla. Alueen eteläosassa on teräsbetoninen kahden konekiväärin korsu nro 54 ja pohjoisosassa vierekkäin teräsbetoniset panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 67 ja konekiväärikorsu nro 66. Korsujen ympäristöissä ja niiden välissä on kenttälinnoitettuja taisteluhautoja asemineen ja panssarivaunun kiviesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään.
Raikuun kautta vievän kulkuväylän varrella on ollut vartiopaikkoja jo vuosisatoja sitten, ja 1700-luvulla kannaksen halki rakennettiin kanava. Venäläiset linnoittivat I maailmansodan aikana kanavan itärannan harjannetta.
Kohde sijaitsee valtakunnallisesti merkittävässä rakennetussa kulttuuriympäristössä Raikuun kanava.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Likolamminharju 15 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on harjanteiden välisessä laaksossa kumpare, jonka laella kuoppa. Kuopassa vallit, ei hiiltä tms. Halk. 1,5 m. Kuopan funktio tuntematon.

Likolamminharju 16 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on harjanteiden välisessä laaksossa kumpare, jonka laella kuoppa. Kuopassa on vallit. Ei hiiltä tms. Halk. n. 2 m. Ei sovi pyyntikuopaksi?

Likolamminharju 17 (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikalla on harjanteiden välisessä laaksossa harjanne, jonka reunalla on kuoppa. Kuopassa vallit. Ei hiiltä tms. Halk. n. 2 m. Ei sovi pyyntikuopaksi?

Lohikoski Sahalahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on potero (kk-asema) nyt näkyy kuoppana (6831810, 590781). Sen itä-
puolelta alkaa taisteluhauta (6831785, 590822) joka jatkuu n. 70 m matkan kaakkoon (itäpää 6831748 590876). Hauta on maarakenteinen, osin melko hyväkuntoinen, itäosassa huonompikuntoinen. Haudan itäpäässä on kuoppa - kk-potero.

Telalahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee useita kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Vilkaharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sulkava-Imatra -tien varressa on Vilkaharjulla varustuksia kolmessa paikassa.
Vilkaharjun kapeimmalle kohdalle oli tehty 5-6 m leveä ja noin 2 m syvä kaivanto, jonka Sulkavan puoleinen seinämä oli vahvistettu hirsillä. Kaivannon yli oli rakennettu puusilta, joka voitiin nopeasti poistaa tarvittaessa. Panssarieste on yhä näkyvissä tien molemmin puolin.

Juurisalmi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Juurisalmessa
upotettu lotjan hylky

Juurisalmi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Juurisalmessa
upotettu lotjan hylky

Juurisalmi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Juurisalmessa uimarannan eteläpuolella
upotettu lotjan hylky

Historiallinen; Juurisalmessa uimarannan eteläpuolella

Myhkyräsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on noin 16 km Kerimäeltä koilliseen Pihlajaniemenselän itäosassa Myhkyräsaaren itäpuolella noin 15 metrin etäisyydellä rantaviivasta.
Tasasaumaisen puisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys noin 7,5 metriä. Hylyn rannanpuoleinen noin metrin syvyisessä vedessä oleva peräosa on hajonnut. Keula on noin kahdeksan metrin syvyydessä. Keulassa on ankkuripeli.
Hylkyä on pidetty tervahöyryn hylkynä, mutta hylyllä 2017 kesällä sukeltanut meriarkeologi Harry Alopaeus arvioi hylyn purjealuksen hylyksi. Hän havaitsi hylyssä maston reijän sekä rustiraudat. Perimätiedon mukaan laiva on uponnut 1901. Tutkimuksen puuttuessa hylyn alkuperästä ei ole varmuutta, mutta aluksen pituus viittaa siihen, että alus on rakennettu Saimaan kanavan avaamisen 1865 jälkeen. Saimaan kanavan sulkualtaan pituus oli noin 35 metriä ja leveys 7,4 metriä.
Kesän 2017 sukellusten (H2O ry) aikana hylyn läheltä löytyi toinen puurunkoinen hylky (ks. kohde 1000031209).

Eskolanselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Puulavedessä Eskolanselällä Hirvensalmen kirkolta noin 14 kilometriä pohjoiseen Väisälänsaaren länsipuolella ja Saisaaresta eteläkaakkoon.
Paikalla on puurunkoisen teräväkeulaisen tasaperäisin höyryveneen hylky. Hylyn runko on säilynyt muodossaan. Hylyssä on lyhyt keulakansi ja keskellä höyrykattila.
Arkistolähteiden perusteella on pitkään tiedetty, että 1946 alueelle upposi höyryvene. Veneen haaksirikolla on ollut silminnäkijöitä, jotka ovat kertoneet haaksirikosta. Alus oli Eemil Ruhasen omistama puurunkoinen avonainen vene, johon oli asennettu 1-sylinterinen höyrykone. Vene oli "Helperin" rakentama tasasaumainen noin 6 metriä pitkä höyryvene, jossa oli noin puolen kuution höyrykattila, johon mahtui 40 sentin halot. Vene upposi kesällä 1946, kun seurue oli palaamassa häistä. Matkustajat pelastuivat.
Hylky paikannettiin syksyllä 2017 viistokaikuluotaimen avulla.
Hylyn runko vaikuttaa melko hyvin säilyneeltä. Metalliosat ovat paksun kerroksen peitossa.
Alus upposi kesällä 1946, kun Väisälänsaaren Vehmasmäessä oli vietetty häitä ja vieraita lähdettiin kuljettamaan pois. Jo rannasta lähdettäessä veneeseen tuli vettä, mutta matkaan lähdettiin.
Lisätietoja: Porrassalmi. Etelä-Savon kulttuurin vuosikirja V 2012: Raimo Laitinen, Tuokiokuvia Puulan vesiliikenteestä (sivu 62).

Puumalansalmen linnoitteet 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Puumalansalmen itärannalla, Veteraanipuistossa. Kohteen ympärillä olleet kenttälinnoitteet ovat tuhoutuneet suurimmaksi osaksi teiden ja tonttialueiden alle.
Kohde on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 4, jonka sisäänkäynti on varustettu panssaritorjuntatykin suojatilalla. Korsussa on vuoden 1940 mallinen, teräksinen tähystyskupu, joka on naamioimaton. Majoitustila on tarkoitettu 20 hengelle. Korsu on varustettu kaivolla ja varauloskäynnillä. Majoitustilan sisäkaton puuverhoilu on purettu. Ampumakammion sisäkatossa on metallilevyt. Aseseinä on naamioimaton. Ampumasektorin keskisuunta on 165°. Korsu on Puumalan kunnan museokäytössä. Majoitustiloihin on myöhemmin rakennettu makuulavitsat sekä seiniin puupaneloinnit.
Kohde on valtakunnallisesti arvokasta rakennettu kulttuuriympäristöä.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Puumalansalmen linnoitteet 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Puumalansalmen itärannalla, Niementien ja rannan välissä, yksityisalueen pihamaalla. Kohteen ympärillä olleet kenttälinnoitteet ovat tuhoutuneet suurimmaksi osaksi teiden ja tonttialueiden alle.
Kohde on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 9. Korsussa on vuoden 1940 mallinen, teräksinen tähystyskupu, joka on naamioimaton. Kirjallisten lähteiden perusteella majoitustila on tarkoitettu 8 hengelle, sisäkattojen puuverhoilu on purettu ja korsu on varustettu kaivolla. Aseseinä on naamioimaton. Ampumasektorin keskisuunta on 300°. Käytössä varastona. Korsua ei tutkittu sisältä.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Puumalansalmen linnoitteet 5 Sappulanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Patalahdentien ja Ankkuritien välisellä kalliolla. Kohde on teräsbetoninen korsu nro 13. Ympäristön kenttälinnoitteet on inventoitu 2007 Savonlinnan maakuntamuseon toimesta.
Korsu nro 13 on teräsbetoninen konekiväärikorsu. Sisäänkäynti on 4 m syvän, kallioon louhitun pystykuilun pohjalla. Korsussa on vuoden 1940 mallinen, teräksinen tähystyskupu, joka on naamioimaton. Kirjallisten lähteiden perusteella majoitustila on tarkoitettu 20 hengelle, sisäkattojen puuverhoilu on purettu ja ampumakammion sisäkatossa on metallilevyt. Aseseinä on naamioimaton. Ampumasektorin keskisuunta on 185°. Korsua ei tutkittu sisältä. Sisäänkäynnin pystykuilun yläpuolella on huonokuntoinen puuaita.
Korsu 13 kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Puumalansalmen linnoitteet 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Puumalansalmen itärannalla, Pappilantie 1:n kohdalla. omakotitalotonttien pihapiirien välisessä vesakossa.
Kohde on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 3. Korsussa on vuoden 1940 mallinen, teräksinen tähystyskupu. Majoitustila on tarkoitettu 20 hengelle. Korsu on varustettu kaivolla ja varauloskäynnillä. Majoitustilan sisäkaton puuverhoilu on purettu. Ampumakammion sisäkatossa on metallilevyt. Aseseinä on naamioimaton. Ampumasektorin keskisuunta on 260°.
Korsun ympärillä olleet kenttälinnoitteet ovat tuhoutuneet suurimmaksi osaksi teiden ja tonttialueiden alle. Korsun kohdalla Puumalansalmen rannassa on betonijalusta.
Korsu nro 3 kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Sarsuinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentamisen työryhmä 331 aloitti kesäkuussa 1940. Se sijaitsee Sulkavan Partalansaarella Sarsuinmäen huipulla, sekametsässä. Kohde on kahden tykin patteri, jonka aseistuksena on ollut kaksi 152 mm:n 45 kaliiperin merikanuunaa mallia Canet. Tykit ovat olleet laivalaveteilla korkeiden betonijalustojen päällä.
Pohjoisempi tykkiasema on nähtävyyskohde. Patterille on viitoitus ja se on varustettu opaskyltillä. Ykkösasemaan 1994 asennettu Canet oli jatkosodan aikana Kannaksen taisteluissa.
Sarsuinmäki kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Soidinsuonmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Soidinsuonmäen itäpuolella, Kiviapajantien molemmin puolin. Kohde on parin metrin korkuinen panssarivaunun kivieste, joka on rakennettu latomalla kiviä harjun pohjoisen puoleiseen seinämään muuriksi ilman laastia.

Kuikonniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940 ja jota jatkettiin kesällä 1944. Se sijaitsee Punkaharjun harjualueella, Kuikonniemessä ja Mustaniemessä, Harjutien molemmin puolin. Kohteessa on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen ja korsuineen. Päätorjuntasuunnat ovat itään ja etelään. Asemien edustalla on maahan kaivettu panssarivaunun kaivantoeste. Mustaniemen puolella linnoitteita on osittain täytetty mutta taisteluhautalinjan kulun pystyy kuitenkin erottamaan maastossa. Kuikonniemellä on linnoitteita entisöity 1999 – 2000. Hautojen ja asemien uudelleen rakennetut puiset tukirakenteet ovat jo osin sortuneet tai hajoamaisillaan. Kohteessa on opastaulu.
Kohde on valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Sikolamminmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Suuren Sikolammen pohjoispuolella, Särkijärventien molemmin puolin. Kohde on panssarivaunun kivieste. Este on rakennettu tien kummallekin puolelle 10 metrin matkalta 2,5 – 3 m korkeana kivimuurina. Etelän puolella este jatkuu muurin jälkeen 15 m matkalla rinneleikkauksena ja lopulta kolmirivisenä kiviesteenä Suuren Sikolammen rantaan. Pohjoisosaa ei pystytty syksyllä 2010 inventoimaan Veera ja Asta ukkosmyrskyjen aiheuttamien huomattavien myrskytuhojen takia. Esteen pohjoisosa oli peittynyt kaatuneiden puunrunkojen alle. Maastotietokannan rajaus perustuu 2007 Savonlinnan maakuntamuseon toimesta tehtyyn inventointiin.

Punkkerimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Vasamalahden luoteispuolella, Punkkerimäen länsilaidalla, Uunrauniontien molemmin puolin. Kohde on neljän tykin, kestolinnoitettu, betoninen tykkipatteri nro 405. Patterin aseistuksena on ollut 229 mm:n raskaita, venäläisiä rannikkomörssäreitä, vuoden 1877 mallia.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Mäntylän linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ängervöinen-nimisen järven länsirannalla, Mäntylä nimisen tilan itäpuoleisessa niemessä. Alueella on teräsbetoniset konekiväärikorsut nrot 50, 201 ja 45 ja lisäksi majoitus- ja tulenjohtotunneli nro 51. Korsujen ympäristöissä ja niiden välissä on kenttälinnoitettuja taisteluhautoja asemineen sekä panssarivaunun esteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Kohteen rajaus maastotietokantaan perustuu Savonlinnan maakuntamuseon vuoden 2007 inventointiin.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Salmenmäki (1000017945) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Jumppasenkanavan ja Pistalankanavan välisellä alueella Särkipuron etelärannalla. Alueen itäosassa on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 65 sekä panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 64. Kohteen länsiosassa on konekiväärikorsu 63. Korsujen ympäristöissä ja niiden välissä on kenttälinnoitettuja taisteluhautoja asemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat pohjoiseen ja itään.
Rannan tuntumaan on rakennettu panssarivaunun kivieste. Este on osaksi kaksi- ja osaksi kolmirivinen. Lisäksi kohteen keskiosassa este on toteutettu latomalla kiviä 2,5 – 2,7 m korkeaksi muuriksi, jonka leveys on 3,3 m. Muurimaiset kiviesteet ovat harvinaisia rakenteita Salpalinjalla.

Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Puumalansalmen itärannalla, Satamatien ja Keskustien välisellä avokalliolla, osittain ravintolan ulkoterassin alapuolella. Kohteen ympärillä olleet kenttälinnoitteet ovat tuhoutuneet suurimmaksi osaksi teiden ja tonttialueiden alle.
Kohde on teräsbetoninen, kaksiosainen, konekiväärin ja panssaritorjuntakiväärin sekä konekiväärin korsu nro 6-7, joihin kuljetaan saman sisäänkäynnin kautta. Sisäänkäynti on ravintolan ulkoterassin alapuolella. Kulku tapahtuu terassin sokkelissa olevan oven kautta, joka on lukittu. Sisäänkäynnin yhteydessä on panssaritorjuntatykin suojatila. Majoitustilat on tarkoitettu yhteensä 40 hengelle. Niiden sisäkatoista on poistettu puuverhoilut. Korsukokonaisuuden pohjoisempi osio, korsu 6 on kaksikerroksinen. Ylemmän kerroksen ampumakammio on tarkoitettu 20 mm:n panssaritorjuntakiväärille, alempi ampumakammio konekiväärille. Aseseinä on naamioimaton. Kummankin aseen ampumasektorin keskisuunta on 310°. Eteläisempi osio on korsu 7, jonka aseena on ollut konekivääri. Sen aseseinä on myös naamioimaton. Ampumasektorin keskisuunta on 160°. Kaikkien ampumakammioiden sisäkatoissa on metallilevyt. Kummankin aseseinän yläpuolelle on rakennettu suojaksi myöhemmin metallikaiteet.

Särkijärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Särkijärven kylän eteläpuolella, Särkijärventien molemmin puolin. Kohde on itäosa Vihtarinjärvestä Särkijärveen ulottuvaa kenttälinnoitettua linjaa. Kohde on panssarivaunun este, joka on rakennettu tien länsipuolelle 15 metrin matkalta 2,5 m korkeana, kylmämuurattuna kiviseinämänä. Tämän jälkeen este jatkuu länteen kolmirivisenä kiviesteenä. Idän suunnassa este alkaa tiestä 10 m pitkänä kivimuurina ja jatkuu kolmirivisenä itään. Kohteen rajaus maastotietokantaan perustuu 2007 Savonlinnan maakuntamuseon tekemään inventointiin ja lidar-korkeusmalliin.

Sepänharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Piojärven koillisosassa, Tiensuunrannassa, järven ja Kiviapajantien välisellä alueella. Kohde on panssarivaunun kivieste. Syksyllä 2010 aluetta ei pystytty tutkimaan Veera ja Asta ukkosmyrskyjen aiheuttamien myrskytuhojen takia. Koko este oli peittynyt kaatuneiden puunrunkojen alle. Ympäristön muut kenttälinnoitteet ja panssarivaunun esteet on inventoitu 2007 Savonlinnan maakuntamuseon toimesta (muinaisjäännösrekisterin kohde: Metsäpelto 1000018194).

Puhakanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Ylä-Hölkkäri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Pitkäsuo (1000018180) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taisteluhautoja tuliasemineen.

Kotiniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee pst-tykin tuliasema.

Huuhinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Loivaan mäntyrinteeseen on kaivettu poteroita ja neljä kenttälinnoitettua tykkiasemaa. Tuliasemat ovat samankaltaisia kuin Lohilahdentien itäpuolella Kaartilanmäellä olevat.

Tikanharjunmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee panssarivaunun kivieste.

Mäkipelto (1000018189) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Särkijärvensalo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Piikkiahonmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee suojavalleja ja kenttälinnoitettu tykkiasema.

Kivilahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kallioon louhittiin ryhmän korsu (7*5*3,5 m, puukorsu valmis) sekä taistelu- ja yhdyshautoja.

Taipaleenlahti (1000018199) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Taivallahden pohjoispuolella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Laine (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusjärjestelmää, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja ampumapesäkkeineen. Linnoitteiden eteläpuolelle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Välimaankangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Välirauhan aikaiset 75 K/97 tuliasemat laajennettiin 76 K/36 asemiksi.

Taivallahti (1000018222) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1940. Alueelle kaivettiin yksi korsunkuoppa (6*32 m) ja porattiin kaksi korsunkuoppaa (5*4*3,5 m) ja rakennettin verhottua taisteluhautaa tuliasemineen. Linnotteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste. Alueelle tehtiin huoltotie hevosajoneuvoille.
Perälampareen länsirannalla on myös paikantamattomia taistelu- ja yhdyshautoja.

Pitkäjärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee talvisodan aikana viisirivinen kivieste.

Arpola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja ampumapesäkkeineen. Linnoitteiden edustalle on kaivettu rinneleikkausta ja rakennettu panssarivaunun kivieste.

Pirttimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia (2 kpl 152 K/04-200p).

Ahvenlampi (1000018166) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ahvenlammen kaakkoispuolella oleva kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taistelu - ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Lohikoski Kaislanen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kaislasen rannasta n. 110 m pohjoiseen Vehkapurontien pohjoispuolella on mäen kaakkoisrinteessä taisteluhaudan pätkä, n. 35 m mittainen ja sen itäpäässä pesäke, koko 5x2x1 m. Hauta on maarakenteinen ja melko huonokuntoinen. Edellisestä noin 100 m länteen on yksittäinen kaivettu 0,5 m syvyinen pesäke (6832340, 591696). Lohikoskentien ja Vehkapurontien risteyksen kaakkoispuolisella kumpareella on kaksi kaivettua noin 2,5-3x2 m kuoppaa (6832248, 591470), jotka ovat paikallisten kertoman mukaan jatkosodan aikaisia kk-pesäkkeitä. Edellisestä 180 m itään Vehkapurontien eteläpuolella, vanhan tieuran pohjoispuolella on kuoppa joka lienee kk-pesäke
Noin 120 m Lohikoskentien ja Vehkapurontien risteyksestä itään, Vehkapurontien pohjoispuolella kumpareen itälaidalle on kaivettu mahdollisesti suorasuuntaustykin tuliasema (6832305, 591562).

Keronsärkkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja poteroita, korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Louhiniemi (1000018241) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Penttilä (1000018242) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinja puolustusketjua, jonka rakentamienen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.
Penttilästä koilliseen Pajuniemessä on ollut tykkiasema, mutta se on täytetty 2000 tai 2001 maamassoilla venevalkaman pysäköintialueen tarpeisiin. Kuoppa oli tarkastushetkellä 28.11.2000 jo osin tuhoutunut pysäköintipaikkaa tasattaessa ja kuopan koillisosaan oli työnnetty isoja kiviä. Kahta kuopan seinämää oli rakennettaessa osin tuettu kivillä. Pysäköintipaikan pohjoispuolella oli matalaa taisteluhautaa.

Mäntyniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Siplahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee maavalli ja panssarivaunun kivieste.

Jousharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Hievasniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Saunasaaren linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen.

Pentinniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä panssariesteenä kaivantoa ja kiviestettä. Talvisodan aikaan tehty kaivantoeste oli hirsituettu ja sen yli oli rakennettu puusilta. Kaivantoa on nykyisin jäljellä noin 50 m ja se on suurimmillaan noin 11 m leveä ja 3 m syvä. Kaivannon pohjoispäässä tien molemmin puolin on estekivikasa. Kivet olivat aikoinaan pukkien päällä, ja ne olisi tarvittaessa kammettu tielle. Rannalla on nelirivinen kivieste.
Palovartijan mökin eteläpuoleisen rannan rinteessä on noin 14 m pituinen, loiva rinneleikkaus rannan ja tien välissä sekä noin 18 m pituinen nelirivinen kivieste, jonka uloimmat kivet on aikoinaan laskettu järven jäälle.

Kissakallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen.

Pakkasharjun linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Tervahaudankangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Ketvele (1000018253) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.
Kohdessa sijaitsee valtakunnallisesti merkittävässä kulttuuriympäristössä Punkaharju.

Selkäniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Soukanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Ukkoniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Siikaniemi (1000018258) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Juurikkamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Ala-Riihimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Riihiniemi (1000018275) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja poteroita sekä taisteluhautoja tuliasemineen.

Papinsaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia.

Mökkiniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita sekä taistelu- ja yhdyshautaa tuliasemineen.

Kummelmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kummelmäkeen on louhittu tuliasema kahdelle 152/45-CR tykille. Molemmissa on nelikulmainen betonijalusta, jossa pyöreä metallirengas. Suunnitelman mukaan tuliasemien länsipuolella olisi kuusi korsua ja tien varressa suojakorsu valonheitinautolle.

Lahdenkylä (1000018311) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia. Kaivetut tuliasemat neljälle tykille.

Paloniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja konekivääripesäkkeitä, poteroita sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Säimenenniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen sekä useita panssarivaunun kiviesteitä, joista osa kivistä muurattuja. Lähellä Säimenenniemen kärkeä suorasuuntaustykin tuliasema, josta tykki Tero Turtiaisen mukaan viety sodan jälkeen pois.

Murronsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia.

Aittoniemi (1000018318) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusvarustusta, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja konekivääripesäkkeitä sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Takolamminsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja pesäkkeitä sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Ruokoniemi 1 (1000018322) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita, tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.
Vrt. Ruokoniemi 2.

Kaidansaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Virtaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Kärmeniemi (1000018183) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Kaartilanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee neljä kenttälinnoitettua tykkiasemaa linjassa vierekkäin molemmin puolin metsätietä ja taempana luoteessa neljä kaivettua ammuskorsun kuoppaa, kooltaan noin 6x5 m. Ammuskorsujen editse kulkeva tie rakennettiin samaan aikaan.

Kukkapään linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, sekä poteroita ja 8x19 m kokoisten parakkien betoniperustuksia.

Kuusela (1000018192) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Metsäpelto (1000018194) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu panssarivaunun esteeksi kivimuuri.

Taipaleenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteen edustalle on rakennettu panssarivaunun kivieste.

Laajanniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kallion päälle on louhittu kaksi pyöreää 152/45-CR tykkiasemaa, halkaisija noin 9 m. Niiden keskellä on halkaisijaltaan 3 m pyöreä alusta, jossa halkaisijaltaan 2 m kehässä on 24 kiinnityspulttia. Rinteeseen on kaivettu muutama pienehkö kuoppa.

Osmonaskel (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettu tulenjohtokorsu ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Laurinautio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueilla sijaitsee kenttälinnoitettuja konekivääriasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja ampumapesäkkeineen.
Inventointi 1999 ja 2007: Lohikosken peltoaukean länsipuolella on mahdollinen pesäke pellon laidassa noin 100 m Myllytieltä pohjoiseen (6831892, 591108), kooltaan noin 6x1-1,5x1 m.
Tästä noin 50 m pohjoisluoteeseen kalliopaljastuman suojassa on muodon perusteella konekivääripesäke (6831936, 591080), joka on kivillä täytetty. Torjuntasuunta on länsilounaaseen.
Pohjoisempana pellon laidassa on noin 40 m taisteluhautaa (eteläpää 6832059, 591059 ja pohjoispää 6832092, 591058), joka on osin kivillä täytetty ja osin viljelyn tuhoamaa. Kaivannon ja länteen viettävän jyrkän rinteen välinen alue on katettu päänkokoisilla kivillä.
Peltoon pohjoisesta pistävän kallioisen kielekkeen kärjessä on pesäke (6832159, 591103), jonka 0,5 m korkuiset seinämät on ladottu kivistä. Torjuntasuunta on peltoaukeille eteläkaakkoon.
Noin 20 m Myllytien pohjoispuolella pesäke (6831921, 591290), kooltaan noin 2x1,5x0,5 m.
Vuoden 2011 inventoinnin satunnaisessa maastohavainnoinnissa ei havaittu alueella edellä mainittuja linnoitteita.

Nikaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tykkiasemia ja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautaa tuliasemineen.

Hyypiänvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Mökkimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on pystytetty kivistä hyökkäysvaunueste. Pienimmät kivet ovat vain 70-100 cm korkuisia. Estekiviä on louhittu rantakalliosta, josta samalla on saatu jyrkkäreunainen hyökkäysvaunueste.

Ala-Kaskila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja tykkiasemia sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Hyökkäysvaunuesteen pienimmät kivet ovat vain puolimetrisiä.

Purnunvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Savonlinnan kaakkoispuolella, Tanhuvaaran urheiluopiston alueella, Purnuvuoren laella. Kohde on kahden tykin patteri, jonka aseistuksena on ollut kaksi 152 mm:n, 45 kaliiperin raskasta rannikkokanuunaa, mallia Canet. Itäisempi tykkiasema on varustettu opastaululla.
Purnunvuoren patteri kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Nunnanniemen linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä taisteluhautoja tuliasemineen sekä työryhmän keskusvarasto (Tielampi).

Talvitiensuu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja tuliasemia.

Mölsänlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee maahankaivettuja poteroita sekä kenttälinnoitettuja taisteluhautoja tuliasemineen.

Mäkrä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Lepänniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita, konekivääripesäkkeitä sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Myllyniemi (1000018381) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Moinsalmentien molemmin puolin sijaitsee kaivettua taisteluhautaa tuliasemineen.

Kirveslahti (1000018372) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja pesäkkeitä sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Kömpyränniemen linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee korsuja, valonheitinasema, konekivääripesäkkeitä, tykkiasemia sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Matinlahti (1000018376) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitetttuja pesäkkeitä, poteroita sekä taisteluhautoja tuliasemineen.

Veneenniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, pesäkkeitä sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Tappulahdenkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, pesäkkeitä sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Lintuniemi (1000018379) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettua taisteluhautoja tuliasemineen.

Raikuunkankaan linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita, tykki- ja konekivääriasemia sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Linnoitteiden edustalle on rakennettu kivieste.

Pitkämäki (1000012421) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pitkämäen kaakkoisrinteessä Onnelan tilasta noin puoli kilometriä länteen on hirsillä vahvistettua rinneleikkausta ja kiviestettä.

Harjupelto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja, poteroita ja tykkiasemia sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Venesaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Pihlajaveden Venesaaressa, Vaahersalon kaakkoispuolella. Kohteessa on kaksi teräsbetonista konekiväärikorsua. Kohdetta ei ole tutkittu maastossa.
Korsu 101 on teräsbetoninen konekiväärikorsu, joka sijaitsee Venesaaren eteläosassa. Korsun likämääräiset koordinaatit ovat P: 6847473 I: 620362. Kirjallisten tietojen perusteella korsun majoitustila on tarkoitettu 20 hengelle. Majoitustilan sisäkaton puuverhoilu on purettu. Korsuun tulee vesijohto järvestä. Aseseinä on naamioitu kivimuurauksella.
Korsu 102 on teräsbetoninen konekiväärikorsu, joka sijaitsee Venesaaren pohjoisosassa. Korsun likämääräiset koordinaatit ovat P: 6847646 I: 620499. Kirjallisten tietojen perusteella korsun majoitustila on tarkoitettu 8 hengelle. Majoitustilan sisäkaton puuverhoilu on purettu. Korsuun tulee vesijohto järvestä. Aseseinä on naamioitu kivimuurauksella.

Petrinsalmi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Petri -saaressa Härkösaarta vastapäätä on matala kivikumpu. Se on halkaisijaltaan 2,5 m. Täysin sammaloitunut, kummun pinnalla on muutama tulen rapauttama kivi. Kyseessä on kiuas. Kummun vieressä vastakkaisilla puolilla on painaumat, suuremman halkaisija on 3 m.
Maasto on matalaa ehkä metrin verran vedenpintaa ylempänä olevaa kivitöntä hiekkapohjaista mäntykangasta.

Pieni Patasalo (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Varustukset sijaitsevat Pienen Patasalon koillisrannalla. Taisteluhauta seurailee rantaa. Kaakkoispäässä taisteluhaudan reunassa on useita poteroita. Taisteluhauta on niin lähellä rantaa, että on täyttynyt vedellä.
Luoteispäässä sisämaan puolella on suuri kuoppa, jonka on kooltaan 7x7 m; kuoppa on taisteluhaudasta erillään.
Lisäksi alueella on erillinen potero, johon johtaa lyhyt suunta-aukko järvelle päin.

Petrinlahti (Maarakenteet)
Moderni; Lounaisrannalla olevan tasanteen reunaan on jyrkkään rinteeseen kaivettu kaksi rakennuksen tai suojan sijaa. Pienemmän koko on 3x3 m, se on muodoltaan neliskulmainen. Oviaukko on järven puolella. Suuremman koko on 12x3 m, pitkä sivu on rinteen suuntainen. Seinällä on kaksi oviaukkoa molemmissa päissä. Näiden takana välittömästi ylärinteessä on rivi pieniä kuoppia, niiden halkaisija on noin 0,5 m.

Erämajan kk-asema 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikka sijaitsee Sulkavan kirkosta 26,7 km kaakkoon Lohikosken Sahanlahden
pohjoispuolella, Erämajan (ent. sotasairaala ja koulu) länsipuolella. 37 m.
Erämajan, joka on entinen koulu jossa jatkosodan aikana toimi sotasairaala, luo-
teiskulmasta 37 m länteen on jyrkän rinteen reunalla n. 5 x 3 m kokoinen kuoppa
joka on paikallisten kertoman mukaan tehty sotasairaalan puolustukseen kk-
pesäkkeeksi jatkosodan aikana.

Tialanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Tialanmäellä, järvikapeikossa, Sulkavalle johtavan tien länsipuolella. Kohteessa on kallioon louhittu keskeneräinen majoitus- ja tulenjohtotunneli nro 53 (ks. alakohteet). Tunnelin lähistöllä on runsaasti louhinnasta syntynyttä kiviaineista.
Savonlinnan maakuntamuseo on inventoinut ympäristön kenttälinnoitteet ja panssarivaunun esteet vuonna 2007 (muinaisjäännösrekisterin kohteet: Ylä-Hölkkäri 1000018179 ja Laine 1000018177).

Erämajan kk-asema 2 (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Konekivääripesäke Sammalistonsuon itäpuolella noin 50 m koilliseen Lohilahden ja Lohikosken välisestä maantiestä ja 200 m luoteeseen Lohikosken Erämajasta, koko noin 5x2,5x1,5 m, torjuntasuunta lounaaseen.

Peltola (1000021116) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Osin suurista pellosta koneellisesti raivatuista kivistä rakennettu nelikulmainen kiviaita, jonka Saikkolantien jakaa kahteen osaan. Aidan rajaama peltokuvio on merkitty vanhempaan peruskarttaan. Pellon koko on ollut noin 90 x 100 metriä. Nykyisin Saikkolantien länsipuolinen osa kiviaidasta kuuluu Leipälän tilaan ja Saikkolantien ja rautatien väliin jäävä osa Peltolan tilaan.

Korpela (1000021117) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Korpelan tila sijaitsee Lahnajärven itärannalla jyrkkärinteisen mäen tasaisella lakialueella. Tilan vanhan pihamaan itäreunalla, mäen laen reunalla on komeaa kiviaitaa noin 130 metrin matkalla. Suurin osa kiviaidasta on nykyisin metsitetyn pellon reunalla, mutta osa kiviaidasta rajaa yhä Korpelan tilan puutarhaa.

Soikkala 120 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ilmeisesti vanhan Savon radan ratapenkan länsireunalla on noin 1,2 x 1,2 metrin kokoinen neliskanttinen rajamerkki, joka on kasattu ainakin viidestä kivikerroksesta. Rajamerkin keskellä on matala pystykivi. Rajamerkki on sammaloitunut. Rajamerkki on yhä käytössä. Se on Soikkalan tilan palstan 491-457-311/3 rajamerkki numero 120. Rajamerkki on mahdollisesti rakennettu 1888, jolloin Hietalan kantatilasta on lohkottu kaistale Savon radan rautatiealueeksi.

Soikkala 123 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ilmeisesti vanhan Savon radan ratapenkan länsireunalla on noin 80 x 80 cm kokoinen neliskanttinen, osin hajonnut rajamerkki, joka on kasattu kolmesta kivikerroksesta. Rajamerkin keskellä on matala pystykivi. Rajamerkki on sammaloitunut. Rajamerkin takana kuusimetsässä on Kissakivi 2 -niminen röykkiökohde. Rajamerkki on yhä käytössä. Se on Soikkalan tilan palstan 491-457-311/3 rajamerkki numero 123. Rajamerkki on mahdollisesti rakennettu 1888, jolloin Hietalan kantatilasta on lohkottu kaistale Savon radan rautatiealueeksi.

Korpela 156 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Lahnajärven pohjoisosan itärannalla kohoavan harjanteen länsirinteessä on noin 1 x 1 metrin kokoinen neliskanttinen osin hajonnut rajamerkki, joka on kasattu ainakin kolmesta kivikerroksesta. Rajamerkin keskellä on kapea pystykivi. Rajamerkki on sammaloitunut. Rajamerkki saattaa yhä olla käytössä. Se on mahdollisesti tilan Korpela II 491-427-7-20 rajamerkki numero 156. Rajamerkki on mahdollisesti rakennettu 1888, jolloin Korpelan kantatilasta on lohkottu aluetta Savon rataa varten. Rajamerkki on GPS-mittauksen mukaan hieman ylempänä rinteessä kuin Ammattilaisen karttapaikan tietokannassa. Tämä voi selittyä GPS-mittauksen virhemarginaalilla ±5 metriä.

Hassala 12 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Rautatien itäpuolella Mylkkänen-nimisen lammen eteläpään kohdalla on noin 1 x 1 metrin kokoinen neliskanttinen rajamerkki, joka on kasattu ainakin viidestä kivikerroksesta. Rajamerkin keskellä on teräväkärkinen pystykivi. Rajamerkki on sammaloitunut. Rajamerkki on yhä käytössä. Se on tilojen Hassala 491-443-2-27 ja Laitala 491-443-4-19 sekä rautatiealueen välinen rajamerkki numero 12. Rajamerkki on mahdollisesti rakennettu 1888, jolloin tiloista on lohkottu aluetta Savon rataa varten. Kyseessä voi myös olla lähellä sijaitseva Laitalan tilan rajamerkki numero 181.

Alariiska 193 (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Mylkkänen-nimisen lammen kohdalla rautatien itäpuolella on noin 1,2 x 1,2 metrin kokoinen neliskanttinen rajamerkki, joka on kasattu ainakin viidestä kivikerroksesta. Rajamerkin keskellä on teräväkärkinen pystykivi, johon on hakattu numero 193. Rajamerkki on sammaloitunut. Rajamerkki on yhä käytössä. Se on tilan Alariiska 491-443-4-49 ja rautatiealueen välinen rajamerkki numero 193. Rajamerkki on mahdollisesti rakennettu 1888, jolloin Riiskan kantatilasta on lohkottu aluetta Savon rataa varten.

Nevajärven Itäranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pienen tilan/torpan jäänteet: pienen tuvan perusta ja siinä uunin jäänne (luonnonkivistä) ja kiviperusta 7 x 5 m. Sen lähellä pienen kiviseinäisen navetan raunio. Lähistöllä raivausröykkiöitä. Kaiken kaikkiaan kauniisti arkeologisoitunut kokonaisuus. Puustosta päätellen hylätty ehkä n. 30-50 v sitten, kenties 1960-luvulla. Vuoden 1956 ilmakuvassa näyttää vielä asutulle. Samanlainen navetanraunio - hieman parempikuntoisena on edelleen pystyssä ja käytössä olevan Nevanahon talon pihapiirissä tästä 350 m etelälounaaseen.
Alue tyhjä 1790-l. yleiskartalla, pitäjänkartalla v. 1843, v. 1923 taloudellisella kartalla ja 1780/1822 isojakokartalla. Mahdollisesti sodanjälkeinen pientila tai 1800-luvun lopun tai aivan 1900-luvun alun suhteellisen lyhytaikainen pienviljelytila tai torppa. Muinaisjäännösstatus on epäselvä - periaatteessa yksittäistalona ja suhteellisen nuorena jäänteenä ei suojelukohde.

Lautakannanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Yksittäinen mahdollisesti Salpalinjaan kuuluva kaivettu pieni pesäke noin 50 rannasta. Mahdollisesti toinen pesäke 60 luoteeseen tästä.

Kiviojanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Saukonsaaressa Kiviojanlahden rannan tuntumassa rannan suuntainen noin 60 m pituinen osin kaivettu ja osin louhittu taisteluhauta, jossa näkyvillä seinämien tukihirsiä ja rautalankaa. Kaksi pientä mahdollisesti sirpalesuojan paikkaa (koko noin 2,5x1 m), joista toisessa näkyvissä 5-7 kerrosta vaakahirsiä.

Kitulanniemi (1000023297) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kitulanniemessä, korttelissa 208, Kotiniementien ja Keskikaaren välissä mäen kaakkoisrinteeseen on kaivettu noin kymmenen metrin pituinen ja metrin levyinen suojakomero, johon sisäänkäynti on ollut pohjoisesta. Suojassa on ilmeisesti maalattia. Seinät ovat 14-19 cm paksuiset, betonista valetut. Suojan korkeus on oviaukon luona noin 1,4 m ja takanurkassa noin 1,8 m.

Joutsjärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Joutsjärven etelärannalla, järven ja Puumala-Ruokolahti -tien välissä on kasa louhittuja estekiviä.

Multamäki (1000023299) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Onnelan tilasta puolisen kilometriä eteläkaakkoon Multamäessä (Hautapatukanmäki) on vanhan Puumala-Ruokolahti -tien molemmin puolin hirsillä vahvistettua rinneleikkausta ja kaivantoa. Sortumisen estämiseksi rinneleikkauksessa syntynyt jyrkkä seinämä on tuettu maahan upotetuilla hirsillä, jotka on kiinnitetty toisiinsa nauloilla ja rautalangalla.
Puilla tuettu parin metrin korkuinen hirsiseinämä alkaa tien vierestä, jatkuu 100 m koilliseen jossa kääntyy jatkuen noin 60 m itään ennen kuin muuttuu 4-5-riviseksi kiviesteeksi, joka päättyy kallioon.
Vuoden 1956 ilmakuvan perusteella este on jatkunut lounaaseen, mutta ainakin osin tuhoutunut myöhemmässä maa-aineksenotossa.

Akkalahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Moinsalmentien molemmin puolin sijaitsee kaivettua taisteluhautaa tuliasemineen.

Pikarniemi (1000023305) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pikarniemessä Pistalanjärven ja Paasveden välisen salmen itärannalla on Salpalinjan kenttälinnoitteita useassa kohdassa. Pikarniemen kärjessä kiviröykkiö (12x2-3,5x0,5-1,5 m).

Ruokoniemen pää (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Ruokoniemen päässä olevalla pienellä mäellä kaivettua taisteluhautaa, pesäkkeitä ja mahdollinen sirpalesuojan paikka (6x7x1 m).

Ruokoniemi 2 (1000023307) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Niemenpääntien länsipuolella tien vieressä rivissä neljä kaivettua kranaatinheittimen tai tykin tuliasemaa.

Takolamminsuo (1000023308) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Takolamminsuolla Takolammin pohjoispuolella olevalla kumpareelle on kaivettu matalahkoa taisteluhautaa. Yksittäisiä poteroita ja pesäkkeitä on Takolamminsuon pohjoispuolella, tien ja rannan välissä.

Hakolahti (1000023310) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kongonsaareen, Hakolahden eteläpuoliselle mäelle on louhittu tuliasemat kahdelle linnoitustykille. Pohjoisempi on kooltaan noin 9x7x3-6 m, eteläisempi ei muodoltaan yhtä selväpiirteinen. Tuliasemien puolivälissä kallion päällä on noin 3x3 m kokoinen kivilatomus.

Petäjäniemi (1000023311) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kongonsaaressa Petäjäniemen talosta Hakolahteen vievän metsätien varrella molemmin puolin tietä kaivetut tuliasemat neljälle tykille. Hieman pohjoisempana kaivettuja korsunpaikkoja.

Estekivilouhos (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kalliosta on louhittu estekiviä Salpalinjaa varten.
Kohteen nimi alustava, koska louhoksen lähellä ei ole karttanimiä.
Särkilahden pohjoispuolisella mäellä rannan puolella kaivettuja poteroita.

Tetrilahti (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Särkilahti-Kiviapaja -tieltä itään Tetrilahden pohjukkaan vievän tien pohjoispuolella kymmenkunta metriä tiestä kesällä 1940 kaivettu ammusvarikko ja tästä 40 m länsiluoteeseen korsun paikka.

Kirkkotaipaleen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Mikkelin Ristiinan Kirkkotaipaleen kanava on 1800-luvulla rakennettu avokanava. Se on osa valtakunnallisesti arvokasta Ristiina—Hurissalo -maisematietä. Kanava on kaivettu vuosina 1874-77. Se kulkee kaarevasti kahden kukkulan välisessä notkelmassa. Kanava on reunustettu kvaaderikivillä. Vuosina 1998-99 Järvi-Suomen merenkulkupiiri on kunnostanut kanavaa.

Varkaantaipaleen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Mikkelin Ristiinan Varkaantaipaleen kanava on 1800-luvun avokanava. Se on osa valtakunnallisesti merkittävää Varkaantaipale-Suurlahti -tiemaisemaa. Se on kaivettu Louhiveden ja Someenjärven välille vuosina 1874-77. Varkaantaipaleen avokanavaa reunustavat graniittikiveykset ja jyrkästi kohoavat kallioseinämät. Asutusta on molemmin puolin kanavaa ja näitä ympäröivät koivurivistöt, pihtakuusiryhmät, pensastot sekä rantaviivalle ulottuvat avoimet nurmikentät. Järvi-Suomen merenkulkupiiri on kunnostanut kanavaa 1998-1999.

Längelmäenjoen Alamylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Längelmäenjärveen laskevan Längelmäenjoen suusta noin 500 m ylävirtaan Tenhulan talon pihapiirissä joen yli vievän sillan eteläpuolella vanhan vesimyllyn jäänteet kanavineen.
Joen keskelle on kasattu 1-2 m levyinen ja 1 m korkuinen kivipenger, joka lienee ollut sekä myllyrakennuksen perusta että vettä ohjaavan kanavan seinämä. Penger yhtyy joen länsirantaan sillan vieressä sen eteläpuolella. Sillan pohjoispuolella on myllylampi. Kivipenkereen ja joen länsirannan välissä vedessä on metallisen myllyn turbiinin jäännökset. Joen penkkaa on kivetty luonnonkivillä.
Pieksämäen seudun historian (Lappalainen 1961) mukaan joessa on ollut neljä vesimyllyä, vanhin jo 1600-luvulla. Nähtävissä olevat myllyrakenteet lienevät 1800-luvulta tai hieman sitä nuorempia.

Katriinankanta (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kaivettuja taisteluhautoja Perä- ja Etulampareen välisessä Katriinankannan niemessä. Alunperin verhoamatonta taistelu- ja yhdyshautaa sekä korsun kuoppa (7*5*2,5 m).

Kortesaari (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Salpalinjan tykkiasema, koko noin 10x5 m, sekä 8x8 m kokoinen tasoitettu alue (toisen tykin asema?) ja pari poteroa.

Vasattari (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Salpalinjan taisteluasemia Vasattaren kaakkoisrannalla, mm. neljä tykkiasemaa, taisteluhautoja, kk-pesäkkeitä ja poteroita.

Sinikivenlahti (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Salpalinjan taisteluasemia Savonniemen etelärannalla useissa jaksoissa Kalaniemestä rannan tuntumassa itään kiertäen.

Seikanlampi (1000024351) (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Toisen maailmansodan aikaisia taistelukaivantoja Ylä-Luotojärven ja Puruveden Majalahden välisellä kannaksella tien 474 länsipuolella, päätorjuntasuunta koilliseen.

Soidinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Soidinmäen itäreunalla metsitetyn pellon reunassa olevasta kalliosta on noin 25 m matkalta louhittu kiviä Salpalinjan tarpeisiin. Kallioseinämän edustalla on kapea kulkutie, jota pellon puolelta rajaa halkaisijaltaan noin 20-50 cm kokoisista kivistä muodostuva kasa. Alempana rinteessä on isompia kiviä. Koon puolesta kivet eivät sovellu panssarivaunuesteisiin, vaan pikemmin esim. korsun suojakivikerrokseen.
Pikarniemen kärjessä on vastaavanlaisista kivistä muodostuva kasa.

Vorssinsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vorssinsuon (vanhassa 1975 peruskartassa Forssinsuo) länsilaidalla Kuikkasaarentien ja Marjolammentien risteyksen eteläpuolella molemmin puolin Marjolammentietä rinteeseen kaivettuja 1,5-2 m syviä taisteluasemia.

Kukkeistensaaret (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puumalan Kukkeistenselän eteläisemmässä Kukkeistensaaressa, kallioisen saaren luoteisosassa kaksi louhittua rakennelmaa: pohjoisempana ilmeisesti suorasuuntaustykin tuliasema sirpalesuojineen ja yhdyshautoineen, eteläisemmästä puuttuu selvä tuliasema. Kyseessä lienee kahden suorasuuntaustykin sulkulinnake.
Pohjoisempi varustus alkaa aivan saaren lounaisrannasta kallioon louhittuna noin 20 m pituisena ja paikoin lähes 4 m syvyisenä, polveilevana yhdyshautana, joka päättyy 3x3x3 m kokoiseen sirpalesuojaan. Suojan kaakkoisseinustalla on lattiatasossa noin 0,7x0,7x0,5 m kokoinen syvennys. Sirpalesuojasta koilliseen on matalaa, noin 0,3-0,5 m syvyistä yhdyshautamaista kaivantoa, joka päättyy yhtä matalaan mahdolliseen suorasuuntaustykin tuliasemaan. Päätorjuntasuunta olisi koilliseen. Sirpalesuojan vieressä sen kaakkoispuolella on louhituista kivistä koottu noin 10x6x1-2 m kasa.
Em. varustuksesta parikymmentä metriä etelään olevassa samankaltaisessa varustuksessa yhdyshauta alkaa aivan rannasta ja johtaa sirpalesuojaan, jossa on seinämässä samankaltainen syvennys kuin pohjoisemmassakin varustuksessa. Suojasta etelään on matala kaivanto, mutta selkeä tuliasema puuttuu. Louhitut kivet on kasattu suojan kaakkoispuolelle. Rantavedessä yhdyshaudan alkupäässä on louhituista kivistä kasattu laiturintapainen rakennelma.

Patterinmäki (1000027129) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Piojärven Patterinmäelle on louhittu tuliasemat neljälle tykille. Viisikulmainen tuliasema ja sen yhteydessä oleva sirpalesuoja. Molempien seinämissä säilynyt vaakahirsiä. Toinen tuliasema on tästä noin 70 m kaakkoon.

Kaakkomäki (1000027130) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kaakkomäen kalliosta tien tuntumasta on louhittu kiviä Salpalinjan panssarivaunuesteisiin.

Suihkolansalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paasveden Suihkolansalmen sillan eteläpuolella, salmen länsirannan tuntumassa.
Kyseessä on puisen aluksen hylky, joka on ollut tiedossa jo 1960-luvulla, mutta kohde on sen jälkeen unohtunut.
Kohdetta ei ole tarkistettu.

Hakolahti (1000027729) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Uimasalon länsireunalla Ristilammen ja Hakolahden välissä sijaitsee tien itäpuolella vanha talonpaikka kaakkoon viettävässä rinteessä. Paikka on tiettävästi autioitunut 1920- tai 1930-luvulla. Alueella on havaittavissa useita rakennuksen pohjia, kiviaitaa, kivikasoja ja pengerryksiä, mm. navetan kivijalka ja ainakin kaksi tulisijallista rakennuksen pohjaa sekä riihen kiuas. Alueella on tiettävästi ollut myös paja, josta on saatu tietoja vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä. Sen sijainti on kuitenkin epävarma.

Ruokolampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puulan Pääskynselän länsipuolella, Suurisuon ja Kurkelansuon väliin
jäävällä harjanteella tien lounaispuolella. Paikka on lounaaseen alas suolle viettävä
rinne, joka on ollut viljelykäytössä. Nykyisin alue kasvaa eteläpäästä kuivaa
kuusikkoa ja pohjoispäässä rehevämpää koivikkoa. Alueella on raivausröykkiöitä ja
viljelyksen reunustalle kasattua aitamaista matalaa kivivallia. Osa röykkiöistä on
muodostunut muutamasta suuren maakiven päälle nostetusta kivestä, osaan taas on
kasattu kiveä runsaammin. Röykkiöitä on noin 20.

Kiertojoki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kiertojoen lounaispuolella olevalla harjanteella ja Kiertojoki-nimisen tilan luoteispuolella. Alue on luoteeseen nousevaa kuusikkovaltaista moreeniharjannetta, jolla kulkee metsäautotie. Tien itäpuolella on raivausröykkiö, joka on kooltaan noin 3 x 2 x 1 m.
Röykkiöstä luoteeseen, tien vieressä, on kaksi samansuuntaista noin 6 m pitkää kivilinjaa, jotka kulkevat toisistaan n 2,5 m etäisyydellä pohjois-eteläsuunnassa. Itäisemmässä rivijonossa on suuri maakivi. Kivirivit vaikuttavat vanhan tieuran viereen asetetuilta kiviltä. Eteläpäässä rakenteen katkaisee nykyisen tien oja. Rinteessä olleessa tuulenkaadossa on havaittu inventoinnin yhteydessä tiilenpala, mutta mitään rakennuksiin viittaavaa ei paikalla havaittu. Vuoden 1973 peruskarttaan (3232 11) on paikalle merkitty ylös rinnettä kulkeva ura.

Nuottakodanlahti 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kankaisjärven ja Ruokojärven välisellä kannaksella. Järvien välisen kannaksen poikki kulkevan lasku-uoman kapein kohta on vahvistettu molemmin puolin kiveämällä. Paikalla on mahdollisesti ollut uittoon liittyvä pato. Vuoden 1971 peruskartassa (3144 03) tilanne on vastaava kuin nykyisin, eikä alueelle ole merkitty rakenteita.

Tamaranjoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Jokivarressa, n 1,2 km jokisuulta pohjoiseen, on Metsähallituksen tietojen mukaan vesimyllyn rakenteita. Kohdetta ei tarkastettu kesän 2015 inventoinnissa logististen haasteiden vuoksi. Vanha myllynraunio mainitaan myös Järviwikissä.

Vuorentorppa (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieksämäelle vievän tien 447 pohjoispuolella. Pitkä Valkeinen ja Laihatlammit -vesistöjen väliin jää pitkä, lähes pohjois-eteläsuuntainen harjanne, jonka lounaisreunassa on maakuopparakenne. Metsähallituksen tietojen mukaan kyseessä on Vuorentorpan korsusauna.
Rakenteessa on noin 4 x 4 m huone ja noin 3 m pitkä eteisosa. Syvyyttä vallin päältä on noin 1,5 m. Rakenteen rikkoutuneista valleista on paljastunut runsaasti hiiltä, nokimaata ja
osin hiiltynyttä puuta. Rakenteen vallia kiertää ulkopuolella kuoppien kehä. Rakenne
on ollut alun perin tervahauta, jota on hyödynnetty myöhemmin uusiokäytössä korsusaunana.

Säynejärvi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Säynejärven pohjoispuolella noin 120 m Säynejärven rannasta pienehkön kallion luoteisreunassa kallioon louhittu, betoninen kaapelikoppi. Kaapelia varten kaivettu oja kopilta rantaan on yhä näkyvissä.
Tyyppipiirustusten mukaan tehty C-tyypin kaapelikoppi, jossa Purnunmäen linnoitustykistöpatterin viestikaapeli yhdistettiin III Armeijakunnan linnoitustykistö- ja sulkutykistöpatterien välisiä viestiyhteyksiä varten laskettuun merikaapeliverkostoon. Kopin rakensi työryhmä 332 ja koppi valmistui keväällä 1941.

Nenäniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Nenäniemen pohjoisemmassa kaakkoon pistävässä niemessä kaivettua matalaa taistelu- ja yhdyshautaa niemen poikki.
Niemen eteläpäässä olevan kallion suojassa sen eteläpuolella tuliasema, johon yhdyshauta koillisesta. Torjuntasuunta länteen.

Nenäniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Nenäniemen lounaisemman kaakkoon pistävän niemen eteläpäässä mökistä länteen hevosenkenkämäinen matala kaivettu taisteluhauta, joka taisteluhauta jatkuu luoteeseen noin 300 m.

Kokkovuori 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusimetsää kasvavalla vanhalla peltoalueella. Alueella kulkee maatuneita ojia. Paikalla sijaitsee vanhan peltoalueen ja kallion reunassa noin 20 metriä pitkä kiviaita tai kivirivi. Sen leveys on noin 0,5-1 metriä ja korkeudeltaan se on vain noin 0,2-0,3 metriä. Kohteen ajoitus on epävarma.

Kokkovuori 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee loivassa itärinteessä metsittyneellä vanhalla peltoalueella, jossa kasvaa pääasiassa kuusta. Paikalla on melko vaatimaton ja paikoin katkeileva kiviaita, joka kulkee itäosastaan nykyisen rajan mukaisesti ja jatkaa sen suuntaisesti länteen rajan taittuessa etelään. Aidan pituus on noin 130 metriä. Itäosassa eli alarinteellä se on vain kivirivin
levyinen, mutta vahvistuu ylärinteeseen, jossa on noin metrin leveä. Aidan korkeus
on vain noin 0,2 metriä.

Kokkovuori 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kuusikkoisessa loivassa itärinteessä. Alueella on kymmenkunta pienikokoista viljelyröykkiötä. Röykkiöiden halkaisija vaihtelee noin metrin-puolentoista välillä ja korkeus noin puolen metrin tienoilla. Suurin osa on pyöreähköjä. Röykkiöt erottuvat maastossa melko hyvin. Röykkiöt ajoittuvat mahdollisesti vasta 1900-luvulle.

Kastemäki 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkelin Tuukkalan ja Moision välillä Kokkovuoren koillispuolella. Kastemäki on kalliopohjainen metsäinen mäki. Mäen eteläreunalla kosteapohjaisessa kuusikossa on rajamerkki. Rajamerkki koostuu pystykivestä, johon on hakattu numero 2, ja sitä ympäröivistä pyöreistä tukikivistä. Kokonaiskooltaan rakenne on noin 1,5x1,5x0,5 m. Kohdalta ei kulje maaomistuksiin liittyviä tonttirajoja.

Härkinsalo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Härkinsalon saaressa Härkinvuoren korkeimmalla kohdalla kallioon louhittu pyöreä tykkiasema 120/50 V2-tykille. Betonijalusta ja reunoilla osin romahtanut betonikansi. Asemasta lähtee pohjoiseen lyhyt kallioon louhittu yhdyshauta. Lähistöllä ei havaittu muita rakenteita.

Huuhtjärvi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäntyharjun pohjoisosassa Huuhtjärven länsirannalla. Surmalahtea
vastapäätä olevan niemen kaakkoisreunalla on kivistä tehty ladelma. Etäisyys rantaan
on parikymmentä metriä. Alue on osin kivistä moreenia, jolla kasvaa mäntyä ja kuusta. Muodoltaan rakenne on pyöreä. Sen halkaisija on noin 3 m ja korkeus 0,6 m. Rakenteessa on ainakin neljä kivikertaa. Kyseessä saattaisi olla rakennuskivivarasto, mutta osa kivistä vaikuttaa melko pieniltä ollakseen tarkoitettu rakennuskiviksi.

Pölhö (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pölhö sijaitsee Mäntyharjun keskustan länsipuolella Pyhäveden Raatolahdessa. Pölhön rannasta noin 40 länteen on peltoaukea, jonk ympärillä kulkee pellosta raivatuista kivistä kasattua vallimaista kiviaitaa. Rakenteet ovat osittain talousmetsien alueella. Rakenteen leveys on suurimmillaan noin 1 m ja korkeus 0,5 m.

Hankalampi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hankalampi sijaitsee Pieksämäen koillisosassa Niininen- ja Iso Kontio-järvien välissä. Hankalammen itäpuolella on kaakkoon kulkeva harjanne, jolla on talonpaikka. Rakennus on sijainnut harjanteen länsireunassa. Rakennuksen kivijalka on tehty luonnonkivistä ja on kooltaan n 6x5,5 m. Kivijalan sisällä on kuopanne ja kivistä ladottu uuni, joka on kooltaan n 2x1,7x1,5 m. Uuni on edelleen osin ryhdikäs ja uuninpesä nähtävissä.
Rakennuksen jäännöksestä noin 40 koilliseen, pienen kumpareen päällä, on vallillinen maakuopparakenne. Vallilta vallille se on kooltaan noin 4x3 m. Sisäosan kuopp on kooltaan noin 2x1,5x1,5 m. Kyseessä on maakellari. Rakennuksen ympärillä on ollut viljelyksiä, ja alueella on joitain raivausröykkiöitä idässä kulkevalle metsäautotielle asti. Harjanteen itärinteen juurella on noin 10 m pätkä matalaa noin 0,3 m korkeaa ja 0,8 m leveää kiviaitaa.
Vuoden 1966 ilmakuvaan ja 1969 kartoitukseen pohjaavassa vuoden 1973 peruskartassa paikalle on kuvattu vain kuusimetsää.

Umpilampi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Umpilampi sijaitsee Puumalan Lietveden pohjoispuolella, Pistohiekalta noin
600 m koilliseen. Lammen rannalla on rakenteita, jotka liittyvät sota-ajan toimintaan viereisellä Pistohiekan lentokentällä. Suomen ilmasodan pikkujättiläisen mukaan (Nikunen, Talvitie ja Keskinen 2011:57, 191) Puumalan lentokenttä oli käytössä talvisodassa. Paikalla on kaksi korsua tai korsusaunaa, sekä kaksi tunnistamatonta maakuopparakennetta. Nämä ovat kivikautisen Umpilampi-nimisen muinaisjäännöksen kanssa samalla alueella. Lisäksi lammen eteläpuolella olevan kalliorykelmän juurella on kolme lentokonesuojaa.
Korsut tai korsusaunat sijaitsevat lammen lounaispuolella. Ne on kaivettu rantatörmään ja niiden koot ovat noin 10x8x2,5 m ja n 12x12x3 m. Rakenteen vallin sisäpuolella seinän vieressä kiertää tasanne. Oviaukot on suunnattu lammelle päin. Lammen eteläpuolella sijaitsee luultavasti korsujen kanssa samaan yhteyteen kuuluva poteromainen maakuoppa. Se on halkaisijaltaan noin 4 m ja syvyydeltään noin 1,5. Lammen pohjoispuolella, rantatörmän päällä, on toinen funktioltaan tunnistamaton suorakaiteenmuotoinen matala kuopparakenne. Sen koko on noin 6x5 m valleineen. Vallit ovat kuopan sivuilla ja ylärinteen puolella.

Römminvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Römminvuori sijaitsee entisen Ristiinan kunnan lounaisosassa Alakuomio-järvestä noin 0,3 km itään. Kohde on Römminvuoren lounaisrinteellä kulkevan metsäautotien vieressä, sen pohjoispuolella. Alue on vanhaa viljelysmaata. Paikalla on raivausröykkiöitä ja matalaa kiviaitaa. Suurimmat röykkiöt ovat noin 3x2x0,8 m. Vanhan peltoalueen ylälaidassa kulkee matala raivauskivistä kasattu 0,5-1 m leveä kiviaitamainen rakenne.
Aluerajaus on arvioitu topografian perusteella.

Hylkeenlahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Neljän tykin (120 K/78) tuliasemat ja korsukuoppia Hylkeenlahden tilan peltojen eteläpuolella. Kyseessä lienevät 29. Lt.Ptrin tuliasemat välirauhan ajalta. Paikalla ei ole käyty.

Kapasaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kapasaaresssa on kaksi 75 K/97 -tykin tuliasemaa. Elokuun 1944 suunnitelmakartan perusteella saaren koillisosaan suunnitellun tykin torjuntasuunta on kaakkoon Puumalansalmeen ja keskiosassa olevan tykin etelään. Saaren luoteisrannalla on ollut laituri. Paikalla ei ole käyty.

Haikanpää (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto Herttuansaaresta kaakkoon pistävän Haikanpään poikki.

Niittykanta (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivantoja Herttuansaaresta kaakkoon pistävän niemen poikki Niittykannan kohdalla. Paikalla ei ole käyty.

Yläsalmi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivantoja Herttuansaaresta kaakkoon pistävään Haikanpäähän vievän tien molemmin puolin. Paikalla ei ole käyty.

Vehkasalo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Neljän tykin tuliasemat Loikkalan talosta 250 m pohjoiseen. Paikalla ei ole käyty.

Marjakangas (1000030282) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollisesti tykistön tuliasemat Rauvanniemessä Niilolansuon pohjoispuolella. Paikalla ei ole käyty.

Petäjämäki (1000030472) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Petäjämäen tilan itä- ja eteläpuolella on useita kaski- tai viljelyraunioita sekä matalia kivivalleja. Suurimmat kiviraunioista ovat kooltaan noin 3 x 3 metriä. Kivivallien korkeus on muutamia kymmeniä senttejä ja leveys noin 0,5–1 metriä.
Kiviaidat ympäröivät entistä peltoa mäennyppylän laella Petäjämäen tilan itäpuolella, joka nykyisin on mäntymetsää. Muutoin kiviröykkiöt sijaitsevat kuusimetsässä, joka muuttuu sekametsäksi kohteen lounaispuolella. Kosteikkoalueilla ei havaittu merkkejä kiviraunioista. Metsäalueilla on myös jäänteitä ojista.
Röykkiöt ja kiviaidat todennäköisesti kuuluvat läheisen Petäjämäen tilan aikaisempiin peltoihin ja niitä on todennäköisesti tässä kuvattua useampia. Tarkastuksen yhteydessä tarkastettiin vain maastoa Petäjämäen tilan eteläpuolella, mutta ei Petäjämäen tilalle vievän tien pohjoispuolisia alueita, missä rakenteita todennäköisesti myös sijaitsee.

Linnakivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Näyttävä siirtolohkare Mataramäentien itäpuolella noin 50 metriä tiestä. Kiven kohdalle maantien laitaan on tehty levennys sekä pystytetty opaskyltti. Kiven koko on 13 x 11 x 15 metriä.
Linnakivi on merkitty peruskarttaan vuonna 1973. Lisäksi kiven lähellä kartassa on teksti ”karsikkokivi”, joka todennäköisesti viittaa tien länsipuolella olevaan toiseen kookkaaseen siirtolohkareeseen. Linnakivi tarkastettiin maastossa samoin kuin Mataramäentien länsipuolella näköetäisyydellä olevat kaksi suurta kiveä.
Pikaisen tarkastuksen yhteydessä kivissä ei havaittu uurroksia tai muita merkintöjä. Kivissä olevien mahdollisten merkintöjen paikantamiseksi olisi syytä tutkia kiviä tarkemmin, sillä inventoinnin yhteydessä ei tarkasteltu kiviä tarkasti ja havainto-olot olivat heikot.
Tarinaperinteen lähde: Piispanen, Sirkku: Kansanomainen moraali. Tutkimus savolaisista ja pohja-laisista uskomustarinoista. Yliopistopaino. Helsinki 2009, s. 189.
Tarinan alkuperäinen lähde: Kansantieto-lehden kyselyvastauksia: Pieksämäki. Verner Manninen KT 77:29. 1938.

Tielampi NE (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee todennäköisesti kranaatinheittimen tuliasemia.

Laurikkasillansuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Laurikkasillansuon länsipuolella sijaitsee ilmakuvien perusteella tykistön tuliasemia.

Vekaransalmen itäranta 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Vekaransalmen itärannalla kalastusvenelaiturin edustalla kolmen metrin syvyydessä.
Vene on kooltaan 5 x 1 metriä. Limisaumaisen veneen laidat ovat korkeat laidat ja tasapohjainen pohja on vahvistettu pituussuuntaisilla rautalatoilla. Perä ja paapuurin kylki ovat ehjät, mutta styyrpuurin kylki on irronnut ja makaa pohjassa veneen läheisyydessä. Veneessä ei ole tuhtoja. Vene on ollut vahvaa tekoa. Nämä ominaisuudet viittaavat siihen, että venettä on käytetty tavaroiden tai ihmisten kuljettamiseen. Alus vaikuttaa alle 100 vuotta sitten uponneelta.
Venettä arveltiin ensin syöksyveneeksi, mutta sotamuseon tutkijat arvioivat veneen olevan jotain muuta kuin sota-alus. Kyseessä on todennäköisesti salmen ylittämiseen käytetty vene, jota on mahdollisesti hinattu tai siinä on ollut perämoottori.

Tiutionsalmen silta (Kulkuväylät)
Moderni; Särkijärven Hasanlahdesta erottavan Tiutionsalmen ylittää kapea paalujen varaan rakennettu kävelysilta, joka on pahoin hajonnut. Silta ei enää ole kulkukelpoinen. Silta liittyy alueen polkuverkostoon. Polut ovat käytön puutteessa lähes kadonneet. Silta on ollut noin 60-70 metriä pitkä.

Kainulaisenkenkku (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sik-sak –muotoista ojakaivannetta aivan metsän ja voimalinjaa varten hakatun käytävän rajalla. Kaivannot ovat aika syviä ja liittyvät mahdollisesti toisen maailmansodan puolustusvarustuksiin. Osmonaskeleen kal-liokaivannot ovat kohteesta vajaa kilometri kaakkoon.

Haapasaari N (Kivirakenteet)
Historiallinen; Haapasaaren keskiosan itäosassa on raivausröykkiöitä. Keskittymänä rannan tuntumassa ja muutamia hajallaan metsässä. Lisäksi alueella on kaksi kiviaitaa. Nämä ovat metsässä, jossa ei muutoin havaittavissa viljelyn merkkejä. Lännempänä, tien länsi- ja eteläpuolella on koivumetsää joka on selvästi vanhaa peltoa. Sen reunamilla pari raivausröykkiötä. Alueella ei havaittu rakennuksenpohjia tai kiukaiksi tulkittavissa olevia raunioita. 1800-luvun alkupuoliskon kartoilla alueella ei ole ollut asutusta. Röykkiöt ja aidat lienevät 1800-luvun jälkipuoliskon tai 1900-luvun alun jäännöksiä.

Vanha-Karila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 2,5 km Mikkelin keskustasta länteen, Rantakylässä, noin 500 metriä Orijärvestä pohjoiseen. Nykyinen Vanha-Karila sijaitsee lounaaseen viettävällä rinteellä. Sen eteläpuolella on peltoa, mutta noin 70 metriä tilan rakennuksista alkaa uusi omakotitaloalue.
Karila-nimeä talosta alettiin käyttää vuodesta 1875, sitä ennen talon nimi oli Nykänen. Talo on ollut eskadroonan saarnaajan virkatalo. Isojako päättyi vuonna 1850. 1500–1600-luvuilla talo kuului Parantaisille ja paikkaa kutsuttiin Parantalanmäeksi. Saarnaajan virkatalo Nykäsestä tehtiin vuonna 1698. Isonvihan jälkeen vuoteen 1733 siinä asui kirkkoherra Michael Heintzius. 1800-luvun alussa virkataloaika päättyi ja vuodesta 1813 se kuului Lillen suvulle. Nykyisin talo on autio. Piha-alue oli nurmettunut sekä viereiset pellot olivat kasvukaudella, joten pintapoimintaa alueella ei tehty. Kohde on arvioitu muuksi kulttuuriperintökohteeksi, aluerajausta ei ole tehty, koska selviä merkkejä vanhemmista asutusvaiheista ei havaittu. Olisi ehkä myös perusteltua luokitella kohde mahdolliseksi muinaisjäännökseksi, sillä lähellä on Orijärven Kihlinpellon rautakautinen asuinpaikka. Vanha-Karilan ja Kihlinpellon välillä on peltoalueita, joilta voisi ehkä vielä löytyä rautakauden tai keskiajan kulttuurikerroksia

Emola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Emola, nykyinen Koivumäki, sijaitsee noin 2 km Ristiinan keskustasta itään, Puntalantien länsipuolella, Liikalan kylässä (Liikala nro 1). Emola syntyi vuonna 1561 Pekka, Paavo ja Ollin Antinpoika Liikalan omistamasta anekista, kuten myös Juuritaival (Liikala nro 2). Liikaset omistivat Emolan 1700-luvun puoleen väliin, jolloin siitä tuli nimismiehen talo (Paulius). Tämän jälkeen talolla on ollut useita omistajia. Emolaan kuului myös Kilpikoski/Kaivanto-niminen veromylly.
Emola on sijainnut todennäköisesti samalla paikalla koko olemassa olonsa ajan. Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Juuritaival (Asuinpaikat)
Historiallinen; Juuritaival sijaitsee noin 2 km Ristiinan keskustasta itään, Suurlahdentien pohjoispuolella, Liikalan kylässä (Liikala nro 2). Juuritaival syntyi vuonna 1561 Pekka, Paavo ja Ollin Antinpoika Liikalan omistamasta anekista. Vuonna 1664 Juuritaipale oli kappalaisen Mikael Savanderin omistuksessa. Savanderit lunastivat vuonna 1830 Juuritaipaleen perintötilaksi.
Tila on sijainnut todennäköisesti samalla alueella koko olemassa olonsa ajan. Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Kallioinen (1000034451) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kallioinen sijaitsee noin 2 km Ristiinan keskustasta lounaaseen, Haikolantien varressa. Kallioinen syntyi vuonna 1561 Juhan Pekanpoika ja Antti Hannunpoika Haikosen anekista, kuten monet muutkin Haikolan kylän talot. Asuinpaikaksi on mainittu Kilpijärvenmaa. Haikoset omistivat Kallioisen 1700-luvun alkupuolelle asti, kunnes se siirtyi Långien omistukseen vuonna 1743 ja sen jälkeen Seppäsille 1770-luvulla.
Nykyisin Kallioisen rakennukset ovat keskittyneet pienelle kumpareella peltojen keskellä, todennäköisesti samoille sijoille kuin koko olemassa olonsa ajan. Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Laitiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laitiala sijaitsee noin 8 km Ristiinasta pohjoiseen valtatien 13 itäpuolella. Laitialan asutus on peräisin ilmeisesti 1500-luvulta ja vuonna 1643 kylässä oli 3 taloa. Vanhimmat talot ovat sijainneet todennäköisesti samoilla paikoilla kuin nykyiset Ylä-Heimari (Rautiala) ja Niemelä. Nykyisin tilojen alueella on rakennuksia eri ajoilta, vanhimmat rakennukset ovat 1800-luvulta.
Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa. Talon itäpuolelle on merkitty myös talo isojakokartassa, nykyisin alue on peltoa.

Löyttis (Löytö) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Löyttis, nykyinen Löydön kartano, sijaitsee Löydönlammen pohjoispuolella, noin 350 metriä Uuden Ristiinantien itäpuolella, Vitsiälän kylässä. Löyttis muodostettiin 1840 Vitsiälän kylän taloista 1, 5, 6 ja 7. Alun perin ne olivat syntyneet Laitisten vuonna 1561 omistamasta anekista. Vuonna 1664 nrot 5 ja 6 sijaitsivat Vitsiälänsuu nimisellä tiluslohkolla (tarkempi paikka tuntematon). Vitsiälä nro 1 ja 7 sijaitsivat Maantienmaalla (mahdollisesti nykyisen kartanon alue, jonka läheltä Vanha Lappentie kulkee). Nimismies Juho Särkkä oli Löyttiksen isäntänä 1700-luvun alussa. Hänen jälkeensä oli useita isäntiä mm. Dunckerit 1750-luvulta (Suomen sodan sankarin Joakim Zakris Dunckerin lapsuuden koti) ja Caloniukset. Vuonna 1844 Löytö jaettiin kahdeksi tilaksi Caloniusten ja Liikasten kesken. Nykyinen kartanorakennus on peräisin 1860-luvulta. Kartanon pihapiirissä on lukuisia rakennuksia ja se on matkailukäytössä. Viereiset pellot ovat viljelyksessä.
Löyttis luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Mutti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mutti sijaitsee noin 2 km Ristiinan keskustasta lounaaseen, Haikolantien varressa. Mutti syntyi vuonna 1561 Juhan Pekanpoika ja Antti Hannunpoika Haikosen anekista, kuten monet muutkin Haikolan kylän talot. Mutista tehtiin sotilasvirkatalo vuonna 1695. Se toimi Savon jalkaväkirykmentin katselmuskirjurin puustellina vuoteen 1810, minkä jälkeen se annettiin vuokralle. Mutin rakennusten tiedetään palaneen vuonna 1849.
Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Orava (1000034458) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sokkalanmäellä noin 350 metriä Vanhan Lappeentien länsipuolella, jonka itäpuolella kulkee Uusi Ristiinantie. Orava on syntynyt Juho Antinpoika Sokkasen, Antti Olavinpoika Pöntisen ja Paavo Laurinpoika Pöntisen vuonna 1561 omistamasta anekista. Viereinen nykyinen Sorvanmäki syntyi isojaon yhteydessä 1820-luvulla. Sokkalanmäellä on luultavasti ollut muitakin taloja historiallisella ajalla. Herajärven rannalla on ilmeisesti myös sijainnut autioitunut talo, jonka paikkaa ei vuoden 2018 inventoinnissa kyetty paikantamaan.
Orava luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Painois (Painaa) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Painois kuuluu Rahikkalan kylään Ristiinan lounaispuolella. Vanha Lappeentie kulkee sen itäpuolitse. Painois syntyi Onttosten vuonna 1561 omistamasta anekista. Vuonna 1664 se oli Jooni Reposen omistuksessa ja siirtyi 1700-luvun loppupuolella Torniaisille ja 1800-luvun alkupuolella Himasille. Painoisin viereiset pellot ovat edelleen käytössä vaikka peltoalat ovat pienentyneet. Vuoden 2018 inventoinnin aikaan niilä oli kasvukausi käynnissä.
Painois luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Pökkää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pökkää sijaitsee noin kilometrin Ristiinan länsipuolella Vanhan Lappeentien varressa, tien nimi on nykyisin tällä kohdalla Pökkääntie. Pökkää on ollut pitkään Ristiinan kappalaisen asuinpaikkana. Alkunsa se on saanut Onttosten vuonna 1561 omistamasta anekista. 1690-luvun suurten nälkävuosien aikaan Pökkää autioitui hetkeksi ja kunnes se vuonna 1698 annettiin kappalaisen pappilaksi. Pökkälää on kunnostettu aikojen kuluessa ja nykyinen päärakennus on valmistunut v. 1891 Pihapiirissä olevat riviaitta ja leivintuparakennus ovat ilmeisesti 1800-luvun alkupuolelta. Pökkään alueella on myös kiviaitoja pihapiirin ympärillä ja Kuohuvantien varressa talon pohjoispuolella. Pökkään pohjos- ja eteläpuolella on ollut peltoja vielä 1970-luvulla. Nykyisin kiinteistö on yksityisomistuksessa.
Pökkää luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Toijonen (Olli) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Toijonen, myöhemmin Olli, sijaitsee Rahikkalan kylässä Ristiinan lounaispuolella. Toijonen syntyi Rahikaisten ja Ollisten omistamasta anekista v. 1561. 1700-luvun alusta 1800-luvun alkuun talo kuului Särkille, jonka jälkeen se siirtyi Olavi Toijoselle, jonka mukaan se sai nimensä. Vuonna 1849 kantatalo jaettiin kahteen osaan. Rahikkalan alueella on ollut useampia taloja ja paljon viljelyksiä historiallisena aikana. Talot ovat luultavasti muuttaneet välillä paikkaa ja vanhat asuinsijat ovat jääneet peltoalueille. Nykyisin peltoviljely on vähentynyt, mutta vielä 1970-luvulla peltoja oli huomattavasti enemmän kuin nykyään. Vanhoista pelloista ja peltoteiden urista on merkkinä kiviaitoja erityisesti Lukkosaarentien eteläpuolella. Vanhat peltoalueet ovat kasvaneet umpeen ja rehevän puuston vallassa, joten alueella oli vaikea tehdä havaintoja vuoden 2018 inventoinnissa.
Toijonen luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja ympäristö on edelleen maatalousvaltainen.

Rikanttila (Peltola) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vitiäisen länsirannalla pari kilometriä Ristiinasta itään. Rikanttila oli ratsutila eli rustholli. Alun perin talo syntyi Peer Fritzin omistamasta anekista v. 1561. Talo oli ratsumies Antti Hanen ja hänen poikansa hallussa 1600-luvulla. 1600-luvun lopulta 1720-luvulle sitä hallitsivat Kelkat. Venäjän vallan aikana 1800-luvulta 1900-luvun alkuun isäntinä toimi kirkkoherroja ja upseereita.
Päärakennus on 1830-luvulta, tontilla on myös vanhoja ulkorakennuksia.
Rikanttila luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Tukiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tukialan pappila on sijainnut Vitiäisen länsirannalla noin 2 kilometriä Ristiinan kirkosta itään. Vuonna 1649 Pietari Brahen lahjoituskirjalla Antti Hanen autiotalo annettiin Ristiinan kirkkoherran pappilaksi. Tukiala oli saanut jo aiemmin nimensä 1560-luvulla asuneiden Tukaisten mukaan. Vanhimmat tiedot Tukialan rakennuksista ovat 1600-luvun lopun katselmuspöytäkirjoista, pappilaan kuului tuolloin kymmenkunta rakennusta. Pappila oli välillä huonossa kunnossa ja kirkkoherrat asuivat välillä muualla, mutta rakennuksia aina kunnostettiin ja status pappilana säilyi. Tukiala toimi pappilana aina vuoteen 1945, jolloin se myytiin ja nimeksi tuli nykyinen Tapiola. Päärakennus on 1900-luvun alusta ja myös joitakin ulkorakennuksia on tältä ajalta.
Tukiala luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Tuukkala (1000034469) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tuukkala sijaitsee noin 2 km Ristiinan keskustasta lounaaseen, Haikolantien varressa. Tuukkala syntyi vuonna 1561 Juhan Pekanpoika ja Antti Hannunpoika Haikosen anekista, kuten monet muutkin Haikolan kylän talot. Pertti Haikonen ja Lauri Lustig omistivat Tuukkalan vielä vuonna 1660, mutta se siirtyi Heikki Matinpoika Parkattiselle muutaman vuoden kuluttua. Heikkisten omistuksessa Tuukkala oli 1700-luvun alusta yli 100 vuoden ajan, kunnes 1830-luvulla isännäksi tuli Hiskias Seppäläinen. Nykyisin Tuukkala tilakeskuksessa on lukuisia rakennuksia ja mm. maatilamajoitusta. Tila on sijainnut todennäköisesti samalla alueella koko olemassa olonsa ajan.
Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Vahvisto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vahvisto sijaitsee Rahikkalan kylässä Ristiinan lounaispuolella. Vanha Lappeentie kulkee sen itäpuolitse. Vahvisto syntyi v. 1561 Rahikaisten ja Ollisten anekista. Vuonna 1664 se oli Pekka Pekanpoika Ollisen omistuksessa. 1700-luvulla se kuului Hämäläisille ja on merkitty vuoden 1841 pitäjänkarttaan nimellä Hamalais.
Kohde luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa ja maatalousvaltaisen elinkeinonsa.

Puntala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 3 km Ristiinan keskustasta kaakkoon Puntalantien länsipuolella ja Parkkilantiestä etelään. Puntalan syntyi Puntasten vuonna 1561 omistamasta anekista. Vuonna 1664 isäntänä oli Svante Pentinpoika Puntanen. Puntala ilmeisesti autioitui isonvihan vv. 1713-21 aikana. Uudeksi isännäksi tuli Matti Sinko vuonna 1725. Sinkon suvulle Puntala kuului 1830-luvulle saakka, jonka jälkeen isännäksi tuli kihlakunnantuomari G.W. Branden. Branden möi talon nimismies Backmanille vuonna 1844, jonka jälkeen talolla on ollut useita omistajia. Puntalan talo muodostaa hienon pihakokonaisuuden Puntalantien molemmin puolin. Siihen kuuluu päärakennuksen lisäksi mm. kookas aitta, sepän paja, holvikellari ja kaksi muuta kellaria.
Puntalan eteläpuolella Puntalantien itäpuolella Myllyojassa oleva vanha mylly on kunnostettu äskettäin. Mylly on mainittu Liikajoki-nimisenä veromyllynä eli Puntalan myllynä historiallisella ajalla.
Puntala luokiteltiin vuoden 2018 inventoinnissa muuksi kulttuuriperintökohteeksi, koska se on edelleen kokonaan käytössä, mutta säilyttänyt alkuperäisen luonteensa.

Martheikkilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Martheikkilä (Heikkilä nro 2) sijaitsee heti Ristiinan keskustaajaman pohjoispuolella. Marheikkilä syntyi Heikkisten v. 1561 omistamasta anekista. Martheikkilän nimi tulee ratsumies Martti Martinpoika Heikkisestä, joka omisti talon vuonna 1664. Tämän jälkeen Marheikkilä toimi sotilasvirkatalona vuodeta 1695 vuoteen 1810. 1850-luvulta se toimi kestikievarina. Martheikkilän päärakennus on vuodelta 1825 ja lisäksi ainakin navetta ja aitta ovat 1800-luvulta. Nykyisin Martheikkilän talot muodostavat tiivin pihapiirin, joka on suurimmaksi osaksi peltojen ympäröimä.
Mainittakoon, että Heikkilä nro 1 Nuija, nykyinen Arpiala, on siirtynyt nykyiselle paikalleen isojaossa 1820-luvulla ja sitä edeltävän talon paikka ei ole tiedossa. Ilmeisesti talo oli ollut autiona pitkään ennen siirtoa.

Pökkääntien kivisilta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vanhaan Lappeentiehen kuuluva kivisilta on rakennettu Ala-Kaatlampea ja Pökkäänlahtea yhdistävän kapean uoman yli noin 100 metriä nykyisestä Lappeenrannantiestä länteen Ristiinan keskustan kohdalla. Siltaa kannattelevan kiviholvin päällä on kivilaattoja. Mahdollisesti nykyisen sorapinnan alla on puurakenteita? Sillan pinnassa on melko iso reikä, josta sora ja hiekka valuu alas uomaan. Silta on myös kasvillisuuden peitossa ja rapautuu. Silta ei ole käytössä ja sille pääsy on estetty siltakaiteella molemmin puolin.
1800-luvun lopulla kivisiltoja rakennettiin paljon ja ne korvasivat niitä edeltäneet puusillat. Ristiinan kunnallislautakunta tarjosi 2.10.1897 ja uudelleen 5.12.1898 huutokaupassa rakennettavaksi Pökkään joen kivisillan. Vuoden 2018 inventoinnissa silta luokiteltiin kiinteäksi muinaisjäännökseksi, koska se on yli 100 vuotta vanha ja ei enää käytössä.

Kihlakivenniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Salpalinjan valonheitinasema. Kaksi valaisusuuntaa, joiden edestä kaivettu maata valaisualaa varten.

Pyhäjärvi Myllylahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven länsipäässä olevan Myllylahden etelärannalla 11 sammalpeitteistä kiviröykkiötä, jotka kooltaan vaihtelevat 1x1 m - 2x2 m, korkeus puolesta metristä yli metriin. Ei merkintöjä vanhoilla peruskartoilla tai 1840-luvun pitäjänkartalla, jossa lähin asutus on 500 m lounaaseen sijaitseva torppa (nyk. Ranta-Kurkela). Talon jäännöksiä, kuten kiuasta, ei havaittu, joskin alueella on paikoin asutukseen viittaavaa kasvillisuutta (kuten vattupusikkoa). Kuusivaltaista sekametsää ja luoteispäässä pieniä avokalliopälviä.

Luomanen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Luomasen eteläosan koillisrannalla vanhan, järvenlaskua edeltäneen rantatörmän päällä kaksi kivikasaa, joista luoteisempi nykyisellä ja vanhalla tilusrajalla, joten lienee vanha rajamerkki. Tästä 18 m kaakkoon törmällä toinen kivikasa, joka vaikuttaisi vanhalta laiturirakennelmalta. Kummatkin kivirakenteet ovat mitä ilmeisimmin järvenlaskua edeltäneeltä ajalta. Mitään asutukseen viittaavaa ei alueella havaittu eikä vanhoilla kartoilla ole alueelle merkitty mitään.
6862581 573912 mahdollinen rajamerkki

Ruokoniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee krh-asemia. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.
Vrt. Ruokoniemi 2.

Räisälänniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.

Kaitasaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Kivistä ladottuja ampumasuojia, hieman kallioon louhittua sirpalesuojaa tms. Päätorjuntasuunta koilliseen ja kaakkoon.

Tyynelänmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Peruskarttaan merkitty Salpalinja. Ei tarkastettu maastossa.

Kukkoluodot 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kukkoluodot sijaitsevat Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden pohjoisosassa. Kukkoluotojen länsiosassa on historiallinen asuinpaikka. Asuinrakennuksen raunio on kooltaan noin 6x10 metriä, tiilirakenteisen leivinuunin yli kaksimetrinen raunio ilmaisee heinän ja sammalen peitossa olevan kivijalan jo kauempaakin. Kivijalassa on käytetty betonia vahvikkeena. Asuinrakennuksesta 60 metriä itään on ulkorakennuksen kivijalka, joka oli inventointiaikaan elokuussa niin kasvillisuuden peittämä, että sen koko arvio 6x8 metriä on epävarma. Saaren pohjoisosa oli kauttaaltaan tiheän heinikon ja horsmikon peitossa, joten havaintojen teko siellä oli vaikeaa. Alueen maapohja on multainen, joten sitä on käytetty peltona ja piha-alueena, nykyisin se kasvaa sekametsää ja heinikkoa. Rakennuksia on merkitty vuoden 1973 peruskarttaan, mutta ne on merkitty asumattomiksi. 1800-luvun kartoissa saarille ei ole merkitty asutusta, varovaisen arvion mukaan rakennukset ovat peräisin 1920–1940-luvulta, tuskin vanhempia.

Lehtiluoto 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, pari kilometriä Linnansaaresta koilliseen, Lehtiluodolla. Lehtiluodon koillispäässä on kiviröykkiö. Röykkiö on pyöreä, halkaisija 1,2 metriä, reunakivinä on hieman isompia, halkaisijaltaan noin 20–30 cm, kiviä, sisäosa on täytetty pienemmillä kivillä ja keskelle on asetettu pystyyn 20x30 cm kivi. Röykkiö on matala, korkeus noin 40–50 cm. Kiviä on vain 2-3 kerrosta. Alue on aika matalaa ja kostea ja röykkiö on pienen kumpareen eteläreunassa. Maaperä on multaisaa hiekkaa, jolla kasvaa koivikkoa. Kyseessä voi olla vanha peltoakin, mutta röykkiö on niin huolellisesti tehty, että kyseessä ei ole raivausröykkiö. Nykyisin alue kuuluu kansallispuistoon ja vanhoista rajoista alueella ei saatu tietoa arkistoaineistosta.

Lehtiluoto 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, pari kilometriä Linnansaaresta koilliseen, Lehtiluodolla. Lehtiluodon eteläosassa on pystyyn asetettu kivipaasi, johon on kaiverrettu ”3” ja sen vieressä noin puolen metrin etäisyydellä kaksi muuta niin, että kivet muodostavat keskenään L-kirjaimen muotoisen asetelman. Kivi, johon numero on kaiverrettu, on kooltaan noin 40x40 cm ja 15 cm paksu, se suippenee ylöspäin. Kahdesta muusta kivestä toinen on samankokoinen, toinen hieman pienempi. Nämä ns viisarikivet osoittavat rajan suuntaa. Nykyisin Linnansaaren kansallispuisto on valtionmaata ja arkistolähteistä ei selvinnyt mihin aikaan raja kuuluu. Mahdollisesti se voi ajoittua vuonna 1906 tehtyyn maakauppaan, jossa Osakeyhtiö Collin myi Vaahersalon kartanot ja osuuden Asikkalan kylän tilaan 3.

Linnansaaren torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Linnansaaren torppa (Louhimaa) sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Linnansaaren itäpäässä. Linnansaari kuului Vaahersalon kartanolle. Vaahersalon kartanon juuret ovat 1600-luvulla, sen ensimmäinen omistaja oli kapteeni Nils Nilsson Harnesköld. Kartano jaettiin 1850-luvulla isossajaossa Ylä- ja Alakartanoksi. Yläkartanon omisti Rantasalmen toinen kappalainen Carl Johan Pontan. Kartanot yhdistyivät uudelleen, kun rovasti Fennander testamenttasi Alakartanon tyttärensä pojalle Oskar Ekmanille, joka sai haltuunsa myös Yläkartanon vuonna 1880.
Linnansaareen perustettiin Yläkartanon alaisuuteen kuuluva torppa isojaon jälkeen. Ensimmäinen torppari Adolf Lyytikäinen muutti vaimonsa kanssa saareen keväällä 1852. He rakensivat savupirtin, josta on sitten myöhempien vaiheiden jälkeen kehittynyt nykyinen Louhimaan päärakennus. Lyytikäisen jälkeen torpparit vaihtuivat useaan otteeseen, kunnes 1930-luvun lopulla silloinen torppari lunasti torpan itselleen Metsähallitukselta ja nimitti sen Louhimaaksi. Torppa kuitenkin autioitui 1950-luvulla.
Linnansaaren kansallispuisto perustettiin vuonna 1956, mutta Linnansaarta alettiin hoitaa ja kunnostaa vasta 1970-luvulla. Nykyisin Linnasaari ja Louhimaan tila ovat kansallispuiston matkailukohteita.
Torppaa vanhemmasta pysyvästä asutuksesta Linnansaaressa ei ole tietoa. Saari on kuitenkin kuulunut pitkään Vaahersalon kartanon nautinta-alueeseen ja sitä on varmasti hyödynnetty monin tavoin, mm. kaskeamalla.
Torpan asuinrakennus on edelleen käytössä. Pihapiirissä on alkuperäisellä paikallaan riihi ja aitta 1920-luvun tienoilta, jolloin ne rakennettiin lahonneiden ja purettujen tilalle. Nykyinen savusauna on siirretty myöhemmin Laattalansaaresta.
Noin 10 metriä torpan pohjoispuolella on osin kivetyn maakellarin jäännökset, jotka erottuvat noin 2x3 metrin kokoisena kuoppana. Nykyisen riihen edessä on kivien tukema matala penger, joka lienee jonkin vanhemman rakennuksen pohja. Rannan lähellä torpalle saavuttaessa on ilmeisesti navetan rauniot kahdessa osassa. Niissä on pääosin käytetty luonnonkiveä rakennusmateriaalina, osin vahvistettu betonilla, molemmissa on myös betoniseinää. Rannan puoleinen rakenne on kooltaan 4x6 metriä, kiviseinät ovat noin metrin korkuiset ja puolisen metriä leveät, kulkuaukko molemmissa päissä. Rakennuksen länsipuolella on noin metrin leveä käytävä, joka erottaa sen toisesta osin kivestä ja osin betonista tehdystä rakennelmasta. Kivirakenteen lisänä olevat betoniseinät ovat ilmeisesti myöhempi lisäys.
Torpan ympäristössä on kymmenittäin viljelyyn liittyviä raivausröykkiöitä, yleensä ne ovat halkaisijaltaan pari metriä

Pöllänsaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden eteläosassa, Pöllänsaaren retkeilyvenesataman vieressä. Kohteessa on asuinrakennuksen ja kahden ulkorakennuksen sekä kellarin jäännökset sekä vielä osittain pystyssä olevan hirsirakennuksen jäännös. Rakennusajankohta on epäselvä, 1700-luvun lopun Kuninkaankartastossa tai 1800-luvun pitäjänkartassa tai isojakokartassa niitä ei ole merkitty. Rakennuksissa on käytetty luonnonkiviperustoja ja betonia on vain nimeksi vahvikkeena, todennäköisesti niiden rakennusaika on 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäinen karttamerkintä on vasta vuoden 1975 peruskartassa. Rakennukset voivat osittain liittyä uittoon, joka alkoi voimistumaan 1800-luvun lopulla.
Luonnonkiviseinäinen rakennuksen raunio on noin 50 metriä retkivenesataman nuotiopaikasta itään, kallion kupeessa. Rakennus on sisäosaltaan 4x4 metrin kokoinen, oviaukko on rantaan päin. Kiviseinät ovat paksuudeltaan 0,7 metriä ja niiden korkeus vaihtelee, osa seinistä on romahtanut, korkein osa on oviaukossa reilun metrin korkuinen. Seinissä, erityisesti oviaukossa, on seinää vahvistettu betonilla, joka on jo pahoin rapautunut. Sisäpuolella on jonkin rautaisen työkoneen ruostuneet jäännökset. Rakennuksen itäpuolella huone, jonka eteläsivu on avoin. Huoneen koko on 2x2 metriä, länsiseinä on yhteinen em. rakennuksen kanssa, muut seinät ovat matalampia. Rakenteet ovat puuston ja kasvillisuuden peitossa, niissä kasvaa mm. isoja koivuja. Rakennus on ilmeisesti ulkorakennus, koska siinä ei ole uunia.
Asuinrakennuksen jäännökset ovat retkisataman eteläpuolella noin 80 metriä, lähellä pienen lahdelmaan perukkaa. Asuinrakennuksen kiviperusta on sammaleen ja heinän peitossa, koko on 5x8 metriä. Näkyvin rakenne on uunin raunio rakennuksen keskellä. Uuni on tehty luonnonkivistä. Rakenteissa näkyy paikoin betonia vahvikkeena. Rakennuksen pohjalla on metalliromua ja tiiliä.
Asuinrakennuksen länsipuolella 4 metrin päässä on kaksi kellarikuoppaa mäen kupeessa. Kuoppien sisäosa on noin 2x2 metriä ja niihin johtaa molempiin kapea kulkukäytävä. Rakenteissa on vielä nähtävissä osia lahonneista kannatinhirsistä.
Asuinrakennuksesta 30 metriä aivan rannassa on osittain romahtaneen hirsirakennuksen jäännökset, koko noin 4x4 metriä. Rakennuksen nurkassa on uunin/kiukaan jäännökset, joten kyseessä lienee asuinrakennus tai sauna.
Rantakalliolla retkivenesatamassa on L-kirjaimen muotoinen matala rakennuksen kiviperusta, joka muodostuu yhdestä kivikerroksesta ja on hieman vaikeasti havaittavissa.
Retkivenesataman eteläpuolella olevan lahdelman pohjukan kohdalla on kaivettu uomaa alkaen pari metriä leveänä rannasta ja laajenee saareen päin. Alue oli inventointihetkellä elokuussa tiheän aluskasvillisuuden peitossa, joten uoman koko ei selvinnyt, tältä alueelta oli myös mahdoton havaita rakenteita.

Suuri-Horkka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suuri-Horkka sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden ja Äimisveden välissä. Saaressa on ollut asutusta viimeistään isonjaon aikaan. Horkansaarta esittävä isojakokartta on vuodelta 1811, jolloin asutus on ollut samalla paikalla kuin nykyinenkin talo pihapiireineen. Asutusta on todennäköisesi ollut jo 1700-luvulla, ellei aiemminkin. 1800-luvun puolivälistä peräisein olevaan pitäjänkarttaan paikalla on merkitty torppa. Peltoa on merkitty molemmissa kartoissa myös itäpuolella olevaan Pieni-Horkan saareen, joka on nimellä Huuhtisaari 1800-luvun kartoissa. Vuoden 1864 purjeväyläkartassa numero 5 Horkansaari on nimelle Härkinsaari.
Nykyisin tila on autio ja asuinrakennus huonokuntoinen, pärekatto on jo paikoin puhki. Vieressä on huonokuntoinen ulkorakennus. Pihalla on saunarakennuksen betonisokkeli. 30 metriä asuinrakennuksen pohjoispuolella on kellarin jäännös kallion kupeessa. Kellari on sisäosaltaan 1,5x3 metriä, seinät on ladottu kivistä ja ympäröity maavallein. Kattoa ei ole säilynyt. Kellariin johtaa metrin levyinen käytävä. Talon pihapiirissä on kiviröykkiöitä ja matalia kiviaitoja. Saaressa laidunnetaan lampaita, jotka ovat pitäneet pihan kasvillisuutta kurissa.
Noin 50 metriä asuinrakennuksesta on kaksi kivijalkaa, kooltaan 4x4 ja 2x3 metriä ja 10 metriä niistä kaakkoon on kaksi romahtanutta rakennusta, joista toinen ilmeisesti asuinrakennus koko 6x6 metriä ja sen vieressä ulkorakennus 6x10 metriä, molemmat on tehty betonisokkelin päälle. Horkansaaren kiinteistön muodostushistorian mukaan tila on jaettu vuonna 1935, mahdollisesti rakennukset ovat peräisin siltä ajalta. Rakennusten pohjoispuolella menee länteen rantaa kohti vanha tieura, jota reunustaa kiviaita. Rakennuksista kaakkoon jatkuu vanha peltoalue, jossa on kymmenittäin kiviröykkiöitä ja useita kiviaitoja. Kiviaitoja kulkee välillä kaksi rinnakkainkin ja ne ovat melko leveitä. Kiviaitoja ja röykkiötä ulottuu lähes vastakkaiseen rantaan asti. Alue on ilmeisesti myöhempää viljelysmaata kuin 1800-luvun isojakokartassa merkitty, joka keskittyy nykyisen pihan kohdalle ja siitä koilliseen kallioiden väliseen notkelmaan. Notkelma on selvästi kivettömämpää ja siellä ei ole röykkiöitä kuin muutama pieni ja hieman matalaa kiviaitaa. Notkelman pohjoislaidalla on mäen rinteessä kaksi kellarikuoppaa 15 metrin etäisyydellä toisistaan. Niistä eteläisempi on kooltaan 3x4 metriä, syvyys reilu metri ja pohjoisempi 3x3 metriä, syvyys metri. Molempiin johtaa noin metrin leveä käytävä. Saaren itäkärjessä lähellä Pientä-Horkkaa on myös kolme raivausröykkiötä ja lisäksi tervahauta. Maaperä siellä on hiekkaa ja raivausröykkiöt ovat ehkä kaskiraunioita, maaperä vaikuttaa tuulenkaatojen perusteella palaneelta, aluetta lienee kaskettu. Suurin osa Suur-Horkan röykkiöistä on kuitenkin peltoviljelyn raivauksessa syntyneitä eivätkä kaskiraunioita. Tervahauta on omana muinaisjäännöskohteenaan, Suuri-Horkka 2.

Pieni-Horkka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pieni-Horkka sijaitsee Linnansaaren kansallispuistossa, Haukiveden ja Äimisveden välissä. Suuri-Horkka on heti Pieni-Horkan länsipuolella, saarilla on maayhteys kosteikon kautta. Pieni-Horkka on topografialtaan melko tasainen ja puusto on sekametsää. Nykyiset rakennukset ovat edelleen tilapäiskäytössä, mutta osin huonokuntoisia. Saaressa on asuinrakennus, ulkorakennus, rantasauna, ilmeisesti vanha riihi, josta on tehty sauna ja uusittu maakellari. Lisäksi 30 metriä asuinrakennuksesta länteen on osin romahtanut hirsinen torppa ja sen vieressä lautarakenteinen ulkorakennus. Torpan jäännökset edustavat ilmeisesti saaren vanhinta asutusvaihetta, joka ajoittuu ehkä 1800-luvulle. Rakennukset keskittyvät pohjoisosaan, saaren korkeimmalle kohdalle.
Maankäyttöä saaressa on ollut kuitenkin jo viimeistään 1800-luvun alussa, sillä vuoden 1811 Suuri-Horkkaa esittävässä isojakokartassa Pieni-Horkan länsipäähän on merkitty peltoalue, torppaa ei siellä vielä ole. Saaren nimenä on Huhtasaari, joka jo osaltaan kertoo, että saarta on käytetty kaskenpolttoon, kuten tietysti monia muitakin saaria nykyisessä kansallispuistossa. Saaressa on kymmenittäin raivausröykkiöitä ja useita kiviaitoja, osa liittyy todennäköisesti kaskiviljelyyn ja osa myöhempään peltoviljelyyn. Suurin raivausröykkiö on lähellä länsiosassa olevan pienen lahdelman rantaa, tälle kohtaa on merkitty peltoa jo em. isojakokartassa. Lisäksi erottuu raivattuja vanhoja, mutta jo metsittyneitä, peltoja. Saaren länsikärki on kallioinen kumpare ja vanhoja peltoja rajaava kiviaita on sen itäreunalla. Saaren maankäyttö on ollut intensiivistä ja vaikuttaa siltä, että kaikkialla on merkkejä viljelystä lukuun ottamatta kallioista niemen kärkeä lännessä. Viljelyyn liittyvät kivirakenteita on erityisesti saaren länsi- ja pohjoisosassa.
Inventoinnissa havaitut röykkiöt ja kiviaidat sekä torpan raunio paikannettiin käsi-gps-laitteella. Havainnot on esitetty inventointikertomuksen peruskarttaotteessa.

Torikonniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.
Paikannettu lidar-korkeusmallikartasta.

Kummelniemi (1000041948) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja korsuja ja poteroita sekä yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen.
Paikannettu lidar-korkeusmallikartasta.

Nikkarilan miinalataamo (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Nikkarilassa jatkosodan aikana toimineen miinalataamon alue.

Pusunmäki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sorvaslahden pohjoisrannalla lahden ja Kesälahdentien välisellä Pusunmäellä mäen eteläreunassa kaivettua taisteluhautaa kahdessa osassa.

Mäntylampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Salpalinjan kaivettuja, kenttälinnoitettuja tykistöasemia Mäntylammen ja Mäntyojansuon välisellä kannaksella.

Vesala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolme rinteeseen kaivettua korsukuoppaa.

Uuniraunio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan tykistöasemia pienellä mäellä Vasamalahdentien itäpuolella. Tuliasemat neljälle tykille.

Vasattarinlampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan kaivettuja tykistöasemia Vasattarinlammen luoteispuolella. Neljän 90 mm kenttäkanuunan (90 K/77) sulkulinnake, jonka tilapäisissä tuliasemissa tammikuussa 1941 kaksi 87 K/95 -kenttäkanuunaa.

Pieni Leposaari 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taistelu- ja yhdyshautaa.

Hyypiänniemi (1000042436) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taisteluhautaa

Pesäniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taisteluhautaa

Lokkikivenlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taisteluhautaa

Niittulahdenniemi (Puolustusvarustukset)

Ylä-Säynätjärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ylä-Säynätjärven pohjoispäässä mutapohjalla.
Kyseessä on yksipuinen ruuhi, joka nostettu ylös järvestä.
Kohteen löysi 30.5.2021 Timo Jääskeläinen.

Teyrivalkamanniemi (Puolustusvarustukset)

Karvinniemi (Puolustusvarustukset)

Vehmasniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolme kaivettua tuliasemaa Vehmasniemen päässä 20-25 m päässä toisistaan, noin 50 m länteen loma-asunnosta Vehmasniementie 224.

Uljanansaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Uljanansaaren itä- ja länsipäässä sulkulinnake, joissa ollut vanha laivaston 3" kansitykki puulavetille naulattuna. Tykkiasemia yhdistää yhdyshauta saaren pohjoisrantaa pitkin ja saaren keskellä on korsukuoppa.
Kohteella ei ole käyty.

Vekarantie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vanhoissa ilmakuvissa Vekarantien pohjoispuolella olevan kallion ja rannan välissä järveen ulottuen näkyy nelirivistä kiviestettä.

Putikon koulu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjaan liittyviä pesäkkeitä Putikon koulun ympäristössä. Vain osa kohteista tarkastettu maastossa. Vaatii maastotarkastuksen.

Kyläsepäntie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan puolustusvarustuksia, taisteluhautoja pesäkkeineen, Punkaharjun Kyläsepäntien itäpuolen kalliolla.

Kartunranta (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan varustuksia Punkaharjun Kartunrannassa, taisteluhautaa pesäkkeineen.

Nuotsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen mukaan saaressa kallioiden välissä on ainakin kolme kaskiröykkiötä.

Multamäki (1000045878) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Neljän tykin tuliasemat Multamäen päällä

Roiniala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ristiinan Roinialassa Roinialan talosta arviolta noin 500 metrin päässä eteläkaakkoon vuoden 1987 peruskartalla näkyvän Ristiinasta tuovan tien pohjoispuolisen hiekkakuopan luona olevan pikkutien varressa. Ilmeisesti paikallisilta saadun tiedon mukaan kyseessä olisi 1930-luvulla kivistä ladottu tervahauta.
Kohteella on käyty maastossa vuosina 1988 ja 1990. Kohde on muistin mukaan suorakaiteen muotoinen ja arviolta noin 2,5 metrin pituinen ja noin 1 metrin levyinen kivistä tehty kylmämuurattu kehysmäinen kivilatomus, joka sijaitsee loivasti viettävässä hiekkarinteessä. Siinä on muistin mukaan kivistä ladottu pohja. Jäännöksen päällä kasvoi vuonna 1990 nuorta puustoa ja se oli turvettunut.
Ilmeisesti tervakset on aikanaan laitettu kivikehyksen sisään ja turve sekä muut eristeet tervasten ja kivirakennelman päälle katteeksi. Kyseessä ei ole varsinaisesti tervahauta, vaan maanpäällinen avonainen rakenne, jonka voisi luokitella avotervauuniksi.
Maastokäynnillä 2.5.2024 havaittiin, että kohde on tuhoutunut. Sen paikalle on rakennettu sähkönjakokeskus.

Kieluvainen Karhunpääsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Hirvensalmen Kieluvaisen Karhunpäänsaaresta löytyi metallinilmaisimella useita pieniä nauloja, historiallisia rahoja ja nappi. Kaksi rahoista (KM 43264:1) sijaitsi kiinni toisissaan samassa kohdassa (N: 6832067, E: 497844 ETRSTM35FIN, +- 4 m). Tämä voi viitata siihen, että rahat on tarkoituksella asetettu maahan. Rahat ja nappi ajoittuvat 1700–1800-lukujen vaihteeseen. Löytyneet naulat ovat pääasiassa pienipäisiä ja resenttejä. Ne voi todennäköisesti liittää paikalla sijainneeseen nuottakatokseen.
Saaresta on kuvaus vuodelta 1881. Kuvauksessa kerrotaan saarella olleen yhden kelottuneen petäjän, johon oli kirveellä isketty lovia, ja yhdessä lovessa oli vielä vuonna 1881 yksi “pedon hammas”. Puun juurelta oli kuvauksen mukaan löytynyt runsaasti karhun leukoja ja hampaita. (Uusi Suometar 23.5.1881 nro 117.)
Saari on hyvin pieni ja vain vähän vedenpinnan yläpuolella. Maaperä on keskellä saarta hiekkaa, pohjoisrannalla kalliota. Keskiosassa on hiekkainen kohouma, joka koekuopituksen perusteella on luontainen. Koekuopissa ei havaittu kulttuurikerrosta eikä muita ihmistoiminnan merkkejä.

Piilomäki (1000046829) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kaivettua taisteluhautaa Vasamalahdentien ja Uunrauniontien risteyksestä etelään Vasamalahdentien länsipuolella tien suuntaisesti, torjuntasuunta itään.

Leviäniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Leviäniemestä länteen on kallioharjanne, jonka kaakkoispäässä on puolustusvarustuksia. Sisään romahtanut suoja näkyy noin 20x10 m:n laajuisena kivikumpuna, jonka keskiosa on kuopalla. Kivien välistä törröttää peltiputki. Romahtaneen oviaukon kohdalla on vielä havaittavissa hirsien jäänteitä ja rakenteissa käytettyä teräslankaa. Suojan suulta lähtee yhdyshauta itäkaakkoon. Se erkaantuu kahteen osaan ja loppuu noin 30 m:n päässä suuaukolta.

Muuraissalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Murtoniemi (1000047249) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on Salpalinjaan kuuluvia taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Savilampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee nykyisen valtatien 5 itäpuolella metsärinteessä kahden pellon välissä. Kohteessa on kaksi kiviaitaa ja röykkiöitä. Kiviaitojen vieressä on tasoitettu maata. Kivet aidoissa ovat sammaloituneita. Röykkiöt vaikuttavat melko moderneilta. Alempana rinteessä oleva kiviaita ja osa röykkiöistä ovat tulevan valtatien kohdalla. Kiviaidat ovat niin kaukana toisistaan, etteivät ne muodosta karjakujaa, jossa molemmilla puolilla olisi ollut kiviaita. Toisaalta maata on tasoitettu kiviaidan vieressä, joten todennäköisesti niiden vieressä on liikuttu. Koska lähistöllä on ollut Loukion kartano, on mahdollista, että kiviaidat liittyvät siihen.
A. Kiviaita ja röykkiö, tulevan tielinjan kohdalla
Röykkiö P:6849172, I:0531389, näyttää melko modernilta.
B. kiviaita ja kolme röykkiötä , tulevan tielinjan ulkopuolella
Kohteen tarkkuusinventointi vuonna 2016: Tarkkuusinventoinnin tavoitteena oli kartoittaa ja dokumentoida paikalla sijaitsevat kivirakenteet sekä tutkia koekuopin kohteen maaperää ihmistoiminnan ja mahdollisten viljelyhistoriallisten merkkien havaitsemiseksi. Suurin osa kohteesta on jäämässä parannettavan valtatie 5:n alle, Siikakosken eritasoliittymän ja siitä itään suuntautuvan uuden tielinjauksen sekä meluvallin alle. Savilammen kohteella on kaksi kiviaitaa, joissa molemmissa on aukkoja. Lisäksi mitattiin 19 kiviröykkiötä. Kaikki röykkiöt ovat joko kiviaidassa kiinni tai kiviaitojen muodostaman alueen ulkopuolella. Kiviaitojen
”sisäpuolet” ovat siistimmin ladottuja ja ”ulkopuolella” on heiteltyjä kiviä. Röykkiöt ovat selvästi raivausröykkiöitä. Vain yhdessä koekuopassa näytti olevan mahdollisia viljelystä kertovia merkkejä. Viimeistään 1800-luvun alussa asutettu Savilammen torppa on pihapeltoineen ollut noin 200 metriä tutkitun alueen eteläpuolella. On hyvin mahdollista, että kiviaidat ja –röykkiöt liittyvät tämän torpan toimintoihin. Mitään asutuksen jälkiä, kuten liesikumpua tai kellarikuoppaa ei maastossa havaittu. Todennäköisesti kiviaitojen sisäpuolella ollut alue on ollut viljelyksessä.

Mansikkala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kalliosta louhittu kiviä.

Uitonniemi (1000047711) (Kivirakenteet)

Mölkkäri (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Mölkkärin tilan pihapiirissä on nähtävissä Petrumajoen varrella 1900-luvun alussa toimineen Jokilahden sahan jäännöksiä. Alueella on erotettavissa melko hyvin säilynyt tuotantolaitoksen betoninen perustus sekä raamisahan runko, maa-aineksesta koottu patorakenne ja joen varteen kivistä ja betonista valettu kanava. Saha ja höyläämö ovat olleet toiminnassa 1900-luvun alussa ja toiminta on päättynyt 1950-1960-luvuilla.

Välimäki (1000048726) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan neljän tykin tuliasemat Pistalantien pohjoispuolella. Kohteella ei ole käyty.

Kaljunkoski 2 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Repoveden kansallispuistossa puolustusvoimien ampuma-alueella Kaljunjärvestä länteen laskevan Kaljunkosken länsipäässä, kohdassa, jossa koski laskee Tervalampeen. Koski kapenee suvannon jälkeen pari metriä leveäksi ja tässä kohtaa on ollut uittoruuhi eli uittoränni. Uittoruuhesta on jäljellä kosken eteläreunassa pari lahonnutta
hirsikertaa ja pystytukia sekä pohjoisreunalla hajanaisia hirrenpätkiä. Hirsissä on vielä kiinni teräksisiä pultteja. Rännin puista pohjarakennetta on myös säilynyt koskessa veden alla, sitä näyttäisi olevan noin puolen metrin leveydeltä. Koskenniskalla on noin 7 metriä pitkä tukki suisteena eli ohjurina. Se on tuettu pystytukeilla koskenniskan etelärantaan kohtaan, jossa em. rakenteita on säilynyt noin 10 metrin matkalla ja lisäksi puusuiste niiden itäpuolella. Repoveden kansallispuistossa on nähtävissä kunnostettu uittoruuhi Kuutin kanavassa. Kaljunkosken uittoruuhi on merkitty vielä vuoden 1955 karttaan.
Aluerajaus on tehty havaittujen rakenteiden kohdalle.

Piippolanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Piippolanmäellä on pitäjänkartan (1850) mukaan ollut torppa. Myöhemmässä pitäjänkartassa (1908-1915) mäellä on enää peltolaikku. Alueella on kiviröykkiöitä, kivivuorattu kaivo, pitkä kaivanto ja kiviraunio.

Syvälahti (1000049833) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja poteroita, korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Syvälahti 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja poteroita, korsuja sekä taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.

Rauhanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Nelikulmaisen rakennuksen kivijalka ja useita kiviröykkiöitä metsässä ja lähempänä rantaa. Ehkä vanhaa peltoa. Ei tarkastettu maastossa.

Pöllänlampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Sulkava-Imatra -tien vieressä pienen soistuvan lammen itäpuolella olevalle mäelle Pöllänlammen luoteispuolelle on keväällä 1940 kaivettu taisteluhautaa ja muutamia poteroita. Asemat kaivoi 6. Prikaati, joka oli majoitettuna Vilkaharjulle, ja joka käytti asemia harjoituksissaan.

Valkealampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Valkealammen pohjoispään tasalla on Vilkaharjun poikki molemmin puolin Sulkavan-Imatran -tietä nelirivistä kiviestettä. Este jatkuu alhaalla Valkealammen soistuneessa pohjukassa ja sen länsipuolella mäen rinteessä. Esteen lisäksi vihollisen etenemistä olisivat vaikeuttaneet jyrkät kalliot ja syvät supat.

Pöhlönniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyhäjärven kaakkoisosassa laakean Pöhlönniemen luoteiskärjen alueella on tiheästi ja useita kymmeniä kaski- tai viljelyröykkiöitä 3,3 hehtaarin alalla. Röykkiöalue rajattiin mittaamalla uloimpien röykkiöiden koordinaatit. Röykkiöt ovat erikokoisia kivikasoja, puolentoista metrin kasoista muutaman metrin halkaisijaltaan oleviin kasoihin. Moni röykkiö oli pitkänomainen. Osa röykkiöistä on tuhoutunut paikalle tulevaa tietä ja mökkiteitä tehtäessä. Lisäksi alueella on kaksi kiviaitaa.
Alueen maaperä on hienoaineksinen ja melko kivinen moreeni. Ylempänä, itäosassa, maaperä on hiekkaisempi ja alempana, lännessä ja pohjoisessa, saveksisempi. Alue ei vaikuta olleen modernina peltona, koska merkkejä ojista ei havaittu. Kyseessä saattaa olla vanha kaski, jota on jonkin aikaa pidetty sitten peltona tai niittynä.
Asumisen merkkejä ei havaittu eikä mikään havaituista röykkiöistä vaikuttanut kiukaalta. Alueen koilliskulmassa on kolme kellarikuopan jäännöstä. V. 1786-7 isojakokarttaan perustuvassa, v. 1864 laaditussa tiluskartassa alueella ei ole asutusta eikä siellä ole peltoa tai niittyä.
2024: Vuoden 1939 ilmakuvassa alue erottuu viljelyksenä ja pohjoisemman mökkiteiden risteyksen tienoilla on useita rakennuksia. Vuoden 1952 ilmakuvassa viljelys on alkanut metsittyä.

Punkaharju Valtionhotelli (Maarakenteet)
Moderni; Metsämaastossa Valtionhotellin pihapiirin pohjoispuolella kaksi kuopparakennetta. Kohdassa N 6854371 E 621473 on 4 x 4 x 1 metrin kokoinen tarkemmin määrittämätön kuoppa. Sen luoteispuolella (N 6854400 E 621453) on 5 x 5 x 0,8 metrin kokoinen tasapohjainen kuoppa, jonka pohjakaava on pyöreä, mahdollisesti monikulmainen. Reunat ovat jyrkät ja niissä erottuu vähäinen valli. Kuoppa muistuttaa lähinnä toisen maailmansodan aikaisia miehistötelttojen suojakuoppia. Kuopat saattavat olla esim. lähellä olevan Tuunaansalmen sillan vartijoiden suojapaikkoja. Molemmat kaivannot lienevät samanikäisiä.
Alueen kiviaitoja ei maastossa tarkastettu.

Kongonpäänlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kongonsaaren eteläosassa, Kongonpäänlahden eteläpuoleisella niemellä, aivan rannan tuntumassa on kallioon louhittu majoitustunneli nro 150, johon on ollut tarkoitus rakentaa tuliasemat kahdelle konekiväärille, ja tulenjohtopesäke 151 kaivettuine ja louhittuine yhdys- ja taisteluhautoineen. Työt aloitettiin huhtikuussa 1941. Ainoastaan louhintatyöt on tehty mutta betonointia ei ole ennätetty aloittaa.

Savilahti Rauhanniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin Savilahden Rauhaniemen länsipuolella.
Alueella on järven pohjassa kaksi puista hylkyä rinnakkain. Viistokaikuvissa hylyt vaikuttavat hautautuneen osittain sedimenttiin. Toinen vaikuttaa pienemmältä, toinen suuremmalta. Hylkyjen rungot vaikuttavat varsin ehjiltä ja erottuvat pohjalta.

Raapio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Raapion torppa on sijainnut peruskarttaan merkityn Raapion kohdalla. Torppa on todennäköisesti perustettu 1800-luvun puolen välin jälkeen sillä vuoden 1843 pitäjänkartassa paikalla ei ole merkkejä asutuksesta. Talo on merkitty vuoden 1940 pitäjänkarttaan ja näkyy vielä vuoden 1952 ilmakuvassa, mutta on kadonnut vuoden 1973 peruskartassa.
Paikalla on säilynyt torpan luonnonkivistä tehty kivijalka, kooltaan 7x7 m, jonka pohjoiskulmassa on sammaloitunut uunin raunio, halkaisija pari metriä ja korkeus metri. Kivijalka on tienreunasta noin neljän metrin päässä. Tästä 35 m koilliseen on sammaloitunut pienempi kivijalka, koko 2,5x4 m. Tähän ei liity uunin jäännöksiä, kyseessä on jokin ulkorakennus. Kivijalkojen eteläpuoleisessa kuusikossa ovat olleet talon lähipellot ja alueella on parikymmentä kauniisti sammaloitunutta raivausröykkiötä.
Kohde ei ikänsä perusteella ole kiinteä muinaisjäännös, mutta kivijalat ja raivausröykkiöt muodostavat hyvin säilyneen kokonaisuuden vanhassa kuusimetsässä ja kohde on huomioitu muuna kulttuuriperintökohteena.
Aluerajaus käsittää rakennusten kivijalat noin 2 m suoja-alueella. Lähimpänä tietä olevan rakennuksen kivijalka ulottuu parin metrin päähän tieojasta.

Tanikanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Petrumajärvestä noin 1,7 kilometriä itään sijaitsevan Tanikanmäen pohjoispuolisilla loivapiirteisillä rinteillä havaittiin kaksi kaski- tai raivuuröykkiökeskittymää. Maasto alueilla on kuusimetsää ja maaperä sammalpeitteistä. Kaskeamisalueille tyypillisesti maa on muuhun ympäristöön nähden tasaista ja kivetöntä tai vähäkivistä.
Pohjoisempi alue sijaitsee Töriseväntieltä itään kohti Tanikanmäkeä haarautuvan tien varressa, sen lounaispuolella. Lähinnä tietä oleva röykkiö on vain noin kahden metrin päässä hiekkatiestä ja muistuttaa erehdyttävästi rajamerkkiä kulmikkaan muotonsa vuoksi. Lähellä tietä on myös neljä muuta röykkiötä. Loput kolme ovat kauempana metsässä. Kaikki röykkiöt ovat kivistä kasattuja, eikä niissä ole maa-aineista. Osa niistä on sammaleen peittämiä. Pohjoisella alueella on yhteensä 8 röykkiötä.
Eteläpuoleinen, Tanikanmäen pohjoisrinteen röykkiökeskittymä sijaitsee korkeuskäyrän 130 m mpy. tuntumassa. Röykkiöt sijaitsevat yhtä lukuun ottamatta noin puoli metriä leveän metsäojan eteläpuolella. Kaikki paitsi yksi, sijaitsevat metsäojan reunan tuntumassa. Röykkiöiden muoto ja koko vaihtelevat, mutta ne ovat pääosin melko matalia ja pitkänomaisia. Eteläpuoleisella alueella on seitsemän röykkiötä.
Isojaon kartalla (1841) ja pitäjänkartalla (1847) ei paikalle ole merkitty asutusta tai peltoja, vaan alue on metsää. Lähin asutus on Sopakossa yli kahden kilometrin päässä. Vanhoille kartoille ei myöskään ole merkitty teitä. Sen sijaan vanhimmassa ilmakuvassa vuodelta 1941 (Maanmittauslaitos) on kaskiröykkiöiden kohdalla peltoja, jotka lienevät Törisevänmäki -nimisen tilan maita. Viljely niillä on vanhojen peruskarttojen perusteella loppunut viimeistään vuonna 1974. Kyseisellä kohdalla Töriseväntien varrella on nykyisin metsästysmaja. Kartta-aineiston perusteella kaski- tai raivausalue ei näin ollen ole vanha, vaan todennäköisesti röykkiöt ovat 1800-luvun puoliväliä nuorempia.

Levänen (Kivirakenteet)
Historiallinen; Yksityishenkilöltä tulleen tiedon perusteella paikalla on nähtävissä noin 2x2 metrin laajuinen, kivistä ladottu rajamerkki. Rajamerkin päällä on nähtävissä korkea pystykivi.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Sen tarkempi määrittäminen vaatii lisätutkimuksia.

Hintikkavuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasanteella harvaa nuorehkoa lehtipuustoa kasvavassa kangasmaastossa soistuneen Saimaan lahden nimeltä Sollanlahti rannalla Hintikkavuoren pohjoispuolella ja Sollansalmen kaakkoispuolella.
Vuoden 2024 maastokäynnin perusteella kohteessa on lähekkäin pienellä alueella kahdeksan kumpumaista muodostumaa (kummut a-h). Kaikki ovat turpeen peittämiä ja kairanäytteiden perusteella niissä on voimakkaasti nokista maata, hiiltä ja puhtaampaa maata vaihdellen. Joissakin kummuissa on rikkoutunutta pintaa, jossa on näkyvissä selkeästi hiilen kappaleita.
Kummut ovat jokseenkin samankokoisia eli halkaisijaltaan 1,5–3 metrisiä ja kooltaan 70–100 cm korkuisia sekä muodoltaan pyöreitä tai pyöreähköjä. Maa kummuissa on pehmeää tai pehmeähköä ja helppoa kairata. Kumpujen läheisyydessä maa on sekoittunutta ja kauempana niistä on normaalia maannosta. Kummut b ja c sekä kummut f ja g ovat hyvin lähekkäin toisiaan. Kumpujen tarkemmat tiedot ovat alakohteiden kohdalla.
Kumpuihin vaikuttaa kasatun kumpareiksi tai keoiksi nokista ja hiilistä maata. Kumpujen ympäristössä ei kuitenkaan havaittu kuopanteita tai muita hiilentuotantoon tai tervanvalmistukseen selkeästi liitettävissä olevia jäännöksiä.
Kumpuja peittävä turvekerros ei vaikuttanut kovin paksulta. Kummuissa, joissa turvekerros oli rikkoutunut, turve oli ohut ja hiiltä sekä nokista maata oli runsaasti nähtävissä pinnalla. Kummut lienevät syntyneen tai muodostuneen jokseenkin samanaikaisesti paikalle.
Kahdesta kummusta tuli syvältä kairanäyte, joka oli kosteampi ja jossa hiili haisi pistävältä ja kemikaalimaiselta. Tämä viittaa ainakin siihen, että kummuissa on poltettu muun muassa pihkapuuta. Kairanäytteissä ei havaittu podsolimaannoksen muodostumista.
Vuoden 1848 kartan perusteella kohde sijoittuu mahdollisesti niitylle tai sen laidalle. Vuoden 1912 kartalla kohde sijoittuu mahdollisesti peltomaan reunalle. Muilla historiallisilla kartoilla kohde sijoittuu metsämaalle.
Kohteen luonne ja ajoitus jäivät maastokäynnin ja raportointivaiheen historiallisten lähteiden läpikäynnin perusteella epävarmaksi. Kumpujen päällä olevan turvekerroksen ohuus ja podsolimaannoksen puuttuminen viittaisi kumpujen olevan melko nuoria iältään, 1800–1900-lukuun ajoittuvia. Kyseessä voisivat olla mahdollisesti 1800-luvun niitynraivaukseen tai 1900-luvun alun uudispellonraivaukseen liittyvät raivattujen puiden ja oksien poltosta syntyneet kummut.

Luokinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Voimajohtolinjan alueella ja sen itäpuolella toistakymmentä kiviröykkiötä. Osa kivistä oli koottu maakiven päälle/juurelle. Röykkiöiden koko vaihteli noin 1*1 m kokoisista noin 2*4 m kokoisiin. Röykkiöalueen pohjoislaidalla on osin hajonnut ja osin puiden alle jäänyt rakennuksen perustus, kooltaan noin 5*8 m. Perustuksen itälaidalla on laonnut uuni.
Vuoden 1853 pitäjänkartalla alueen pohjoispuolitse kulkee itä-länsisuuntainen polku, ja vuoden 1890 toimituskartalla alueelle on polun lisäksi merkitty kaskimaita. Talon perustus lienee 1800-luvun loppupuolelta.

Pöhlö (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pientila peltoalueineen on merkitty vuoden 1972 peruskartalle. Vuoden 1853 pitäjänkartalla pientilan kohdalla ei ole merkitty asutusta. Pöhlössä on ollut päärakennus, kaksi ulkorakennusta ja muutamia pieniä peltolohkoja. Vuoden 1989 peruskartalla paikalla yksi kylmä rakennus ja metsää. Inventoinnissa havaittiin rakennuksen perustus ja laonnut uuni, todennäköinen kaivon jäänne, kiviaitaa ja raivausröykkiöitä. Havaitut rakenteet sijoittuvat v. 1972 peruskartan rakennusten kohdille ja pellon reunoille.

Mansikka-aho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mansikka-ahon pientila peltoalueineen on merkitty vuoden 1972 peruskartalle. Vuoden 1853 pitäjänkartalla pientilan kohdalle ei ole merkitty asutusta. Mansikka-ahossa on ollut päärakennus, kolme ulkorakennusta ja kolme latoa tms. kauempana pihapiirissä
peltojen laidalla. Vuoden 1988 peruskartalla paikalla on edelleen asuttu talo piharakennuksineen.
Vanhan päärakennuksen kohdalla/piha-alueella on nykyisin liiteri/varastorakennus, jonka piha-alue vaikuttaa lanatun tasaiseksi. Piha-alueen länsipuolelta, vuoden 1972 peruskartan peltojen laidoilta, havaittiin muutamia kiviröykkiöitä, jotka liittynevät pellonraivaukseen.

Aittolahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylä-Raavelin Aittolahden länsirannalla.
Paikalta on löytynyt noin 5 m x 5 m alueelta mutapohjalta liistekatiskan osia, joita ilmoittaja on nostanut ylös. Osat ovat hyväkuntoisia. Paikalla on todennäköisesti vielä lisää osia.

Iso-Kuokkajärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Iso-Kuokkajärven itärannan ja läheisen saaren välisessä salmessa hiekka- ja kivikkopohjalla.
Kyseessä on hylky, joka makaa järven pohjassa rannan suuntaisesti noin 2-3 metriä rantaviivasta. Hylyn pituus on noin kaksi - kolme metriä ja leveys noin yksi metri.

Lajunsalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lajunsalmen itärannalla.
Kookas hylky makaa pohjassa kölillään. Aluksen runko vaikuttaa varsin ehjältä ja sen kaaret ovat säilyneet. Ilmoittajan antaman tiedon mukaan alus on uponnut ennen vuotta 1956, sillä sitä ei näy vuoden 1956 ilmakuvassa. Hylyn pituus on yli 20 metriä ja se saattaa olla lotja.

Rauhaniemi hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rauhaniemen luoteispuolella hieman kauempana rannasta.
Kohde on suurehkon aluksen hylky, joka makaa noin kymmenen metrin syvyydessä. Runko vaikuttaa kohtuullisen hyvin säilyneeltä ja kolmiulotteiselta.

Kakaraniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kakaraniemen itärannalla pienen lahden pohjukassa.
Kyseessä on luotaamalla löydetty hylky, jonka runko vaikuttaa ehjähköltä.

Heinäsaaret 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Heinäsaarten lounaisrannalla.
Kyseessä on puisen aluksen hylky. Kohde on löytynyt luotaamalla.

Talaniemi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Lehtiniemen Talaniemen edustalla.
Kyseessä on huonokuntoinen suuren aluksen hylky. Kohde on löytynyt luotaamalla.

Tanelinsaari 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tanelinsaaren koillisosassa vanhalla, umpeen kasvaneella piha-alueella on yksi selkeästi näkyvä betoninen rakennuksen pohja, yksi kaatuneen puun alle jäänyt kivijalka sekä ainakin kaksi kiviröykkiötä, jotka vihjannevat paikalla olleista rakennuksista. Vanhan niityn alueella oli siellä täällä myös pieniä raivausröykkiöitä.
Noin 5,5 x 7 m laajuisella alalla oleva, lähes pohjois-eteläsuuntainen rakennuksen paikka. Rakennus näkyy maastossa parhaiten luoteisnurkan noin metrin korkean kivijalan myötä, jonka päälle oli kaatunut kuusi. Tässä nurkassa vaikuttaa olleen laattamaisista kivistä koottu tulisija. Rakennuksen pohjoisreuna on parhaiten
havaittavissa, eteläreuna epämääräinen. Rakennuksen pohja on ainakin pohjoisosassa korkeammalla kuin maan pinta. Paikalla on nyt havaittua suurempi rakennus vuoden 1952 ilmakuvassa.
Rakennus 2, 6854617 478082: noin 2 x 3 metrin laajuinen sammaloitunut kiviröykkiö, jonka korkeus on 90 cm. Vuoden 1952 ilmakuvassa paikalla on rakennus.
Rakennus 3, 6854580 478085: metrin korkea ja ulkopuolelta mitattuna kooltaan 5,2 x 6,9 m betonisokkeli, jonka leveys on 20 cm. Itäseinällä on 1,5 metriä leveä oviaukko ja toinen, metrin leveä, on pohjoisseinällä. Sokkeli näkyy jo vuoden 1952 ilmakuvassa.
Rakennus 4, 6854613 478064: mahdollinen tulisijasta kertova, palaneita kiviä sisältävä kiviröykkiö. Vanhoissa ilmakuvissa paikalla ei erotu rakennusta.
Mahdollisesti joko kiviaidan tai rakennuksen jäänteenä nurkan muodostava kivistä koostuva aitamainen rakenne, jonka kumpikin sivu on 4 metriä pitkä ja metrin paksu. Korkeus on jälkikäteen arvioiden noin 30 cm.
Vuoden 1952 ilmakuvalla näkyy paikalla ainakin kaksi katollista rakennusta sekä yksi kehikko ja laajahko niittyala, joka ulottuu länsipuolen lahdelta lähes itärannalle asti ja myös pitemmälle etelän suuntaan. Vuoden 1980 ilmakuvalla suurin rakennus oli hieman pienentynyt.
Ainakin niitty ilmestyy kartalle vuonna 1948, Vuonna 1969 paikalle on merkitty yksi rakennus, jota ei ole merkitty enää vuoden 1986 kartalle.

Torikka 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Torikan länsipuoliskon etelälaidalla, pienen niemen juuressa noin 15 metrin päässä rannasta lähes neliömäinen kivistä rakennettu asumus, jonka keskellä on tasainen maapohja. Seinät on ladottu kylmämuurauksella. Rakennelman keskellä on ympyrän malliin kivistä ladottu nuotion paikka. Metrin leveä oviaukko on järven vastaisella seinällä. Sisätilan koko on 3,5 x 3,5 m, pohjoisseinällä on pieni sisennys. Koko rakennelman laajuus on 5 x 6 metriä ja kiviseinän korkeus keskimäärin 80 cm. Eteläseinän päällä on vanhan puuveneen raato, joka on toiminut katoksena. Kivet ovat osittain sammalen peitossa, mutta rakennelmassa on myös siitä paljaita kiviä.
Kyseessä on tarkemmin ajoittamaton tilapäinen asumuksen paikka, jota on käytetty veneen perusteella vielä 1900-luvulla. Todennäköisesti alkuperäistä rakennelmaa on korjattu tai parannettu ajan saatossa.

Torikka 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Torikan koillisrannalla kivistä koottu rajamerkki, jossa päällimmäisenä on laattamainen kivi pystyssä. Rajamerkin koko on 1,8 x 1,5 metriä ja sen korkeus on laattamainen kivi mukaan lukien 1,4 metriä. Kiven länsilaidalle on hakattu 10 cm korkea numero 4.
Kyseessä lienee käytöstä poistunut rajamerkki. Peruskartalla 1969 paikalla on kiinteistöraja.

Kuvansinkoski (Teollisuuskohteet)
Moderni; Kuvansinjoen etelärannalla, Kuvansinkoskessa sijaitsee ladotuista kivistä, laudoista ja hirsistä koostuva uittorakenteen jäännös. Se sijaitsee joen mutkassa ja kosken voimakkain virtaus kulkee sen vierellä. Uittorakenne on noin kolme ja puoli metriä pitkä ja noin 80 cm leveä. Se on ladottu eri kokoisista, mutta käsivoimin liikuteltavista kivistä. Sen rannanpuoleisella sivulla on jäljellä huonokuntoisia puurakenteita, jotka tukevat ladottuja kiviä. Koskenpuoleinen osa rakenteesta on osittain rauennut. Uittorakenne on ilmeisesti ollut osa suurempaa rakennelmaa, joka on muilta osin tuhoutunut. Sen ympäristössä ei ollut enää tunnistettavissa muita rakennelmia. Inventointiajankohtana joen vesi oli hyvin matalalla ja rakenne on korkean veden aikaan todennäköisesti kokonaan veden alla. Uittorakenteiden eteläpuolella on käytöstä poistuneita kalankasvatusaltaita.

Kärinsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan kenttälinnoitettuja tykkiasemia.

Kukkomäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rantasalmen asemalta noin 1,6 km eteläkaakkoon Kukkomäen pohjoisrinteeseen alettiin keväällä 1940 louhia varastoluolia. Työ jäi kuitenkin kesken, mutta avatut kallionrintaukset ovat näkyvissä.

Vekaransalmen linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vekaransalmen itärannalla on mahdollinen venäläinen rajavartioston asema 1700-luvulta, I maailmansodan aikaista, venäläisten teettämää taisteluhautaa sekä II maailmansodan aikaisia Salpalinjaan kuuluvia kiviesteitä.
Mahdollinen rajavartioston asema koostuu kahdesta halkaisijaltaan noin 4 m olevasta, suurista kivistä rakennetusta kivikehästä. Ne sijaitsevat taisteluhaudasta etelään, Vekaransaaren länsiosan korkeimmalla kohdalla. Kyseessä saattaisivat olla myös esim. vanhojen merimerkkien perustat.
Vekaransalmen itäpuolella olevan Vekaransaaren rannoilla ja Vekaransaaren ja -niemen välisessä kapeassa salmessa on nelirivistä kiviestettä, joilla on suljettu kallioiden väliin jäävät kulku-urat.
Myös Vekaransalmen länsirannalla on Salpalinjaan liittyviä varustuksia.

Umpilampi 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puumalan Pistohiekan lentokentän reunamille viime sotien aikaan maavallista tehty lentokonesuoja.

Umpilampi 5 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pistohiekan lentokentän etelälaidalla kallion kyljessä kolme lentokonesuojaa. Kallion reunalla naamioverkkojen rautatappeja.

Hiekkalahti Uimaranta 1 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin Otavan taajamasta luoteeseen sijaitsevan Hiekkalahden pohjukassa.
Kyseessä on pitkähkön aluksen hylky, jonka runko vaikuttaa ehjältä muotonsa puolesta.

Hiekkalahti Uimaranta 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin Otavan taajamasta luoteeseen sijaitsevan Hiekkalahden pohjukassa.
Kyseessä on mahdollisesti aluksen hylky tai hylyn osa. Vieressä sijaitsee mahdollisesti telakan pitkä nostorata kiskoineen.

Kärmetvuorentie (Kivirakenteet)

Vuokalanpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuokalanjärven luoteisosassa olevaan Putukanlahteen Lahnalammesta laskevan joen luoteispuolella, Vuokalanpään tilan asuinrakennuksesta noin 150m länsiluoteeseen olevan hiekkaisen rinteen harjanteen alueella, metsäkielekkeen päässä. Paikalla on pieni hiekkakuoppa, jonka länsireunasta löytyi pala keramiikkaa.

Oinasniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Nevajärven itäosassa, luode-kaakko -suuntaisen harjun lounaisrinteellä. Kuoppa on kooltaan 2 x 1,2 m ja syvyydeltään 0,4 m.

Pajulahdenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Oinasniemen tilan asuinrakennuksesta noin 0,5 km itäkaakkoon. Pajulahdenmaa-nimisen harjun lounaisrinteen alaosassa on halkaisijaltaan 3 m ja 0,5 m syvä kuoppa.

Koivula (184010001) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöt sijaitsevat Hiukkanen-järven itäpuolella, Koivulan tilan asuinrakennuksesta noin 150 m koilliseen. Röykkiöt ovat rivissä etelä-pohjoinen -suunnassa noin 30 m matkalla. Röykkiöt ovat maantasaisia ja halkaisijaltaan ne ovat alle viisi metriä.

Ahmalahti a (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Saarijärven Ahmanlahden pohjukan länsirannalla. Ahmanlahden rannalla on luoteeseen pistävä pieni kallio, jonka laella, tasaisella pinnalla on kaksi pyöreää uhrikupin näköistä kuopannetta. Kuoppien halkaisija on noin 5 senttimetriä ja syvyys noin 1 senttimetriä. On mahdotonta sanoa, onko kyseessä ihmisen vai luonnon tekemät kuopanteet. Paikka on uhrikalliolle epätyypillinen, lähimmät pellot ovat noin 0,5 kilometrin päässä. Toisaalta paikka sijaitsee Kerimäen saarennon poikki kaakosta Kuonanjoelta pohjoiseen Enonkoskellle johtavan vesireitin varrella.

Rajakivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee Vangasjärven länsirannalla olevalla uimarannalla. Kohteesta ei ole käytettävissä tarkempia tietoja.
Pieksämäen Lehden 18.3.1986 mukaan kivi löytyi omakotitaloa rakennettaessa, jolloin kiveä työnnettiin syrjään alkuperäiseltä paikaltaan. Artikkelin mukaan kiven päälle on hiottu M-kirjaimen muotoinen kuvio, miekkaa muistuttava kuvio ja sen kanssa ristissä oleva pienempää miekkaa muistuttava kuvio. Lehdessä on kaksi kuvaa kivestä, johon kuviot on liiduttu.

Linnaniemi (618010040) (Puolustusvarustukset)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Linnalahden lounaispuolella olevan matalan kannaksen mantereeseen yhdistävällä niemellä. Niemen lounaisosan kallioinen/louhikkoinen huippu kohoaa noin 25 metriä niemeä ympäröivän Pihlajaveden pintaa korkeammalle. Huipun koillis-, luoteis- ja lounaispuoliset rinteet ovat jyrkkiä ja vaikeakulkuisia. Sen sijaan kaakkoisrinne on loiva. Mikäli paikkaa olisi käytetty linnavuorena, sen kaakkoispuoleinen rinne olisi tarvinnut varustuksia. Vuoden 1989 inventoinnissa mäellä ei kuitenkaan havaittu mitään ihmisen tekemiä valleja tai muita varustuksia.
Antero Pelkosen kirjassa Entis-ajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta (SMYA XXII, s 63) mainitaan, että "Linnaniemi- ja -lahti on Kerimäen ja Säämingin rajan läheisyydessä, Putikon sahalta vähän matkaa länsi-ilmaa kohti. Niitä en käynyt tarkastamassa, mutta ei tiedetty niissä olevan minkäänlaisia muinaisraunioita."

Ojinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Längelmäenjärven Markkuunselkään pistävän kaakko - luode -suuntaisen Ojinniemen lounaisrannalla, noin 5 m järven pintaa ylempänä olevan ja noin 20 m leveän terassin kohdalla. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille kuluneen metsätien pinnalta.
Inventoinnissa 2013 kaivetuissa kuudessa koepistossa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Tien leikkauksesta löytyi palanutta luuta. Vuoden 2020 inventoinnissa ei uusia havaintoja.

Kallunmäen vallit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kallunmäen kirkkotarhan pohjoispuolella on mahdollisen rintavarustuksen jäännöksiä. Kirkkotarhan aidasta 10-30 m pohjoiseen ja koilliseen on matala, alle puolen metrin korkuinen kaareva maavalli. Mikäli varustus on tehty puolustustarkoituksiin, vallin takana on ollut tykkipatteri. Sen länsipäästä lähtee matala, noin 20 metriä pitkä ojantapainen kaivanto länteen. Tästä kaivannosta kymmenkunta metriä pohjoiseen, alempana rinteessä on toinen, samansuuntainen muutamaa metriä em. pidempi kaivanto. Kaivannot saattavat olla jälkiä puisesta rintavarustuksesta.
Mahdollisen varustuksen läheisyydessä on ollut kirkko ja hautausmaa 1640-luvulta aina vuoteen 1847, jolloin Kerimäen nykyinen kirkko valmistui. Varustukset lienevät peräisin Turun rauhan (1743) jälkeiseltä ajalta, jolloin Savonlinna oli venäläisten hallussa ja raja kulki viitisen kilometriä läheisestä Kataanmäestä (ks. kohde Kerimäki Kataanmäen varustukset) koilliseen niin, että tärkeä Punkaharjulle vievä tie jäi Venäjän puolelle.

Ruisniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Saukonsaaressa, koilliseen pistävän kallioisen niemen tyvellä, etelärannalla. Paikalla kasvaa mäntyä ja pajukkoa, aluskasvillisuus on sammalta. Kyseessä on soikea kiviröykkiö, jonka koko on noin 3 x 1,5 m. Epäselvä reunakiveys on tehty suuremmista (halk. 40 cm) kivistä ja sisäpuolella on pienempiä kiviä (halk. 20 cm). Kivikerroksia on yksi. Kyseessä voi olla lapinraunio. Röykkiö vaikuttaa hajoitetulta, mutta on mahdollista ettei se ole ihmisen tekemä. Röykkiön viereen on kaavoitettu kesämökin paikka. Saman niemen kärjessä on toinen, kooltaan pienempi (1 x 2 m) kiveys, joka on rakennettu kolmen suuren kiven väliin. Kyseessä saattaa olla luonnonmuodostuma.

Loukio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee välittömästi VT 5 itäpuolella, Loukion kartanon entisellä pellolla. Peltosaarekkeella kasvaa runsaasti tummatulikukkaa (Verbascum nigrum) ja pölkkyruohoa (Arabis glabra). Tummatulikukkaa kasvaa erityisen runsaasti peltosaarekkeen länsi- ja eteläpuolella. Peltosaarekkeen eteläpuolelta peltomaasta on löytynyt kehäsolki. Peltosaarekkeelta on myös löydetty pronssin/kuparin kappale ja runsaasti taottuja rautanauloja.
Vuoden 2008 inventoinnin yhteydessä kohde tarkastettiin, ja peltosaarekkeelle tehtiin kairausten perusteella otollisiin kohtiin neljä noin 30x30 cm koepistoa. Kaikki koepistot osoittautuivat löydöttömiksi. Samalla tarkastettiin myös peltosaareketta ympäröiviä kuorittuja alueita ja niistä kuorittuja maa-aineskasoja, joista ei myöskään todettu löytöjä.
Peltosaarekkeella on havaittavissa erikokoisista kivistä koostuvia kiveyksiä. Ne vaikuttavat suoraan kallion päälle kasatuilta. Osa kivistä on selvästi nostettu ympäröivältä pellolta. Aiemmin on pidetty mahdollisena, että osa kiveyksistä voisi liittyä rautakautiseen kalmistoon. Vuoden 2008 tutkimuksessa tästä ei kuitenkaan saatu viitteitä. 120 - 160 metriä pohjoiseen on vuonna 2021 löytynyt todennäköinen ristiretkiajan ruumiskalmisto Juva Peltorinne.
Paikalla sijainnut mahdollinen historiallisen ajan muinaisjäännös on todennäköisesti suurilta osin tuhoutunut Siiskosen leipomorakennusta rakennettaessa.

Kyyvesi Hulkonkivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Haukivuoren kirkon lähellä keskellä Hulkonselkää on pystyseinämäinen, 4-5 m korkea kivi, jonka ympärillä on syvää vettä. Pirun oli tarkoitus tuhota sillä rakenteilla ollut Haukivuoren kirkko. Rakennusmestari oli kuitenkin noita ja pakotti pirun pudottamaan kiven.

Sysmänjärvi Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmasaareen liittyy useita tarinoita: vv. 1860-80 saareen olisi haudattu Putilovin rautatehtaan venäläisiä työntekijöitä ja paikkakunnalla liikkuneita irtolaisia, saari on toiminut savuniemeläisten kesähautauspaikkana ja siellä kerrotaan olevan myös Sysmään hukkuneiden hautoja. Luita saarelta on löytynyt mukaan useaan otteeseen. Asiaa on kertojan mukaan tutkittu jonkin tahon (?) toimesta.

Hietajärvi Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaressa on painaumia, ja tarinan mukaan sinne on haudattu Ruotsin ja Venäjän välisen sodan aikaan.

Salajärvi Mykkyläsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren korkeassa keskustassa on laaja syvennys, jossa tarinan mukaan on joukkohauta.

Rautjärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Saarta kynnettäessä esiin tuli ihmisen pääkalloja, jotka tarinan mukaan on haudattu isonvihan aikaan. Ilmeisesti P. Kärkkäistä (kyntäjä?) oli käyty joltain taholta (Museovirasto?) haastattelemassa.

Salajärvi Luuniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Salmensillan länsipuolella on etelään pistävä Luuniemi, jossa on painaumia. Paikallisen tarinan mukaan niemeen on haudattu vainajia.

Savivesi Ruotsinsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Muistitiedon mukaan saareen on haudattu Ruotsin ja Venäjän välisessä sodassa kaatuneita.

Hiukkanen Kalmaniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Hiukkaseen pistävän Kuvajaniemen itäosassa, lähellä Hietakylän ampumarataa näkyy hautapainaumia pitkin Kalmaniemi -nimisen pienen niemen rantarinnettä. Tarinan mukaan kohde on hietakyläläisten vanha hautapaikka. Kalmaniemen edustalla on Kalmasaari.

Pöyhönlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tauno Lukkarisen kesällä 1999 Museovirastoon ilmoittama kohde sijaitsee Ylännejärven Pöyhönlahden länsipuolella, Hänninniemeen johtavan tien itäpuolella, aivan tien vieressä. Mahdollinen hiilenpolttoon liittyvä rakenne on noin 12 m halkaisijaltaan oleva kumpare metsässä. Keskellä kumparetta on noin 1 m halkaisijaltaan ja syvyydeltään oleva kuoppa. Keskuskohta painuu hiukan kuopanteelle. Keskikohdassa kumparetta kuopanteen ympärillä on turpeen alle jäävää "onttoa tilaa". Keskeltä on aivan viime aikoina nosteltu pois kiviä (isoja kiviä, olivat kasana kuopan vieressä), joiden aiemmin kerrottiin "vuoranneen" kuopanteen seinämiä.

Nisuksenlahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Rauhajärven Päälahden itäpuolella, Pohjaniementieltä etelään metsäautotietä noin 100 m päässä, vanhan rantatörmän päällä. Kvartsi-iskos (KM 29586) on löydetty metsäautotien pinnalta. Samalla kohdalla oli muutama teräväsärmäinen, lohkottu, palanut kivi. Epävarma asuinpaikka?

Ketvellahti Karhunpäänsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Saaressa on perimätiedon mukaan uhrattu epäjumalille ja naulattu karhunpäitä petäjiin karjan ym. onneksi.

Lääminki Tuomarinluoto (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pienellä kivikkoisella Tuomarinluodolla kerrotaan istutun käräjiä. Luodolla sanotaan olevan myös kiveen hakattuna vuosiluku 1600-luvulta.

Vartiosaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen historiallisen ajan vartio- ja tähystyspaikka sijaitsee Ruosteselän Vartiosaaressa. Vartiosaari on jyrkkäpiirteinen korkea avokallio, josta on erinomainen näkyvyys kaakkoon Karjalan puolelle yli Hummonselän. Topografiansa puolesta Vartio- eli Vartijasaari onkin voinut toimia tähystyspaikkana. Kallionlaella havaittiin anomalia maannoksessa, joka on voinut syntyä merkkitulen polttamisesta kyseisellä paikalla.

Katajalahti (Hautapaikat)
Rautakautinen; Mahdollinen rautakautinen hautapaikka/asuinpaikka sijaitsee Visulahdessa, Juvalle vievästä valtatie 5:stä 350 m pohjoiseen, Huusharjun tien itäpuolella olevalla mäntyä kasvavalla kumpareella. Vuonna 1969 läheltä, Katajalahden tilan pellosta, maanpinnasta, kuusentaimia harattaessa on löytynyt ristiretkiaikainen pronssisormus (KM 17982). Sormus on halkaisijaltaan 20 mm, vanteen leveys 4 mm ja paksuus 1-2 mm; koristeen kohdalta leveys on 6 mm. Sormuksen koristeena on kolme limittäin kulkevaa nauhaa, jotka on koristeltu pienillä viivoilla, Sormuksen reikä on kulmikkaan pyöreä. Sormuksen on löytänyt rouva Tyyne Piira 12.6. 1969. Paikalta on löytynyt tarkastuksen yhteydessä saviastianpala, hioinliippoja 2 kpl, tuluspiitä, liitupiipun katkelma ja pii-iskoksia. Tien leikkaamassa kivikkoisessa kumpareessa on havaittu mahdolliseen polttohautaan viittavia merkkejä.

Halenneenvuori (Taide)
Ajoittamaton; Halenneenvuori on Kallaveden eteläosassa oleva vuori, jonka edustalla on vuoresta järveen pudonnut iso kivi. Lähellä vesirajaa on lohkareessa punaväriä. Punavärikohdassa on "havaittavissa" pystyviivoja. Kivessä on samalla korkeudella muutenkin punaväriä ja siten kuvioiden aitous on epävarmaa. Myös kivimateriaalissa on havaittu olevan luontaista pystyraidoistusta. Lisäksi punavärikohta on kivessä sellaisella kohdalla, joka on suoraan sateelle antavassa pinnassa veden huuhtelukorkeudella. Punavärikohta on noin 78 cm pitkä ja siinä on ainakin 13 pystyviivaa. Niistä korkeimman huippu on alareunasta on noin 23 cm. Kuvion alareuna on ollut dokumentointihetkellä 25.6.2000 noin 12 cm vedenpinnasta.

Mäntyniemi (594000001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vuonna 1996 Mäntyniemi-nimiseltä kesämökkitontilta.

Naarajärvi Letkunniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Naarajärven kaakkoisosassa Itälahteen laskevan pienen Myllypuron varressa 200-300 m järvestä. Puron suuosa soista niittyä, jonka koillispuolisella hiekkatöyräällä on tervahauta (halk. 6 m). Puro virtaa vuolaana koskena Letkunniitylle. Paikalla on rakenteita: alempi pato (25 m) puron pohjoispuolella 12 m ja eteläpuoli 13 m, leveys on n. 2 m ja korkeus 0,5-0,7 m - eteläinen osa on osin hajoitettu, puron kohdalla ei rakenteita; ylempi pato on edellisestä n. 70 m ylävirtaan, pohjoisosa n. 9 m ja eteläosa n. 15 m, korkeus ja leveys samoin kuin edellisessä. Pato on ehjä puron kohtaa lukuunottamatta. Paikkaan ei näytä liittyvän muistitietoa.

Moinniemi Laamalanmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Laamalanmäen talon takana sijaitsevasta Mäkitöyry -nimisestä näreiköstä löytyi pääkalloja, jotka pantiin takaisin. Kertoja arvelee hautoja isonvihan aikaisiksi.

Oritsalon Kataalahti (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Oritsalossa, Kataalahden etelärannalla, rannasta noin 100 m etelään, tienristeyksestä noin 150 itään. Itään vievän mökkitien eteläpuolisen ojan seinämässä oli paljastunut maljamainen palaneen maan läikkä, jonka pohjalla oli hiilikerros. Läikkä oli 60 cm leveä ja se ulottui 40 cm syvyyteen. Rakenteen päällä oli selvä maannos. Läikästä tai sen lähettyviltä ei ole löytöjä.

Kataalampi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Kitulanniemen eteläosassa, Kataalammen ja Saimaan välisellä kannaksella. Luukkolaan vievän maantien länsipuolella muutama metri tieleikkauksesta, noin 30 m koillispuoleisen kallion juurella pienellä tasanteella, on ovaalimainen painanne, joka ei vaikuta luonnonmuodostumalta. Painanne muistuttaa tunnettuja kivikautisia asumuspainanteita (esim. Pieksämäen Naarajärvi ja Tahiniemi) mitoiltaan ja ulkonäöltään. Myös sijainti olisi erinomainen kivikautiselle asumukselle. Painanteeseen tehdystä koekuopasta ei tullut löytöjä. Maaperä on varsin sorainen.

Joenlahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Silokallio, jossa on erotettavissa kuppeja, sijaitsee Suuri-Laamio-nimisen järven ja Paloveden välisessä kapeikkopaikassa, paikallistien pohjoispuolella, aivan sillan kupeessa. Kupit, joita on yhteensä neljä, ovat muodoltaan säännöllisen pyöreitä. Yksi kupeista on muita suurempi (halkaisijaltaan yli 10 cm). Kupit eivät muistuta kalliossa yleensä tavattavia pieniä hiidenkirnuja, mutta eivät myöskään ns. uhrikuoppiakaan.

Rajakivensaaret (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviröykkiö tai kiveys sijaitsee Muikunselällä olevan Rajakivenselän ja Rajakivenvirran välisellä Rajakivensaarella, tärkeässä vesireittien risteyskohdassa. Kalliopaljastuman kupeessa, sen eteläpuolella, on neliömäinen tai suorakaiteenmuotoinen kiveys, jonka keskusta on reunoja matalammalla. Halkaisijaltaan kiveys on 3-4 m. Lähistöllä on mahdolliseen vartiotoimintaan viittaavia paikannimiä: Rajakivenselkä, Linnasaari, Pieni Linnasaari, Vartiosaari, Miekkasaari, Lippuniemi.
Kallionyppylän korkeimmalla kohdalla kivillä tuettu pystykivi, johon ilmeisesti kaiverrettu merkkejä.
Toisen ilmoituksen mukaan saaressa olisi sen itään pistävässä niemessä keltaisella maalattuja tikku-ukkoja noin 0,5 m korkeudella.

Linnomäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen tähystys- tai vartiopaikka sijaitsee Linnomäellä, Puumalan luoteiskolkassa, Puumalan ja Juvan rajalta noin 600 m itään. Linnomäki sijoittuu lähelle pitkää ja kapeaa vesireittiä, jolta on yhteys sekä Luonteriin että Lietveteen. Linnomäen kaakkoispuolella on Linnolampi, jonka reunat ovat soistuneet; ne tulevat liki mäkeä. Linnomäki on erityisesti länsipuoleltaan jyrkkäpiirteinen mäki, joka kohoaa selvästi ympäröivää maastoa korkeammalle. Sen laella on kalliopaljastuma. Mäellä ei ollut havaittavissa kiinteään muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita eikä kulttuurimaa-anomalioita. Mäeltä on hyvä näkyvyys ympäristöön.

Singonmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kuoppalieden puolikas sijaitsee Hiltulan kylässä sijaitsevan Uusi-Taskilan talosta noin 550 m luoteeseen, metsäautotien leikkauksessa. Lieden puolikas on vajaa 2 m korkeassa pystysuorassa metsäautotien kaakkoispuoleisessa leikkauksessa. Noin 20 cm:n paksuinen turve- ja sekoittuneen maan (kaskikerros?) alla on noin 160 cm:n pituinen ja noin 60 cm syvä hiekan, nokimaan ja hiilen täyttämän kuoppa. Joukossa on joitakin lahoja osittain hiiltyneitä puunkappaleita, jotka eivät vaikuta puunjuurilta. Kohde lienee kivetön kuoppaliesi.
Liesi sijaitsee noin 91 m:n korkeudella olevan törmän päällä, törmän juuri on noin 89 m:ssä. Maaprä on hieman siltinsekaista puhdasta kerroksellista hiekkaa. Puusto on tällä kohtaa pääasiassa kuusta ja jonkin verran on myös mäntyä. Leikkauksessa ei lieden päällä olevan (myöhemmän) ilmeisen kaskikerroksen lisäksi ole havaittu mitään merkkejä ihmistoiminnasta, kuten kulttuurikerrosta tai löytöjä. Koska liesi sijaitsee pystysuorassa tieleikkauksessa, se sortuu vähitellen.

Latsinkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Liesi sijaitsee kirkonkylästä Tornioniemeen johtavan tien lounaispuolella, Parkkilan talosta noin 200 m etelään, hiekkakuopan länsiosan leikkauksessa. Liesi on hiekkakuopan pystysuorassa leikkauksessa muutaman metrin korkeudella kuopan pohjalta. Se on hiukan yli metrin leveä ja puolisen metriä syvä, päällä on parinkymmenen senttimetrin paksuinen puhtaan hiekan kerros. Liesikiviä ja hiiltä on valunut hiekkakuopan pohjalle. Lieden päältä maanpinta on laajalta alueelta kuorittua (vuonna 1993). Paikka on tasaista, noin 85 m:n korkeudella olevaa hiekkakangasta, jonka koillispuolisen terassin tienoilla liesi sijaitsee. Hiekanotto on tuhonnut alueen liedestä koilliseen. Varmaa asuinpaikkaa kohteesta ei inventoinnin yhteydessä todettu, vaikka tarkastusolosuhteet olivat asuinpaikan havaitsemisen kannalta hyvät. Liedestä noin 3 m:n päästä on löytynyt yksi kvartsi-iskos (jätetty löytöpaikalle). Kyseessä saattaa olla kivikautinen liesi (paikan topografian ja löytyneen kvartsi-iskoksen perusteella). On mahdollista, että hiekkakuopan kohdalla on voinut olla asuinpaikka, joka on tuhoutunut heikanotossa.
Liesi sortuu ajanmittaan hiekkakuopan leikkauksesta!

Kokkokangas (681000003) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Kokkokankaan lounaisosssa. Paikka on lounaaseen viettävää harjun rinnettä. Noin 87 m:n korkeudella oli havaittavissa heikkoa terassia. Terassin kohdalla maaperä on hiekkaa, ympäristö soraisempaa. Alueelle on tehty koekuoppia ja yhdestä terassin päällle tehdystä koekuopasta on tullut esille kvartsi-iskos. Parissa lähistölle tehdyssä koekuopassa on ollut havaittavissa heikkoa nokimaata.
Kohteen etelä ja kaakkoispuolella olevien omakotitalojen kohdalla on asuinpaikan kannalta lupaavaa maastoa. Näitä alueita ei ole tarkastettu inventoinnin yhteydessä.

Sääksniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Tulisija on Kolkonjärven länsirannalla olevan Sääksniemen länsiosassa. Sääksniemi on noin 150 m:n pituinen, länsiluode-itäkaakko -suuntainen moreeniharjanne, joka osittain pistää Kolkonjärveen. Niemen kaakkoisosaan on tehty kesämökki ja sille johtava tie on tehty peruskarttaan merkityn polun kohdalle. Moreeniharjanteen lounaispuolella, tien koillislaidalla on pieni hiekkakuoppa. Kuopan pohjoisleikkauksessa on olllut noin 80 cm leveällä ja noin 30 cm syvyyteen ulottuvalla alalla hiiltä ja nokimaata. Ympäröivä hiekka on palanutta. Hiekkakuopan reunat on tutkittu inventointityön yhteydessä tarkkaan, mutta mitään muita merkkejä muinaisjäännöksestä ei ole havaittu. Paikka on kuitenkin lupaava asuinpaikan kannalta: vedenpinnan oltua noin 101 m:n korkeudella on ko. harjanne ollut pienenä saarena ja nykyisen tien kohdalla on ollut kapea salmi. Inventoinnin yhteydessä Sääksmäen aluetta on koekuopitettu laajemmaltikin. Vaikka alue on pääasiassa moreenia, on paikka paikoin myös maastollisesti hyvin lupaavan näköisiä hiekkaisia kohtia noin 101-102 m:n korkeudella olevan epäselvän terassin päällä. Mitään muinaisjäännöksiin viittaavaa ei ole kuitenkaan havaittu.

Luhdanvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohteessa on kaksi suurta, pitkänomaista kivirauniota sekä pieniä kaskiraunioita notkelmassa kahden kallion välissä. Kohteesta on ilmoittanut Päivi Kankkuselle Jari Aarnio syksyllä 1999.

Kivirannanselkä Kalmonsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmonsaari sijaitsee Kokonsaaren ja Koirsalon välisessä salmessa. Tarinan mukaan saarelle on haudattu Suomen sodan (1808 - 1809) aikaan.

Pyörinniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Paasselän länsipuolella, Oriniemen itärannalla, Karhulan tilan luoteispuolella olevalla Pyörinniemellä. Parin hehtaarin alueella, joka rajoittuu kaakossa Karhulan talon pihapiiriin, on kymmeniä eri tyyppisiä kiveyksiä: kiviaitaa, röykkiöitä, kumpuja ym. Osa röykkiöistä on kallio-, osa maapohjalla. Monet röykkiöistä vaikuttavat tyypillisiltä kaskiröykkiöiltä.

Hiekkaranta B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Oriniemen länsiosassa, Onnelan talosta noin 100 m etelälounaaseen. Alueella olevan noin 450 m pitkän hiekkaharjanteen luoteisosasta on havaittu tien kohdalla kvartsi-iskos, joka ei ollut ehkä enää alkuperäisellä paikallaan. Iskos kulkutunut jehkä ostakin lähistöltä, esim. tien länsipuolella olevasta vanhasta hiekkakuopasta tai sen terassin päältä, jolla kulkee alueen tie. Iskosta ei ole otettu talteen.

Kaunisniemi (741000004) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Lapinlahden pohjoisrannalla olevalla Kaunisniemellä. Niemen itälaidalla kulkeva tie halkaisee noin 82,5 m:n korkeudella vanhan melko umpeenkasvaneen hiekkakuopan, jonka itäisessä penkassa on havaittu kvartsi-iskoksia (ei ole otettu talteen inventoinnin yhteydessä). Hiekkakuopan koillispuolella olevan kalliokumpareen juurella on epävarma pyyntikuoppamainen painanne. Ympäristö on kuivaa, mäntyä kasvavaa kangasta.

Pyyhiekka 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Palaneiden luiden (KM 28927) löytöpaikka sijaitsee Pyyveden pohjoispuolella, Pyyveden ja Hietalammen välisen niemen tyvellä. Palaneet luut ovat tulleet esille Pyyhiekka-nimisen lahdelman pohjoisrannalla sijaitsevalle kesämökille johtavan hiekkatien pinnasta, arviolta noin 78-79 m:n korkeustasolta.

Levälahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Säimenen kylän länsipuolella olevan Kangasjärven luoteispuolella, Levälahden pohjukasta noin 300 m luoteeseen. Kohteessa on pienehkö hiekkakuoppa, jonka koillisseinämässä on havaittu selvä likamaakuoppa. Kuopan halkaisija on noin 1,2 m ja syvyys noin 0,6 m. Likamaakuopasta noin 30 m luoteeseen, hiekkakuopan pohjoisleikkauksessa on kivetty liesi. Se on halkaisijaltaan noin 1 m ja syvyydeltään noin 30 cm. Liesi on jo suurimmaksi osaksi sortunut hiekkakuoppaan. Muita asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei ole havaittu.

Halmejärvi Saukkonen (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Halmejärven ja Kuhajärven välisellä kannaksella. Halmejärven rantaan ulottuvan suon ojituksessa löytyi puunrunkoja, joissa useissa oli käsittelyn/veiston jälkiä. Kannaksella on kulkenut Viipurin linnan - Savonlinnan välinen tie. Puut ovat mahdollisesti osa porrasrakennelmaa tms.

Huovinsyvä Huovinsyvänsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Perimätieto kertoo saareen haudatun ja kätketyn sotasaaliita huovien aikaan (?). Maanpinta on juvalaisen kertojan mukaan painunut saaressa notkolle.

Virmasjärvi Kirkkosaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Tarinan mukaan saarelle on haudattu vainajia jonkin sodan aikaan: "ehkä isonvihan ajalta" (1700-21) tai Suomen sodan (1808-09), jolloin suomalaiset purkivat peräytyessään Virtasalmen luona olevan sillan, jolloin Pieksämäelle ei päässyt hautaamaan.

Akkalahti (1000000372) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Virsikallion alueelle kääntyvän tien risteyksestä n. 20 m luoteeseen. Paikalla, tien lounaispuolella on pieni hiekkakuoppa tasaisella hiekkakankaalla. Kuopan luoteisseinämässä on selvä likamaakuopan puolikas. Kuoppa on halkaisijaltaan n. 1,5 m ja ulottuu n. 60 cm:n syvyydelle. Maa kuopassa on selvästi likaista, ruskean eri sävyjä kerroksittain. Kuoppa muistuttaa asuinpaikoilla esiintyviä likamaakuoppia, mutta löytöjen puuttuessa sitä ei voi ajoittaa, eikä paikalla voi osoittaa olleen varsinaista asuinpaikkaa.

Murhahauta b (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee luoteeseen laskevalla hiekkakankaalla 100 m Murhahaudan lahden pohjukasta etelään ja 50 m Murhahaudan kesämökkitiestä länteen. Noin 87 m tasolla olevan törmän päällä sen reunan lähellä on pohjoisesta etelään ensin selvä suorakaiteenmuotoinen painanne, sitten selvä pyöreä painanne ja n. 50 m näistä etelään matala pyöreähkö painanne. Paikalle tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään lukuunottamatta eteläisintä painannetta, josta yhdestä koekuopasta melko syvältä löytyi pieniä hiilen muruja. Paikalta länteen ja lounaaseen, alempana samalla rinteellä on runsaasti pyyntikuoppia (Murhahauta a).

Surmajoki c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee 70 m Enonkosken tiestä (471) luoteeseen matalan hiekkaharjanteen eteläpäässä. Paikalla on matala pyöreä painanne, jonka halkaisija on noin 5 metriä. Painanteeseen ja sen ympärille tehdyistä koekuopista löytyi likaista maata, mutta ei mitään ajoittavia löytöjä. Likamaata oli painanteen keskellä 30 cm (myös hiukan hiiltä), laidan kohdalla 15 cm ja pari metriä laidan ulkopuolella 5 cm. Kauemmas painanteesta tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään. Koekuoppia tehtiin koko harjanteen pituudelta sen pohjoispäähän asti.

Mustaniemi (1000001254) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on peruveden itärannalla noin 200 m päässä rannasta. Lehtisen (tarkastus 1992) mukaan noin 20x30 m kokoisella alueella on aholla useita kiven ja maansekaisia kumpareita ja niiden vieressä kivijalka. Lehtinen pitää rakeneita historialliseen aikaan liittyvinä.
Em. paikalta noin 90 m luoteeseen on metsässä useita kiviröykkiöitä, ilmeisesti peltoraunioita entisellä pellolla. Näiden kartoittaminen yksitellen ei onnistunut koska gps-paikannin ei toiminut tiheässä kuusimetsässä.

Ahvenjärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on Ahvenjärven itärannalla, loivasti järveen viettävä metsittynyt rinne. Kuusimetsällä lienee ikää noin 50 vuotta, jota ennen alue on ollut ilmeisesti peltona. Kohde sijaitsee Pulierin tilan päärakennuksesta noin 100 m länteen ja lounaaseen.
Paikalla on 28 eri kokoista ja muotoista historiallisen ajan viljelyröykkiötä.

Kalmanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vähä-Palojärven länsilaidalla olevassa niemessä. Maasto niemellä on paikoin kallioista kuusimetsää. Röykkiöiden alue erottuu muusta: siellä kasvaa koivua ja mäntyjä. Paikalla on selvästi ollut niittyä tai peltoa. Maaperä on multaista hiekkaa ja maassa on runsaasti kiviä.
Röykkiöt poikkeavat useimmista muista Pertunmaalla tämän inventoinnin yhteydessä tavatuista viljelyraunioista. Kalmanniemen röykköt ovat matalampia ja laajempia sekä enemmän sammalen ja heinän peittämiä. Runsaampi päällyskasvillisuus voi johtua paikan paremmista kasvuolosuhteista. Erilaiselle muodolle ei sen sijaan tunnu olevan mitään erityistä syytä. Yhdessä röykkiössä on keskellä painauma, jollaisia näkee rautakauden hautaröykkiöissä.
Kivikasojen ympästöön tehtiin useita koepistoja ja kairauksia, mutta mitään merkkejä esihistoriallisesta kulttuurikerroksesta ei havaittu. Rakenteet lienevät siis todennäköisimmin historiallisen ajan viljelyröykkiöitä.
Alueen länsilaidalla kulkee matala noin 40 cm korkuinen ja puolen metrin levyinen "kiviaita".

Kuhaniemi (1000001258) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka on etelään viettävässä rantametsässä.
Paikalla on kekomainen viljelyröykkiö, jonka halkaisija on noin 2 m ja korkeus 1,5 m.

Kutemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suonteen ja Kutemin välissä oleva Kuteminsalmen itärannalla. Alue on pääosin metsittyviä ryteikköisiä entisiä peltoja ja metsäisiä peltosaarekkeita. Paikalla on entisellä pellolla kaksi pientä viljelyröykkiötä ja noin 3x3 m kokoinen sammaloitunut kivijalka, jonka sisällä kasvaa isoja puita. Alueelle tehdyissä koekuopissa ei havaittu löytöjä tai kulttuurimaata.

Luhta (1000001260) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruonintien alussa, sen länsipuolella olevalla kallioisella pienellä mäellä ja sen pohjoispuolella. Mäen pohjoispuolella on "kiviaita" joka on kasattu noin metrin leveäksi ja puolen metrin korkuiseksi, pituutta rakennelmalla on noin 60 m. Mäen päällä on kivijalkamainen ladelma, jonka koko on noin 2,5x2,5 m. Tämän viereen tehdystä koekuopasta tuli esille hiiliä ja nokista likamaata. Kivirakenteen keskelle tehdyssä koekuopassa ei havaittu ihmisen toiminnan merkkejä. Paikalta etelään päin on röykkiömäinen kivikasa, jonka halkaisija on noin 1,5 m ja korkeus 1 m.

Naulakivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Naulakivi on kahden kapean kannaksen mantereeseen yhdistämä saari Peruveden pohjoispäässä. Keskiosa on metsää, joka eteläpuolen rantaa lähestyttäessä muuttuu tiheäksi entisillä pelloilla kasvavaksi ryteiköksi. Rannoilla on useita kesämökkejä.
Saaren keskellä korkeimmalle nousevalla kohdalla on neljä erikokoista kivirauniota. Mukana oppaana olleen Honkasen kertoman mukaan aluetta on viljelty muutama kymmenen vuotta sitten, joten röykkiöt liittynevät peltojen raivaamiseen.

Petäjäniemi (1000001262) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Petäjäniemi sijaitsee Pieniveden pohjoisosassa. Alue on kuusivaltaista metsää ja entistä peltoa.
Paikalla on viljelyn tieltä raivattuja kivivalleja ja viljelyröykkiö.

Pinnunniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pinnunniemi sijaitsee Savon Hartosen etelärannalla. Alueella on peltoja ja niittyä.
Paikalla on pyöreä kivistä ladottu rakenne jonka keskusta on kuopalla. Rakenteen halkaisija on noin 3 m ja reunan leveys noin 0,5 m. Korkeutta sillä on noin 0,4 m. Oppaana olleen Wahlmanin mukaan kiveys on ollut jo tämän isän aikana (1900-luvun alussa) samanlainen. Rakenteen käyttötarkoitukselle ei keksitty hyvää selitystä, mutta oppaat pitivät mahdollisena että paikalla olisi umpeen ladottu kaivo. Tosin paikkaa ei pidetty kaivolle kovin todennäköisenä.
Kivirakenteen kohdalta noin 60 m koilliseen käytiin katsomassa myös rantakalliossa olevia viivoja. Kirkkaassa auringonpaisteessa kallion pintaa oli melko hankalaa tarkastella, mutta havaitut merkit olivat todennäköisimmin jääkauden uurtamia.

Rantovuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikka on kivinen mäki Peruveden länsirannalla reilun 300 m pässä rannasta. Mäen molemmilla puolilla on pätkä vallia.
Paikalla on kaksi kivivallia, joiden kivet ovat ilmeisesti peräisin mäen ympäristöstä. Eteläisemmän rakenteen eteläpää on hyvin ladottua aitaa. Paikalla ei käynyt selväksi onko kivet raivattu viljelyn tieltä vai onko paikalle haluttu tarkoituksella jonkinlainen aitaus.

Suivanoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mäntyharjun ja Heinolan rajalla etelään viettävässä metsäisessä rantarinteessä.
Paikalla on seitsemän pientä kiviröykkiötä. Ne ovat halkaisijaltaan noin 1,5 m ja korkeudeltaan noin 0,4 m. Osa niistä on voimakkaasti sammaloituneita. Alueelle tehdystä koekuopista ei ole havaittu merkkejä kulttuurimaasta. Röykkiöt liittynevät historiallisen ajan viljelyyn.

Särkkä (1000001266) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin kilometrin pituisen Särkänniemen tyvessä Särkän talon koillispuolella. Eteläpäässä niemi kapenee ohueksi moreenisärkäksi, jolla kasvaa harvakseltaan puita. Maasto on vaihtelevasti peltoa ja metsää.
Kivivalli on metsässä lähellä pellon kulmaa. Sen leveys vaihtelee 0,8-0,5 m välillä ja korkeus on noin 0,3 m. Kivet on ilmeisesti raivattu viljelyn tieltä.

Vale-Kermi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kerminkoskesta noin 900 m itään, etelärinteessä aivan rannan tuntumassa.
Kivirakenne vaikuttaa pengerretyltä tienpätkältä. Näyttää siltä kuin kalliosta olisi hakattu irti kiviä ja niistä ja luonnonkivistä olisi kylmämuurattu rannan puolelle penger. Tarkastushetkellä paikalla ei ollut minkäänlaista tietä, vain polku, eikä maastossa ole oikein sopivaa paikkaa tienpohjaksi. Rantarinne kohoaa jyrkästi ja eikä sen ja rannan väliin jää pengerretyn osan levyistä kulkutilaa. Rakenne on kuitenkin selvästi ihmisen tekemä eikä kyse ole jään kasaamista kivistä.

Haminankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä moreenikukkulan koillisrinteessä.
Tervahaudan ympärysmitta on noin 10 m. Sen reunavalli kohoaa noin metrin muuta maastoa korkeammalle ja keskuskaivannon pohja on noin 2,5 m vallin yläreunaa alempana. Tervahaudan ympärillä on useita kuuoppia, joiden halkaisija on noin 2 m ja syvyys noin 0,5 m. Kohde on merkitty peruskartalle.

Koukkujärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee metsässä kahden metsätien risteyksessä. Koukkujärven rantaan on paikalta matkaa noin 140 m.
Tervahaudan halkaisija on noin 9 m. Sen reunavalli kohoaa noin metrin ympäristöä korkeammalle ja keskuskaivannon pohja on noin 2,5 m vallin yläreunaa alempana. Keskuskaivannon halkaisija on noin 2 m. Haudan pohjalla on lokeromainen syvennys ja haudan pohjoispuolella kaksi pienempää kaivantoa. Kokonaisuutena rakenne on hyvin säilynyt. Kohde on merkitty peruskarttaan.

Historiallinen; Kohde sijaitsee museoidun Miekansalmentien eteläpuolella tien vieressä.
Paikalla on noin 0,5 m korkuinen pysty luonnonkivi johon on hakattu numero 14.

Vastoniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suonteen etelärannalla olevalla niemellä Pertunmaan pohjoiskulmassa.
Paikalla on parin kiven avulla pystyyn tuettu kivipaasi. Kiven maanpällisen osan koko on 0,6x0,3x0,4 m. Koillispuolelle on hakattu alaspäin aukeava kaari, jonka päällä seisoo numero ykköstä muistuttava merkki. Hakkaus on hieman rapautunut, joten se erottuu heikosti. Kiven vieressä uutena (raja?)merkkinä on noin 1,5 m korkea muoviputki.
Kivi on nykyisin kolmen kiinteistön rajalla.

Kirkkokallio (1000001275) (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Paikka on Suonteen rannalla kallioisellä mäellä.
Kivilaakoja on lohkottu irti kalliosta. Sammalen alla näkyy siellä täällä koloamisen jälkiä.

Silvasti B (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkeli-Kouvola -tien itäpuolella, Silvastin risteyksen kohdalta lounaaseen kohti kolmea omakotitaloa kääntyvän tien itäpuolella, risteyksestä noin 200 m. Alueella on noin 20 x 30 m alalla kiven ja maan sekaisia röykkiötä tai kumparetta, jotka ovat suurien maakivien, osa mahdollisesti kallionkielekkeen, lomaan tehtyjä. Suurin röykkiö on 7 x 4 m, korkeudeltaan yli metrin. Muut röykkiöt ovat halkaisijaltaan 2-4 m. Osa röykkiöistä erottuu selkeästi, osa huonommin. Selkeästi "vanhalta näyttäviä" on kolme, osa lienee verraten nuoria. Aluetta sekä röykkiöitä peittää tiukka multakerros, joka lienee laiduntamisen perua. Suurimman röykkiön pohjoisreunan ympäriltä on löytynyt metallinpaljastimella muutama rautakuonan kappale. Tällä kohdin on havaittu myös noensekaista maata koekuopassa.

Silvasti C (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkeli-Kouvola -tien itäpuolella, Silvastin risteyksestä noin 150 m koilliseen. Alueen itäkoilliseen viettävällä rinteellä, pellon laidasta noin 30 m on selkeä pyöreähkö sammaleen peittämä kumpu, halkaisijaltaan noin 2,5 m ja korkeudeltaan noin 0,7 m. Kumpuun ja sen viereen tehdyissä kokeuopissa on havaittu palaneita kiviä, vahvaa nokimaata ja runsaasti rautakuonaa. Kuona on raskasta, runsaasti metallia sisältävää. Kumpu liittyy selvästi raudanvalmistukseen. Kyseessä voi olla pajan kiuas. Ajoittavia löytöjä ei ole, mutta havainnot ympäristöstä sekä kummun häiriintymättömyys viitannevat melko nuoreen ikään.
Röykkiöstä noin 70 metriä kaakkoon, pellon puolelta, on metallinetsinnässä löytynyt viikinkiaikainen hopearaha (Ilppari ILM23228).

Liukkola (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ihastjärven länsirannalla, Liukkolan talon maalla, muusta maastosta hieman korkeampana erottuvalla kumpareella. Tarkka sijainti ei ole tiedossa. Paikalta on löytynyt rautakuonaa, taltta ja vaskenpalasia (KM 3961, KM 4007).

Harjula Honka-aho (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Pieksämäelle vievän tien varrella, Väärälän kylässä, Hiirolan koululta 100 m etelään ja noin 200 m Suurisuosta itään, loivasti länteen laskeutuvalla rinteellä. Lähellä ei ole vesistöjä. Noin 200 m röykkiöstä länteen sijaitsevan Suurisuon keskellä on Suurensuonlampi. Röykkiö on muodoltaan pitkulainen ja sen koko on noin 7 x 3,5 m. Korkeutta röykkiöllä on noin 0,5 m. Röykkiöstä 44 m päässä sijaitsee toinen samanlainen röykkiö.

Simola (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Luiden löytöpaikka sijaitsee Simolan talon yhteydessä, Tuukkalan kalmiston eteläpuolella, Tuukkalankyläntien ja Porrassalmelle vievän tien kulmauksessa. Simolan talon rakennustöissä löytyi länsiseinustan kohdalta ihmisen luita. Luiden joukossa oli ainakin kolme pääkalloa. Esinelöytöjä ei luiden joukossa ollut. Kyseessä saattaa olla Porrassalmen taisteluissa vuonna 1789 kaatuneiden hautaus. Taistelupaikka on parin kilometrin päässä hautauksesta. Luut on haudattu uudelleen.

Kähkölänsaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kähkölänsaari on Vitjasenlahden keskellä oleva asumaton saari, 200-400 m etäisyydellä mantereesta. Saarella on perimätiedon mukaan kalmisto joko saaren koillisnurkassa olevalla hiekkamaalla tai heti kyseisen kankaan länsipuolella olevassa lehtonotkelmassa. Paikalta ei ole kuitenkaan löytynyt merkkejä kalmistosta. Kähkölänsaaren lounaispuolella oleva nimetön saari on perimätiedon mukaan myös tarinapaikka. Sinne kerrotaan kätketyn aarre ja sieltä on nähty öisin valoja.

Majalampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Tolvanniemessä, etelään kohti Everijärveä viettävällä hiekkapellolla. Pellon pohjoislaidasta noin 20 m säteeltä on löytynyt kvartsia ja palanutta luuta (KM 24427:1-2).

Käräänkangas a (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hannolanpellon alueella, Lehtiniemeen vievän tien kaakkoispuolella, noin 20 metriä tiestä, hiekanottopaikan kohdalla. Hiekkakuopan reunasta on löytynyt saviastianpala (KM 24430). Ympäristö on tasaista hiekkakangasta.

Mitinhiekanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Savonlinnan eteläosassa, Pihlajavedellä Pesolansaaren kaakkoiskärjessä, kaakkoon pistävässä hiekkaperäisessä niemessä. Eroosio on kuluttanut etenkin niemen lounaisosan jyrkät ja korkeat törmät. Kvartsilöydöt (KM 24439:1-2) on poimittu törmän yläreunasta ja rantahiekasta. Asuinpaikka lienee ainakin osaksi sortunut veteen eroosion vaikutuksesta.

Anatsonniemi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Ala-Mutajärvestä 170 m pohjoiseen, kuusimetsän ja hakkuualueen rajasta 50 m itään, hakkuualueen puolella olevassa heinikossa. Kyseessä on pyöreä, hyvin ladottu ja säännöllinen, maantasainen kiveys. Alueen maaperässä on hiiltä kaskeamisen seurauksena. Latomus ei vaikuta peltorauniolta. Ympäristö on asumatonta korpea.

Haukilahden pohja (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Tolvanniemen juuressa, Tolvanniemeen vievän maantien varrella, Kangaslammin tien risteyksestä noin 700 m länteen ja Haukilahden pohjukasta noin 50 m etelälounaaseen, Kelojärvelle vievän tien länsipuolella, Louhiveteen laskevalla rinteellä. Paikka on mäntyä kasvavaa hiekkakangasta. Maantien eteläpuolisesta ojasta on löytynyt Kalmistomäen ryhmään kuuluvaa Tomitsan keramikkaa ja kivilaji-iskos (KM 27582:1-2). Mahdollinen asuinpaikka saattaa sijaita tien eteläpuolella löytöpaikasta länteen kulkevan törmän päällä. Paikasta on tehty fosforianalyysi, jonka tulosten perusteella on epävarmaa, onko kyseessä lainkaan asuinpaikka.

Haukivesi linnavuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen tähystys- tai vartiopaikka sijaitsee Haukiveteen kuuluvan Tuunaanselän itärannalla, tärkeiden vesireittien risteyskohdassa. Kyseessä on loivarinteinen mäki, jonka lakiosa on avokalliota. Paikalta on erinomainen näkyvyys Haukivedelle.

Liistonsaari linnavuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen tähystys- tai vartiopaikka sijaitsee Pihlajavedellä, monien tärkeiden vesireittien varrella. Kyseessä on jyrkkäpiirteinen mäki, jonka lakiosalla on kalliota. Rinteet ovat äkkijyrkät ja paikoin louhikkoiset ja vaikeakulkuiset etenkin etelästä koilliseen ulottuvalla reunalla. Paikalta on hyvä näkyvyys Pihlajavedelle. Selviä rakenteita ei ole näkyvissä. Paikalta on löytynyt atraimen piikki (KM 27076).

Huhmarlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Aholahdessa, Mikkelistä Savonlinnaan vievän valtatien (nro 14) eteläpuolella, mäntyä, kuusta ja koivua kasvavalla entisellä aholla. Maaperä paikalla on silttiä, ympäristö on kivikkoista. Kyseessä on ainakin viisi osittain maansekaista kiviröykkiötä noin 20 x 50 m alalla. Röykkiöt ovat kooltaan 1 x 1 m - 6 x 3 m, ja ne lienevät peltoraunioita. Paikalle suunniteltu ohitustie tuhonnee röykkiöt.

Iitlahden hovi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Iitlahdessa, Iitlahden hovin kaakkoispuolella olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (KM 24964).

Kierlammet (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Kierlampien välisen kapean salmen itäpuolella olevan mäen lounaisrinteellä, kahden kalliopaljastuman välissä. Alue on mäntymetsää. Kyseessä on noin 0,7 m kokoisen maakiven itäpuolelle kasattu kiviröykkiö, joka on kooltaan 3 x 1 x 0,5 m. Röykkiö on kasattu 15-30 cm kokoisista kivistä ja sen on sammaleen peitossa.
Jussila & Sepänmaa 2013: röykkiö ei vaikuta hautaröykkiöltä. Kyseessä voisi olla raivauskivikko. Mäen päällä on kohdalla pieni tasanne ja alueella olisi saattanut sijaita pieni kaski ja kaskipelto. Paikalle tulee tie ja tien pää on röykkiön tasalla. Mitään syytä miksi tie on paikalle tehty, ei ole tiedossa. Röykkiön kohdalle – tasanteelle jyrkän rinteen äärellä - vaikuttaisi tulevan tieltä jonkinlainen raivattu ura. V. 1825 kartalla paikalla ei ole asusta eikä myöskään peltoa. Rannassa mäen alla on niittyä.

Pukkila Lamminmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kunnan läntisimmässä kärjessä, Tainaveteen laskevan Juonikan lammen koillisrannalla, Lamminmäen talosta runsaat 500 m lounaaseen. Paikalla on pieni kalliokohouma, jonka eteläpäässä, paljaalla kalliopinnalla on kivistä kasattu rakennelma. Rakenteen koko on 2 m x 2 m x 0,4 m, ja se on koottu halkaisijaltaan 0,3-0,4 m olevista kivistä. Kivirakenne ei vaikuta viljelyröykkiöltä tai uunilta; kyseessä saattaa olla jonkinlainen rajamerkki.

Luotolahti Hautalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kunnan itäosassa, Suomijärvestä kaakkoon olevan pienen Hautalammin eteläpuolella, osittain pelloksi raivatun Pienlahdensuon pohjoisreunassa. Maasto on sekametsää kasvavaa hiekkakangasta, joka viettää etelään. Rinteessä on sorakuoppa, joka ulottuu peruskartalle merkitystä alueesta vielä 100 m lännemmäksi kohteen pohjoispuoliseen rinteeseen. Kohteen länsipuolella virtaa vuolas puro Hautalammista Luotolahteen.
Hautalammin eteläpuolisessa rinteessä erottuu pellon yläpuolella kulkevan tien pohjoispuolella suppilomainen, jyrkkäseinäinen kuoppa, jonka keskellä kasvaa kuusi. Kuopan koko on n. 5 x 5 x 2 m. Kuoppa saatta liittyä soranottoon, mutta vaikuttaa vanhemmalta. Suppilomaisen rakenteen, ympäröivän maaston ja kohteen sijainnin perusteella se voidaan tulkita tervahaudaksi.

Kivikirkko (Taide)
Esihistoriallinen; Mahdollinen kalliomaalaus sijaitsee Karjulanmäen Kiviniemessä, suuren siirtolohkareen (17 x 5-6 m, korkeus noin 10 m) itäisen sivun eteläpäässä. Punaväriä on noin 1 m2:n kokoisella alalla, runsaan metrin korkeudella maanpinnasta.
Selviä kuvioita "maalauksessa" ei voi erottaa, sillä ainoastaan reunaosat ovat säilyneet keskiosan lohjettua irti siirtolohkareen seinämästä.

Käenniemi (Taide)
Ajoittamaton; Mahdollinen kalliomaalaus sijaitsee Vähäveden Käenniemen länsirannalla, jyrkkäseinäisen, suoraan vedestä kohoavan kallion seinämässä, noin 4 m korkeudella vedenpinnasta.

Saunaniemi (1000004149) (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Mahdollinen asuinpaikka sijaitsee Kerimäen Pihlajaniemestä Kokonkankaalle vievän tien eteläpuolella, Saunalahden ja Kokonlahden väliin jäävällä Saunaniemellä. Maasto on hiekkapohjaista männikköä. Saunaniemeltä avautuu näkymä Puruvedelle. Kohteen läheisydessä on kesämökkitontteja rakennuksineen. Paikalla on laajahko, matala, kooltaan noin 10 x 10 m kokoinen painauma, jonka itä- ja kaakkoisreunalla on havaittavissa maavalli. Mahdolliseksi asumuspainanteeksi arvellun muodostuman keskelle kaivetuista kahdesta koekuopasta ei kuitenkaan ole löytynyt esineitä eikä kulttuurikerrosta ole havaittu. Painanne ei kuitenkaan vaikuta luonnonmuodostumalta.

Siikaniemi (1000004214) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Porkansalon itäpuolella olevalla Siikaniemellä. Niemen länsiosa on hiekkaa, itäosa on soraa. Alueella on suurehkoja siirtolohkareita. Niemen länsiosassa olevassa tuulenkaadossa on havaittu palaneen luun siru, jota ei ole otettu talteen. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Kuikanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaaseen kuuluvan Ummistonveden pohjoisosassa, Viljakansaaren itäpuolella olevalla runsaan kilometrin pituisella ja noin 0,3 km leveällä Kuikanniemellä, hakkuualueella. Metsäisen ja kallioisen saaren keskivaiheilla, kivikkoisella harjanteella on viisi maastossa selvästi erottuvaa kivikasaa. Samalla harjanteella on myös useita isoja siirtolohkareita. Alempana olevalla tasaisella, notkoon hiukan viettävällä alueella on vielä kaksi röykkiötä.
Röykkiöt ovat pääasiassa hyvin maastossa erottuvia, noin 0,5 - 1,0 m korkeita, verrattain tasakokoisista kivistä huolella ladottuja, kooltaan noin 2 x 3 m ja 1,5 x 2 m. Muutamissa on lähes pystysuora seinämä, vaikka röykkiöt eivät ole suorakulmaisia. Röykkiöiden päällinen on tasainen tai jonkinverran kupera. Kivien lakoamista on näkyvissä parissa kohdassa, mutta useimpia peittää vahva sammal.
Röykkiöt eivät liene hautaröykkiöitä, mutta ne liittyvät mahdollisesti viljelytoimintaan, josta kuitenkaan nykyisin ei ole merkkejä havaittavissa. Kumpareen itärinteellä on loivasti viettävä, tasaiselta vaikuttava alue, johon mahdollisesti on joskus raivattu pieni viljelyala. Puusto on vanhaa metsää, alempana koivu- ja kuusivaltaista, ylempänä mäntyvaltaista.

Kaituri Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari (pysyvä tai välihautausmaa), joka sijaitsee Kangasniemelle vieneen kirkkoreitin varressa.

Ylemmäinen Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari (pysyvä tai välihautausmaa).

Kolmipohja Ruumisniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautausmaa, pysyvä tai valiaikainen. Peruskartan perusteella niemessä on kesämökkejä.

Kutemajärvi Lamposaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Tiedetään hautasaareksi seurakunnan haudattujen luettelon perusteella.

Pyhäjärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari (pysyvä tai välihautausmaa).

Ruokojärvi Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Inventointi 2019: Ruokojärven itäosassa sijaitseva Ruumissaari on pieni, matala saari, jossa noin metrin vedenpintaa korkeampaa osaa on noin 20 x 15 m kokoinen alue. Saaren eteläosassa on matala pyöreä painanne, kooltaan noin 1,5 m, jota on käytetty nuotiopaikkana. Saari käytiin läpi metallinilmaisimella: löytöinä saatiin kaksi olutpullon kruunukorkkia. Saarelle yritettiin kaivaa useita koekuoppia, mikä osoittautui haastavaksi, koska saarella ei ole juurikaan mineraalimaata. Kivien väliin saatiin kaivettua muutama noin 30 cm syvä kuoppa, mutta havaintoja hautauksista tai muistakaan muinaisjäännöksistä ei tehty.
Kotimaisten kielten keskuksen (Kotus) digitaalisessa nimiarkistossa Ruokojärven Ruumissaari ilmoitetaan merkityksi nimiarkistoon vuonna 1961. Mielenkiintoiseksi tämän asian tekee se, että digitaalisessa nimiarkistossa ruumissaaren sijainniksi kartalla näytetään Syvälahden perukalla oleva Ruumissaarta isompi nimetön saari. Nimettömän saaren ja Ruumissaaren välinen etäisyys on noin 800 m. Nimiarkisto tarkastettiin vasta inventoinnin jälkitöiden yhteydessä. Mainittua nimetöntä saarta ei tarkastettu maastossa.

Eteläselkä Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari (pysyvä tai välihautausmaa).

Hietakylä Ruumissaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Markkalan edustalla, lähellä rantaa oleva pieni saari, johon pääsee tietä myöten. Mahdollinen hautasaari (pysyvä tai välihautausmaa). Peruskartan mukaan saaressa on rakennuksia.

Jokikangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen ja palaneen luunsirun löytöpaikka sijaitsee Pienen Metsälammen ja Ison Metsälammen välissä olevalla etelään pistävällä niemellä. Paikalle tehdyn tien penkasta on löytynyt kvartsi-iskos ja käännetyn maan kohdalta palaneen luun siru. Löytöjä ei ole otettu talteen. Niemen lounaisranta vaikuttaa otolliselta asuinpaikan suhteen, mutta paikalla on kesämökkejä.

Karhula 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhulan tilan päärakennuksen koillispuolella, rantaan viettävällä pellolla ja aholla. Kivivallit alkavat noin 20 m talosta rantaan päin ja päättyvät noin 30 m päähän rannasta. Pitkän vallin pituus on noin 80 m ja leveys 1,5 m. Alueella on lisäksi 2. maailmansodan aikaisia juoksuhautojen jäännöksiä.

Auvinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Haapaselällä, Tornioniemen ja Auvinniemen välissä olevan Auvinlahden pohjukassa, kaislikossa. Paikalla on havaittu mahdollisen liistekatiskan jäännökset vedenpinnan ollessa huomattavan alhaalla. Havainnosta ilmoitti Museovirastoon Jaakko Veijalainen (os. Juholankatu 27 A, 04400 Järvenpää, p. 050 524 6473), joka oli yhdessä Marjatta Tehin kanssa soutelemassa 25.7.2006 Auvinlahdella.

Pyyniemi (1000006015) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pyyveden Pyyniemessä, Pappikalliosta noin 150 m luoteeseen. Kohteesta ilmoitti Niina Nurmela, joka oli löytänyt tervahaudan kanoottiretkellään heinäkuussa 2006.

Savisuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simanalasta Paakkunalaan vievällä maantiellä nro 15389 olevalta Uitonsalmen sillalta noin 1 km itäkaakkoon, Savisuon länsipuolella olevan mäen kaakkoisreunalla, mäntykankaalla. Paikalla on nähtävästi keskussäiliöllinen tervahauta, jonka halkaisija maavallit mukaan lukien on noin 7 m ja syvyys noin 1,5 m. Vallien leveys on noin 2 m ja korkeus 0,2-0,5 m.

Vuorijärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simanalasta Paakkunalaan vievällä maantiellä (nro 15389) olevalta Uitonsalmen sillalta noin 3 km itään, Ruokojärven länsipuolitse kiertävän metsätien vieressä, tiestä noin 10 m länteen. Paikalla on tervahauta, jonka halkaisija maavallit mukaan lukien on noin 15-20 m ja syvyys noin 1,5 m. Vallit ovat matalat ja leveät. Tervaa on laskettu itään, kahden ison maakiven väliin. Tervahaudan keskellä on noin 1,2 m x 1,5 m kokoinen syvempi kuoppa. Ympäristö on sekamatesää. Tervahauta on Simanalan Jokimelojien luontoretken levähdyspaikka, johon on pystytetty kolme penkkiä.

Ukonsaari (Taide)
Ajoittamaton; Mahdollinen kalliomaalaus sijaitsee Saimaan Louhivedellä, entisen Anttolan kunnan alueella, Mutasenkylän ja Melamaniemen lounaispuolella, Väisäkivenselän ja Kapalahdenselän välissä olevan Ukonsaaren pohjoisreunalla, veteen ulottuvan kallion pinnassa, normaalin vedenpinnan alapuolella.

Hirvivuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyyveden etelärannalla sijaitsevan korkean kalliomäen huipulla on ilmoituksen (Sulo Strömberg 27.9.2006) mukaan hakaristiä muistuttava, halkaisijaltaan noin kolme metriä oleva kiviladelma, joka on koottu halkaisijaltaan noin 30 cm olevista kivistä. Hakakuvio on myötäpäivään. Mäellä on myös muita kiviladelmia ja "istuinkiviä". Ilmoittajan mukaan ladelmat vaikuttavat satoja vuosia vanhoilta.

Laihalampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kyyveden Juurikkaselän länsipuolella, Laihalahden pohjukasta noin 0,7 km pohjoiseen, Laihalammen pohjoispuolella. Esihistoriallisella ajalla Laihalahti on ulottunut Laihalampeen asti. Laihalammen ja Kyyveden välissä on harjumuodostumaan kuuluva laaja hiekkakangas, Pennankangas. Hiekkakankaasta luoteeseen, Laihalammen pohjoispuolelle, ulkonee noin 200 m pitkä ja 50 m leveä harjanne. Harjanne on tasalakinen ja jyrkkä-rinteinen. Sen alapuolella, Laihalammen rannalla ja harjanteen kärjen ympäri itään ulottuvassa notkossa on suota. Harjanne on laikutettua hakkuualuetta, jolla kasvaa harvakseltaan siemenpuiksi jätettyjä mäntyjä.
Mahdollinen asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Laikutusjäljistä löytyi kaksi kvartsi-iskosta noin 40 m päässä toisistaan (x = 6885 00, y = 3503 79 ja x = 6884 99, y = 3503 83). Löytökohdat ovat harjanteen lakitasanteen Laihalammen puoleisella reunalla, läntisempi aivan harjanteen kärjessä. Löytöalue on ollut sijainniltaan asuinpaikaksi sopiva ainakin mesoliittisella ajalla. Kun alueelta ei kuitenkaan löytynyt muuta, vaikka havaintomahdollisuudet laikutuksen ansiosta olivat varsin hyvät, ei paikkaa ole ainakaan toistaiseksi syytä pitää varmana asuinpaikkana löytöjen vähäisyyden vuoksi.
Kohde sijaitsee Pennankankaan laajan pyyntikuoppa-alueen länsikulmassa. Lähimmät pyyntikuopat ovat iskosten löytökohtien välissä, ja niistä kaakkoon on muita kuoppia pitkin harjannetta.

Pieni-Poikimo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porsaskoskelle menevän tien itäpuolella, Pieni-Poikimo –lammen eteläpuolisen kankaan itäreunalla, lammesta 0,8 km etelään ja tieltä 0,2 km itään. Kankaan päällys on tasainen. Sen itäreunalla kulkee löytöpaikan kohdalla vain hiukan kankaan pinnan yläpuolelle ulottuva harju, joka on huuhtoutunut pinnaltaan melko kiviseksi. Harjun itäpuolella on sen suuntainen, noin 0,2 km pitkä ja 50 m leveä notkelma, jonka pohja on soistunut. Sen itäpuolella on kapea hiekkaharjanne, jonka itärinne laskee soistuneeseen notkoon. Löytökohta sijaitsee tämän hiekkaharjanteen eteläpäässä. Löytöpaikan pohjoispuolella kasvaa nuorehkoa metsää ja etelä-puolella on äestettyä, mutta jo heinittynyttä hakkuualuetta.
Mahdollinen asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Kvartsikaapimen katkelma ja kvartsi-iskos löytyivät hakkuualueelta äestysjäljistä noin 10 m päässä toisistaan. Löytöpaikka on aivan äestetyn hakkuualueen pohjoisreunassa. Löytöjen vähäisyyden vuoksi kohdetta ei voi pitää varmana asuinpaikkana. Vaikka äestetyltä alueelta ei löytynyt enempää asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, saattaa välittömästi pohjoiseen olevalla metsäalueella olla asuinpaikka. Asian selvittäminen vaatii koekuopitusta, johon inventoinnin loppuvaiheessa ei ollut aikaa.

Poikimo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porsaskoskelle menevän tien varrella, sen itäpuolella, Iso-Poikimon rannalta 0,2 km lounaaseen ja Pieni-Poikimosta 350 m pohjoiseen. Maantien itäpuolella on harjukumpareita. Pohjoisimman kumpareen pohjoispään ympäri sen itäsivulle ja etelämpää edelleen itään Iso-Poikimon rannalle kulkee uudehko tie. Kumpareen laella kasvaa istutettua nuorta männikköä. Tien itäpuolella on alavaa soistunutta maata, joka ulottuu idässä Iso-Poikimon rantaan.
Pieni-Poikimo (102,7 m mpy) ja Iso-Poikimo (102,4 m mpy) ovat olleet likimain Kyyveden tasossa vielä ennen 1800-luvun järvenlaskua. Koska veden pinta on Kyyveden luoteisosassa epätasaisen maan kohoamisen vuoksi laskenut koko sen ajan, kun Kyyvesi on ollut erillisenä järvialtaana, on vedenpinta Poikimoiden tienoilla ollut aiemmin korkeam-malla. Kumpareen itäpuolella olevalle alavalle maalle on ulottunut Kyyveden lahti toden-näköisesti vielä esihistoriallisen ajan lopulla.
Mahdollinen asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Kumpareen pohjoispään ympäri kiertävän tien leikkauksesta löytyi yksi kvartsi-iskos kohdasta, jossa tie kääntyy etelään kumpareen itäsivulle. Heti löytökohdan yläpuolella on kumpareen laki, joka vaikuttaa asuinpaikaksi sopivalta. Laki on ilmeisesti ollut tasaista, kivetöntä, hienoa hiekkamaata. Se on kuitenkin aurattu metsänuudistamisen yhteydessä, ja nyt aurausvakojen väleissä on noin puolen metrin korkuisia maavalleja. Paikalle tehtiin yksi koekuoppa, josta ei löytynyt mitään. Maaperä oli maanmuokkauksen vuoksi pahasti sekoittunutta. Paikkaa ei voi löytöjen vähäisyyden vuoksi pitää asuinpaikkana. Perusteellisempi koekuopitus saattaisi selventää paikan luonnetta.

Poikimo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Porsaskoskelle menevän tien varrella sen itäpuolella, Pieni-Poikimon rannalta 150 m pohjoiseen ja Iso-Poikimosta 350 m lounaaseen. Maantien itäpuolella on harjukumpareita, joiden välistä lähtee itään Pihlajakallion taloon menevä tie. Tämän tien eteläpuolella olevan harjukumpareen itärinteellä on pieni pelto. Löytöpaikka on pellon yläreunassa.
Pieni-Poikimo (102,7 m mpy) ja Iso-Poikimo (102,4 m mpy) ovat olleet likimain Kyyveden tasossa vielä ennen 1800-luvun järvenlaskua. Koska veden pinta on Kyyveden luoteisosassa epätasaisen maan kohoamisen vuoksi laskenut koko sen ajan, kun Kyyvesi on ollut erillisenä järvialtaana, on vedenpinta Poikimoiden tienoilla ollut aiemmin korkeammalla. Löytöpaikan edustalle olevaan notkoon ulottunut Kyyveden lahti todennäköisesti vielä esihistoriallisen ajan lopulla.
Mahdollinen asuinpaikka löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Pellon ylälaidassa oli inventoinnin aikaan parin aarin kokoinen perunamaa. Maalaji paikalla on hienoa kivetöntä hiekkaa. Perunat oli jo nostettu ja perunamaa muokattu. Perunamaalta löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Sade oli pessyt maan pinnan, joten havaintomahdollisuudet olivat erinomaiset. Muuta esihistoriallista ei kuitenkaan löytynyt. Paikkaa ei voi löytöjen vähäisyyden vuoksi pitää asuinpaikkana.

Keronlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyyveden Hulkonselän luoteisrannalla, Häkkilän niemimaan kärjessä olevan Keronlahden pohjukassa, sen ja Keronlammen välisellä kannaksella. Kannas on noin 150 m leveä. Sen keskellä on noin hehtaarin laajuinen kumpare (laki yli 105 m mpy). Kumpareen itä- ja länsipuolella on lahdesta lampeen ulottuvat alavat notkelmat. Maaperä kumpareella on enimmäkseen melko vähäkivistä hiekkamoreenia. Kannaksella kasvaa vanhaa havupuuvaltaista sekametsää.
Kohde löytyi vuoden 2006 inventoinnissa. Keronlahden ja Keronlammen välisellä kannaksella olevalla kumpareella todettiin kaksi suurta tervahautaa, yksi hiilimiilu ja muutamia pienempiä, tarkoitukseltaan tuntemattomia kuoppia. Kumpareella olevat jäännökset muodostavat harvinaisen edustavan ja hyvin säilyneen kokonaisuuden.
Kumpareen laen itälaidalla, Keronlammesta kumpareen itäpuolelle pistävän lahdenpohjukan länsipuolella on suuri tervahauta (x = 6879 31, y = 3506 94). Sen läpimitta on 11-12 m. Rakenne vaikuttaa siinä mielessä poikkeukselliselta, että haudan reunat kohoavat ympäröivästä maastosta hyvin korkeina valleina, alarinteen puolella idässä yli metrin korkeuteen, länsipuolellakin lähes metrin. Haudan keskellä olevan kuopan halkaisija vallin harjalta toiselle on noin 7,5-8 m. Kuopan seinämät laskevat reunoilla loivemmin, mutta noin 4,5 m läpimittaisessa keskiosassa jyrkän suppilomaisina. Haudan keskikohdan syvyys vallien reunasta mitattuna lienee noin 2,5 m. Haudan reunalla ei erotu selvää tervanlaskukuoppaa.
Tervahaudan eteläpuolella, aivan sen vieressä on hiilimiilun jäännökset (x = 6879 30, y = 3506 94). Se on tyyppiä, jossa peitemaa on otettu miilun ympärille kaivetuista pienistä kuopista. Kuoppakehän ulkohalkaisija on 8-9 m. Keskellä oleva varsinainen miilu näkyy 5-6 m läpimittaisena laakeana, kehävallillisena kuoppana. Kumpareen laen länsireunalla, edellä mainituista jäänteistä noin 40 m länteen on toinen tervahauta (x = 6879 29, y = 3506 90). Sen läpimitta on noin 8 m. Kuopan reunoilla on matala kehävalli, ja keskellä 5-6 m läpimittainen ja noin metrin syvyinen suppilomainen kuoppa. Erikoista on, että keskellä oleva kuoppa vaikuttaa neliömäiseltä. Syvyytensä perusteella kuoppa vaikuttaa tervahaudalta. Itäpuolella, missä maan pinta laskee jyrkimmin, on vallin ulkopuolella vähäinen kuoppa, joka saattaisi olla tervanlaskukuopan jäännös.
Tervahautojen välissä ja kumpareen laen eteläpäässä on lisäksi muutamia parin metrin läpimittaisia funktioltaan epäselviä kuoppia. Kumpareelle kaivettiin myös muutamia koekuoppia, koska maasto on asuinpaikaksikin sopivaa. Näistä ei löytynyt mitään.

Munninsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kyyveden Munninselällä, joka on osa Puulavedeltä Kyyveden kautta Naarajoelle ja edelleen Pieksämäellä ulottuvaa vesireittiä. Munninsaari on noin 200 metrin päässä kilometrin levyisen selän länsirannalta. Lähimmät merkittävämmät saaret ovat noin puolen kilometrin päässä, lähempänä on vain joitakin pieniä luotoja.
Saari on noin 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Saari on metsämaata, eikä siellä ole rakennuksia. Lähin maanviljelysasutus lännessä Honkataipaleessa ja myös Häkkilän puolella idässä on melko nuorta, vasta 1800-luvulla syntynyttä. Asutusta on kuitenkin ollut melko lähellä jo historiallisen ajan alussa 1500-luvun puolivälissä. Munninsaari on paikkakunnalla vanhastaan tunnettu hautapaikkana.

Korkeakangas 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Latomukset sijaitsevat Naarajärven länsipuolella noin 500 m rannasta, koilliseen viettävässä rinteessä. Maaperä alueella on hyvin kivikkoinen. Latomuksia on 16, noin 20 x 50 m suuruisella alueella. Osa niistä on erittäin hyvin ladottuja.

Pirunvuori 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee korkean Pirunvuoren (tunnetaan myös Mäntysalonvuorena) päällä, mäen korkeimmalta kohdalta hieman kaakkoon. Kallion päällä on kivilaaoista tehty pöytämäinen rakennelma (korkeus noin 30-40 cm, koko noin 65x80 cm) ja sen ympärillä "istuinkivet" (9 kpl, korkeus noin 20-40 cm). Paikkaan liittyy ilmoittajan mukaan muistitietoa 1800-luvulta.

Lampila 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin kuusi kilometriä koilliseen Mikkelin asemalta ja Lampilan talosta noin 90 metriä pohjoiskoilliseen. Paikalla on pelto, josta on löydetty rautakauteen viittaavia irtolöytöjä; kaksi helmeä, pronssilevyä sekä rautakauden keramiikkaa. Paikalla on 1750-luvun kartan mukaan myös sijainnut Lampilan talo.

Lampila 4 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin asemalta noin 5,2 kilometriä koilliseen, pellolla, Lampilan tilan päärakennuksesta noin 410 metriä etelään. Matalalla kumpareella, pienin drumliinin toisessa päässäon suppealla alalla syvälle kyntökerroksen alle ulottuva kulttuurikerros. Kulttuurikerroksessa on nokimaata ja palaneita kiviä, muttei ajoittavia löytöjä. Kohteesta etelään, kaakkoon ja lounaaseen päin mentäessä maaperä laskee ja muuttuu kosteammaksi. Kyseessä voi olla rautakaudelle tai historialliselle ajalle ajoittuva kohde.

Lampila 5 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkelin asemalta noin 6 kilometriä koilliseen, pellolla, Lampilan tilan päärakennuksesta noin 225 metriä koilliseen. Paikalta on pintapoiminnassa löydetty suppehkolta alalta runsaasti rautakuonaa.

Laamalanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Viljuksen Laamalanlahden etelärannalla. Paikalla on ilmoituksen mukaan raudanvalmistuspaikka.

Haapiomäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Naistenlahteen vievästä tiestä puoli kilometriä itään olevan korkean mäen päällä sijaitseva matala (noin 30 cm), suorakaiteen muotoinen valli. Vallit ovat kiven- ja maansekaiset, ja epäselvää sekä rakenteen että sijainnin perusteella, voidaanko rakennelmaa pitää reduttina, jollaiseksi sitä on arveltu. Laukkasen tarkastuskertomuksen (1988) mukaan on mahdollista, että se on ollut rakennuksen pohja. Kolme koekuoppaa, joista ei kuitenkaan viitteitä rakennuksesta.
Mainittu Hj. Appelgrenin teoksessa Suomen muinaislinnat (1889) ja A. Pelkosen Entis-ajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta (1902).

Tuukkalanvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tuukkalanvuoren luoteisrinteellä on havaittavissa epämääräisiä jälkiä kahdesta mahdollisesta tykin paikasta. Tuukkalan taistelussa 19.6.1789 venäläiset onnistuivat aamuyöllä saamaan tykkinsä tuliasemaan Tuukkalanvuoren luoteisrinteelle suomalaisten huomaamatta. Venäläiset koukkasivat samalla kohti Heinolan tietä, jolla kohdattu suomalaisosasto lyötiin hajalle, ja saarrostuksen uhka pakotti suomalaiset vetäytymään Mikkeliin, mistä peräytyminen jatkui kohti Juvaa.

Ikolanmäki 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kotkatjärven luonnonsuojelualueella, järven koillisrannalla olevasta vanhasta mökistä noin 50 metriä itään muinaisrantatörmällä. Kuoppa on halkaisijaltaan noin 1,5 metriä ja loivapiirteinen. Koepistossa on havaittu normaali podsolimaannos, joten todennäköisesti kohde ei ole aivan resentti hiilimiilu tms.

Papinlampi 1 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Valvatusjärven ja Joroisselän välillä olevan Kanavan pohjoispuolella, Kanavakankaalla, Tahkorantaan johtavan tien pohjoispuolella, lavasta noin 330 metriä länsilounaaseen. Paikalla on havaittu kaksi kuoppaa, halkaisijaltaan 1-1,5 metriä. Molemmissa on koepistoissa erottunut heikko podsolimaannos, muttei hiiltä. Toinen kuopista sijaitsee Kotkatharjulle johtavan tien vierellä tasaisella kankaalla, toinen selvästi ylemmällä, korkealla törmällä. Mahdollisesti kuopat ovat pyyntikuoppia.

Repomäki (1000014599) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaren itäosassa, Repomäen pohjoiseen ja luoteeseen laskevalla rinteellä. Paikalla on hiekkakuoppa Juurion talosta 170 metriä lounaaseen ja tämän hiekkakuopan eteläisestä seinämästä löytyi selvä kvartsi-iskos. Kvartsi oli seinämässä lähes kuopan pohjalla (noin 2 metriä korkea seinämä), mutta se on saattanut valua ylempää. Ympäristö on mäntykangasta ja maa soraista hiekkaa.

Naistenlahti Aittolahti (Kivirakenteet)
Ei määritelty; Naistenlahden Aittolahden molemmilla sivuilla noin 5-20 metrin päässä rannasta.
Naistenlahden Aittolahdessa kymmeniä ohuista, poikkileikkaukseltaan 5-10 cm puukappaleista tehtyjen paalujen jäänteitä. Osassa on käytetty keppien sijasta lautaa. Paalut sijaitsevat lahden molemmilla sivuilla noin 5-10 metrin päässä vesirajasta.
Liistekatiska?

Nyrhinsaaren tykkivenelaituri (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nyrhinsaaren pohjoispuolella on sijainnut jollalaituri, jonka ilmoittajat ovat tarkastaneet vuonna 1991. Vedenalainen rakenne muodostuu isosta tukista, jolla on pienemmät "sahapukkijalat". Rakenteen ylin puuosa on alle metrin syvyydellä.
Kohdetta ei ole tarkastettu sukeltamalla. Sitä ei myöskään ollut mahdollista etsiä vuoden 2020 tarkastuskäynnillä ajanpuutteen vuoksi.

Haukivesi Hietasaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Varparannasta länteen Haukiveden Hietasaaren länsikärjestä noin 20 metriä pohjoiseen.
Paikalla on puurunkoisen aluksen hylky, josta on näkyvissä kaaria ja pohjalaudoitusta. Löydön ilmoittajan mukaan kyseessä ei ole soutuvene.

Ylä-Rieveli 1 (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Ylä-Rieveli järven itäisimmässä lahdenpoukamassa.
Halkoproomun hylky, joka on mahdollisesti ollut käytössä 1916-1925, muun muassa hinaajana nimellä Halla III. Hylky on noin 23 m pitkä ja noin 6 m leveä. Hylky makaa pohjassa kölillään oikein päin. Hylyn reunat ulottuvat veden pinnan tasolle, kansirakenteita on purettu vuosien varrella.

Ylä-Rieveli 2 (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Ei tarkkoja tietoja. Lisätietoja pyydetty.
Läheisellä rannalla mökkiä pitävä mies on kertonut, että hylky sijaitsee noin 1 km länteen kohteesta Ylä-Rieveli 1000018600.

Vahtisaari (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Vahtisaaret sijaitsevat Joukonniemen ja Ukonsaaren välissä Enonvedellä: läntisin on "suuri" Vahtisaari, ja itäisin on "pieni" Vahtisaari, joka on kasvanut kiinni keskimmäiseen Vahtisaareen. Ihamaniemen perinnekirjassa (Ihamaniemi isiemme maata. Ihamaniemen perinnepiiri, 1990) siteerataan erästä vanhaa lehtiartikkelia, jossa kerrotaan "suurella" Vahtisaarella olevan ihmiskäden tekemiä varustuksia. Kohde käytävä tarkastamassa!!!

Siekaleenharju (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Siekaleenharjun päässä, kohdassa jossa harjun laki lähtee laskemaan, on selvästi ihmisen tekemä kuoppa. Kuopan halkaisija on noin 3 metriä ja se on vuorattu eri kokoisilla kivillä.
Mustajärven puolella on selkeä terassi, joka vaikuttaa otolliselta asuinpaikkamaastolta. Harjun rinteessä on joitakin kuopanteita, mahdollisesti pyyntikuoppia.

Vuorisaari (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Sijaintipaikka on Rantasalmen keskustasta koilliseen Linnasaaren kansallispuiston alueella Vuorisaaren kaakkoispään pohjoisrannalla. Hylky on lahdelmassa rannan suuntaisesti pienen kallioisen luodon kaakkoispuolella noin kuuden metrin syvyydessä.
Kyseessä on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 15 - 20 metriä. Alus on ollut limisaumainen. Kylkilaudat ovat leveydeltään 25 - 30 cm. Yksittäisiä hylyn osia on havaittavissa hylyn eteläpuolella.
Hylky löytyi kesällä 2011 sattumalta virkistyssukelluksen yhteydessä.

Miklinsalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Kerimäen keskustasta koilliseen Rauvanniemen itäpuolella Miklinsalmessa, Mikli -saaren länsipuolella.
Kyseessä on puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 27 metriä ja leveys 6 metriä. Alus on tasasaumainen ja osat on liitetty toisiinsa teräspulteilla. Hylyssä on havaittu tulisijan jäänne; keltaisten ja punaisten tiilien keskittymä. Hylyn yli kulkee kaapeli.
Aluksen on arveltu olevan koneeton lotja. Yksi hylyn löytäjistä haastatteli 1990-luvulla paikallista asukasta, jonka mukaan paikalle on uponnut kansalaissodan aikana Pietarista ruislastissa tullut lotja.
Hylky ilmoitettiin Museovirastolle 1998 ja uudestaan 2011. Helsingin Urheilusukeltajat dokumentoi hylkyä Museoviraston luvalla kesällä 2012 tavoitteenaan tehdä hylystä mittapiirros.

Hiekonselkä Vaahersalo (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka on Rantasalmen kirkonkylästä kaakkoon olevien Putkisalonsaaren ja Vaahersalon välillä pienen luodon lähellä.
Paikalta on löytynyt takorautaa oleva varppausankkuri, jonka paikallinen kalastaja on nostanut vedestä kalaverkon mukana 2009. Ankkuri on kaksihaarainen, kolmas haara lienee irronnut. Ankkurin varren pituus on noin 80 cm. Ankkurin paino on noin 9 kiloa. Samalta paikalta kalastajan kerrotaan saaneen ylös verkkojensa mukana vettyneitä lautoja.
Löytöpaikka sijaitsee muutaman kilometrin päässä Parkuinmäen 1782 taistelun tapahtumapaikalta, ja löytöpaikka on entistä Venäjän ja Ruotsin välistä raja-aluetta. Perimätiedon mukaan venäläisten tykkiveneet olisivat olleet ankkuroituina ankkurin löytöalueella, ja venäläisten hävittyä taistelun ne olisivat paenneet Savonlinnaan.
Ankkuri on löydön ilmoittajan hallussa.

Nuijankanava (Kulkuväylät)
Tuntematon ajoitus; Luonnonkivistä ladotun sillan jäänteet nykyisen tien ja sillan pohjoispuolella Pieni-Mäkärästä Nuijalampeen laskevan joen yli. Paikalla on ollut tie vuoden 1843 kartalla ja siitä nykyaikaan. Ei ole tietoa, koska silta poistunut käytöstä, mutta rakenteensa perusteella silta mahdollisesti tehty 1800-luvulla.

Hovin mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikalla ollut Vehmaan kartanon mylly ainakin 1790-luvulta lähtien. Myllyjoen länsipuolella kivestä huolellisesti tehty myllypato (joka raunioitumassa) sekä myllyrakennus edelleen pystyssä. Sen koillispuolella on heinittyneessä pihassa rakennuksen perustan jäänteet. Mylly merkitty 1780-luvun isojakokartalle ja 1843 pitäjänkartalle.

Huitukka (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Sääksjärven luoteispuolelta Huitukan luoteispäästä, sen pohjoisrannalta harjun laelta pieneltä harjun leventymältä metsätien laidasta tien pinnasta kaksi kvartsi-iskosta ja pronssirengas. Maaperä kohtalaisen kivikkoinen. Inventoinnissa 2011 ei havaittu esihistoriaan viittaavaa.

Piispanautio (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Tilan rauniot: talon perusta, kivinavetan raunio, kellarikuoppa ym. 1700-luvun yleiskartoilla tai 1843 pitäjänkartalla alueella ei asutusta. Sen sijaan ns. senaatinkartalla (v. 1915 mittaus) talo vaikuttaisi olevan. 1923 taloudellisella kartalla alue on tyhjä. Paikan nimi Piispanautio viitannee tähän raunioon. Kasvillisuudesta ja puustosta päätellen autioituminen olisi tapahtunut vasta 20-30 v. sitten.

Pesäjärvi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Tilan rauniot: kivinen navetan perusta, talon perusta sekä erilaisia kivirakenteita pihapiirissä ja sinne johtavan tien varrella. Talo merkitty 1780-luvulla kartoitetulle isojakokartalle (Ollikkala, C15-2, numerolla 1 eli 1. talon torppa tms.). Talo on merkitty 1843 pitäjänkartalle mutta ei 1915 senaatinkartalle. Sen sijaan v. 1923 pienimittakaavaisella taloudellisella kartalla talo näyttäisi olevan. Nyt paikalla olevan kasvillisuuden ja puuston perusteella tila olisi hylätty vasta muutaman kymmenen vuotta sitten.

Lanikko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tilan jäännökset: kivinavetan raunio ja talon perusta kiukaineen. Isojakokartalle 1780-l kohdalle merkitty pieni tontti, mutta ei numeroa. Kyseessä saattaisi olla Turakkalan (Rusthåll no 1) torppa tai mäkitupa. Pitäjänkartalla 1843 ei ole kohdalla taloa mutta kartta on tällä kohden tulkinnan varainen, samoin 1915 senaatinkartta. 1923 kartalla kohdalla on talo, samoin v. 1950 tiekartalla. Autioitunut kasvillisuudesta päätellen 30-50 vuotta sitten.

Punkasalmi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Punkaharjun keskustaajaman pohjoisosan länsipuolella Punkasalmen ja Nobelinniemen kärjen välisellä vesialueella noin 5,5 - 7 metrin syvyydessä. Paikalla on viettävä kalliopohja.
Paikalla on rungoltaan melko ehjä puurakenteisen aluksen hylky, jonka pituus on lähes 20 metriä ja leveys 7 metriä. Alus on rakennettu havupuusta ja se on tasasaumainen. Se on muodoltaan suorakaiteinen ja tasapohjainen, kuitenkin siten, että muoto kapenee hieman keulaan ja perään, ja keulassa ja perässä pohja nousee lievästi ylöspäin noin neljän metrin matkalla. Laidat ovat matalat ja suorat. Puuosat on kiinnitetty toisiinsa rautatapein ja -nauloin. Joitakin laitalautoja on irronnut. Hylyn sisällä on irrallisia rakenneosia, samoin pohjalla hylyn vieressä. Hylyssä ei ole havaittu veto- tai työntövälineiden jäänteitä eikä airojen hankaimia, ei myöskään merkkejä koneesta tai moottorista. Hylyn on oletettu olevan lossi.
Rakentamistavan mukaan voidaan olettaa, että alus on rakennettu ennen ensimmäistä maailmansotaa. Uppoamisajankohta ei ole selvillä.
Lossiliikenne loppui Punkasalmessa vuonna 1939, kun rautatiesilta muutettiin myös autoliikenteelle sopivaksi.
Museoviraston meriarkeologian yksikkö teki kohteelle tarkistuskäynnin 2009. Harry Alopaeus teki hylystä piirroksen kesällä 2011 yhdessä Kai Kaartisen sukeltajaryhmän kanssa.

Piikkilänharju (Puolustusvarustukset)
Ei määritelty; Noin 150 m Savonlinnaan vievän Valtatie 14:n pohjoispuolella on harjun reunalla kaksi matalaa vallitusta, läpimitaltaan noin 5-6 metriä, vallien leveys 1-2 metriä ja korkeus vajaat puoli metriä. Toinen vallitus on pyöreähkö ja toinen nelisivuinen. Paikalta on ollut hyvä tuliala Piikkilänharjua länteen vievälle vanhalle tielle.

Pöllänsaari (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Haukivedellä Linnansaaren kansallispuiston eteläreunalla Pöllänsaaren kaakkoisrannalla osin uponnut lotjan hylky. Ilmoittajan (Jouni Koskelainen, puh. 044 201 0088) mukaan ollut hylättynä ainakin 1950-60-luvuilta. Hylky näkyy mm. Kansalaisen karttapaikan ilmakuvissa. Paikalla ei ole käyty.

Kiikinlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hietasessa valtatien 5 länsipuolella, noin 250 päässä Saikkolantien risteyksestä etelälounaaseen on noin metrin syvyinen vallillinen kuoppa, jonka halkaisija on noin neljä metriä. Kuoppa sijaitsee kiinni Kiikinlammelle vievän hiekkatien itäreunassa. Kuoppa sijaitsee terassimaisen tasanteen reunalla lounaaseen viettävässä rinteessä. Alueella on moderneja soranottojälkiä, joten alueelta on voitu ottaa maa-ainesta myös aikaisemmin. Kuoppa sijoittuu lähelle uuden mökkitien risteystä, jota ei vielä ole merkitty karttoihin.

Katosniemi (1000021111) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuonna 1889 valmistuneen Savon radan (Kouvola-Mikkeli-Kuopio) vanha osin kallioon louhittu ratapenkka erottuu maastossa hyvin Lahnajärven Katosniemen kohdalla nykyisen rautatien itäpuolella. Ratapenkka on paikoin kasvanut umpeen, paikoin penkka on helppokulkuinen ja maisemallisesti hieno. Kasvillisuuden perusteella ratapohja on ollut pois liikennekäytöstä muutamia kymmeniä vuosia. Varsinkin kallioleikkausten kohdat ovat säilyttämisen arvoisia.

Ala-Hasa (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Valtatieltä 5 lähtevän Hasantien eteläpuolella on vanhan metsittyneen peltoalueen reunassa on mahdollisen kiviaidan jäänteitä. Kiveys voi olla myös pitkänomaista raivausröykkiöitä. Alueella kasvaa pääasiassa lehtipuita.

Hasa (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hasantiestä noin 300 metriä pohjoiseen valtatien 5 ja rautatien välisellä alueella, lähellä rautatietä, on parisenkymmentä epämääräistä kivikasaa länteen viettävässä kosteikkorinteessä. Osa röykkiöistä on kasattu maakivien päälle ja juurelle, osa on matalia, lähes täysin kasvillisuuden peittämiä pieniä erillisiä kiveyksiä. Röykkiöiden halkaisija on noin metristä puoleentoista ja korkeus muutamia kymmeniä senttejä. Alueella on myös kivetty lähde. Alueen ryteikköinen kasvillisuus koostuu pääosin lehtipuista ja kuusista. Röykkiöt sijaitsevat Hasa-nimisen kiinteistön alueella.

Mylkkänen (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Mylkkänen-nimisen lammen kaakkoispuolella rautatien itäpuolella on pieni muutamasta kivestä kasattu röykkiö. Röykkiön halkaisija on alle metrin ja korkeutta sillä on noin 35 cm. Röykkiöstä rautatielle päin on lisäksi kaksi epämääräistä kuoppaa, joiden halkaisija on noin metrin ja syvyys muutamia kymmeniä senttejä.

Harjula (1000021115) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Rautatien ja valtatien 5 väliin jäävällä alueella Harjulan tilan eteläpuolella on kolme pientä ja epämääräistä röykkiötä länteen viettävässä rinteessä. Röykkiöiden halkaisija on alle metrin ja korkeus noin 30 cm. Kaksi röykkiöistä on aivan vierekkäin, kolmas niistä 17 metriä luoteeseen.

Ruutikellarinkangas (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Mäntymetsässä louhittu, noin 1,5 x 2 x 1 m kokoinen "kellari", johon käynti etelästä. Ilmoittajan mukaan vanha ruutikellari.

Venäjänsaaret (Taide)
Historiallinen; Venäjänsaarten pystysuoraan rantakallioon hakattu keisari Aleksanteri II:n monogrammi sekä sen alle vuosiluvut 1818 ja 1881 ja niiden väliin kahden jaluskiven päällä seisova luterilainen risti. Kalliossa myös uudempia hakkauksia (nimikirjaimia).

Ihalaisenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hurissalon Ihalaisenkylän Ihalaisenlahdessa, Laukonsalmesta kaakkoon olevan lahden pohjukassa liistekatiskan jäännökset. Valokuvan perusteella katiskan läpimitta suuaukosta peräseinään on noin metri ja katiskaan vievän johteen pituus noin kaksi metriä. Katiska näkyi syksyllä 2002, kun vesi oli poikkeuksellisen alhaalla.

Lyytikkälä (1000022941) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Suomenniemellä Mikkelin ja Lappeenrannan välisen valtatien läheisyydessä sijaitseva Lyytikkälän talo on Etelä-Karjalan parhaiten säilyneitä talonpoikaisia tilakokonaisuuksia. Tila on peräisin 1700-luvulta ja sen isännyys siirtyi samassa suvussa sukupolvelta toiselle runsaan 250 vuoden ajan. Tilan rakennukset ovat säilyneet ilman suuria muutoksia. Lyytikkälän asuin- ja piharakennukset muodostavat tiiviin rakennusryhmän etelään ja itään viettävien peltojen keskellä. Nykyisen muotonsa Lyytikkälän umpipiha on saavuttanut 1900-luvun alkuun tultaessa. Vuonna 1867 valmistuneen päärakennuksen lisäksi pihapiiriin kuuluu mm. useita aittoja, kaksi tallirakennusta, navetta, sauna, riihi, kellari, vajarakennus sekä halkoliiteri.

Kapakanoja (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kapakanojan länsipuolella, Unelman taloa vastapäätä olevalla pellolla havaittiin vuoden 2013 inventoinnissa peltomullan alla likamaata kolmessa lapionpistossa. Likamaa koostui 5–10 cm paksusta hiilisestä kerroksesta, jossa ei lapionpistojen kohdalla havaittu mitään ilmiön ajoituksesta kertovia löytöjä. Anomaliaa on pidettävä mahdollisena muinaisjäännöksenä. Kyse voi olla esihistoriallisen asuinpaikan jäännöksestä. Muinaisjäännöksen statuksen tarkempi määrittely vaatisi kuitenkin laajempia koekaivauksia.
Inventoinnin yhteydessä alue rajattiin 24 x 8 metrin kokoiseksi joen suuntaiseksi kaistaleeksi peltoalueella.

Vahtisaari (1000012440) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Haapaveden pohjoisosassa, Matarinsalmessa olevassa Vahtisaaressa on tarinan mukaan ollut vartiopaikka.
Saaren keskellä, sen korkeimmalla kohdalla, on epämääräinen kiviröykkiö, kooltaan n. 5 m x 4 m ja korkeudeltaan noin 0,5 m. Se voisi olla ollut perusta sotamiehen vahtikopille, mutta näkyvyys paikalta on lähinnä etelään - pohjoisesta Rantasalmeltakin tulevalta reitiltä vihollinen olisi päässyt paikalle huomaamatta - joten sikäli kuin jäänne on todella peräisin vartiopaikasta, se voisi olla loppukesältä tai alkusyksystä 1789, Parkumäen taistelun jälkeiseltä ajalta, jolloin suomalaiset olisivat voineet sijoittaa saareen vartion pitämään silmällä venäläisten liikehdintää Haapavedellä ja Aholahdessa.
On mahdollista, että kyseessä on lapinraunio.

Lamminniemi (1000023331) (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Puumalan Jukaraisen Lamminniemessä viisi kivikasaa rannan suuntaisesti.

Orilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Useita viljelyröykkiöitä Savonrannalle vievän tien ja Orilammen välissä.

Takkalahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Tuntematon ajoitus; Porosalmella Takkalahden pohjukassa kallioseinämässä rannasta n. 60 m muutaman kymmenen sentin korkuinen hakkaus:
1893
Joh. HEISKA
LAPS:KAIJA.AI-
MO.HELLI.OLAVI.KY
ÖSTI.LEA.TEUVO.
OLA.LAPSET:
JUHA.ARI.
PASI.TIINA.
JEREM.31:21
Hakkaus on ilmeisesti maalattu varsin hiljattain: tausta teräksensiniharmaalla ja hakkaukset kullalla. Tyylillisesti muistuttaa 1800-luvun lopun karsikoita. Mahdollisesti perheretken yhteydessä tehty.

Hietaniemi 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Maaveden Kangaslahden länsirannalla, noin 100 luoteeseen StoraEnson kämpästä ja 40 m länteen Kangaslahdentiestä, suon itäpuolella törmän päällä. Mäntyä kasvavalle hiekkakankaalle on kaivettu pieni, halkaisijaltaan 3,5 m kokoinen ja 0,5 m syvyinen kuoppa, jonka ympärillä on matala, metrin levyinen maavalli.

Inganlampi (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koljonniemen eteläpuolella, Inganlammen ja Hytinvuoren välistä kulkevan tien pohjoispuolella olevan pienemmän hiekkakuopan kaakkoispäässä, mäntykankaalla. Paikalla on pyöreä, halkaisijaltaan 1 m ja syvyydeltään 0,4 m oleva painanne. Sen keskelle tehdystä koekuopassa oli luonnollinen maannos, mutta huuhtoutumiskerrosta ei siihen ollut ehtinyt muodostua.
Kohteesta noin 100 m koilliseen on laaja hiekkakuoppa-alue.

Puksanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rauhajärven Puksanlahden länsirannalla kaksi kuoppaa tai painannetta.
Toinen pyöreä, halkaisijaltaan 1,7 m ja syvyydeltään 0,4 m. Koekuopat löydöttömiä. Mahdollinen pyyntikuoppa.
Toinen on nelikulmainen, kooltaan 3x3 m ja syvyydeltään 0,5 m. Pohjoisreunalla alarinteen puolella valli, jonka koilliskulmassa on aukko. Koekuopat löydöttömiä. Mahdollinen hiilimiilu.
Painanteiden ympäristöä tutkittiin laajasti, mutta muita havaintoja ei tehty.

Näresaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Tuntematon ajoitus; Honkanen-järven Näresaaren itäpuolella matalahkossa lahdessa oleva noin 3 x 2,5 x 0,5 m kivi, jonka päällä ilmeisesti luontaisesti syntyneitä kuoppia ja uria. Luokiteltu kuitenkin toistaiseksi mahdolliseksi muinaisjäännökseksi. Kertoman mukaan hyvä kalapaikka ja siksi arveluja, että kyseessä voisi olla seitakivi.

Kuikka (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Savonmaa-lehdessä 22.9.1934 olleen uutisen mukaan kyseessä voisi olla joko Kustaan sodan tai Suomen sodan aikainen joukkohauta.
”Vanha sodanaikainen hautausmaa on paljastunut Puumalan Kitulan kylässä Kuikan tilan maalta. Kun kuluvan vuoden kesällä sattuneet sateet söivät maan sanotun tilan eräältä pohjoisrinteeltä olevalta pellolta, niin paljastui sieltä ruumisarkkujen muotoisia kappaleita. Kun näitä lähemmin ryhdyttiin tutkimaan, oli niissä sisällä vielä jonkunverran ihmishahmoa muistuttavaa jätettä. – Löytäjät tekivät havainnoistaan ilmoituksen paikkakunnan viranomaisille, jotka ryhtyivät toimittamaan erinäisiä kaivauksia, jolloin kirstujen ja ruumiiden jätteitä löytyi useampia, olipa toisissa jätteissä jonkunlaisia ristejä vielä, joista päätellen ovat venäläiset mahdollisesti toistasataa vuotta takaperin tapahtuneen sodan aikana haudanneet kuolleitansa. Paikkakunnalla kerrotaan vanhana tarinana sanotulla paikkakunnalla olleessa talossa sairashuoneenkin. Viranomaiset ottivat talteen paikalta erinäisiä esineitä. Tilan omistaa nykyisin Eetu Halinen, joka on ostanut Enso-Gutzeit Oy:ltä joku vuosi takaperin.”

Lamposaari (1000001921) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lamposaari sijaitsee eteläisellä Haukivedellä, Olavinlinnasta noin 12 km luoteeseen. Saarella on parikymmentä suorakaiteen muotoista kuoppaa, jotka ovat kansantarinan mukaan suomalaisten sotilaiden asuinkuoppia Kustaan sodan (1788-90) ajoilta. Venäläisten asemat olisivat tuolloin olleet 3 km etelämpänä Niinisaaressa.

Ihanteeniemi (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Pyöreähkö, halkaisijaltaan noin metrin ja korkeudeltaan noin 80 cm kokoinen sammaloitunut kiviröykkiö. Röykkiön juureen tehdystä koekuopasta löytyi vahvaa nokimaata ja palaneita kiviä. Hiekkakankaalla, vieressä sorakuoppa. Röykkiön läheisyydessä kaksi matalaa kuopannetta, halkaisijaltaan noin 5 m.

Jysmänmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hiilimiilu Jysmänmäen etelärinteessä.
Arkistolöytö: karttaote vuodelta 1991. Kohdetta ei ole tarkistettu.

Piippukangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta, ns. rännihauta, Savonlinna-Enonkoski -tien vieressä tien itäpuolella Piippumäessä.
Arkistolöytö: karttaote vuodelta 1991. Kohdetta ei ole tarkistettu.

Suomäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hirsiniemen ja Sepänharjun yhdistävän soraharjanteen korkeimmalla kohdalla mahdollinen hiilimiilu, koko noin 13x10 m, syvyys 2 m. Kuopan pohjalle tehdystä koepistosta 10 cm paksuinen vahva hiilikerros noin 10 cm syvyydestä hiekkamaasta.

Tyrisevänjoki (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Ainakin viisi pyöreää, halkaisijaltaan 1-2 m kokoista ja 0,5-0,8 m syvyistä kuoppaa, joiden ympärillä matalat vallit. Yhteen kuoppaan tehdyssä koepistossa kuopan pohjalla ja vallissa maa sekoittunutta ja siinä pieniä nokihippuja. Hiekkapohjainen kangasmetsä. Kuopat muinaisen terassin päällä.
Muodoltaan ja sijainniltaan muistuttavat pyyntikuoppia, mutta ovat varsin pieniä sellaisiksi.

Varkaansola (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Ilmoituslomakkeen (1987) tietojen mukaan Varkaansolasta 200-300 m rannasta länteen on sammaloitunut rakennuksen perusta, mahdollinen uuninpohja, kaivo ja peltoraunioiksi arveltuja kivikasoja. Tästä noin 200 m pohjoiseen olisi toinen rakennuksen perusta.

Kuivisto (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Rautatien pohjoispuolella noin 100 m entisestä tasoristeyksestä itään rautatien luiskassa kiviraunio, koko noin 3x3x1 m. Luultavasti syntynyt radanteon yhteydessä 1910-luvulla. Kuivisto on vanha laivojen lastauspaikka.

Kanasaari (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Puruveden Kanasaaren etelärannalla noin 8 m rannasta rakennuksen kivijalka, jonka kivet 20-105 cm. Pisin seinä 5,7 m, lyhin 4,2 m; kivijalan leveys noin 75-90 cm ja korkeus noin 70 cm. Sisäänkäynti luoteesta.
Mahdollisesti kalamajan rauniot.

Talliluodot (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Talliluotojen eteläosassa halkaisijaltaan noin 60 cm kivistä koottu pyöreähkö kivivalli (noin 11,5x16,2 m), jonka keskellä 3x3 m kokoinen kivikasa ja pohjoispäässä neliönmuotoinen kivikasa, jonka keskellä paljas alue (tähän tehdystä koepistosta pintahumuksesta ruostunut rautanaula ja nahkapala).

Karjalanlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kivestä muurattu uuni, jonka sisällä metallinen säiliö. Osin rikkoutunut metsätöissä. Merkitty peruskarttaan.

Punkasalmi 3 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Punkaharjun eli Punkasalmen luoteispään länsipuolella sijaitsevan nimettömän matalikon länsirannalla noin kahden metrin syvyydessä.
Kyseessä on puisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 11-13 metriä. Alus on rakennettu limisaumatekniikalla ja siinä on nähtävissä rautakaaritusta.
Kohteen on alunperin löytänyt Savonlinnan Urheilusukeltajat ry.

Suuri Pirttilampi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Suuren Pirttilammen itärannalta kumpareelta noin 30 m rannasta yhdestä paikasta varhaisrautakautinen putkikirves (silmukallista tyyppiä), mahdollisesti korun katkelmia ja kvartsia (KM 40651:1-3). Löydöt tehtiin metallinilmaisimella hiekasta multakerroksen alta noin 40 cm syvyydestä. Paikalla havaittiin myös hiiltynyttä puuta.

Ahvenlampi (1000026832) (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Hiilimiilu. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Linnasaari (623000004) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen tähystys- tai vartiopaikka sijaitsee Muikunselällä olevassa Linnasaaressa, neljän vesireitin risteyskohdassa. Linnasaari on erittäin jyrkkäpiirteinen ja kallioinen, ja josta on hyvä näkyvyys kaikkiin ilmansuuntiin. Saaressa ei ole havaittavissa merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä, kuten varustuksista. Toisaalta kallion laelle on helppo nousta ainoastaan lännestä. Lisäksi lähistöllä on muita mahdolliseen vartiotoimintaan viittaavia paikannimiä: Pieni Linnasaari, Vartiosaari, Miekkasaari, Lippuniemi, Rajakivensaaret, Rajakivenselkä.

Orisalmi Vahtisaari (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Orisalmen Vahtisaaren luoteispään etelärannalla on todennäköisesti ihmisen tekemä L-muotoinen kiveys, jonka korkeus on enimmillään noin 0,5 m ja halkaisija noin 3-5 m. Kiveys on sammaleen ja paikoin turpeen peittämä. Kyseessä on mahdollisesti historialliselta ajalta olevan rakennuksen perusta.

Huovananlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Vanhan liistekatiskan jäännökset sijaitsevat Savonlinnan Huovananlahdella, noin kymmenen metriä Huovananniemen kärjestä Kortesaarta kohti luoteeseen.
Katiskan parhaiten säilyneessä osassa järvenpohjassa on havaittavissa pystyssä yhdeksän vierekkäistä liistettä. Lisäksi useat yksittäiset liisteet kiertävät vedenalaisen rinteen reunaa usean kymmenen metrin matkalta noin kymmenen metrin etäisyydellä rannasta. Vuonna 2015 kuullun perimätiedon mukaan katiska on ollut paikallaan käyttämättömänä ainakin 50 vuotta.
Kohde käytiin tarkastamassa 10.9.2015.

Everlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikalla sijaitsee liistekatiskan osia.
Liistekatiskan osia ei havaittu Museoviraston meriarkeologien tarkastuksessa vuonna 2022.

Hevonpäänlahti 1 (Kulkuväylät)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Hevonpäänlahden länsirannan tuntumassa.
Kyseessä on kolme kolmiomaista hirsistä rakennettua arkkua. Arkkujen korkeus on toista metriä. Arkut ovat mahdollisesti lastauslaiturin jäänteitä.

Hevonpäänlahti 2 (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Hevonpäänlahden länsirannan tuntumassa.
Kyseessä on kaksi neljästä tynnyristä rakennettua lauttaa, joiden mitat ovat 2 m x 2 m. Lautat on aikoinaan ankkuroitu keskiosastaan pohjaan kolmella tai neljällä ketjulla. Toinen lautta sijaitsee pohjoisempana.

Vanha Sulkavantie Pihlajalahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Maantie Viipurista Kauskilan, Taipaleen, Puumalan ja Sulkavan kautta Savonlinnaan mainitaan Jaakko Teitin 1550-luvulla laatimassa tieluettelossa. Tie on perustettu mahdollisesti 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa yhdistämään strategisesti tärkeää Olavinlinnaa Viipuriin. Noin 3 km mittainen tien osa kulkee nykyisin tilustienä ja polkuna Maaralantien ja Rahkolantien välisellä alueella. Tie kiertää Immolanmäen, Mustakallion ja Huuhanmäen ja yhtyy Naparmäen kohdalla Rahkolantiehen. Koordinaattien osoittamassa kohdassa vanha tielinja ylittää suoalueen ja suon keskellä kulkevan Ristonjoki-nimisen puron. Paikalla saattaa olla säilyneenä siltarakenteita.
Tielinja on paikallistettu Sprengtportenin Savon kartaston s. 192 ja 193 perusteella.

Tervasaari (Taide)
Esihistoriallinen; Mahdollinen kalliomaalaus Suonteen Kotkatselällä Tervasaaren länsirannan kalliossa.

Konnanlahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kuvan perusteella sammaloituneita, mahdollisia kaskiröykkiöitä kuusimetsässä Röppäänniemen tyvessä Konnanlahden ja Vihakkalanlahden välissä.

Kotakankaanmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Luukkolansaaressa, Kotakankaanmäen etelärinteessä kuusimetsän keskellä on vanha talonpaikka. Alueella on ainakin vanha talon kivijalka, useita kiviröykkiöitä ja reunoiltaan kivetty tien pohja.

Iitonen W (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iitosen ja Kolpan välisellä kannaksella aivan Mikonkoskentien koillispuolella on kolme romahtanutta uunia tai liettä (halkaisija 1,2-1,6 m, korkeus 0,6-0,9 m). Eteläisimmän lieden sivuitse, Mikonkoskentien suuntaisesti kulkee mahdollinen seinälinja, jonka kaakkoispäässä on noin 2 x 1,4 metrin kokoinen kellarikuoppa. Viimeksi mainitut ovat todennäköisesti rakennuksen perustusta, joka on osin hajonnut tien rakentamisen yhteydessä.
Jäänteistä hahmotettavissa noin 7 x 5 metrin kokoinen, kaakko-luode suuntainen rakennuksen perusta, jonka kaakkoispäässä on kellarikuoppa ja luoteispäässä romahtanut liesi. Lieden kohdalle tehdystä koekuopasta havaittiin maata, hieman hiiltä, kiviä sekä palanutta savea - huomattavaa on, ettei koekuopasta tavattu tiilen kappaleita. Kahden muun mahdollisen lieden tai uunin ympärillä ei havaittu rakennuksen perustuksia. Niiden havainnointia haittasi laonnut kasvillisuus sekä harvennushakkuiden risut ja rangat.
Mikonkoskentien koillispuolella on myös 17 kiviröykkiötä. Tien länsi-eteläpuolella havaittiin lisäksi13 röykkiötä kahdessa ryhmässä ja ilmeisesti useasta röykkiöstä muodostunut, noin 15 metriä pitkä ”röykkiöaita”. Röykkiöiden koko vaihtelee noin 0,6 x 0,6 ja 1,4 x 1,4 metrin välillä. Osa röykkiöistä on noin 40 cm korkeita - korkeimmat röykkiöt puolestaan ovat noin metrin korkuisia. Röykkiöitä ei puhdistettu niitä peittäneestä kasvillisuudesta. Havaitut röykkiöt tulkittiin pellonraivausröykkiöiksi, jotka liittyvät mitä ilmeisimmin paikalla olevan talon jäännöksiin.
Peruskartassa vuodelta 1973 ja taloudellisessa kartassa vuodelta 1944 alueelle ei ole merkitty asutusta. Vuoden 1854 pitäjänkartalle Juhanalan alueelle on merkitty yksi rakennus, joka sijoittuu nykyisen kartanon länsipuolella sijaitsevan pellon pohjoisosaan. Vuosina 1777-79 laaditussa ns. Sprengtportenin kartastossa jäännösten kohdalla ei ole ollut asutusta, vain tie. Alueen isojakokarttoja ei inventoinnissa tarkastettu.
Karttojen perusteella voi olettaa, että havaitut jäännökset ovat verrattain lyhytikäisen yksittäistalon tai torpan jäljiltä, joka on ollut asuttuna pitäjänkartan ja taloudellisen kartan laatimisen välisenä aikana (1854–1944). Lieteen/uuniin tehdystä koekuopasta ei kuitenkaan havaittu 1800- ja 1900-luvun taitteen taloille tyypillistä löytöaineistoa, kuten tiiltä, lasia tai rautanauloja. Tämän perusteella talon jäännöstä voi toisaalta pitää 1700-luvun alkupuoliskolle ajoittuvana. Yhden koekuopan perusteella ei kuitenkaan voi tehdä lopullisia päätelmiä kohteen iästä.
Muinaisjäännösrajaus perustuu maastossa havaittuihin rakenteisiin.

Ylä-Pahkajärvi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mäntyharjun Ylä-Pahkajärvi sijaitsee Kouvolan Vekarajärven varuskunta-alueelta noin 5,5 km pohjoiskoilliseen. Järven koillisosassa on osittain tien vaurioittama tervahauta. Hauta on ollut halkaisijaltaan n 10 m. Haudan pohjoispuoli on tuhoutunut viereisen itä-länsi-suuntaisen tien teossa. Lisäksi haudan itäreuna on jäänyt tieltä etelään kulkevan uran jyräämäksi.

Venäänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Halkaisijaltaan noin 20 m kokoinen tervahauta Venäänniemen tyvessä, noin 40 m lounaaseen Kauppilantieltä Koivuniemeen (loma-asunnoille Kauppilantie 502 ja 504) erkanevan tien risteyksestä.
Paikalla ei ole käyty.

Myhkyränsaari 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Pihlajaniemen länsipuolella sijaitsevan Myhkyränsaaren itäpuolella noin neljän metrin päässä rannasta.
Kyseessä on puisen aluksen hylky. Hylyn pituus on noin 20-25 m ja leveys on noin 5-8 m.

Joutsenlampi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Sähköpostitse tullut yleisöilmoitus: "Sijainti: Heinävesi, Vihtari, Heinävedentien varresta hiekkatietä n. 300-400 metriä ja Joutsenlammesta n. 300 metriä etelälounaaseen. Paikka näkyy tieltä.
Kuvaus: Hiekkatien varressa on n. 10 metriä pitkä kiviaidan tapainen rakenne, jonka päätteenä on kaksi vierekkäin olevaa kiviröykkiötä (korkeus n. 2-3 metriä, halkaisija suurempi).
Näiden kahden röykkiön lisäksi on vielä yksi suurempi röykkiö n. 5-10 metrin päässä, joka korkeudeltaan n. 3-5 metriä. Maasto röykkiön kohdalla on epätasainen, joten röykkiön korkeus vaihtelee. Röykkiö on tasaisen muotoinen, ja vaikka kivet ovat melko isoja, tuntuu mahdolliselta, että niitä esim. 2 henkilön voimin on voitu liikutella. Sammal on röykkiön päällä melko paksua ja kaksi sen päällä kasvavaa puuta ovat molemmat melko iäkkään näköisiä.
Paikasta ylipäätänsä syntyy vaikutelma, että röykkiöt tasaisen muotonsa vuoksi ovat ihmisen muokkaamia, mutta kiviä ylipäätänsä on paikalla niin paljon, että paikka lienee alunperin ollut jonkinlainen luonnonmuodostelma. Maastossa näyttää siltä, että luontotyyppi on ojitettu suo."

Pyssyniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pyssyniemen kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Katosselän Savikonlahden pohjoispuolella olevan Pyssyniemen itärannalla, korkean vuoren länsipuolella. Kohteella on selvä noin 5 m yli järven pinnan nouseva tasanne. Maasto on ehjää kangasmetsää. Paikalla on kaksi asumuspainannetta, molemmat halkaisijaltaan 8-9 metriä.

Suurijärvi (1000032071) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suurijärven pohjoisrannalla, Mäntyharjun ja Suomenniemen (nyk. Mikkeli) rajalla, puron varrella on pystyyn nostettu graniittinen laakakivi, jonka länsiseinämässä on hakkaus. Siinä erottuu luku 63 ja ehkä sen edellä ehkä numerot 17. Luvun edellä kirjain N. Alkuperäisen hakkauksen päälle vaikuttaa hakatun merkkejä. On mahdollista että alkuperäinen hakkaus voisi olla N1763, mutta tulkinta on epävarma. Hakkauksessa oleva numero voisi ehkä olla pikemmin pyykkinumero kuin vuosiluku.

Vannekivi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi Kallaveden pohjoisrannalla, vanhalla Venäjän ja Ruotsin rajalla. Kohteella ei ole tehty tarkastusta.

Ruotimon silta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Silta on poistunut ajoneuvokäytöstä. Silta on rakennettu 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa Mäntyharju–Ristiina tietä parannettaessa ja jäänyt käytöstä viime vuosisadan lopulla.

Puksanlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätöissä osin tuhoutunut hiilimiilu tai tervahauta. Kohdetiedot valokuvien perusteella.

Niinimäki (1000033035) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjen löytöpaikka sijaitsee Sulkavalla nykyisestä Leipämäestä koilliseen ja nykyisestä Kurkelasta itäkaakkoon paikannimen Pääpaikka länsipuolella. Löytöpaikan pohjoispuolella on Pyhäjärven järvi. Historiallisten tietojen perusteella seutu on ollut 1600-luvun alkupuolella asti Juvan Härkälän kymmenyksen alueella. Sen jälkeen se siirtyi osaksi perustettua Sulkavaa ja sijaitsi Kaitaisen kymmenyskunnassa.
Niinimäen kylä näkyy 1640-luvun maakirjakartalla. Kylä muodostui tuolloin kahdesta talonpaikasta niitä ympäröivine peltolohkoineen. Läntisempi talonpaikka (A) oli autio ja itäisempi (B) asuttu. 1790-luvun kartalla itäisempi talonpaikka on asuttu nimellä Ninimäki. Läntisempi talonpaikka on myös asuttu ja nimellä Päränen (tai Pärnänen). Pitäjänkartastossa itäisemmän talonpaikan nimi Ninimäki on muuttunut Kurkelaksi. Läntisemmän talonpaikan kohdalle on kirjoitettu ilmeisesti lyhennetyssä muodossa Ninim (Niinimäki lyhennettynä?). Vuoden 1973 ja 1989 peruskartalla on itäiselle talonpaikalle merkitty paikannimi Pääpaikka ja yksi asuintalo, mutta osa vanhaa talonpaikkaa on kynnetty pelloksi. Nykypäivään tullessa pääosa talonpaikasta on kynnetty pelloksi. Läntisellä talonpaikalla tai sen lähellä sijaitsee nykyään Kurkelan tilakeskus.
Eri tietoja yhdistämällä vaikuttaa siltä, että löytöpaikalla on sijainnut 1600-luvun maakirjakartassa näkyvän Niinimäen kylän itäisempi talo. Niinimäen kylä on mahdollisesti syntynyt 1580-luvulla, mutta viimeistään se on olemassa todennäköisesti vuonna 1610. Viimeistään 1630-luvulla Niinimäen kylässä on kaksi talonpaikkaa. Läntisempi on autio aika-ajoin ja itäisempi näyttää asutun melko yhtäjaksoisesti 1900-luvun lopulle saakka. Niinimäen kylä yhdistyi sittemmin Leipämäen kylään.
Asutuksen loppumisen jälkeen itäinen Niinimäen talonpaikka on raivattu miltei kokonaan pelloksi 1900-luvulla. Ilmeisesti osa rakennuksen perustuksista on purettu ja haudattu peltomaahan, joten maa on sekoittunut paikoin syvältä. On kuitenkin mahdollista, että pellolla olevilla saarekkeilla ja paikoin kyntökerroksen alla on voinut säilyä asuinpaikan kulttuurikerrosta ja rakennelmien jäännöksiä. Kohteen säilyneisyyden ja luonteen tarkempi määrittely edellyttää maastossa tarkastamista.

Särkijärvi (1000034390) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevalovarjostuskuvan perusteella mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tiiliruukki (1000034622) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Sammalpeitteinen nelikulmainen kiviröykkiö (3x3x0.7 m) metsässä tieuran lähellä Pölläsenlahden lounaisrannan tuntumassa. Kiveyksen kupeesta, sen reunan alta, otetussa kairanäytteessä todettiin 40 cm nokista maa-ainesta. Röykkiön ominaisuuksien ja kairauksen perusteella kyseessä on todennäköisesti uuninjäännös. Lähistöllä on ilmeisesti myös tiiliruukkiin liittyvä savenottopaikka (nimi Savinotko), kertoi maanomistaja.
Vuoden 1847 pitäjänkartalla tai 1974 ja 1988 peruskartoilla paikalle ei ole merkitty asutusta tai muuta, mikä selittäisi uunin paikan. Myöskään viitteitä vanhasta tiiliruukista ei todettu vanhojen karttojen perusteella. Uuninjäännöksen ikää ei voitu määritellä.

Iijärvi Kommerlahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Iijärven pohjoisrannalla rakennuksen perusta vanhan, järvenlaskua edeltäneen korkean rantatörmän reunamilla. Ns. maajalka, kooltaan n. 4 x 3 m. Ympärillä sekoittunutta maata. Mitään ajoittavaa ei löydetty eikä rakenteen iästä ole tietoa. Vanhoilla kartoilla ei ole mitään merkintöjä tällä alueella. Rakennuksen perusta kuitenkin ajalta ennen järvenlaskua (ei tietoa koska laskettu - 1840-luvun pitäjänkartalta arveltuna vasta sen laatimisen jälkeen). Pensaikkoista nuorta metsää.

Lohilahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Puinen hylky sijaitsee Sulkavan Lohilahdella, Ahvenpohjanlahden itäosassa, rannan tuntumassa. Hylky on 30,5 metriä pitkän ja 5,5 metriä leveän tasasaumaisen aluksen, mahdollisesti lotjan, hylky. Se on rautatapitettu ja sen sikokölissä on takiloinnin kolo. Hylystä on jäljellä pohjaosa, tyhjä ranka, eikä hylyllä näy irtainta materiaalia. Hylyn vieressä havaittiin hirsinen ristikkorakenne, jonka keskellä on pystypaalun jäänne.

Lohilahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sulkavan Lohilahdella, Ahvenpohjanlahdessa on rannan tuntumassa hylky, joka ilmoittajan mukaan on mahdollisesti varppaaja. Se sijaitsee rannassa, osittain uuden venelaiturin alla 1-3 metrin syvyydessä.
Hylyn pituus on 18 metriä ja leveys 7 metriä ja sen on tasasaumainen ja karneerattu, laatikkomallinen. Toisella kyljellä on säilynyt ainakin 6 ulkolaudoituskertaa, toisella kyljellä vähemmän. Toinen, syvemmällä oleva pää on hieman irti pohjasta ja pohjaosa on säilynyt hyvin. Hylyn sisäosa on täynnä pientä puusilppua. Hylyn vieressä on kiviä täynnä olevan hirsiarkun jäänteitä sekä paljon muuta irrallista puumateriaalia.

Lohilahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Lohilahti 3 hylky sijaitsee aivan Lohilahti 2- hylyn läheisyydessä, Ahvenpohjanlahden etelärannan tuntumassa on 1-2 metrin syvyydessä.
Hylky on todennäköisesti hajonneen tasasaumaisen lotjan pohjaosa. Sen havaittava pituus on noin 20 metriä ja leveys 5 metriä. Hylyn toinen pääty nousee loivasti rantaa kohden. Syvemmällä oleva kylki on säilynyt muutamaa lautakertaa korkeammalle. Hylyn sisäpuolella on isoja irtokiviä, pulloja ja puusilppua. Sen ympärillä myös paljon irtainta puutavaraa ja puusilppua sekä betonipainoin pohjaan upotettu putki.

Syvälahti 2 (1000036021) (Maarakenteet)
Historiallinen; Pihlajaveden lounaisrannalla, Kakonsalossa Syvälahden suun länsirannalla on kaksi rannan suuntaista, soikeaa kumparetta, jotka kohoavat vedestä 4-5 ylemmäs. Pohjoisemman kumpareen (n. 50 x 25 m laajuinen) keskellä on kuoppajäännös, jonka koko on 2,4 x 1,5 m. Kuoppa on syvähkö, n. 0,8 m. Kuoppa saattaa olla kellari tai muu säilytyskuoppa. Tästä 80 m etelään, toisella kumpareella on mahdollinen uunin raunio (Syvälahti 1).

Syvälahti 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on paikannettu LIDAR-aineistosta laaditusta rinnevarjostuksesta. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Valkialampi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on paikannettu LIDAR-aineistosta laaditusta rinnevarjostuksesta. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Valkialampi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on paikannettu LIDAR-aineistosta laaditusta rinnevarjostuksesta. Sitä ei ole tarkastettu maastossa.

Kaupinniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Alueella sijaitsee kolme hylkyä Kaupinniemen itäpuolella. Hylyt sijaitsevat noin 2-4 metrin syvyydessä. Hylkyjen arvioidut pituudet ovat noin 14 - 18 metriä. Hylyissä on havaittu mm. pumpunputki, tulisijan jäännökset sekä sikokölissä maston paikka. Hylyt ovat tasasaumaisia ja varustettu kaksoiskylkikaarilla. Kohteet ovat kuluneita.

Iso-Vihtari Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Iso-Vihtari -järven Kalmosaaressa havaittiin 17 hautamaista painannetta. Kaksi koekuoppaa olivat löydöttömiä. Saaren ohi on 1750-luvun pitäjänkartassa piirretty talvitie Rantasalmelta Liperiin.

Vahvalahden Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Vahvalahden Kalmosaaressa havaittiin kolme matalaa, itä-länsisuuntaista hautamaista painannetta. Painanteisiin ei tehty koekuoppia. Paikannimiarkistossa Kalmosaaren rinnakkaisnimenä käytetään Hautasaari-nimeä.
Pelkonen 1902. "Vahvalahden Kalmosaareen on haudattu Heinäveden ensimmäisiä asukkaita."

Petäjäjärvi Kalmosaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Petäjäjärven Kalmosaaressa haivaittiin 15 soikeaa hautamaista painannetta ja yksi pyöreähkö, 2x1,7x1,2 m kuoppa. Osa painanteista saattaa olla perimätiedon tuntemien aarteenetsijöiden kaivamia.

Juojärvi Pöytälahti Kalmosaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saaren itäosassa noin 60 m pitkä, 1-1,5 m korkea ja noin 1 m leveä kivivalli. Samanlaista vallia myös noin 300 m kaakkoon sijaitsevalla pienemmällä saarella ja noin 350 kaakkoon sijaitsevalla kannaksella. Mahdollisesti muinainen rantavalli. Saaressa ei havaittu merkkejä hautauksista.

Iso-Rummukka Kalmistonniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Iso-Rummukka-järven itärannalla Kalmistonniemi eli Kalmaniemi. Muutama koepisto, mutta ei havaintoja hautauksista. Nimiarkiston mukaan lähistöllä Kalmakangas, mutta sen sijainti ei selvillä. Vaatisi lisätutkimuksia, joten toistaiseksi mahdollinen muinaisjäännös.

Koivujärvi Kalmosaari (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Perimätieto kertoo saarta käytetyn kelirikkokalmistona, mutta saarella ei havaittu merkkejä haudoista. Havaintomahdollisuudet olivat huonot sään ja runsaan hakkuujätteen takia.

Ruokovesi Likaisensaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Ruokoveden Kalmosaari on kallioinen eikä siellä hvaittu merkkejä hautauksista. Vuoden 1917 kartassa Kalmosaari on nykyisen Likaisensaaren kohdalla, mutta Likaisensaaressa ei inventoinnissa käyty.

Kermankoski Kerman saha (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Vuonna 1793 perustetun Kerman sahan ensimmäinen rakennus sijaitsi 1832 ja 1869 karttojen mukaan Kermankosken alaosassa kosken itäpuolella. Sahan pohjoispuolelle rakennettiin 1800-luvulla asuinrakennuksia. Kermankoskella sijaitsi myös ainakin yksi mylly. Sahan rakennuksia ei ole säilynyt. Kermanvirran pohjoispuolella on näkyvissä isoja sahanpurukasoja. Kosken länsirannalla on ainakin 20 m pituinen myllyränni, jonka yläosassa on betoniset myllynperustukset (rakennetta ei ole merkitty karttoihin, joten ajoitus epäselvä). Kermankosken länsipuolella on rivi kellarikuoppia, jotka 1800-luvun valokuvan perusteella ovat sijainneet ison varastorakennuksen alla.
Alue vaatii tarkemman inventoinnin.

Myllylahti (1000037965) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kermankosken ja Haapakosken välisellä saarella sen koillisrannalla kaksi itä-länsisuuntaista rakennuksen perustaa, joiden päällä kasvaa 80-100 v vanhoja kuusia. Rakennukset liittynevät Kerman sahan toimintaan 1800-luvulla.
Ison asuinrakennuksen 18x7 m kiviperusta, joka itäosassa tehty luonnonkivistä ja länsiosassa korjattu/tehty valamalla betonia kivien päälle. Lounaisnurkan lähellä on ison tiiliuunin pohja.
Pienemmän, 8x6,5 rakennuksen maaperustus, jonka sisäpuolella kaksi kellarikuoppaa (2,3x2,5x1 m).
Lisäksi noin 2x2x0,5 m kokoinen palaneiden kivien, tiilien ja nokimaan röykkiö, joka voi olla esim. saunan kiuas.
Näistä noin 200 m länsiluoteeseen on uudemman maakellarin jäänteet: halkaisijaltaan 18 m maakummun keskellä 7x3 m betonilaatoista tehty kellari, jolla korkeutta noin 2 m ja johon siäänkäynti pohjoisesta.

Luonteri Korkiasaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Ilmoituksen mukaan Korkiasaaren itärannan tasanteella noin 10 m Luonterin pinnasta olisi osin metsäkoneen aikoinaan rikkoma, noin 10 m2 kokoinen pyörökivistä tehty latomus. Ilmoittaja käynyt paikalla "muutama vuosi sitten".
Paikalla ei ole käyty.

Kiviniemi (1000039544) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Puumalan Vesiniemessä Kiviniemen talosta noin 330 m eteläkaakkoon metsässä kiviröykkiö. Paikalla ei ole käyty.

Syväänlahti (Hautapaikat)
Historiallinen; Inventointi 2019 kohteen Ruokojärvi Ruumissaari (1000004928) kuvauksessa: "Kotimaisten kielten keskuksen (Kotus) digitaalisessa nimiarkistossa Ruokojärven Ruumissaari ilmoitetaan merkityksi nimiarkistoon vuonna 1961. Mielenkiintoiseksi tämän asian tekee se, että digitaalisessa nimiarkistossa ruumissaaren sijainniksi kartalla näytetään Syvälahden perukalla oleva Ruumissaarta isompi nimetön saari. Nimettömän saaren ja Ruumissaaren välinen etäisyys on noin 800 m. Nimiarkisto tarkastettiin vasta inventoinnin jälkitöiden yhteydessä. Mainittua nimetöntä saarta ei tarkastettu maastossa."
Harjulta harjulle. Längelmäen kylän historiaa ja perinnettä (2004), s. 39: "Ruokojärvessä on kirkkosaari, jonne on aikoinaan haudattu kesäisin vainajia. Arkut on sitten viety talvisaikaan reellä Pieksämäen kirkolle hautausmaalle."

Romunmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Riemiö-järvestä noin 225 m pohjoiseen, järveen laskevan ojan länsipuolella, sijaitsee kertoman mukaan sisällissodan aikainen hirsikorsu, jonka hirsikehikko on yhä jäljellä maastossa, vaikka hirret ovat jo pehmentyneet. Korsun katosta on vain keskihirsi jäljellä. Paikallisilta saadun tiedon mukaan korsussa on sisällissodan aikana piileskelty lahtauspartioita, paikallisten toimittaessa öisin ruokaa ym.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Väistönsalmi Juurikkalahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on vajaat 30 kilometriä Savonlinnan keskustasta kaakkoon Väistönsalmen länsiosassa Juurikkalahden pohjoisrannan lähellä.
Puurunkoisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 28 metriä. Hylky on muutaman metrin syvyydessä ja sen voi nähdä pinnalta veneestä käsin. Runko on koillis-lounaissuunnassa. Alus on ollut ilmeisesti kanneton. Runko on säilynyt kohtuullisesti muodossaan, mutta ei kuitenkaan ole täysin ehjä.
Hylky löytyi 2015 sattumalta melontaretken yhteydessä.
Hylyn sijaintipaikan lähellä on Salpalinjaan kuuluvia puolustusvarustuksia (Juurikkamäki, nro 1000018268). Siitä, liittyykö hylky mitenkään varustuksiin tai niiden rakentamiseen, ei ole tietoa.

Pyhäveden Pyhäsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari. Mäntyharjun seurakunnan historian mukaan saareen olisi suunniteltu haudattavaksi 1600-luvun loppuvuosina muualta tulleita, nälkään kuolleita. Kivikkoinen saari, joten epävarmaa onko hautauksia kuitenkaan tehty.

Vuohisaari (Kivirakenteet)
Varhaismetallikautinen; Saaressa olevalla kalliolla sijaitseva kivirakennelma tai röykkiö, joka voi olla nk. lapinraunio eli varhaiseen metallikauteen ajoittuva hautarakennelma. Jäännöksen koko on noin 3 x 6 metriä ja se muodostuu kivistä kalliopohjalle. Ristiinan seudulta tunnetaan lapinraunoita, myös suorakaiteen muotoisiakin.
Sijaintipaikka on melko sopivia lapinrauniolle, joskin yleensä ne sijaitsevat kallioiden korkeimmalla laella tai selkeällä tasanteella, ja harvemmin viettävässä rinteessä, kuten rakennelma ilmoitustietojen perusteella vaikuttaisi sijaitsevan.
Sijoittuminen rinteeseen voi viitata siihenkin, että kyseessä olisi geologinen muodostuma. Esimerkiksi kallioiden rinteisiin ja painanteisiin on syntynyt muinaisrantamuodostumia jääkauden lopulla, kun sulavasta jäästä kasautui kiviä, joiden välistä rantavoimat huuhtoivat maa-aineksen pois.
Kohteen luonteen ja ajoituksen tarkempi selvittäminen edellyttääkin maastossa tarkastamista.
Jäännöksestä länteen saaren rannassa on kaivanto ja siihen liittyviä kivirakennelmia (6819363,750/521411). Rantojen tuntumassa voi olla usean erilaisen ihmistoiminnan synnyttämiä jäännöksiä. Vuohisaari sijoittuu kaakko-luode-suuntaisen Mikkeliin vievän vesireitin varrelle, jonka rannoilla on todennäköisesti runsaasti erilaisia ja eriaikaisia ihmisen toiminnan merkkejä. 1970-luvun peruskartan perusteella paikan tienovilla voi olla jokin rakennelma, johon maastossa näkyvät jäännökset voisivat liittyä. Kartan merkintä on kuitenkin epäselvä ja tulkinnanvarainen. Myös tämän jäännöksen luonteen ja ajoituksen tarkempi selvittäminen edellyttää maastossa tarkastamista.

Vetoketvele (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Iso-Valkeisen ja Kortelammen välissä parikymmentä halkaisijaltaan alle 1 m kokoista, usein neliskulmaista matalaa kuoppaa ja kolmisenkymmentä 1-5 m kokoista kuoppaa, joista osassa noki/likamaata ja reunavallit.
Alueen pohjoisosassa vetoketveleen polku.

Kirkkosaari (1000043919) (Hautapaikat)
Historiallinen; Längelmäen kylän perinnejulkaisun mukaan saaressa nähtävissä hautapainanteita ja siellä on nähty luita. Julkaisussa saaren nimeksi mainitaan Ruumissaari.

Haukivuoren vanhat kirkot (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Haukivuoren nykyisen kirkon paikalla on ollut kaksi aikaisempaa kirkkorakennusta. Ensimmäinen kirkko rakennettiin 1740. Kirkko paloi ja sen tilalle rakennettiin vuosina 1794–1796 tasavartinen puukirkko, joka puolestaan tuhoutui tulipalossa vuonna 1949. Uusi tiilikirkko valmistui vuonna 1951 samalle paikalle.
Nykyisen kirkkorakennuksen ympärillä on saattanut säilyä vanhempia kirkkorakenteita tai hautauksia. Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti.

Parkonniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Parkonniemen länsiosassa. Kaksi kallioon maalattua vaakasuoraa vaaleaa juovaa.
Kohdetta ei ole tarkastettu. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Hietaniemi (1000044213) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Hietaniemen itäkärjessä. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Nuottaluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Pienellä luodolla Nuottaluodon eteläpuolella. Kiviröykkiö.
Kohdetta ei ole tarkastettu. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Mustavuori (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Niinisaaren itärannalla. Kallioon maalattu vaalea, vinoneliön muotoinen alue, jonka keskellä on tumma pyöreä kuvio.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Hätinniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Hätinniemen lounaiskärjessä. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli, jossa valkealla pohjalla kaksi vaakasuoraa tummaa raitaa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Haapakallio (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Hätinvirran länsirannalla. Kiviröykkiö, keskellä pystyssä tolppa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Härkäluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodolla. Kiviröykkiö, keskellä pystyssä raidallinen tolppa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Kapasaari (1000044219) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren länsirannalla. Kiviröykkiö, keskellä pystyssä raidallinen tolppa.
Kohdetta ei ole tarkastettu. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Varissaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Varvisaaren itärannalla. Kallioon maalattu vaalea vinoneliö.

Saisaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saisaaren etelärannalla. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli.

Kitulanniemi (1000044229) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kitulanniemen pohjoiskärjessä luodolla (nykyisin matalikko). Kiviröykkiö, jossa pystyssä tolppa, jonka huippumerkkinä on nuolikuvio.

Sappulanlahti (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Sappulahden itäpuolella olevan niemen eteläpuolella olevalla luodolla. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelutiedot tulee tarkistaa.

Väkkäräniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Puumalan keskustaajaman itäpuolella. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli.

Pienenpäänniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kartalle merkitty kaksi kummelia, joista tämä on Haapasaaren luoteiskärjessä. Vain yhdestä kummelista on kuvaseloste, jossa on kiviröykkiö, jossa on kaksi, raidallista pystytolppaa ja niiden välissä kolme vaakasuoraa poikkipuuta.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji on tarkastetteva.

Suurenpäänniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kartalle merkitty kaksi kummelia, joista tämä on luodolla Haapasaaren pohjoispuolella. Vain kummelista yhdestä on kuvaseloste, jossa on kiviröykkiö, jossa on kaksi, raidallista pystytolppaa ja niiden välissä kolme vaakasuoraa poikkipuuta.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkistettava.

Kostionsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren pohjoiskärjessä. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen, vaalea lautakummeli, jossa on kaksi vaakasuoraa tummaa raitaa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji on tarkistettava.

Tyrynniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Tyrynniemen pohjoiskärjessä. Kiviröykkiö.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkistettava.

Hirviniemi (1000044236) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Partalansaaren etelärannalla. Kiviröykkiö, jossa kaksi pystytolppaa, joihin on kiinnitetty neliömäinen lautapinta.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkistettava.

Käenniemi (1000044237) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Käenniemen eteläkärjen edustalla olevalla luodolla. Kiviröykkiö.

Petrosaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Saaren luoteisniemellä. Kaksi päällekkäin maalattua, vaaleaa, vaakasuoraa juovaa.

Majursaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren länsirannalla. Kivi rantakalliolla.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Oulunpää (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Oulunsaaren itärannalla. Maalattu, pyöreä, vaalea alue.

Selkäsaari (1000044242) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Selkäsaarien eteläisimmän saaren pohjoiskärjessä. Kiviröykkiö, jossa raidalliseksi maalattu pystytolppa.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Hilasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren itärannalla. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Vekara (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Puurakenteinen kummeli Säiviönsaaren kaakkoisrannalla. Kolme pylvästä, jotka yhdistyvät yläpäästään. Pylväiden yläosaan oli kiinnitetty kolmion muotoiset levypinnat, joihin oli maalattu kaksi vaakasuoraa raitaa.

Halkoluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodon pohjoiskärjessä. Kiviröykkiö jossa raidalliseksi maalattu pystytolppa jossa kaksi lyhyttä, päällekkäistä vaakalautaa.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Tuohiluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Tuohiluodon pohjoiskärjessä. Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen, vaalea lautakummeli, jossa on kaksi vaakasuoraa tummaa raitaa.

Ilmaniemenluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodon länsikärjessä. Kiviröykkiö jossa raidalliseksi maalattu pystytolppa.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Panoviivanluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodolla Helkamäen sektoriloiston luoteispuolella. Kiviröykkiö.

Tervahaudanniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Härkinsalon koillisrannalla, luodolla. Kiviröykkiö.

Pieni Kannelsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren etelärannalla. Kaksi kiviröykkiötä, joissa raidalliseksi maalatut pystytolpat.

Holstinsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Holstinsaaren pohjoiskärjessä. Kiviröykkiö jossa raidalliseksi maalattu pystytolppa.

Virranniemi (1000044263) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Lapinsaaren luoteiskärjessä. Kiviröykkiö, jossa kaksi raidalliseksi maalattua pystytolppaa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji tulee tarkistaa.

Varisluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodolla. Kiviröykkiö, jossa on kaksi pystytolppaa ja niiden välissä kaksi vaakasuoraa poikkipuuta.

Takkusaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Luodolla Takkusaaren länsipuolella. Vaalea, maalattu, neliömäinen alue.

Vänninsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Vänninsaaren länsirannalla. Kolme päällekkäin maalattua, vaaleaa, vaakasuoraa juovaa.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Tuohiluoto (1000044267) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Puurakenteinen kummeli Tuohiluodon L-rannalla. Kolme pylvästä, jotka yhdistyvät yläpäästään. Pylväiden yläosaan oli kiinnitetty kolmion muotoiset levypinnat, joihin oli maalattu kaksi vaakasuoraa raitaa.

Kirkkokallio (1000044289) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kuusta kasvavassa metsässä yhteensä satoja metrejä matalia kiviaitoja, jotka muodostavat aitauksia, sekä useita rakennusten pohjia ja kymmeniä kaskiröykkiöitä. Rakennelmia on parin hehtaarin alueella Kirkkokalliosta koilliseen kallion ja järven välisellä alueella. Kirkkokalliolla on rajamerkki - neliömäinen kivilatomus jonka päällä viisarikivi. Kohteen keskiosassa on tehty hakkuita n. vuonna 2021, missä yhteydessä kiviaitoja ja röykkiöitä on vaurioitunut. Kaadetut kuuset ovat olleet arviolta noin satavuotiaita. Paikalla on ollut paikallisen perimätiedon mukaan torppa. Vaurioita lukuun ottamatta kyseessä on hienosti säilynyt kokonaisuus.

Kessilänmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kerimäen kirkosta noin 11,2 km lounaaseen pienellä mäellä Kessilänmäen eteläpuolella pienen metsäpellon pohjoispuoliskossa suurehko kivi, 3 x 2 x 0,5 m, jossa 2-3 kuoppaa. Selkein on 5 x 0,5 cm ja melko pyöreä, toinen pienemmistä on noin 4 x 0,5 cm mutta ei ihan pyöreä. Toinen pienemmistä on vielä epämääräisempi. Kuoppien pinnat vaikuttavat sileiltä, hiotuilta. Selkein kuoppa on melko keskellä, toiset siitä noin 30 cm lähempänä kiven pohjoista reunaa. Pellon ympärillä kasvaa kuusikkoa. Noin 300 m itään on viereisellä mäellä kuppikivi Kasila b.

Sopukanmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Sopukanmäen itärinteessä pöytämäinen, hieman kolmionmuotoinen kivi (4 m x 1-3 m x 0,9-1,2 m), jonka itälaidalla, kiven leveimmässä päässä ja korkeimmassa kulmassa on kaksi matalaa pyöreää syvennystä noin 15 cm toisistaan. Pienempi on noin 5 x 1 cm, suurempi noin 8 x 1,5 cm. Kupit ovat hyvin loivareunaiset ja matalat. Kivi on vaalea ja täplikäs. Löytöhetkellä kivi oli vajaa 10 cm paksun, osin vielä roudassa olevan sammal- ja multakerroksen alla, joten koko kiven pintaa ei ole katsottu.
Sopukanmäellä on etenkin sen pitkässä kaakkoisrinteessa useassa paikassa erikokoisia viljelyröykkiöitä ja mäen pohjoispuolella on Sopukansuon röykkiöalue. Lähimaastossa on kuppikivet Kuoppasuo, Sopukansuo ja Saramäki

Hiehojärvenvuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Hiehojärvenvuoren päällä luontaisesti lohkeillut kivi, jonka kylkeen ladottu kivistä matalaa suojaa.

Juurio 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta noin 20 metriä rannasta kohti länttä. Havaittu vinovalovarjoste- ja lidarkartoilta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hoviniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi mahdollista tervahautaa tai hiilimiilua peltotien molemmin puolin. Havaittu vinovalovarjoste- ja lidar-kartoilla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalmanvuori 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Havaittu vinovalovarjoste- ja lidarkartoilla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalmanvuori 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Havaittu vinovalovarjoste- ja lidarkartoilla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kalmanvuori 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Havaittu vinovalovarjoste- ja lidarkartoilla. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hietasaari, Tuohiselän koillisosa (Kivirakenteet)

Hiukkanen Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Hiukkaseen pistävän Kuvajaniemen itäosassa, lähellä Hietakylän ampumarataa näkyy hautapainaumia pitkin Kalmaniemi-nimisen pienen niemen rantarinnettä. Tarinan mukaan kohde on hietakyläläisten vanha hautapaikka. Kalmaniemen edustalla on Kalmasaari.

Parkonsaaren kummeli (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kohdalla on ollut aikaisemmin kummeli, jossa on ollut matala kiviröykkiö jonka yläpuolella on huippumerkkinä kolmen tolpan varassa seisova kolmion muotoinen levy. Loisto rakennettiin 1884 ja sitä uusittiin useassa otteessa. Vuonna 1892 painetussa merikartassa on piirros paikalla sijaitsevasta kummelista mutta samassa kartassa sen karttamerkkinä on loiston symboli lisäselvityksellä: "kaasuöljy-tuli".
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Myllyoja (1000049863) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Myllyojan eteläosassa on pato, jonka läheisyydessä kivissä on porattuja reikiä. Padolta pohjoiseen ojan itärannalla metsän puolella on kalliota/kiveä, jossa on louhintajälkiä. Oja haarautuu tästä vähän pohjoiseen ja ojan itäpuolella metsässä on useita kiviröykkiöitä. Maasto vaikuttaa pellonpohjalta ja myöhemmässä pitäjänkartassa alueella on ollutkin peltoa.

Ryönänniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Noin metrin levyinen, kolme metriä pitkä ja puoli metriä korkea kiviröykkiö, joka on paksun sammaleen peittämä. Ympärillä ei näkynyt muita kasoja tai maanmuokkauksen jälkiä. Metallinpaljastin ei antanut signaaleja.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa ja ajoitus on arvaus.

Nielus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pitkänomainen ladottu kiviröykkiö, jonka päässä maakivi tai muita isompi kivi. Ei tarkastettu maastossa.

Naaraniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilohkare, koko noin 50 x70 cm 2-3 m Miekankoskentiestä. Mahdollisesti manttaalikivi.

Rananiemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Toista metriä syvä, pystyreunainen, metsittynyt kaivanto, jossa vallit ympärillä. Ilmoituksen mukaan mahdollisesti susihauta, mutta saattaa olla tervahautakin. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Viitamäki (1000049769) (Taide)
Historiallinen; Kapeahkoon, yläosastaan pyöreään noin metrin korkuiseen ja 30 cm levyiseen kiveen tehty hakkauksia. Kiven yläosan hakkausten alla on vaakaviiva, jonka alla on kirjaimet TM. Kivi sijaitsee vanhan Viitamäentien varrella tien pohjoispuolella kuusen alla.

Leipämäki Kankkula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsimellä pellosta useita metalliesineitä (mm. heloja, nappeja, vyönsolkia ja rahoja sekä 1700-1800-luvulle ajoittuva sinettisormus). Rahat ajoittuvat 1600-luvulta 1800-luvulle. Lisäksi paikalta on löytynyt liitupiipun katkelmia, saviastianpaloja ja rautakuonaa. Vuoden 1645 Röösin maakirjakartan (c1, 227) perusteella kohteen läheisyydessä on ollut kaksi taloa. Löytöpaikka on kuulunut Kankkulan ratsutilaan. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa, mutta oletettavasti kyseessä on vanhaan kylätonttiin liittyvä muinaisjäännös.
Paikkatieto ei ole oikea; korjataan muiden tietojen täydentämisen yhteydessä syksyllä 2018.

Takaharju (Maarakenteet)
Historiallinen; Valkialampeen laskevan mäntyä kasvavan niemekkeen kärjessä, kohdassa N 6852799 E 622025, on 3,5 x 2,3 m laajuinen ja 1,1 m syvä suorakaiteen muotoinen kuoppa. Paikalta on hyvä näkyvyys Valkialammelle ja maantien suuntaan. Kyseessä voi olla sotavarustuksiin liittyvä kaivanto.
Edellisestä 75 m länteen, tasamaalla harjanteen päällä, 5–10 metriä sen laen reunasta, mäntymetsässä kohdassa N 6852775 E 621954, on kuoppa, jonka laajuus on 2,5 x 3 m ja syvyys 1 m. Sen reunaa peittää murskeella päällystetty polku, joka lienee peittänyt osan rakenteesta. Paikalta on hyvä näkyvyys. Kyseessä voi olla sotavarustuksiin liittyvä kaivanto.

Punkaharju Harjutie (Maarakenteet)
Historiallinen; Punkaharjun Harjutien ja Vaahersalontien risteyksestä 140 m luoteeseen pohjakaavaltaan suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka laajuus on 3 x 1,6 m ja syvyys 0,9 m. Reunat ovat jyrkät, joten rakenne ei liene ikivanha. Säännöllisen muodon ja sijainnin vuoksi kyse ei liene maanottokuopasta. Rakenne voidaan kohtuullisella todennäköisyydellä yhdistää alueen historiallisiin sotavarustuksiin.
Pohjaan tehdyssä kairanpistossa ei erottunut mitään erityistä. Podsolimaannosta ei ollut havaittavissa.

Savilahti Kenkäveronniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin Savilahdessa Kenkäveronniemen koillispuolella.
Kyseessä on puinen hylky, joka lepää pohjassa pystyssä. Viistokaikukuvassa hylyn muoto on vielä hahmotettavissa, mutta rungon päällä on sekalaista puutavaraa.

Launialanselkä Tattarniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Mikkelin itäpuolella Launialanselän Tattarniemen länsipuolella. Alueella on järven pohjassa seitsemän puista hylkyä tai hylyn osaa, joiden rungot ovat osittain säilyneitä. Kyseessä voi olla laivojen hautausmaa eli paikka johon vanhoja aluksia on hylätty tarkoituksellisesti.

Herasalo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Herasalon eteläpuolisella matalikolla 1,1-3,7 m syvyydessä hylky, joka kooltaan noin 30,2*6,9*2,8 m, hylyn suunta asteissa 123/303. Mittojen ja luotauskuvan perusteella kyseessä voisi olla proomu.

Rasvoniemi (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen sammaleen alla oleva kiviröykkiö Kuonanjärven kaakkoisrannalla Kuonanjoen suun eteläpuolisella kumpareella sen korkeimmalla kohdalla.

Mäntysaari (1000054266) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton;

Mäntysaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton;

Tikkalanpelto (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Korkeusmallista havaittu tervahauta, kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuomaalanselkä (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineiston visualisoinnista havaittu mahdollinen tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Hirsniemi (Taide)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ylä-Rievelin ja Enonveden välillä olevan kallioisen saaren molemmilla reunoilla.
Saaren itä ja länsireunoilla on pystysuorilla kalliopinnoilla noin 1,5 m veden pinnan yläpuolella samanlaiset maalatut merkit. Ne ovat oranssinpunaisia pystyyn maalattuja viivoja, joiden koko on noin 2 x 20 cm. Viivat lienevät melko uusia. Niiden kohdalla ei kuitenkaan kulje kiinteisö tms. rajaa.
Itäisen maalauksen koordinaatit ovat p:6807207, i:3473830.

Harvahongistonvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ison Säkkisalon saarella Pellonpään talosta noin 300 m pohjoiseen on kaksi sammalpeitteistä kiviröykkiötä noin 10 metrin päässä toisistaan. Röykkiö 1, itäisempi, 6852388 487201: itä-länsisuuntainen, noin 3 x 1,5 metrin kokoinen kiviröykkiö, jonka korkeus noin metrin. Röykkiö 2, läntisempi, 6852383 487190: hieman edellistä pienempi sammalpeitteinen kiviröykkiö.

Kirstinkirkko (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee laajan Riukonkankaan mäntykankaalla, kalliokohouman luoteisreunalla. Paikalle pääsee Putikko-Vuoriniemi -tieltä, Taivallahden talon kohdalta Parikkalan Oronmyllylle erkanevaa tietä pitkin. Kävelymatkaa perille on noin 0,4 km.
Kalliokohouman koillisreunalla on 1,3 x 0,6 m kokoinen, 15-20 cm korkea kivilatomus, jonka luoteispäässä on pystyssä noin 0,4 m korkuinen kiilamainen, nelikulmainen kivi. Kivessä ei ole hakkauksia. Latomuksen kaakkoispäässä on myös ollut pystykivi, joka on lohjennut ja osa siitä on pudonnut latomuksen viereen, sen lounaispuolelle. Latomus on kasattu pienistä kivistä ja sitä peittää sammal.
Latomus vaikuttaa rajamerkiltä, mutta nykykarttoihin ei paikalle ole merkitty mitään rajaa. Täyssinän rauhan raja vuodelta 1595 kulkee noin 1,3 km kaakkoon latomuksesta. Kirstinkirkonkangas on mainittu jo v. 1784 olevassa maanmittari Gust. Pampen piirtämässä kartassa (Pekka Lappalainen, Säämingin historia I:1, s. 173), mutta tuohon karttaan merkityt rajat eivät osu mahdollisen rajamerkin kohdalle.

Kalmansaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen hautasaari Pihlajalahden Pilkanlahden suulla. Saari on Lars Röösin maakirjakartassa vuodelta 1644 nimellä "Kalmo sari". Noin 3 km Kalmansaaresta itäkaakkoon Kommerniemen pohjoisrannalla on nykykartoissa "Kalmokallio".

Kalkkuinniemi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Avolouhos Kalkkuinniemellä Kalkkiuuninkadun länsipuoleisella kalliolla. Paikannimi viittaisi siihen, että niemellä on aikoinaan ollut linnanrakentamisen tarpeisiin kalkkiuuni, ja sieltä on louhittu sekä rakennuskiveä että kalkkirouhetta. Vuoden 1783 kartassa paikan nimi on "Kalk Unin Niemi" ja niemeen on kirjoiettu "kalk bruk".
C. W. Gyldénin kartassa 1843 "Kalkuniemi"

Pasko-Loukee 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-rinnevarjosteessa näkyvä halkaisijaltaan noin 16 m hiilimiilu.

Luokinkangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p lidarista havaittu halkaisijaltaan noin 16 m hiilimiilu, jota kiertävät kuopat.

Luokinkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjostuskuvassa selkeä, halkaisijaltaan noin 15 m hiilimiilu, jota ympäröivät pienet kuopat.

Viita-ahonselänne 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjostuskuvassa halkaisijaltaan noin 16 m hiilimiilu, jota kiertävät pienemmät kuopat.

Historiallinen; Rinnevarjostuskuvassa halkaisijaltaan noin 16 m hiilimiilu, jota kiertävät pienet kuopat.

Historiallinen; Rinnevarjostuskuvassa kaksi toisissaan kiinni olevaa, halkaisijaltaan noin 8 m hiilimiilua, joita kiertävät kuopat.

Luokinkangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjostuskuvassa halkaisijaltaan noin 5-6 m pyöreä kuoppa, jossa kapeat vallit.

Metelinharju (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Susijärven koillispuolella, eteläkaakkoon pistävän jyrkkärinteisen soraharjun eteläkärjessä. Niemenkärkeä kiertää kapea, paikoin vain parin metrin levyinen rantaterassi. Maaperä on hienoa hiekkaa. Tämä pieni rantaterassi on noin 80 metriä m.p.y.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä pintapoimittiin kaksi kvartsi-iskosta terassin järvenpuoleiselta törmältä. Alueella suoritettiin lisätutkimuksia vuonna 1990 Mikkelin läänin kiinteiden muinaisjäännösten rajojen määrittämishankkeen yhteydessä. Kairanäytteissä ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä. Rantaterassi on lisäksi verrattain pienialainen soveltuakseen varsinaiseksi asuinpaikaksi.

Oravasalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen reenjalaksen (KM 24922) löytöpaikka sijaitsee Sikosaaren kylän Oravasalossa, noin 1,1 km länteen Kyyveden luoteisosassa olevasta Oravaselästä. Ympäristön maaperä on suota ja hiekka / moreenikumpareita. Kivikaudella löytöpaikka on ollut järven pohjaa. Reenjalaksen kärkikappale ja muita osia tuli esille vuonna 1988 ojaa kaivettaessa. Jalaksen iäksi on määritetty 6050 ±45 BP (4940 cal BC).

Marinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves (KM 20770) on löytynyt alkukesästä 1977 Kermajärven eteläosassa olevan Marinsaaren etelälaidalta Majanlahden pohjoisrannasta kallion juurelta rantakivikosta.

Lammaslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Eläinpääveistos (KM 8946) on löytynyt Valamon luostarista noin 8 km itäkaakkoon, Kortelammen länsipuolella olevalta Lammaslahden tilalta.

Kuusela (97040001) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Pieni kiilleliuskeesta (?) tehty reikäkivi (KM 33138) on löytynyt Haukonmäen Kuuselan piha-alueelta, piha-aittojen alta, asuinrakennuksesta noin 25 m päästä vuonna 1968.

Karjalanniemi (171040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltta (KM 21580) on löytynyt Kotkatlahden Karjalanniemestä pellon reunasta hiekasta äestyksen jälkeen.

Koskenhovi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ristiretkiaikaisen puukon pään (KM 13724) löytöpaikka sijaitsee Joroisvirrassa, Muurinkoski-nimisessä paikassa. Esine on löytynyt vuonna 1955

Puomilan kartano (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korvakenuijan (KM 2071) löytöpaikka sijaitsee Joroisselän pohjoisrannalla, kangasmetsäalueella. Kaunis ja hyvin säilynyt korvakenuija on tehty harmaasta kiiltoliuskeesta, kummallakin puolella on varsireiän kohdalla korvakkeet varren kiinnittämistä varten.

Kiiskilä (Kinnula) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Savuniemessä, Savilammen pohjoispuolella. Reikäkivi (KM 2401:2) on löytynyt 1800-luvulla pellolta perunannostossa. Myöhemmin paikalta on löytynyt myös tuura. Sen tarkempaa löytöpaikkaa talon isäntä ei tiennyt.

Järvenpää (184040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautainen nuolenkärki (KM 24 127A) on löytynyt Ruuhilammen Suosaaresta, Järvenpään tilalta. Löytöpaikka on tilan asuinrakennuksesta noin 200 m pohjoisluoteeseen, pellon ja metsän reunassa . Esine löytyi noin 20 cm syvältä kuoppaa kaivettaessa.

Haapalahti (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Piin pala (KM ) on löytynyt Haapalahden tilan pellosta, noin 20 m:n päästä navetasta

Ahmalahti b (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Saarijärven kaakkoisosassa, Ahmanlahden lounaisrannalla olevalla hiekka- ja moreeniharjulla. Harju kulkee kaakkois-luoteis -suunnassa. Samaan muodostumaan liittyvät Hangasmaankankaan harjut muinaisjäänöksineen, irtolöytökohteesta noin 1-1,5 kilometriä kaakkoon. Vuoden 1991 inventoinnissa löydettiin Ahmaniemeen johtavalta tieltä, noin 20 metriä rannassa olevasta venevajasta lounaaseen, yksi kvartsi-iskos. Ympäristöön tehdyistä koekuopista oli havaittavissa myös selvästi noensekaista maata. Kyseessä on todennäköisesti asuinpaikka.

Hirsiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Hirsiniemen länsiosassa, Sepänjärven itärannalla Kerimäen ja Savonlinnan rajan läheisyydessä. Löytöpaikka on Savonlinna-Enonkoski -tiestä Uittosalmen kohdalta noin 330 metriä lounaaseen. Alue on loivasti lounaaseen viettävää harjumaastoa. Kahden moreenikumpareen välissä on parin sadan neliömetrin laajuinen, tasainen alue, johon tehtiin vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä useita koekuoppia. Tasanteen maaperä on hiekkaa. Vain yhdestä koekuopasta löydettiin yksi kvartsi-iskos. Muita muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä ei havaittu. Alueen lounaispuolella on selviä muinaisia rantavalleja. Maasto vaikuttaa potentiaaliselta kivikautiselta asuinpaikka-alueelta.

Vonkanniemi b (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Pistalanjärven kaakkoispohjukassa, Vonkaniemen itäosassa, Vonkaniemeltä itäkaakkoon johtavan tien varrella. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä uuden tien pohjoisleikkauksesta löydettiin yksi kvartsi-iskos. Lähiympäristöön tehtiin joitakin koekuoppia, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä ei havaittu. Alue on erittäin potentiaalisista kivikautista asuinpaikka-aluetta. Särkipukron kivikautinen asuinpaikka (n:o 79) sijaitsee noin 400-600 metriä irtolöytökohteesta itäkaakkoon. Vonkaniemi a, metallikautinen röykkiö (n:o 75), sijaitsee irtolöytökohteesta noin 180 metriä etelälounaaseen.

Saunasaari (246040004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Kuonanjärvessä olevan Kokkosaaren eteläkaakkoispuolella, Saunasaaren kaakkoisosassa. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä Saunasaaren etelä- ja keskiosaan kaivettiin useita koekuoppia. Yhdestä koekuopasta löydettiin kvartsi-iskos, mutta mitään muita kivikautiseen asutukseen viittaavia merkkejä ei havaittu. Myös saaren itä-, pohjois- ja länsiosat ovat topografisesti potentiaalista kivikautista asuinpaikka-aluetta, mutta niitä ei ehditty tutkia vuoden 1991 inventoinnin aikana.
Saunasaaren eteläosassa on matala ja pyöreä kiviröykkiö, jonka halkaisija on noin 1,5 metriä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä röykkiön viereen tehtyjen koekuoppien perusteella kyseessä on todennäköisesti kaskiröykkiö.

Vehmasjoki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Irtolöytökohde sijaitsee Pieni-Vehmas -lammesta etelään laskevan puron itäpuolella, Tuominotkon talosta noin 550 metriä itäkaakkoon, Kaivannonharjun suuntaan johtavan polun pohjoispuolella, pienellä moreenikumpareella. Rautainen nuolenkärki (KM 26658) löytyi kesällä 1991 noin 10 senttimetrin syvyydestä koivutaimien istutustöiden yhteydessä. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä irtolöytöpaikka tarkastettiin huonoissa sääoloissa. Lisäksi kumpare kasvoi nuorta koivikkoa ja tiheää pensaikkoa (mm. vadelmia). Koekuoppia alueelle ei tehty.

Valkiajärvi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Irtolöytökohde sijaitsee Luotojärven kylän vanhasta kansakoulusta noin 1,6 kilometriä länteen. Yksipuinen, männystä veistetty ruuhi oli Valkiajärven pohjoisrannalla vedessä, noin parin metrin päästä nykyisestä rantaviivasta. Paikalla ranta on soistunut. Ruuhi on tasaperäinen, vaurioitunut etupää on viistottu ja haot ovat aiheuttaneet kulumia ja hankaumia. Ruuhen pituus on 2,55 metriä, leveys 30 senttimetriä ja korkeus noin 30 senttimetriä.
Rannalle nostettu ruuhi siirrettiin Kerimäelle Suomen Järvikalastusmuseoon.

Visulahti 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tasavartinen solki (KM 20433:1), 1000-luvun tyyppiä tuli esille noin 30 cm syvältä peltomullan ja liikuttamattoman maan rajalta Markku Torvisen kaivauksissa vuonna 1978, mutta esine on tulkittava irtolöydöksi.

Visulahti 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kankiketjun nivel (KM 20433:2) on löydetty Markku Torvisen vuonna 1978 suorittamissa kaivauksissa noin lapionpiston syvyydestä savensekaisesta sorasta. Esine on tulkittava irtolöydöksi, koska mitään muuta paikasta ei löytynyt ja maa paikalla on tulkittu olleen varsin "raakaa".
Kankiketjun nivel on pronssia. Varsi kapenee kohti silmukoita ja on uurrekoristeinen. Esine on käytössä kulunut. Toinen silmukka on rikkonainen ja toinen kulunut poikki ja puristettu yhteen.

Väänälä-Tervalahti (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Yksipuisen ruuhen löytöpaikka sijaitsee Väänälän kylässä, Saarinen-nimisen järven lounaaseen pistävässä Tervalahdessa. Ruuhi on löytynyt noin 25 m rannasta, kahden metrin syvyydestä 1960-luvulla hakoja nostettaessa. Kyseessä on männyn tyvipölkystä veistetty ruuhi, jonka pituus on 3,07 m ja leveys 0,37 m. Se on polttamalla tehty (sisältää hiiltynyttä puuta) ja varsin huonokuntoinen (mm. reunat lähes täysin tuhoutuneet). Ruuhesta on suunniteltu tehtäväksi radiohiiliajoitus löytäjien toimesta. Ruuhi on siirretty löytäjän, Yrjö Laamasen, riiheen. Laamasen kertomuksen mukaan järven pintaa on laskettu noin metrin verran vuonna 1934.

Nikara 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Tulusraudan löytöpaikka sijaitsee Nikaran tilan peltolla. Maaperä alueella on hiekansekaista multaa. Esine on tullut esille metallinpaljastajalla lokakuussa 1997.

Lapinniemi (588040001) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kvartsi-iskoksen (KM 26796) löytöpaikka sijaitsee Peruveden itärannalla, Lapinniemessä, tasaisen terassin päällä. Paikalle on tehty myös koekuoppia, mutta ne ovat olleet kaikki löydöttömiä.

Pohjoislahti (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Rautainen nuolenkärki on löytynyt Vehvaan härven Pohjoislahden rannalta vesirajasta veneenaluspuita liikuteltaessa.

Kurkiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta (KM 32699) on löytynyt kesämökin perustuksia kaivettaessa noin 20 m Pihlajaveden rannasta (noin3 m nykyistä järven pintaa korkeammalta).

Ahokkaansaari (Ahokas) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytökohde. Ahokkaansaaren etelärannalta on löydetty aiemmin kaksi tasatalttaa KM 2880: 3-4. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä saaren eteläosassa tehtiin joitakin koekuoppia, mutta mitään muinaisjäännöksiin viittaavia merkkejä ei havaittu. Maaperä saaren eteläosissa on paikoin siltinsekaista hiekkaa, paikoin moreenia. Saari on ilmeisesti aikaisemmin ollut kaskimaana.

Itäinen Ahmaluoto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytötietojen perusteella kourutaltta (KM 16497) on löytynyt Itäisen Ahmanluodon rantakivikosta. Timo Sepänmaan mukaan kyseessä on ehkä Pieni Ahmanluoto, joka sijaitsee Ison Ahmanluodon kaakkoispuolella. Molemmat luodot ovat matalia, karikkojen ympäröimiä kallionpaljastumia, eivätkä ne vaikuta muinaisjäännöksille sopivilta alueilta. Molemmat luodot tarkastettiin vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä.

Kylmäniemi (618040006) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen löytöpaikka. Ilmoituksen mukaan Kylmäniemestä löytynyt kolme saviastianpalaa (kampakeramiikka) KM 18186. Oiva Keskitalo kävi tarkastamassa alueen vuonna 1970. Alueelta ei löytynyt mitään kivikautiseen asutukseen viittaavia löytöjä. Joko saviastianpalat ovat ajautuneet muualta rantaan tai ilmoittaja on muistanut löytöpaikan väärin.

Hautausmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytökohde. Keramiikkaa on löydetty Punkaharjun kirkon hautausmaalta, Silvennoisten sukuhaudan kohdalta. Hautausmaan maaperä on hiekkaa. Alue on potentiaalista kivikautista asuinpaikka-aluetta. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä paikalla ei kuitenkaan havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä.

Koikkala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytöpaikka, KM 24855 ? liuskerengas. Kohde tarkastettiin vuonna 1988 havaitsematta merkkejä asuinpaikasta. Myöskään vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä tehdyistä koekuopista ei tullut esiin mitään muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä. Kuitenkin irtolöytöpaikan lähiympäristö vaikuttaa lupaavalta asuinpaikka-alueelta.

Linnalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytökohde? Syyskuussa vuonna 1988 Savonlinnan maakuntamuseoon tehdyn nimettömän ilmoituksen mukaan Linnalahden uuden talon perustuksia kaivettaessa olisi löytynyt vihreästä kivestä tehty kourutaltta. Kohde käytiin tarkastamassa samana vuonna havaitsematta merkkejä muinaisjäännöksestä. Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä talon alapuolella sijaitsevalla pellolla suoritettiin pintapoiminta, mutta asuinpaikkaan viittaavia merkkejä ei havaittu. Alue vaikuttaa kuitenkin lupaavalta asuinpaikka-alueelta.

Vapasenranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen irtolöytökohde sijaitsee Valkia- ja Vapasenjärven välisen kannaksen Vapasen puoleisella rannalla, Vapasen talosta noin 110 metriä eteläkaakkoon. Paikka on Simpeleenjärveltä Saimaalle johtavan pienten järvien ja purojen muodostaman reitin varrella.
Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä Seppo Syrjänen ilmoitti löytäneensä joitakin vuosia sitten kivikirveen KM 26692 majavanpesän päältä. Esine oli kauttaaltaan vaaleaksi hapettunut, mutta terävä ja ehjä. Ilmeisesti majava oli löytänyt esineen vedestä jostakin pesänsä ympäristöstä.
Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä löytöpaikan ympäristöön tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään kivikautiseen asutukseen viittaavia merkkejä. Järvien rannoilla oli useita lupaavan näköisiä hiekkakankaita, mutta niitä ei ehditty käydä tarkastamassa inventoinnin yhteydessä. Vuonna 1991 paikasta noin 2 kilometriä pohjoiseen, Kultakiven lomakylän alueelta löydettiin merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Leipäniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Ruokoveden pohjoisrannalla, Ruokotaipaleen kannaksesta noin 2 km länsilounaaseen.
Pronssinen rannerengas (KM 29617) on löytynyt toukokuussa 1996 kesämökin kasvimaalta kiviä raivattaessa.
Rannerengas on Korkeakoski-Väisäsen tyyppiä II1b1. Se on massiivinen, päihin kapeneva rannerangas, joka on koristettu kolmella poikittaisella kohovyöryhmällä ja niiden välissä olevilla poikittaisilla aaltourilla. Jokaisessa kohovyöryhmässä uurteiden reunat on pykälöity. Aaltouria on kolme kummallakin puolella. Ne ovat W-kirjaimen muotoisia, melko kapeita ja teräväreunaisia. Aaltourien reunoja kiertävät rengasleimarivit. Lisäksi toisella puolella keskimmäisen kohovyöryhmän ja ensimmäisen aaltouran välissä (W-kirjaimen haarojen sisällä) on kaksi rengasleimoista muodostettua kolmioita (toisella puolella vain yksittäiset leimat ilmeiseti tilan puutteeen vuoksi).Ulompien kohovyöryhmien vieressä renkaan päiden puolella on parittain renkaan keskilinjan kummallakin puolella samanlaiset, mutta pienemmät rengasleimakolmiot. Muuten renkaan päiden ja ulompien kohovyöryhmien väliset alueet näyttävt olevan koristamattomat. Myös aaltourien väleissä on yksittäiset rengasleimat pareittain renkaan keskilinjan kummallakin puolella. Renkaan pinta on selvästi kulunut varsinkin renkaan keskilinjan tienoilta (siis paksuimmalta kohdalta) kohovyöryhmien väliseltä alueelta ja renkaan toisesta laidasta.
Mitat: 71x56x28 mm, paino 145 g.
Esineen on löytänyt Reino Kujala.

Saha (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 1851:1 löytöpaikka on "läheltä Miettulan sahaa" Koskenselän pohjukassa, tarkka löytöpaikka on tuntematon. Ympäristö on suurelta osin rakennettu.

Saisaari (623040005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piikärki (KM 8590) on löytynyt "Pappilan alueen saaresta, ehkä Saisaaresta". Tarkka löytöpaikka on tuntematon.

Jyväniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Verkonkives (KM 10221) on löytynyt Jyväniemen alueelta, tarkka löytöpaikka on tunetmaton.

Nuottaniemi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Reikäkivi (KM 11816:1) on löytynyt Hamulan Nuottaniemen pellosta, tarkka löytöpaikka on tuntematon. Lähellä on toinen paikantamaton irtolöytökohde [2] Huttunen.

Sammalniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen KM 13650:1 löytöpaikka sijaitsee Puumala-Mikkeli -tien varrella, Pitkänpohjalahden eteläpuolella, Airolammesta Lietveteen laskevan ojan pohjoispuolisella rinteellä. Kirves on löytynyt tietyömaalta, 86,93 m mpy. Kohteesta 500 m koilliseen on [10] Pitkänpohjanlahden asuinpaikka.

Lieviskä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves KM 20301 on löytynyt Lieviskän Koskenvuoren pellolta ja poimittu talteen Hinkkasen tilan pihasta.

Kirjoniemi (623040010) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25737) löytöpaikka on Kirjoniemen kärjessä, 350 m Puumala-Sulkava -tieltä kaakkoon, 60 m hiekanottopaikan ja tukinuittopaikan itäpuolella, Kirjoniemen koillisrannalle vievän metsätien kohdalla, missä tie kaartuu koilliseen. Kvartsi-iskos on löytynyt tien pinnasta, noin 30-40 m rannasta. Maaperä paikalla on hiekkaa, ylempänä se muuttuu soraiseksi ja kivikkoiseksi.

Kelkkalahti-Kauppa 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskokset KM 25739 ovat löytyneet Keriniemen luoteistyvessä olevan Kelkkalahden pohjoisrannasta noin 140 m pohjoiseen, Suurijärvestä laskevasta purosta 40 m itään, maantien pohjoispuolelta kaarteen kohdalta tieleikkauksesta. Maaperä paikalla on soraista hiekkaa.Tien eteläpuolella on kivikautinen asuinpaikka [34] Kelkkalahti-Kauppa.

Kokkolan Kataalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25745) löytöpaikka sijaitsee Kataalahden itärannalla, Kokkolan talosta 450 m lounaaseen, Kokkolanniemeen vievän tien varrella, tienristeyksen pohjoispuolella, kallioiden eteläpuolisella tasanteella. Kvartsi-iskos on löytynyt hiekkamaasta tien pinnasta.

Monnanhaikka 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25747) löytöpaikka sijaitsee Viljakansaaren etelärannalla, Tetrinselän pohjoispuolella olevan Ruoksahaudanlahden itärannalla Syrjäsaaren kohdalla, Monnanlahteen menevän tien itäpuolella, kohdalla missä tie kaartuu luoteesta etelään 500 m ennen Monnahaikan risteystä ja missä tiestä haarautuu toinen tie alas rantaan. Kvartsi-iskokset on poimittu rantaan menevältä tieltä. Maaperä on hiekkaa. Löytöpaikasta 500 m etelään on asuinpaikka [22] Monnanlahti.

Karkianiemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25749) löytöpaikka sijaitsee Karkianiemen koillispäässä, Saunalahden länsirannalla, mökille vievällä metsätiellä juuri ennen pihapiiriä, rantatörmän päällä. Maaperä on sora tai sorainen hiekka. Mökin ympäristö on muokattu ja osin peitteinen.

Karkiahiekka 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25750) löytöpaikka sijaitsee Karkiassa, Luukkolaan vievän maantien varrella, Pöntönsaaren vastapäisellä rannalla, Karkiahiekan talosta 580 m länteen/länsiluoteeseen. Kvartsi-iskos löytyi maantien pohjoispuoliselta penkalta hiekkamaasta. Korkeahkossa tienleikkauksessa oli näkyvissä hiilistä maata. Maantien pohjoispuolella on isohko hiekkakuoppa. Maasto nousee jyrkästi 87 m tasolle mpy heti tieleikkauksen takana. Nousun ja tien väliin jää kapea tasanne. Tienteko on ilmeisesti tuhonnut tällä kohtaa mahdollista asuinpaikkaa: tie laskee tällä kohdin alemmalle tasolle ja tien kohdalta maata on leikattu runsaasti. Lähellä on asuinpaikka [45] Karkianiemi 1 sekä irtolöytöpaikat [16] Karkiahiekka 2 ja [17] Karkiahiekka 3.

Karkiahiekka 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25751) löytöpaikka sijaitsee Karkiassa, Karkiahiekan talosta 380 m länteen, Luukkolaan vievältä maantieltä 40 m lounaaseen ja Pöntönsaarensalmen rannasta 80 m. Karkiahiekan rannat Pöntönsaarensalmessa ovat hiekkaisia ja loivasti koilliseen kohoavia noin 500 m matkalla Karkiahiekan talolta länteen tien lounaispuolella. Rinteessä erottuu pari loivaa muinaista rantatörmää. Kvartsi-iskos löytyi mökkitieltä ja paikalla näkyi hiilen muroja. Paikka olisi varsin tyypiillinen kivikautiselle asuinpaikalle. Lähellä on kivikautinen asuinpaikka [45] Karkianiemi sekä kaksi muuta irtolöytöpaikkaa [15] Karkiahiekka 1 ja [17] Karkiahiekka 3.

Karkiahiekka 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25752) löytöpaikka sijaitsee Karkiassa, Karkiahiekan talosta 330 m länsilounaaseen, Luukkolaan vievöältä maantieltä 90 m lounaaseen, Pöntönsaarensalmeen vievän vanhan pikkutien alla ja luoteispuolella. Toinen kvartsi-iskoksista löytyi pikkutien siltä kohtaa, missä tie kaartuu etelään nykyistä rantaa kohti ja toinen metsään tehdystä koekuopasta. Löytöpaikan lähistöllä on kivikautinen asuinpaikka [45] Karkianiemi 1 sekä kaksi muuta irtolöytöpaikkaa [15] Karkiahiekka 2 ja [16] Karkiahiekka 2.

Särkapaanniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 25756) löytöpaikka sijaitsee Keriniemen itärannalla, Puttolan talosta 580 m itään/itäkaakkoon, Särkapaanniemi-nimisessä pienessä koilliseen suuntautuvassa niemessä, uudelta mökkiteiden kokoojatieltä 150 m koilliseen. Kvartsi-iskos on löytynyt tuulenkaadosta. Paikalle tulee pieni metsätie uudelta tieltä. Lähistöllä kaksi asuinpaikkaa [52] Petralahti ja [55] Särkapaanlahti 2.

Särkapaanlahti 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25757) löytöpaikka on Keriniemen itärannalla, Pieni-Vehkalon lahdelle vievän uuden mökkiteiden kokoojatien ja Tervahaudasta Särkapaanniemeen vievän vanhan metsätien risteyksessä, soistuneen järvenlahden eteläpuolella. Teiden risteyksessä on havaittu punaista maata, ehkä palanutta. Kapean muinaislahden toisella rannalla, pohjoispuolella, on asuinpaikka [55] Särkapaanlahti 2. Lähistöllä ovat myös asuinpaikat [36] Laanniemi ja [51] Metsätienristeys.

Sarkalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 26253) löytöpaikka sijaitsee Muuramäen koillipuolella olevan matalan Sarkalahden itärannalla, maantieltä noin 20 m länteen ja rannasta noin 100 m itään, maantien ja Suuri-Sarkajärven eteläpuolella kulkevan metsätien risteyksestä 250 m pohjoiskoilliseen. Paikalla on loiva rinne, jossa on näkyvissä loiva muinainen rantatörmä. Paikalla on tehty metsäauraus, joiden vaoista kvartsi-iskokset löytyivät vierekkäin.

Mammosenjärvi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Keskiaikaan ajoitetun veneen löytöpaikka sijaitsee Miettulan sahalta noin 4 km itään, Mammonen-nimisen järven länsipäässä. Veneestä on saatu radiohiiliajoitus 1250-1640 jKr. (ks. Matiskainen & al. Finskt Museum 1988).

Hakosalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 27016) löytöpaikka sijaitsee Viljakansaaren kaakkoisosassa, Hakosaaren koillisosassa, Hakosalmen luoteispuolella, Riihonlahden pohjoisrannalla, Kuusilahden luoteisrannallla, mökkiteiden risteyksessä. Maaperä alueella on kivistä ja moreenista, topografialtaan paikka on jyrkkärantainen. Löytökohdalla on paksu rantahiekkakerrostuma jyrkän rantatörmän päällä kallioiden kupeessa. Hiekkakerrostuman päälle on raivattu mökkitie. Tien pintaa raaputtamalla on löytynyt iso kvartsimurikka (ydin?) sekä kaksi pientä kvartsi-iskoksen tapaista. Muuta esihistoriaan viittaavaa ei paikalta ole löytynyt, ei myöskään ympäristöstä.

Lahtela (681040001) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kahden hiomakiven (KM 23 936) löytöpaikka sijaitsee Hakojärven luoteispuolella, Lahtelan talon pihapiirissä. Esineet olivat löytyneet talon peruskorjauksen yhteydessä vuonna 1986. Samassa yhteydessä oli havaittu kaksi liettä sekä kiviä rivissä. Kivirivin talon omistaja oli tulkinnut talonpohjaksi. "Talonpohja" liesineen ja hiomakivineen oli löytynyt 80-100 cm:n syvyydestä. Hiomakivet olivat olleet liesien läheisyydessä. Kivirivit ja liedet olivat tuhoutuneet rakennustöiden yhteydessä ja löytöalue jäänyt osittain talon itäpäädyn alle.
Paikka sijaitsee Pirilän ilmeisen vanhassa mäkikylässä, mäen laella. Paikka on niin korkealla (N.113 m mpy), että kivikautinen - tai ainakaan rantasidonnainen- asuinpaikka ei liene kysymyksessä

Ukonlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkirveen (KM 3025) löytöpaikka sijaitsee Rauanveden etelärannalla olevan Kantosaaren (nykyisin niemi) pohjoisrannalla. Paikan nimi peruskartalla on Ukonlahti, mutta lahdessa on luoto, joten se on mitä ilmeisimmin löytötiedoissa mainittu Ukonluodonlahti.
Ukonlahti on pohjoiseen avautuva pieni lahti Kantosaaren pohjoisrannalla. Ukonlahden länsipuolella on pitkä länsi-itä -suuntainen harju, etelä- ja kaakkoispuolella on hiekkakangasta.
Inventoinnin yhteydessä on kaivettu koekuoppia harjulle, Ukonlahden lounaisrannalla olevasta kesämökistä länteen, Ukonlahden lounaisrannalla olevalle tasanteelle (85-90 m mpy) kesämökille menevän tien molemmille puolille ja lahden kaakkoispuolelle siellä olevista kesämökeistä länteen. Koekuopista ei ole tullut esille löytöjä.
Kohteesta noin 300 m lounaaseen on Räkkineniemen kivikautinen asuinpaikka.

Päivölä (681040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoiskourutaltan (KM 15018) löytöpaikka sijaitsee Savonlinna-Rantasalmi -maantien pohjoispuolella. Esine on löytynyt pellolta Päivölän asuinrakennuksesta noin 50 m pohjoiseen. Löytöpaikka on loivaa peltoa hieman alle 80 m:n korkeudella.

Hytinlahti (681040004) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen (KM 17594, korvikenuija) löytöpaikka on Tuusjärven itäpuolella ja Hytinlahden koillispuolella. Esine lienee löytynyt pellosta, talosta noin muutama sata metriä länteen, Hytinniemeen johtavan tien luoteispuolelta. Löytöalue on hyvin loivaa, ilmeisesti kosteahkoa peltoa.

Päivärinne (681040005) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineen katkelman (KM 23469) löytöpaikka sijaitsee Päivärinteen talosta noin 50 m länteen, kivikkoisella rantapellolla. Löytöpaikasta noin 100 m itään (ylempänä) on kerrottu olevan tulisijan paikan sammaloituneen maakerroksen alla.

Kukkoluodot (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Haukiveden Äimisveden Kukkoluodot -nimisen saariryhmän lounaisimmalla saarella. Kivikirves (KM 32166) on löytynyt itarannalle vievältä saunapolulta, entiseltä nurmettuneelta pihamaalta. Aivan tarkkaa löytöpaikkaa ei ole enää tiedossa.
Kohde tarkastettiin vuoden 2020 inventoinnissa. Saaren pohjoisosa, josta löytö on peräisin, on pääosin entistä peltoa ja pihamaata, joka on kasvanut umpeen. Inventointiaikaan elokuussa koko alue oli erittäin tiheän kasvillisuuden peitossa. Muutamassa koepistossa havaittiin multakerros ja sen alla hiekkamoreenia. Mitään kivikauteen viittaavaa ei havaittu.

Kalliomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 3 km Ristiinan kirkosta koilliseen Kotvelontien länsipuolella pellolla, Rantalan talosta 150 m etelälounaaseen ja Niskuslammen kaakkoispuolella. Vuoden 1992 inventoinnissa on löytynyt kvartsikaavin ja 3 kvartsi-iskosta noin 50 x 50 metrin kokoiselta alueelta pellolta. Löytöpaikka vaikuttaa olevan muinaisella rantatörmällä.
Vuoden 2018 inventoinnissa pellot kasvoivat heinää ja havaintoja ei voitu tehdä.

Mustasaari (696040001) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Serttiraaka-ainekappale on löytynyt 1980-luvun lopulla Yövedessä sijaitsevan Mustasaaren lounaiskulmasta, rantavedestä. Kappale on ruskehtavaa ja se on lohjennut kahteen osaan. Kappaleessa on iskun (?) jälkiä pinnalla.

Tupasaari (696040002) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsinuolenkärjen ( KM ) löytöpaikka sijaitsee Yöveden Inkiselän Tupasaaressa. Esineen katkelma on tullut esille saaren kaakkoisosasta, hiekkarannalta

Toivola (768040001) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea kupurasolki (KM 33124) on Kaita -nimisen järven rannalta, noin 300 m Toivolan tilan päärakennuksesta kaakkoon, rantahiekasta.

Hautalampi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Ruuhi (pieni koko, 175 x 32 cm), löytynyt ravustuksen yhteydessä Hautalammin eteläpuolelta, n. puoli metriä syvästä rantaliejusta. Lähistöltä on löytynyt isompi ruuhi 1961 (mainitaan Suomenniemen historiassa, Tyyne Nirkko-Leskelä: Suomenniemi 1689-1989 ajan aalloilla s. 30-32). Löydöstä ilmoitti kirjeitse Juha Nirkko 21.10.1997 (kysymyslehti, kolme valokuvaa). Ruuhta ei pyydetty toimitettavaksi Museovirastoon.

Kotkuinniemi f (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kotkuinniemen kärkeen johtavalta tieltä kaakkoon kohti Kotilahtea haarautuvalla tiellä. Alue on mäntyä kasvavaa kangasta. Noin 85 metrin korkeuskäyrän yläpuolinen alue on lähes tasaista kangasta, törmän alapuolinen alue viettää loivasti kaakkoon. Törmän tienoilta, hiekkatien pinnalta on vuosina 1991-92 löytynyt kolme mahdollista kvartsi-iskosta. Ympäristössä on pieniä hiekkakuoppia, joiden seinämistä ei ole löydetty mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Muutoin alue vaikuttaa hyvin lupaavalta kivikautisten asuinpaikkojen kannalta.

Otralampi (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Mäki-Muholassa, Juvolan ja Simanalan välisen tien (4711) koillispuolella, Otralammen talon päärakennuksesta 260 m luoteeseen. Kuppikiven kappale oli löydettäessä pellon laitaan kootussa kivirauniossa suuren kiven päälle nostettuna. Pohjois-länsi-lounaispuolella on noin 100 m leveä pelto, jolta kivet on ilmeisesti siirretty pellon laitaan. Löytöpaikan läheisyydessä olevissa suuremmissa kivissä ei ole havaittu kuppeja, eikä lähistöltä ole myöskään löydetty lohkaretta, josta löydetty kivi olisi voinut lohjeta.

Itälahti (1000000469) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Itälahden pohjoisrannalla, Itälahden ja Matolammen välissä, länteen pistävän moreeniharjanteen tyvellä. Ihamaniemen metsästysseuran majan itäpuolelta, pihan laidassa metsässä olevan maanpinnalle nostetun kannon juurien välistä on hiekasta löytynyt yksi kvartsi-iskos. Todennäköisesti kanto on nostettu nykyiselle paikalleen majan tienoilta sitä rakennettaessa. Majan länsipuolelle tehtiin vuonna 1992 useita koekuoppia, joista ei kuitenkaan löytynyt mitään.

Kolveenlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Koloveden Kirkkorantaan menevältä tieltä etelään, kohti Kolveenlahtea kääntyvän tien varrella, hiekkakuopan itäpäässä 350 m Kolveenlahden pohjoisesta lahdenpohjuksta pohjoiseen. Paikka sijaitsee hiekkakuopan kaakkoiskulmasta noin 15 m kaakkoon jyrkähkössä rinteessä olevalla tasanteella noin 86-87 m korkeudella. Paikalta löytyi kolme pientä iskosmaista kvartsia metsätraktorin rikkomalta maanpinnalta parin metrin matkalta. Ympäristöön kaivetuista koekuopista ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Löytöpaikka tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Hakkuuaukealta, metsätraktorin rikkomasta maanpinnasta, GPS-pisteestä p=6904319, i=3599576, löytyi muutamia kvartsin paloja. On mahdollista, että kyseessä on ns. telaketjukvartsi. Yhdessäkään palassa ei ollut selkeitä työstöjälkiä. Kvartsit jätettiin paikoilleen. Inventoinnissa 1992 löydetyt kvartsi-iskokset saattavat olla luontaisia. Maastollisesti ja maaperältään alue soveltuisi esihistorialliseen asutukseen.

Enonkoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee kirkonkylän läpi laskevassa Enonkoskessa luultavasti noin 50 m vanhasta museosillasta alaspäin. Tasataltta on toimitettu Kansallismuseoon vuonna 1945. Se on löydetty Enonkoskesta patorakennuksen pohjaa kaivettaessa syksyllä 1940. Löytösuhteista päätellen taltta ei liity kiinteään muinaisjäännökseen.

Kuidutsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kuidutsaari on noin 400 m pituinen ja vajaan 100 m levyinen pohjois-etelä -suuntainen saari. Saaren eteläosa on tasaista hiekka ja soramaata, pohjoisosa kohoaa hieman muuta saarta korkeammalle. Saaren pohjoisosassa on yksi kesämökki.
Saaren eteläosaan tehdyistä koekuopista, yhdestä löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Muissa kuopissa ei ollut merkkejä muinaisjäännöksestä.

Jussosenniitty (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on Keskisen (Rieveli) rannan tuntumassa, etelärinteessä. Alue on pieni etelään aukea laakson tapainen, jonka keskellä virtaa puro. Maasto on melko kosteaa ja lehtipuuvaltaista. Laakson itäreunalla maa on kuivempaa ja hiekkaista.
Rantaan tehdystä koekuopasta löytyi kvartsi-iskos. Muista koekuopista ei löytynyt mitään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Uittoniemi (1000000799) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Uittoniemi pistää koilliseen Peruveden länsirannalla lähellä kirkonkylää. Maasto on kesäasunnon kallioista pihamaata ja sitä reunustavaa rannan rinteessä kasvavaa metsää.
Vuonna 1951 löysi maanviljelijä Lauri Rauskanen (ei Ranskanen) asuinrakennuksen eteisen perustuksia kaivaessaan noin 30 cm syvyydeltä kalliota vasten keihäänkärjen.
Nykyisin paikalla on sama rakennus loma-asuntokäytössä. Pihamaan eteläpuolella on vanha pelto, nykyinen niitty, jonka ympärillä (osin metsässä) kiertää matala raivattu kiveys. Rakenne lienee jäänne historiallisen ajan pellonraivaamisesta. Nykyisen omistajan mukaan pellolla olisi ollut enemmänkin kivikasoja, jotka on jossain vaiheessa kaivettu peltoon.
Miljöö sopisi hyvin rautakauden kalmiston paikaksi, mutta sijainti hoidetulla pihamaalla estää tarkemmat tutkimukset.

Hirvisalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan katkelman (KM 34497) löytöpaikka sijaitsee Hirvisalon länsirannalla, Pajulahtea vastapäätä, kesämökin rannassa.

Silvasti A (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen löytöpaikka sijaitsee Mikkelistä Lappeenrantaan suuntaavan tien länsipuolella, noin 100 m etäisyydellä valtatiestä. Alue on entistä peltoaluetta, jota kallioiset mäet ympäröivät. Nykyisin alueella on pientaloja. Paikalta on löytynyt rautakautinen kupurasolki nurmikon tekemisen yhteydessä, paikalle tuodusta mullasta. Multa oli peräisin Silvastin alueen Vehnäkujan ja Ohrakujan välisestä pellosta, Nieluslammen itärannalta. Kupurasolki saattaa olla peräisin esihistoriallisesta polttohautauksesta, joka on sittemmin tuhoutunut.

Niemenmäki (1000002379) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen nuolenkärjen (KM 29426) löytöpaikka sijaitsee, Karhuuslahden rannasta noin 150 m päässä ja Koivumäen tilasta noin 200 m etelään olevan omakotitalon vieressä olevalla pellolla. Vatilan linnavuorelle on matkaa noin 700 m. Paikka on sopiva rautakautista asuinpaikkaa ajatellen: maisemaa hallitsevat kalliokumpareet, pellot ja vesiyhteys.

Siikasalmen tienhaara (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan tai -kirveen (KM 28821) löytöpaikka sijaitsee Kyyhkylän kuntoutussairaalasta 1,5 km etelälounaaseen, Siikasalmen tienhaaraa vastapäätä olevassa pellossa. Kärjestään hiottu, karkeatekoinen (mesoliittinen) taltta/kirves on löytynyt kynnetyltä hiekkapellolta, Museotiestä noin 30 m länteen. Paikalla on etelään viettävä törmä, jonka korkeus on 87,5 m mpy. Löytöpaikasta 200 m eteläkaakkoon on Hietalahti-niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002334). Lähin ranta sijaitsee 150 m päässä lännessä, Pikku-Surnu-nimisellä järvellä.

Kurjenniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsilöytöpaikka sijaitsee Mikkeli-Anttola -maantien pohjoispuolella, tiestä noin 700 m päässä, Kurjenniemeen menevästä tiestä 40 m itään, pienestä purosta noin 40 m pohjoiseen. Paikalla on selvä muinainen rantatörmä, jonka päällä on tasaista maata. Tällä kohdin on ollut muinoin salmen suu. Maaperä on hiekkaa, mutta melko kivistä. Paikalla kasvaa kuusimetsä. Koekuopasta löytynyt kvartsi saattaa olla kaavin.

Nikara 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean kupurasoljen (KM 24667) löytöpaikka sijaitsee noin 1 km päässä Tyynelän kalmistosta itään. Solki on pronssia, Ailion tyyppiä J. Esine on hyvin säilynyt (mm. neulakota ja kiinnitysorsi ovat tallella).

Tetrisaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuijan (KM 21903) löytöpaikka sijaitsee Puulaveden Heposelässä, Tetrisaaren eteläkärjessä. Se on löytynyt vesijättömaasta. Nuija on vaaleanharmaata kiveä, muodoltaan soikeahko. Toinen pää on hieman suipompi, keskellä on uurre. Esineen pinta on hiottu.

Heinuulampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 27306) löytöpaikka sijaitsee Saimaan Paljaveden pohjoispäässä, Kiviniemenselän länsirannalla, rannasta 200 m länteen ja Heinuulammesta 100 m itään, kapean muinaissalmen pohjoisrannalla. Paikka on topografiansa perusteella otollinen kivikautiselle asuinpaikalle, joskin maaperä on melko kivistä. Kvartsilöydöt ovat tulleet paikalle tehdystä koekuopasta.

Anttolan hautausmaa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan (KM 6711) löytöpaikka sijaitsee Anttolan hautausmaan koillislaidalla. Aivan tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Toidennäköisesti se on löytynyt hautausmaan korkeimmalta kohdalta, lounaaseen päin laskevalta moreenimaalta. Paikalta ei ole löytynyt muuta esihistoriaan viittaava, mutta topografian perusteella paikka on otollinen kivikautiselle asuinpaikalle. Maaperä on hiekkaa ja soraa. Löytöpaikasta noin 300 m pohjoisluoteeseen on Uimalan kivikautinen asuinpaikka (kohde 14010020).

Veisniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Käyräselkaisen kourutaltan (KM 20917) löytöpaikka sijaitsee 3 km Väätämönsalmesta pohjoiseen, Veisniemen tilan rannassa, Veisniemen päärakennuksesta 100 m luoteeseen. Paikalta ei ole löytynyt muuta esihistoriaan viittaavaa.

Takuuniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksiteräisen kivikirveen (KM 21898) löytöpaikka sijaitsee Takuulahden pohjoisrannalla, Takuuniemen talon pellolla. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti esine on löytynyt tilalle menevän tien länsipuolella olevasta pellosta. Paikalla ei ole havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa.

Suuri Haapajärvi A (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Suuren Haapajärven itärannalla, Koivulan talosta 450 m pohjoiseen, koilliseen pistävässä tasaisessa ja hiekkaperäisessä niemekkeessä. Matala rantatörmä on veden kuluttama. Vedenpinnan ollessa tavanomaista matalammalla rantahietikolta löytyi yksi kvartsi-iskos (KM 26673). Normaalisti paikka on veden alla. Rantatörmältä ei koekuopituksesta huolimatta ole löytynyt muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikka on kuitenkin potentiaalinen asuinpaikkaa ajatellen. Lähellä on Suuri Haapajärvi B -niminen kivikautinen asuinpaikka (kohde 1000002485).
Asuinpaikasta etelään tieuran ja rannan välissä mahdollisesti hiilimiiluja.

Punkalanniemi b (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pitkälässä, Ylä-Mutajärven itäpäässä, Savonlinna-Moinsalmi -tien eteläpuolella, Punkalanniemen vanhasta päärakennuksesta noin 140 m kaakkoon. Paikka on loivasti etelään viettävää rinnettä, maaperä on lähinnä hietaa ja hiesua. Alue on ainakin etelä- ja länsiosiltaan vanhaa peltoa, nykyään tiheää kuusikkoa. Alueella on kahdeksan röykkiötä, jotka lienevät peltoröykkiöitä. Lounaisimmasta röykkiöstä noin 10 m itään tehdyssä koekuopasta on löytynyt rautainen keihäänkärjen tapainen esine (KM 26678) noin 15 cm syvyydestä. Maa oli koekuopassa sekoittunutta peltomaata. Muita löytöjä tai muinaisjäännökseen viittaavia merkkejä ei löytynyt. Lähistöllä on useita kuppikiviä.

Kallioniemi (1000002509) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen kivikirveen (KM 14213) sijaitsee Vehkalahden rannassa, Otavaniemen kylässä, Kallioniemen päärakennuksesta 700-800 m itään. Kirves on löytynyt ilmeisesti rantavedestä, noin 60 cm syvyydestä, kivikosta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Rannan puolella ei ole kivikautisen asuinpaikan kannalta sopivaa maastoa. Sen sijaan vesirajan alapuolella näyttää olevan hyvää, osaksi kuitenkin kivikkoista hiekkamaata. Kyseessä voi olla Suur-Saimaata vanhempi löytö, joka voisi nykyään olla veden alla. Kohde soveltuisi sukellustutkimuksille.

Aholahti (1000002510) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kvartsi-iskoksen (KM 26675) löytöpaikka sijaitsee Aholahden kylässä, kaakkoon kohti Pihlajaveden Aholahtea viettävällä soransekaisella hietapellolla. Iskos on löytynyt kynnetyn pellon pinnasta, rantaan johtavalta tieltä noin 20 m länteen ja rannasta noin 50-60 m pohjoiseen. Paikalla ei ole havaittu muita esihistoriaan viittaavia merkkejä.
Pellolta löytynyt myös rengaspäinen neula (alakohde).

Lypsyniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivestä tehdyn nuolenkärjen (Savonlinnan museon N:0 2994) löytöpaikka sijaitsee Miekkoniemessä, Lypsyniemen konepajan lähellä. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Lypsyniemen konepajan alue on ollut kivikautisen asuinpaikan kannalta otollinen, sillä kyseessä on 80-85 m korkeuskäyrien välissä oleva hiekkaperäinen niemi. Nykyisin alue on miltei täysin tuhoutunut.

Laijuslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 29537) löytöpaikka sijaitsee Nurmaanjärven pohjoisosassa, järven itärannalla, Nurmaan risteyksestä 1 km etelään. Löytöpaikka on loivasti länteen, Nurmaanjärven rantaan, laskevalla hiekkakankaalla. Rannan puolella on noin 2 m korkea jyrkkä rantatörmä ja sen alapuolella vesijättömaata. Iskokset löytyivät kankaalla olevan kärrytien pinnasta. Paikka on sijaintisa perusteella sopiva kivikautista asuinpaikkaa ajatellen. Paikalle ei ole tehty koekuoppia.

Pitkälahti (1000002626) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 29539) löytöpaikka sijaitsee Korpijärven itäosan eteläpäässä, Pitkälahden luoteisrannalla, lahden pohjukasta 0,6 km koilliseen. Löytöpaikka on loivasti etelään laskevan harjumaisen hiekka- ja soraharjanteen itäreunalla. Harjanteen laen yli kulkee tie, jonka kuluneelta pinnalta kvartsi-iskos löytyi. Paikka olisi sopiva pyyntiasuinpaikaksi, mutta muuta esihistoriaan viittaavaa ei ole löytynyt.

Syvälahti 2 (1000002627) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen (KM 29544) löytöpaikka sijaitsee Pyhäveden etelärannalla olevan Syvälahden suulla, lahden itärannalla. Maasto on kumpareikkoista, osin kivistä hiekkamaata. Löytöpaikka sijaitsee eräällä kumpareella, Leirikeskuksen piha-alueella, kahden päärakennuksen välissä. Löytöpaikka on maastoltaan pyyntiasuinpaikaksi sopiva. Mitään muuta esihistoriaan viittaavaa paikalta ei kuitenkaan ole löytynyt. Asuinpaikka saattaa olla tuhoutunut rakentamisen seurauksena. Lähistöllä on kivikautinen asuinpaikka, Syvälahti 1 (kohde 1000002621).

Luuminniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee valtatie 5:n pohjoispuolella, Lahnaveden eteläosassa olevan, pohjoiseen pistävän laajan Luuminniemen itärannalla. Paikalla on hiekkakuoppa, jonka laidalla on havittu muutamia epämääräisiä kvartseja, jotka saattavat olla luontaisiakin. Kvartseja ei ole kerätty talteen. Maastoltaan paikka on sopiva kivikautista asuinpaikkaa ajatellen. Paikalle tehdyistä koekuopista ei ole löytynyt asuinpaikkaan viittaavaa.

Hanganlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee valtatie 5:n eteläpuolella, Juolasveden länteen pistävän lahden pohjukassa, Koirakivi-Hietaniemi -maantien itäpuolella, Salamoninniemeen menevän mökkitien laidalla, kallioharjanteen ja suuren maakiven välisellä 20 m leveällä alueella. Alue on kivikkoista moreenia ja avokalliota. Kallion ja sen itäpuolella olevan soistuvan metsän välinen maakaistale on melko tasianen ja vähäkivinen. Paikka olisi sopiva pyyntileirin sijaintipaikaksi. Mökkitien ojassa on havaittu muutamia epämääräisiä kvartseja, joita ei ole luetteloitu kokoelmiin. Paikalla ei ole tehty koekuoppia.

Vihotunniemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rautakuonan (KM 25204) löytöpaikka sijaitsee Huosionlahdesta noin 0,2 km länteen, Rantalan tilasta noin 0,5 km koilliseen. Maasto on tasaista, loivasti kaakkoon päin viettävää hiekkaista mäntykangasta. Paikalle tehdystä koekuopasta on löytynyt rautakuonaa ja kuopassa on havaittu nokimaata ja hiiltä. Alueella ei ole havaittu muita raudanvalmistukseen liittyviä merkkejä, mutta löytökohdasta noin 10 m itään on tervahautaa muistuttava painanne (noin 4 x 5 m).

Ala-Vekarainen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskoksen löytöpaikka sijaitsee Ala-Vekarainen-nimisen järven etelärannalla, uimarannan lähellä. Tienpenkassa on havaittu kvartsi-iskos, jota ei ole otettu talteen. Alue on potentiaalinen kivikautisen asuinpaikan kannalta.

Hiidenvuori (1000004121) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Lohnanjärven pohjoispuolella, Hiidenvuoren eteläpuolella, Tervakankaan poikki kulkevan tien pinnassa, kahdessa kohdassa. Kvartsilöytöjä ei ole otettu talteen. Tien eteläpuoli vaikuttaa potentiaaliselta kivikauitsen asuinpaikan kannalta.
Inventointi 2019: V. 1995 havainnot on tehty nykyisten mökkiteiden risteyksen kohdilta - Lohnajärventiestä erkanee kohdalla nimetön tie etelään - jota ei ollut vielä v. 1995. Löytöpaikan tienoon avoimista tieleikkauksista tai ojista eikä lukuisista koekuopista mitään esihistoriaan viittaavaa. V. 1995 löydetyt kvartsit saattaneet olla sepeliä tai paikalla mahdollisesti ollut suppea asuinpaikka olisi tuhoutunut uuden mökkitien teossa. Tosin senkään ojista ei löydetty mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa. Paikka jää epävarmaksi löytöpaikaksi.

Akkosaarentie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Suomenkylän kyläalueelta, Kuolimojärveen viettävältä pellolta löytyi suuri kvartsi-iskos ja merkkejä historiallisen ajan asuinpaikasta.

Peuranhiekka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee Kuolimoon pistävän Niemenmaa eli Järventausmaa -nimisen niemen eteläosassa, hiekkamoreenialueella. Kvartsi-iskokset löytyivät metsä-äestyksen jäljiltä.

Ripatinkoski (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Hioinkiven katkelman (KM 25728) löytöpaikka sijaitsee Ripatinkosken lounaisrannalla, Hartosenpäähän vievältä tieltä noin 140 m kaakkoon. Esine on löytynyt noin 1 m päästä rantaviivasta, 20 cm syvyydestä kivikosta, laiturista noin 4 m luoteeseen.

Simoniemi (1000005946) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven (KM 20843) löytöpaikka sijaitsee Väisälänsaaren länsirannalla, länteen pistävässä soraniemessä. Reikäkiven kerrotaan löytyneen sorakuopasta, mutta koordinaatit osoittavat 50 m koilliseen sorakuopasta. Paikalla ei ole havaittu kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Pitkälahdenniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Kuhasen kaakkoisrannalla olevan Pitkälahden koillisrannalla, Pitkälahdenniemen lounaistyvessä. Pitkälahdenniemi ja Pitkälahden koillisranta ovat kalliopohjaista ja kumpareikkoista mäkimaastoa. Maalaji on hiekkamoreenia.
Löytöpaikka on rannalla olevalla kumpareella, jolla on kesämökki. Kesämökin kaakkoiskulmalta löytyi kaksi kvartsi-iskosta. Ympäristöstä ei löytynyt mitään muuta asuinpaikkaan viittaavaa. Mikäli paikalla on ollut asuinpaikka, on se todennäköisesti tuhoutunut kesämökin rakennustöissä.

Joutenojansuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylimmäisen Raajärven kaakkoisrannalla, Joutenojan suun koillispuolella. Järven kaakkoisrantaa sivuaa noin 800 metrin matkalla harju, jonka kaakkoispuolella on nykyisin suo. Harju muodostuu matalimmissa osissa erillisistä kumpareista ja niiden välissä olevasta matalasta rantavallista.
Löytöpaikka sijaitsee 50 metriä pitkän harjukumpareen eteläpäässä, josta tien levikkeen järven puoleisesta reunasta löytyi yksi kvartsi-iskos. Topografisesti paikka on voinut soveltua pienialaiseksi asuinpaikaksi, mutta on tuhoutunut täysin levikettä rakennettaessa.

Suolahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vainosenjärven eteläpäässä, Pieniselän itärannalla olevan Suolahden suulla. Vainosenjärven itärantaa kulkeva harju muodostaa Suolahden pohjoispuolelle laajan niemen, jonka tyvi on suota. Suolahden pohjoisrannalla harjussa on hieman ympäristöään korkeampi kumpare, jolla on kesämökki.
Harjun lounaiskärjestä, pieneltä tasanteelta löytyi koekuopituksessa kvartsi-iskos.

Mutalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nuolinkiin idässä liittyvän Nuija-nimisen järven pohjoisrannalla. Löytöpaikka on Mutalahden suun pohjoisrannalla, hiekkamoreenirinteellä. Paikalla on kesämökki.
Kvartsi-iskokset löytyivät matalan veden vuoksi esiin tulleelta rantahietikolta kesämökin edustalta. Koekuopituksen perusteella löytöjä on vain rantaviivan ja saunan välisellä, noin 10 metrin levyisellä kaistaleella. Mahdollista voi myös olla, että itse asuinpaikka on vedenpinnan alapuolella, koska järvi on ollut transgressiivinen.

Suuriniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nuolinkiin idässä liittyvän Nuija-nimisen järven pohjoisrannalla. Suuriniemen eteläosassa maasto laskee loivana hiekkamoreenirinteenä kaakkoon. Niemen kärjessä maasto on melko tasaista. Rannalla on matala rantatörmä.
Kvartsi-iskosten löytöpaikka sijaitsee rantatörmän alla hietikolla, joka oli paljastunut matalan veden takia. Rantatörmän päällä, kesämökin pihapiirissä oli paljasta maan pintaa, mutta mitään asuinpaikkaan viittaavaa ei löydetty.

Viitavalkama (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Korpijärven Väliniemen länsirannalla, Viitavalkaman lahden pohjukassa. lahden pohjassa maasto on hyvin loivasti länteen laskevaa hiekkakangasta. Rannalla on noin 2 metriä korkea rantatörmä. Lahden pohjukassa on kesämökki.
Kvartsi-iskosten löytöpaikka on rantahietikolla kesämökin pihan edustalla. Rantatörmän päältä, tasaiselta maalta havaittiin kaksi matalaa ja epämääräistä painannetta. Koekuopituksessa niistä ei löytynyt mitään asumuspainanteeseen viittaavaa.

Vanosenniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Vanosenjärven länsirannallajärven keskelle työntyvän Vanosenniemen kärkiosan etelärannalla. Niemen kärkiosassa on noin hehtaarin laajuinen kumpare, jonka maaperä on hiekkaista.
Rantahietikosta löydettiin mahdollinen kvartsi-iskos. Löytöpaikan yläpuolella, rantatörmän päällä on hyvin asuinpaikaksi sopiva tasanne. Kahdessa koekuopassa havaittiin podsolimaannoksen rikastumiskerroksen alla noin 5 cm paksuinen punertava, asuinpaikan kulttuurikerrosta muistuttava likamaakerros. Koekuopista ei kuitenkaan saatu talteen ajoittavia löytöjä.

Kangaslahti NE (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Maaveden Kangaslahteen pohjoisesta Nupunlammesta laskevan joen itärannalla, vanhalla jokitörmällä, pienellä lounaaseen pistävällä niemekkeellä.
Koekuopasta, noin 15 m Nuutilasta Kangaslahteen johtavalta tieuralta etelään ja 3 m jokitörmän reunasta, löytyi kvartsi-iskos. Koekuopassa maaperä oli hienoa kivetöntä hiekkaa ja kovaa, saostunutta hiekkaa. Toinen, löydötön pieni koekuoppa kaivettiin ensimmäisen koekuopan ja tieuran vieressä olleen hiekkakasan puoliväliin.
Löytöpaikan luonne on tarkistettava. Maaston ja koepistojen perusteella mahdollinen kiinteä muinaisjäännös rajautuisi varsin suppealle alueelle joen rannalle. Sijainti olisi esihistorialliselle asuinpaikalle sopiva. Tieuran vierestä ja joen vastarannalta oli otettu jonkin verran hiekkaa.
2013 inventoinnissa paikalle tehtiin useita koepistoja, joissa ei havaittu viitteitä muinaisjäännöksestä.

Suopelto (1000009951) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka on loivasti etelään viettävässä rinteessä, pellon koilliskulmassa. Karjapolulta, rikkoutuneesta maasta löytyi kaksi kvartsikaavinta. Koekuopissa ei kuitenkaan havaittu mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Tuomarsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tuomarsaaresta Pieksänjärven länsiosasta löytyi 1952 saaren keskiosassa kumpareella olevan maakiven alta tasataltta.

Neuvola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi on löytynyt 1943 Porsaskoski-Haukivuori maantien tieleikkauksesta. Alueella on muinainen rantapenkka. Vuoden 1983 inventoinnissa tienpenkasta ei tehty mitään asuinpaikkaan viittaavia löytöjä. On mahdollista, että asuinpaikka sijaitsee pellolla, tien vieressä.

Likoniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskos, mahdollisesti bipolaariydin, löytyi Partalansaaren länsiosassa Lajunvirtaan työntyvästä pienestä Likoniemestä koekuopituksessa. Mikäli alueella on ollut kivikautinen asuinpaikka, se on luultavasti tuhoutunut mökkejä rakennettaessa.

Koivuranta (1000010109) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Partalansaaren keskiosassa olevan Saajuu-järven Karsinalahden ja Kukkarolahden välisellä kannaksella, loivasti itäkoilliseen viettävällä rantaterassilla. Paikalla olevan, nykyisin kesäasuntona toimivan, maatilan pihapiiristä, läheltä tilan vanhaa päärakennusta, on 1970-luvulla löytynyt vanhemmalle/keskiselle rautakaudelle ajoittuva nuolenkärki. Inventoinnissa vuonna 2006 on löytynyt hieman palanutta luuta.

Koivulahti 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Sysmän Kiekanlahden ja Uitonvirran kaakkoispuolella olevan Koivulahden pohjoisrannalla, kallioharjanteiden välisellä hiekkaisella tasanteella. Mökkitien reunasta, muinaisen rantatörmän päältä löytyi muutama kvartsi-iskos. Koekuopituksessa ei kuitenkaan havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Ruokoniemen saari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kehdonjalaksen muotoinen kivikirves on löytynyt Ruokoniemen kärjessä olevasta saaresta. Julius Ailio sai löydön kesällä 1925 ollessaan tutkimusmatkalla alueella. Paikalla on käyty inventointien yhteydessä 2007 ja 2017, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei löydetty. Koordinaattien osoittama kohta on vesakkoista ja kumpuilevaa vesijättömaata niemen kärjessä.

Laakkola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirves löydettiin uudismaata käännettäessä alavalta sekametsäalueelta. Löytänyt talonpoika Jussi Hynninen Vättilän kylän Laukkolan eli Hynnilän talon mailta, 75 metriä radasta Sysmän rantaan päin, talosta rantaan vievän tien varrelta. Vuoden 1991 inventoinnissa ei koekuopituksessa havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Lappalankoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lappalankoskea perattaessa löytynyt kourutaltta ja kaksi tasatalttaa.

Hynnilä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Maavedeltä Savuniemeen menevän tien lounaispuolella hiekkaharjulla, joka nykyisin on peltona. Pellolta on löytynyt kivikirves ja kourutaltta.
Samalla alueella kivikautinen asuinpaikka (ks. Hynnilä).

Mitinhiekanniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Pesolansaaren kaakkoispäässä Mitinhiekanniemen pohjoisrannalla. Nykyisen retkisataman kohdalta rantavedestä ja rannalta löytyi kvartsi-iskoksia. Mitinhiekanniemen pohjoisrannan muinaisrantaterassien koekuopituksessa ei saatu löytöjä. Luultavasti paikalla lienee ollut mesoliittinen tai nuorempi kivikautinen asuinpaikka, joka on huuhtoutunut veteen.

Lampila 6 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Irtolöytöpaikka sijaitsee Mikkelin asemalta noin 5,2 kilometriä koilliseen, pellolla Lampilan tilan päärakennuksesta noin 280 metriä etelälounaaseen. Matalan peltoharjanteen laelta on pintapoiminnassa löydetty yksi rautakautinen lasihelmi. Maakairalla kairattaessa ei paikalla havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Lampila 7 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Irtolöytöpaikka sijaitsee Mikkelin asemalta noin 5,3 kilometriä koilliseen, länteen viettävässä pellossa, Lampilan tilan päärakennuksesta noin 185 metriä pohjoisluoteeseen. Paikalta on löydetty rautakautinen lasihelmi. Paikkaa ei ole tutkittu tarkemmin.

Paimenpolku 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Viikinkiaikainen (G-tyyppi) keihäänkärki KM 32168 löytyi Paimenpolku 2 autotallin rakentamisen yhteydessä. Löytäjä Sakari Kuitunen toimitti keihäänkärjen Esa Mikkolalle Orijärven kaivaukselle vuonna 2000. Esine oli löytynyt muutamaa vuotta aiemmin. Tarkastuksessa löytöpaikan luonteesta ei saatu lisäselvyyttä, sillä tontti oli täyteen rakennettu ja piha nurmitettu.

Autiorinne (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Syksyllä 1940 kaivoa kaivettaessa löytyi Itärinne-nimisen tilan saviselta pellolta noin 3 m syvyydestä kivilaattojen päältä väkäkeihäänkärki. Veitsi löytyi noin metrin ylempää. Löytäjän mukaan kivet oli ladottu rauniomaisesti ja osa kivistä oli palaneita. Kivet vietiin kiviaitaan ja paikan päälle perustettiin perunamaa.

Peltosaari (1000014593) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 22034) on löydetty Valvatusjärven etelärannalta, Kurjenrannan peltoalueelta. Esine löytyi Peltosaaren tilalta pellosta, entisen Valvatusjärven pohjamaasta. Inventoinnissa alueelta ei ole löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Leirintäalue (1000014583) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Joroisten Valvatuksen leirintäalueen rannasta on löytynyt 1990-luvun alkupuolella kampakeraamisen saviastian pala (KM 28742). Löytöpaikka sijaitsee Valvatuksen itärannalla, Valvatuksen laskussa paljastuneella vesijätöllä, jollaista koko leirintäalue on. Kohteen tarkastuksissa paikalta ei ole löytynyt mitään. Rannalle on tuotu hiekkaa muualta ja on mahdollista, että saviastian pala on tullut paikalle tämän hiekan mukana.

Niemelä (Kerisalonsaari) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan ja taltan teelmän löytöpaikka sijaitsee Kerisalonsaaren luoteiskärjessä, sillan kaakkoispuolella olevalla nykyisin alavalla ja kostealla alueella. Kivitaltta on löydetty kyntövaosta luhdasta, jota on yritetty kyntää pelloksi. Paikka on nykyisinkin kosteikkoa välittömästi Kerisalonsaarentien pohjoispuolella (p= 6895460, i= 3548920). Kivitaltan teelmä on löydetty hiekanotossa kuopasta, josta otettiin hiekkaa mm. Kerisalonsaaren sillan ja tien rakentamiseen, edellisestä löytöpaikasta 160 metriä pohjoiseen. Paikalla on ollut hienosta hiekkamaasta muodostunut kumpare, mutta nykyisin paikalla on vain metsittynyt hiekkakuoppa. Esineitä säilytetään vuoden 1991 tiedon mukaan Joroisten koulukeskuksessa.

Torstila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Siimanpaino (KM 22415) on löydetty vuonna 1965 Torstilan tilalta Tertunsalmelta, pellosta joka on ollut Valvatusjärven pohjaa. Nykyisissä kartoissa Tertunsalmea ei ole, mutta se on sijainnut Papinlammen ja Valvatusjärven välillä.

Penkkimäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; "Kivikautisen nylkyveitsen" löytöpaikka on Penkkimäen harjulla, Tahkorantaan menevän tien tuntumassa. Tarkempaa löytökohtaa ei ole tiedossa, mutta alueella on runsaasti kivikautisille asuinpaikoille sopivaa maastoa. Esinettä säilytetään Joroisten koulukeskuksessa.

Sepänmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves (KM 14604) on löydetty Kolmasta, Sepänmäki-nimisestä paikasta, löytökohta on nykyään Hallamäkeen menevän tien alla.

Karhunlahden Tyhjälä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 8605:2), jonka Julius Ailio sai tutkimusmatkallaan kesällä 1925. Ostettu Karhunlahden hovista. Löydetty Kotkatlahden kylästä Karhunlahden hoviin kuuluvan Tyhjälän talon pellosta, ojan reunalta. Karhunlahden hovista arviolta 200 m etelään päin. Lähellä löytöpaikkaa on ennen ollut pieni asumus, jonne esine on voinut kulkeutua Kanavakankaan kivikautiselta asuinpaikalta.

Immolanlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kerisalonsaaressa, pienen Immolanlammen etelärannalla, Vanamolan lomakodista 150 metriä länsilounaaseen. Lammen pinnasta noin kolmen metrin korkeudella olevalle rantatörmälle tehdystä koekuopasta löytyi yksi kvartsi, joka saattaa olla iskos. Ympäristö on hiekkaperäistä sekametsää.

Eskeli (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Kivikautisen reen katkelma (KM 13468:1-5) on löydetty vuonna 1953 Joroisten Häyrilän kylän Eskelin talon mutapaikasta. Esineet löytyivät mudanotossa noin 1,75 metrin syvyydeltä mudasta ja löydettäessä ne olivat yhdessä kasassa. Tarkempi löytöpaikka on selvittämättä.

Frugårdin kartano (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kotkatlahden lounaisrannalla, Kotkatharjun koillispuolella Frugårdin kartanon pihapiirissä. Kourutaltta (KM 8763) on löydetty vuonna 1927 kartanon puuliiteristä, maanpinnan alapuolelta tasoitustyössä. Liiteri sijaitsee noin 20 metriä kartanon päärakennuksesta ja 60 metrin päässä Kotkatlahden rannasta.

Kivelä (1000014573) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; 1980-luvulla löydetyn kivikirveen (KM 28699) löytöpaikka sijaitsee Kollinjoentien ja Kirkkojoen välisellä alueella Kivelän talon pihapiirin läheisyydessä. Löytöpaikalta on kaivettu runsaasti maata pois ja paikalla on tunkio. Alue on sekametsää.

Niemelä (Järvikylä) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (Varkauden Kotiseutumuseo) on löytynyt Järvikylästä, Palviaisentien ja Valvatusjärven väliseltä peltoalueelta noin 350 metriä Niemelän tilasta itään. Esine löytyi kesällä 1956 tilan peltoa kynnettäessä, entiseltä Valvatusjärven pohjalta. Esine löytyi noin 200 metrin päässä nykyrannasta, suomullan ja saven rajasta. Paikalta ei ole inventoinnin yhteydessä löydetty mitään asuinpaikkaan viittaavaa.

Huttunen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltan löytöpaikka "Helpin pellosta Huttusen talon maalta", tarkka löytöpaikka on tuntematon. Hamulan kylässä Lentusenjärven pohjoisrannalla on Helpin niemi, joka on peltoa. Esine on Savonlinnan museossa, kokoelmanumerosta ei ole varmuutta, mutta saattaa olla Savonlinnan maakuntamuseon kokoelmissa numerolla "POK 2988". Lähellä on toinen paikantamaton irtolöytökohde [7] Nuottaniemi.

Kylliönjärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Kylliönjärven Suursaaren pohjoisrannassa noin 5 metriä rantaviivasta.
Haapio, jonka pituus on noin 2.5 metriä. Haapion keula on rantaan päin, ilmoittajan käsityksen mukaan jäät ovat vieneet haapion toisen puolen. Hylky sijaitsee nykyisin Puumalan kotiseutumuseossa.

Puumalansalmen ankkuri (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Puumalansalmesta
Rautainen ankkuri.

Puumalansalmen jauhinkivet (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Puumalansalmi
Kaksi jauhinkiveä, jotka olivat pohjassa päällekkäin.

Astuvansalmen meripihkariipukset (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Astuvansalmen kalliomaalausten edustalta vedestä
KM 26331:1 nk. ASTUVAN AKKA meripihkariipus (1991)
KM 26331:2 lohjennut pala meripihkaa nk. ASTUVAN POIKA(1991)
KM 26331:4 nisäkkään luu (1991)
KM 26331:5 nuoren peuran sarvenpala (1991)
KM 25771 nk. ASTUVAN UKKO meripihkariipus (1990)
KM 27146 meripihkainen karhunpää (1992) runsaat 4m päässä edellisistä
Astuvansalmi ja siihen liittyvät hankkeet, tutkimukset ja kokoelmatiedot, ks. muinaisjäännösrekisterin kohde nro 696010003

Astuvansalmi (1956) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Astuvansalmen kalliomaalausten edustalta vedestä
Hiekkakivi (KM 26331:3)

Lietveden ruukku (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Puumalan Lietveden Suuren Naarsaaren rannan tuntumassa.
Asbestikeraamisen astian palasia.

Enonvesi Immonsaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka on Enonkosken keskustasta luoteeseen Kangassaaren ja Immonsaaren välisessä salmessa.
Löytöön kuuluu rikkonaisia ja ehjiä pulloja, jotka ovat peräisin Tichanoffin lasitehtaalta. Ehjiä pulloja on viisi, ja niiden pohjassa on kyseisen tehtaan merkintä. Rannan tuntumassa on isohkoja lasijätteen kasoja sekä puutavaraa. Lisäksi alueelta on löydetty kivilastissa uponnut vene Immonsaaren puoleiselta rannalta.
Lasitehtaan Kangassaareen perusti Michail Tichanoff 1850-luvulla. Tehdas paloi toimintansa aikana kaksi kertaa, ja palojäte työnnettiin järveen. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1903, minkä jälkeen tehdasrakennus ränsistyi ja purettiin.
Kohdetta ovat tutkineet Savonlinnan Urheilusukeltajat ry kesällä 2002. Esineet kuuluvat Savonlinnan maakuntamuseon kokoelmiin.

Ranta-Pajula (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ranta-Pajulan rautakautisten muinaisesineiden löytöpaikka sijaitsee Saarijärven koillisrannalla, Kappelinpellosta noin 350 m kaakkoon.
Remojärven Kappelinpellon vuoden 2008 tutkimusten yhteydessä kesäkuun
alussa saatiin haltuun viereiseltä, Kappelinpellosta noin 300 metriä
eteläkaakkoon sijaitsevalta Ranta-Pajulan tilalta löytynyt pronssinen hevosenkenkäsolki (KM 37717:1). Hyväkuntoisen soljen oli löytänyt Pekka Pajunen perunannoston yhteydessä heinäkuussa 2007. Hevosenkenkäsolki löytyi tilan pellolta, parinkymmenen metrin etäisyydeltä Kaipeelan ja Ranta-Pajulan tilusrajasta kaakkoon ja noin 70 m Saarijärven rannasta NEE, rantaan loivasti viettävältä pellolta, noin 80 m tilan tiilisestä asuinrakennuksesta luoteeseen.
Myöhemmin kesäkuussa saatiin talteen edellisen tavoin Ranta-Pajulan tilalta
löytynyt litteä linturiipus (KM 37717:2). Riipuksen oli löytänyt jo syksyllä 2001 Katja
Pajunen noin 80 m Saarijärven rannasta NEE, rantaan vievän tien eteläpuolelta.
Löytöpaikka on nykyisin tilan 2000-luvun alussa rakennetun hirsisen asuinrakennuksen pohjoispuolella olevalla pihanurmella kaivon ympäristössä. Löytöpaikka on aikaisemmin ollut peltoa, mutta nykyisin paikka on pihamaana.
Löytöpaikan nimeksi annettiin tilan nimen mukaan Juva Remojärvi Ranta-Pajula.
Esineiden löytöpaikkojen etäisyys toisistaan on noin 130 metriä ja näitä esineitä voidaan 2008 tutkimusten perusteella pitää luonteeltaan irtolöytöinä. Löytöalueiden ympäristö tarkastettiin kursorisesti Kappelinpellon kaivausten yhteydessä 2008. Pintapoimintana suoritetuissa tutkimuksissa ei tuolloin saatu lisähavaintoja alueen
rautakautisesta toiminnasta. Pihamaa ja marja- sekä peltokasvillisuus haittasivat selvästi havainnointia. Kyseessä ovat ensimmäiset rautakaudelle ajoittuvat varmat esinelöydöt Remojärven alueelta. Juvalta oli muutoinkin tiedossa vain muutamia muita irtolöytöjä. Lähin tunnettu rautakautinen löytökeskittymä oli Mikkelin Visulahdessa, Ranta-Pajulasta linnuntietä noin 15 km lounaaseen. Sittemmin Juvan Saarijärven alueelta on metallinetsinnässä löytynyt muitakin myöhäisrautakautisia löytöpaikkoja.

Knuutilanmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee nykyisen valtatien 5 länsipuolella. Alueella on peltoja, joiden keskellä omakotitalo. Löytöpaikka on talon pohjoispuolella. Löydöt olivat puukon hela ja taivutettu terä. Löydöt tulivat peltokerroksesta. Maaperä oli hiekkaa. Lähistöllä on Sprengtportenin Savon kartasto mukaan Knutilanmäki (Nuutilanmäki) -niminen kylä(Harju 2011:183). Alueelta löytyi myös epämääräinen röykkiö talon länsipuolelta. Se sijaitsee pellon vieressä olevalla kalliolla. Se on kooltaan noin 20 x 30 m. Se on todennäköisesti peltoraunio ja osittain tai kokonaan moderni.

Vuoreinen (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Vuoreisen ja Huitukan välisestä purosta 20-30 m pohjoiseen, hiekkatieltä törmän reunalta kvartsi-iskos vuoden 1994 inventoinnissa. Iskosta ei otettu talteen. Lähialueelle muutamia koekuoppia, joista ei löytynyt mitään. Vuoden 2011 inventoinnissa alueelle tehtiin runsaahkosti koekuoppia, mutta mitään esihistoriaan viittaavaa ei löydetty.

Kilpolankoski B (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Hiomakivi mäen länsirinteeltä hakkuaukealta parimetrisen maakiven vierestä. Ei merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä 1994 tai 2011.

Mikkelin tori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mikkelin torin itäreunalta, torin saneeraustöissä, on löytynyt kehdonjalaksen muotoinen kuokka (KM 31556). Esine löytyi kahden maahan kaivetun kaapelin väliseltä 50 cm leveältä koskemattomalta kohdalta. Paikalla suoritetussa rakennustyömaan valvonnassa ei havaittu muuta esihistoriaan viittaavaa. Sen sijaan löytyi muutama tiilenpala, palamatonta luuta ja lasitettua keramiikkaa. Topografisesti todennäköisin paikka kivikautiselle asuinpaikalle olisi nykyisen Porrassalmenkadun ja sen itäpuolella olevien kerrostalojen alla.

Kailampi etelä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Lehdenmuotoinen, rautainen nuolenkärki löytyi metallinilmaisimella Iso-Tuoppu järven ja Kailammen väliseltä kannakselta, lammesta noin 35 metriä etelään. Löytöpaikka oli kangasmaalla oleva notkelma.
Inventointi 2019: Löytöpaikka sijaitsee kumpuilevassa kangasmetsässä, jossa on tehty metsänhoitoa aivan viime aikoina. Aluetta käytiin läpi metallinilmaisimella sekä kaivamalla alueelle puolenkymmentä koekuoppaa. Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei paikalta löytynyt.

Tiilikkala (1000023449) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinilmaisimella löydetty historiallisella ajalla käytetty vyöllisen metallirengas. Irtolöytöpaikka sijaitsee Tiilikkalantien länsipuolella olevalla pellolla, Alatalon eteläpuolisella alueella, noin 600 metrin päässä pohjoispuolella kulkevasta Lahdentiestä.

Luutsalo 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Jarkko Tuovinen Outokummun urheilusukeltajista löysi kivikirveen noin 12 metrin syvyydestä Juojärvestä, kallioiselta pohjalta. Paikalla oli enemmänkin kiviä, mutta ne olivat nyrkin ja päänkokoisia eikä niissä näkynyt työstön jälkiä.
Löytöpaikka on Luutsalon saaren läntisimmästä niemekkeestä noin 70 m pohjoisluoteeseen. Saman niemekkeen lounaisrannalla kivenlohkareessa on Luutsalon kalliomaalaus (mj-rekisterin tunnus 1000022013), josta kivikirveen löytöpaikalle on matkaa noin 200 m.

Katajamäki (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Entisen koulun entiseltä pellolta löydetty pääkallo 1930-luvulla. Perimätiedon mukaan Suomen sodan aikainen. Kallo on ollut vielä 1980-luvun lopulla koululla.
Löytöpaikasta noin 2,2 km pohjoisluoteeseen on Mustakorven hautamuistomerkki (Ruotsin vallan ajan sotilashautausmaa?; muinaisjäännösrekisterin tunnus 1000002536).

Mehtolanniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytökohta peltoaukealla, joka viettää loivasti rantaan, itään. Löytösyvyys on 35-40 cm. Kynnön alla ei ole kulttuurivärejä eikä merkkejä asuinpaikasta.

Iso Huuhtisaari 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pienen Huuhtisalmen pohjoispuolella kahden kallion välissä n 85 metrin korkeudessa on etelään aukeava tasanne. Ympäristö on hiekkapohjasta avointa metsää. Alempana on tiheää kuusikkoa. Tasanteen itäreunalle kahdesta koepistosta löytyi kvartsi-iskoksia pieneltä alalta. Paikkaa on kaskettu ja kvartsit ovat osin kärsineet kuumuudesta.

Iso Huuhtisaari 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Iso Huuhtisaaren lounaisosasta löytyi vuoden 2008 inventoinnissa kaakkoon aukeavan muinaisrannan päältä kahdesta koekuopasta kvartsi-iskos . Maaperä paikalla on hiekkaa, puusto mäntyä. Pohjoisempana ylärinteessä maaperä on kivisempää. Samoin löytöpaikalta muutamia kymmeniä metrejä sekä itään että länteen muinaisrantaa kuljettaessa maaperä muuttuu kiviseksi.

Iso Huuhtisaari 4 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Iso Huuhtisaaren kaakkoisosassa kaakkoon työntyvällä niemellä. Vuoden 2008 inventoinnissa löytyi pienen rantatörmän päälle tehdystä koepistosta kvartsi-iskos. Maaperä kohdalla oli hiekkaista. Muista paikalle tehdyistä koepistoista ei tullut löytöjä.

Raintsaari E (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vuoden 2008 inventoinnissa Raintsaaren eteläpäässä olevan kalliopaljastuman itäpuolelle hiekkaisen harjanteen päälle tehdystä koepistosta löytyi yksi kvartsi-iskos. Useista paikalle kaivetuista pistoista ei ole muita merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta. Ympäristö on karkeaa hiekkaa ja kangasmetsää.

Kailampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka on noin 200 m vanhan Pieksämäki-Varkaus tien eteläpuolella, suolla Kailammen pohjoispuolella. Puuesineet löytyivät koneojitetun suon ojasta noin 50 cm syvyydeltä. Eero Naskalin mukaan puut ovat osia kahdesta pienen veneen emäpuusta. Emäpuissa on tallessa kylkikaarien kiinnitystapit ja niissä näkyy sivulautojen ompelereiät. Kiinnitystappien reiät on tehty napakairalla, mika ajoittaa ne historialliselle ajalle.

Ylimmäinen Saapassaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ylimmän Saapassaaren ja Oulunsaaren välisestä salmesta löytyi reilu saviastian puolikas, järvenpohjasta noin neljän metrin syvyydestä, suuren lohkareen vierestä osittain mutaan peittyneenä.

Lehtiniemi (1000027642) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Olavinlinnasta 5,9 km luoteeseen, Malperinjärven eteläpuolella, Lehtiniemen entisen Kotitalous- ja sosiaalialan oppilaitoksen itäpuolella. Esineet KM 40646:1-3 ovat löytyneet pellosta metallinetsinnässä, noin 55 metriä lähimmästä rakennuksesta itään. Esineet ovat pieni kehäsolki, piipunrassi ja kuu-ukon muotoinen koristehela. Löytöaika ei ole tiedossa, esineet on toimitettu museoon vuonna 2015. Maaperä on multaa. Löytöpaikan lähellä on suuri kasa ilmeisesti koneella pellosta työnnettyjä kiviä. Lähettyviltä noin 100 metrin säteellä löytyy kuonaa. Lähistöllä ei ole tunnettuja muinaisjäännöksiä. Tarkastamaton löytöpaikka.
Myöhemmässä metallinetsinnässä on samalta pellolta löytynyt muun muassa Juhana III:n klippinkiraha (ILM29626).

Tolppala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Olavinlinnasta 6,5 km luoteeseen, Makkoslammesta Malperinjärveen laskevan ojan pohjoisrannalla pienessä pellossa. Järven rantaan on matkaa noin 70 metriä ja puroon 20 metriä. Pellon reunassa on kiviaita. Paikalta on löytynyt 3.5.2015 metallinetsinnässä massiivisen rannerenkaan katkelma ja mahdollinen veitsen tupen päätehela (KM 40652:1-2). Niiden löytösyvyys oli noin 10 cm.
Ojan eteläpuoliselta peltoalueelta on löytynyt toukokuussa vuonna 2016 metallinetsinnässä sormustin ja metallirengas (KM 41215:1-2, ks. alakohde). Niiden löytösyvyys oli 10 cm.
Löytöpaikasta 700 metriä etelään sijaitsee Lehtiniemen löytöpaikka 1000027642.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Löydön kartano (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Löydönlammen pohjoispuolella olevalla peltoalueella, Löydön kartanon päärakennuksesta noin 80 metriä etelään. Paikalta on löytynyt 8.11.2015 metallinetsinnässä kantasormus (KM 41045). Sen löytösyvyys peltomullassa oli noin 20 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.
Kohdetta ei vuoden 2018 inventoinnissa päästy tarkastamaan maastossa tarkemmin, koska löytöpaikka oli oraalla olevalla pellolla

Rahula Korpijärvi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Mikkelin kirkolta 8 kilometriä koillisitään, Korpijärven pohjoisrannalla olevalla metsäkumpareella. Paikalta on löytynyt 29.7.2016 metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen nuolenkärki (KM 41207:1). Sen löytösyvyys oli noin 15 cm.
Mikkelin maaseurakunnan arkistosta 1985 löytyneeseen P. G. O. von Fieandtin vv. 1835-36 piirtämään karttaan on J. W. Poppius v. 1856 merkinnyt isoonjakoon perustuen eräiden Norolan talojen ja Sutelan pappilan virkatalon tilaosuudet. Karttaan on kirjoitettu Korpijärven pohjoispuolelle niemen kohdalle "Karjalan hautamaa skogskifte". Mikkelin maanmittauskonttorin arkistossa olevassa isojaoen jakokirjassa Karjalan hautamaa on merkitty numerolla 306A ja sama numero on piirretty em. karttaan. Arkistossa on myös alkuperäinen kartta, josta tämä kartta on kopioitu. (Länsi-Savo 7.11.1985)

Puntusensuo 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savonlinnan Kerimäen koillispuolella olevan Rauvanniemen puolivälissä
olevalla luoteis-kaakkosuuntaisella harjulla. Kohteen pohjoispuolella kulkee tie
15373 Kumpurannasta Rauvanniemeen. Kohteen eteläpuolella sijaitsee Puntusensuo
sekä sokkeloinen Avo-Puntunen niminen järvenlahti. Harju on paikoin hiekkaa, silttiä
ja moreenia ja paikoin siinä on hyvinkin kivisiä kohtia. Puntusensuon pohjoispuolella oleva harju on hakattu ja laikutettu aina harjun länsipäässä olevalta traktoritieltä harjun puolessavälissä olevalle Puntusensuolle menevälle tielle asti. Aluetta käveltiin ristiin rastiin koska harjun molemmissa päissä on tunnetut kivikautisen asuinpaikat Puntusensuo ja Puntusentaus/Jussila. Koordinaatin osittamalta paikalta löydettiin piitä muistuttavaa kiveä oleva tasoiskos. Löytöpaikan viereen tehtiin koepistoja sekä mätästettyjä kohtia kaivettiin lastalla. Koepistoista ja pintapoiminnasta huolimatta alueelta ei tavattu muita merkkejä esihistoriallisesta asuinpaikasta. Löytöpaikasta 400 metriä luoteeseen on tunnettu kivikautinen asuinpaikka Puntusensuo ja 400 metriä kaakkoon kohde Puntusentaus ja Jussila. Kohteet Puntusentaus ja Jussila ovat käytännössä samaa kohdetta. Paikalta löydettiin kivilaji-iskos KM 40542:1 mutta ei muita merkkejä esihistoriallisesta toiminnasta.
Tämän vuoksi kohde on luokiteltu löytöpaikaksi. Koko harju on kuitenkin esihistorialliselle
asutukselle soveltuvaa.

Huinautio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Hioimen löytöpaikka sijaitsee Mustan Ruokojärven ja Valkian Ruokojärven välisellä kannaksella, Rajaltan talosta 300 metriä etelään, Puumalan ja Imatran välisen maantien pohjoispuolella olevalla tarkastushetkellä äestetyllä mäntykankaalla. Löytöpaikka on pienen kumpareen laella. Alue on suppamaastoa ja maaperä on hiekkaa. Hioimen muoto ei ole esihistoriallinen. Materiaaliltaan se on hiekkakiveä.

Palokki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Palokin pohjoisosan niemestä, noin 60 metriä voimajohtolinjasta pohjoiseen havaittiin kaksi kvartsi-iskosta metsäkoneen urasta. Maalaji löytöpaikalla on hiekka. Iskosten löytöpaikan ympäristöön (koko niemen alueelle) tehtiin useita koekuoppia, mutta lisähavaintoja esihistoriallisesta ihmistoiminnasta paikalta ei tehty.

Rantala (1000032256) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Löytöpaikka sijaitsee Jukajärven koillisrannalla olevan luode-kaakko -suuntaisen harjun lounaisrinteellä, Jukajärven rannassa, Rantalan talon pihapiirissä, Stedingkin
muistokivestä n. 1500 m lounaaseen SW. Kvartsi-iskoksia (KM 33585, retusointia, mahd. esineen katkelmia) löydettiin 1980-luvun alussa salaojaa kaivettaessa.
Juvan Päivarannan kaivaukselle kesällä 2002 toi läheisen Rantalan talon isäntä Mikko Huhtinen kvartsi-iskoksia, jotka ovat löytyneet n. 20 v. sitten Rantalan talon pihapiiristä salaojaa kaivettaessa

Jalajanjärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Ruuhi on löytynyt Mäntyharjun kunnasta Pärnämäestä, Jalajanjärven koillispäästä, noin 10-15 m päästä rannasta (pohjoisrannasta etelään). Ruuhi oli uponnut mutaan. Ruuhen pituus on 2,6 m ja leveys on n.0,4 m. Ruuhta säilytetään vedessä laiturin vieressä n.10m löytöpaikasta länteen. Museoviraston meriarkeologit eivät ole tarkastaneet kohdetta.

Huihatsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2016 saatuja löytöjä (KM 41597: 1 - 6). Löytyneet metsittyneestä pellosta laajalta alueelta. Joukossa ristiretkiajan plastillinen linturiipus, todennäköinen ristiretkiajan korvakeputki ja kulmikkaalla nauhapunoskuviolla koristeltu pronssiesineen katkelma, luultavasti ristiretkiajan korvalusikan varsi. Matkaikonista leikattu kappale liittyy ehkä historialliseen pronssinvalutyöhön. Huihatsaarelta on myös tieto aikaisemmasta, hukkaan joutuneesta ristiretkiajan esinelöydöstä.
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Etusaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2016 löytynyt merovingi- tai viikinkiajan soikealehtinen ruotokeihäänkärki (ns. Vehmaan kärki; KM 41598: 1).
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pyssylampi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastajat ovat löytäneet kvartsikaapimen maan pinnalta.

Uittosalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Noin 2 metrin päässä Peruveden rannasta on kesällä 2019 löytynyt pihatyön yhteydessä rantarinteestä hiottu kiviesine (eteläkarjalainen tasataltta). Diar. KM 42108.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kylmävuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kylmävuoren soraiselta ja kivikkoiselta lounaisrinteeltä on kesällä 2019 taimikonhoidon yhteydessä löytynyt 15 cm syvyydestä poikkiteräinen kivikirves (diar. KM 42130).
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sairala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellon kyntökerroksesta on vuosina 2019-2023 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asuinpaikkaan viittaavia esine- ja rahalöytöjä. Vanhin rahalöytö on vuoden 1591 markka. Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari-ilmoituspalvelussa. Alakohteeksi merkitty myöhäisrautakautisen nuolenkärjen löytöpaikka.

Heiniö N (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Heiniö-järven pohjoispäässä olevan omakotitalon kasvimaalta löydettiin yksittäinen kvartsi-iskos, joka jätettiin niille sijoilleen. Paikalle osattiin mennä, kun Viitaojan isäntä kertoi ko. talon rakennusvaiheessa (1950-luku?) paikalta löydetyn kivikautisen ruukun reunaosaa. Talon väki ei ollut tarkastushetkellä paikalla.
Järven rannassa oleva omakotitalo- ja mökkiasutus on rakennettu maastossa selkeästi erottuvan vanhan rantapenkan molemmin puolin, joka on noin 127,5 metrin korkeustasolla. Vanha rantapenkka on iskoksen löytökohdan länsipuolella, eli talo ja kasvimaa sijoittuvat vanhan rantapenkan päälle. Pihamaille ei tehty koekuoppia tai -kairauksia. Maaperä paikalla näytti hiekkaiselta. Paikkaa on syytä pitää löytöpaikkana.

Vuolinko B (Hautapaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2016 löytynyt myöhäisrautakautinen silmäkirves ja muita kalmistolöydöiksi arvioituja myöhäisrautakautisia esineitä (ks. alakohteet). Löytösyvyys 5 - 25 cm. Uusia löytöjä ilmoitettu keväällä ja kesällä 2020 (lisätiedot viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14613, 15196).

Nuottiniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Maaliskuussa 2020 on metallinetsinnässä löytynyt pellosta viikinkiaikainen pyöreä riipus (Kivikoski 1973: Abb. 779) ja useita muitakin myöhäisrautakauden esineitä tai katkelmia 5 - 15 cm syvyydestä (ks. alakohteet). Löytäjän mukaan maa oli nokista ja hiilistä, paikoitellen pikimustaa.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tapiola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2020 löytynyt E-tyypin pyöreä kupurasolki (KM 44703: 1) ja myöhäisrautakautinen ketjunjakaja (KM 44703: 2, alakohde). Löytösyvyys 13-15 cm. Löytöalue on metsittynyttä, vanhaa peltoa (peruskartta 1969 vielä peltoa). Ilppari ILM14325.

Heikkala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on keväällä 2020 löytynyt pellosta 10 cm syvyydestä myöhäisrautakautinen räpyläriipus. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pekola (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Elokuussa 2020 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä kolme liivinmaalaista 1400-luvun hopearahaa noin 2 x 2 metrin alueelta. Eri puolilta peltoa myös kuparirahoja, nappeja ja muita pienesineitä 1600 - 1800-luvuilta, historiallinen miekanponsi, viskari jne. Löytöihin sisältyy myös katkelma veriurallisen miekan säilästä (rautakausi/keskiaika). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 12069, 12090, 14398, 16526, 17429 - 31.

Lankila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellosta on keväällä 2020 löytynyt Erik XIV:n raha. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 14160. Sittemmin ilmoitettu lisää 1500-luvun jälkipuolen rahalöytöjä (ILM28269).

Halola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt kolme Vaasa-ajan rahaa (ei otettu kokoelmiin) ja sekalaista uuden ajan metalliesineistöä. Pronssinen putkilukon avain ehkä jo keskiaikainen. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16869, 17088, 17337.

Pirhiänniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytynyt metallinetsinnässä Juhana III:n puolen äyrin raha vuodelta 1592 sekä muita uuden ajan rahoja ja pienesineitä, joista kokoelmiin talletettiin sydänsolki (alakohteena). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16985.

Ylä-Heimari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Laitialanlahteen viettävältä rinteeltä on Helsingin yliopiston inventoinnissa (1996) pintapoimittu kolme rautakautista lasihelmeä.

Loukio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on syksyllä 2020 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen ketjunjakaja sekä muita alakohteiksi merkittyjä rautakautisia löytöjä. Löytösyvyys noin 20 cm. Lisäksi historialliseen asutukseen liittyviä löytöjä, kuten Juhana III:n aikainen raha. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17259, 17315, 18442, 17311. Lisää löytöjä ilmoitettu syyskuussa 2021: Ilppari ILM19834, 20214 - 8, 20220, 21354.
Vaatii tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Aholahti 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt pellosta keskiaikainen ruotsalainen raha sekä alakohteeksi merkitty Tarton hiippakunnan raha 1500-luvun alusta. Lisäksi muita historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Löytöpaikka sijaitsee pellolla, jolla on alustavien tietojen mukaan sijainnut Aholahden kartano vielä 1700-luvun lopulla. Kyseessä voi myös olla Olavinlinnan alaisen latokartanon ja sitä edeltäneen keskiaikaisen asuman sijainti. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17235, 17236, 17802.

Vinninniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt pellosta spiraalipäinen ketjunkannatin ja muita myöhäisrautakauden esineitä (ks. alakohteet). Löytösyvyys noin 20 cm. Myös tipparaha Pietari Suuren ajalta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17312. Lokakuussa 2023 ilmoitettu viikinkiaikaisen avainriipuksen katkelma (ILM28600).

Aarrekallio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2020 löytynyt pellosta 20 cm syvyydestä Ananjino-tyypin pronssikirves sekä historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä ja katkelmia.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16850.

Pienisalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vanhalta rantaniityltä on noin 20 cm syvyydestä löytynyt metallinetsinnässä miniatyyritikarin tupenhela, joka koristeltu heraldisella kypäräaiheella sekä akantus- ja palmettikuvioilla.

Kaipiala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Juvan Remojärven Kappelinpellon keskiaikaisen ruumiskalmiston kaakkoispuoliselta peltoalueelta on toukokuusta 2021 alkaen löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautisia esineitä ja katkelmia. Löytösyvyys: 10 - 20 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18757, 18775, 18793, 28137, 29211.

Piikkilä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Toukokuussa 2021 on metallinetsinnässä löytynyt pellosta ristiretkiajan kupariseoksinen veitsenkahva (löytösyvyys 20 cm), muita myöhäisrautakautisten esineiden katkelmia, sulanutta kupariseosta sekä uuden ajan asutukseen viittaavia rahalöytöjä ja pienesineitä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18781, 18884, 18865, 18886, 18890, 18891, 18893, 18901, 18904, 19499.
Kohde on liitetty osaksi kiinteää muinaisjäännöstä Juva Piikkilä.

Remojärvi Kappelinpelto 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Toukokuussa 2021 ja syyskuussa 2023 on Kappelinpellon keskiaikaisen ruumiskalmiston itäpuoliselta peltoalueelta löytynyt useita myöhäisrautakautisia esineitä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18775, ILM28137.

Piikkilä 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä pellosta Jukajärven rannan läheltä on löytynyt myöhäisrautakautinen hihnanhela (ruusukehela) ja muita rautakautisia katkelmia. Löytösyvyys 10 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18886, ILM18904. Alakohteeksi merkitty myös levymäinen linturiipus myöhäisrautakaudelta (ILM18998).
Kohde on liitetty osaksi kiinteää muinaisjäännöstä Juva Piikkilä.

Kettula Teittilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2021 löytynyt pellosta noin 15 cm syvyydestä hihnanjakaja eläinpäisine pääteheloineen ja viisi myöhäisrautakautista hihnan ruusukehelaa noin 15 x 20 metrin laajuiselta alueelta. Myös soikean kupurasoljen katkelma ja valekierteisen rengaskorun katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18995. Vielä yksi helalöytö merkitty alakohteeksi (Ilppari ILM19115). Löytöjä myös viereisestä metsiköstä (ks. alakohteet).

Vinninniemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2021 löytynyt paikalta 15 cm syvyydestä oramainen nuolenkärki, rautakartio (luultavasti keihään kenkäin) ja pieni veitsi. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM18900.

Särkisaari (1000041103) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pienen Särkisaaren pohjoiskärjestä on toukokuussa 2021 löytynyt metallinetsinnässä 5 - 10 cm syvyydestä ns. massiivisen rannerenkaan katkelma ja kupariseospeltiä sekä vajaat 60 metriä etelämpää ja saaren koillisrannan läheltä alakohteiksi merkityt nuolenkärjet. Maassa havaittiin nokea/hiiltä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19076, ILM19105, ILM19112.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kettula Teittilä 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt toukokuussa 2021 H-tyypin soikean kupurasoljen katkelma ja elänpäisen hihnanjakajan hela (alakohde). Löytösyvyys 10 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19115. Heinäkuussa 2021 ilmoitettu lisää myöhäisrautakautisia löytöjä (ks. alakohteet, Ilppari ILM19498, ILM21360).

Siirtola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Salonsaaren pohjoisosasta löytynyt plastinen linturiipus. Löytösyvyys 15 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19201.

Kivistö (Kulkuväylät)
Historiallinen; Juvan kulttuurisihteerille toukokuussa 1999 tuotu nähtäväksi kivi, jossa hakattu teksti KAIHIINMÄKI MIII W:S OHA DEWITX. 1899
Saatteen mukaan kivi on löydetty Kivistön talon takapihalta, metsän ja pihan raja-alueelta. Kivi on murtunut alaosastaan. Talo on rakennettu 1947-48. Viitostien vanha linjaus (Hampunjoentie) kulkee tontin kautta.
Kiven molemmat puolet ovat sileitä ja toisella puolella ei ole merkintöjä. Kiven korkeus on 41 cm, leveys 27 cm ja paksuus reunoista noin 5 cm toisen sivun ollessa paksumpi kuin toisen.

Juhola (1000041791) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt historialliseen asutukseen viittavia löytöjä sekä myöhäisrautakauden esineitä, kuten spiraalipäinen ketjunkannatin, jossa on kiinni kankiketjun nivel. Ks. myös alakohteet. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20012, ILM20080, 20621, 23309.
Kohde on nyt sisällytetty osaksi kiinteää muinaisjäännöstä Juva Juhola (1000048327).

Rantala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Syyskuussa 2021 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä esineitä, joista ainakin palmettikuvioinen kasettihela ja punnus vaikuttavat myöhäisrautakautisilta. Lisäksi C-tyypin soikea kupurasolki, kankiketjun nivel ym. Löytösyvyys noin 15 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20146, 20159 - 64, 20166 - 7, 20201, 20338, 20624, 21741.

Koivula (1000041837) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt Toiviojärven pohjoispuolisen pellon eteläreunasta plastillinen ristiretkiajan linturiipus ja vyön/hihnanheloja. Löytösyvyys 1 - 2 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20202 - 4. Sittemmin löytynyt läheltä lisää ristiretkiaikaiseen ketjulaitteeseen liittyviä räpylä- ja muita riipuksia sekä spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma (ILM26587 - 92). Lisäksi Juhana III:n raha (ILM26586). Heinäkuussa 2023 ilmoitettu hieman pohjoisempaa kaksi K-tyypin soikeaa kupurasolkea ja spiraalipäinen ketjunkannatin (ILM27039, ILM27041).
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kirkonkylä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1952 rakennustyössä on löytynyt A-tyypin soikea kupurasolki.

Ronkala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1911 löytynyt ristiretkiajan soikea kupurasolki. Alakohteeksi merkitty riipuksen katkelman löytöpaikka (metallinetsintälöytö syyskuulta 2022, ILM23289). Uusi löytö (linturiipus) lokakuussa 2023 (ILM28599). Myös historialliseen asutukseen liittyviä pienesine- ja rahalöytöjä.

Pelto-Kämärilä (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Lokakuussa 2021 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä Tallinnassa lyöty killinki (1471-1500). Löytösyvyys 20 cm. Tarkemia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20889.

Haanmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on elokuussa 2021 löytynyt 15 cm syvyydestä myöhäisrautakautinen pienoiskirves. Läheltä myös veitsi, nauloja ja raudankatkelmia.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19833.

Oinola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2021 löytynyt 10 cm syvyydestä soikean kupurasoljen katkelma (Ilppari ILM20633).

Piikkilä 4 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2021 löytynyt 10 - 15 cm syvyydestä tappikoristeisen hevosenkenkäsoljen katkelma viikinkiajalta sekä muita, alakohteiksi merkittyjä viikinkiaikaisia katkelmia. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöän: Ilppari ILM20818, ILM20820, ILM21740.
Kohde on liitetty osaksi kiinteää muinaisjäännöstä Juva Piikkilä.

Kontiainen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta v. 2021 löytynyt klippinki 1520-luvulta ja alakohteeksi merkitty Erik XIV:n raha. Ilppari ILM20083.

Tiittala (1000042283) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on elokuussa 2021 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä, joista vanhin ajoitettava on Juhana III:n 1/2 äyriä vuodelta 1592. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19836.

Hiekkaharju (1000002390) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hiomakiven (KM 25030) löytöpaikka sijaitsee Hiekkaharjun talon lounaispuolella. Tarkka löytökohta ei ole tiedossa. Hiekkaharjun talosta noin 300 m pohjoisluoteeseen olevalta pellolta on löytynyt muutama epävarma kvartsi-iskos, joita ei ole otettu talteen. Maaperä paikalla on soransekaista hiekkaa.

Verkkosuo (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Savonmaa 11.9.1930: Emäntä Emilia Laukkanen Sääminki, Moiji, lahj. kourutaltan (temmin) kivestä, joka on löydetty Verkkosuosta.

Itilänniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt keskiaikaiselta vaikuttava hihnansolki, ns. O-solki. llppari ILM21350.

Haapaniemi (1000044093) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellomullasta löytynyt Juhana III:n raha 1500-luvulta. Löytöä ei ole luetteloitu. (llppari 14160)

Selkäsaari (1000044134) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Selkäsaaren eteläosasta löytyneitä sulaneita metalliseoksen (kupariseoksen?) kappaleita. Löytäjän mukaan ne sijaitsivat kallionkolossa. Paikalla on mahdollisesti harjoitettu valutoimintaa, mutta tämänhetkisten tietojen nojalla kohdetta ei voi ajoittaa tarkasti.
Viranomaiskäyttöön lisätietoja Ilppari ILM 10908

Suurola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä syyskuussa 2019 löytynyt pieni hihnansolki.
Lisäksi pellosta on otettu talteen kaksi ruusukvartsin iskosta (4.9.2019). Löytöpaikka on merkitty alakohteeksi. Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 11520.

Pekkalan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellolta talteen otettuja löytöjä (25.5. ja 31.7.2019), joihin kuuluu mm. kinnasneulan katkelma ja viskari. Ks. alakohteet. Lisää löytöjä vuosina 2020-2021.

Siikasalmen tienhaara 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on heinäkuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen miekantupen kenkäin ja siitä lounaaseen useita muita samanaikaisia esineitä ja katkelmia (ks alakohteet). Maassa havaittiin palanutta kiveä. Kohteesta ei ole aikaisempia löytöilmoituksia, vaikka vuoden 2022 ilmoittajien mukaan metallinetsintää pellolla on ollut noin viiden vuoden ajan. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM22607, ILM22610, ILM22611, ILM22779, ILM22773.
Vaatii lisäselvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Levinneisyysalueen lounaiset löytöpaikat Pikku-Surnuun virtaavan ojan lounaispuolella on rajattu kiinteäksi muinaisjäännökseksi Mikkeli Olkkolan koulu (1000045160).

Halila (1000044905) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on peltosaarekkeesta löytynyt ruumishautauksiin viittavia esineitä, ajoitus noin 1000-luku. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM22431.
Löytöpaikka sisältyy nyt kohteeseen Mikkeli Köyhälahti (kiinteä muinaisjäännös, 1000045158).

Johannala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2022 löytynyt korvakeputki, korvalusikka ja riipus ristiretkiajalta. Lisäksi historiallisia pienesineitä, kuten Sigismundin 1/2 äyrin raha vuodelta 1597. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23089, ILM23128, ILM23129, ILM23288.

Koivikko (1000011417) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Montolanmäeltä Vilhotunlammen sekä Joki- ja Kekrälampien väliseltä alueelta on pellolta tehty useita kivikautisia irtolöytöjä.
Tarkastus 1975: kaksi talttaa ja kivinuija (YKJ 689894, 35076) löydetty 1964-65 hiekkapellosta 20-30 cm syvyydestä; taltta (YKJ 689878, 353072) löydetty hiekkapellosta 20-30 cm syvyydestä; kivihioin ("kivihije") löydetty 1969 noin metrin syvyydeltä tasaiselta hiekkapellolta (YKJ 689919, 353112).
Lähistöllä myös hiilimiilu, kolme epämääräistä soikeaa kuoppaa, Vilhotunlammen länsipuolella vesijättömaalla puisen sälekatiskan osia ja polttamalla tehty yksipuinen ruuhi.
1991 inventoinnissa peltoa peitti tiivis ruohikko eikä siihen tehty koekuoppia.

Keriniemi Harju (Löytöpaikat)
Historiallinen; Elokuussa 2019 on pellosta löytynyt metallinetsinnässä Juhana III:n puolen äyrin raha vuodelta 1570. Lisäksi pellolta ja sen eteläpuolisesta metsästä järvenrantaan saakka on löytynyt 1600 - 1800-luvun rahoja sekä uudelle ajalle ajoittuvia solkia ja muita metalliesineitä. Lisätiedot viranomaiskäyttöön: Ilppari-ilmoitukset ILM11548, ILM11549 ja ILM11550.

Inkilä (1000045364) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksystä 2022 alkaen löytynyt pellosta viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma, penningin katkelma, kankiketjun nivel, lenkkipäinen kierteisen kupariseosvartaan katkelma, spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma sekä uuden ajan pienesineitä ja rahoja.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM23534, ILM23630, ILM27453.

Helpinsalmi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on syksyllä 2022 löytynyt metallinetsinnässä Juhana III:n hopeaklippinki (1591) sekä muita uudelle ajalle ajoittuvia pienesineitä, kuten ortodoksisen ristiriipuksen ja liitupiipun katkelmat. Myös todennäköinen soikean kupurasoljen katkelma sekä myöhäiskeskiaikaiseksi arvioitu kirveenterä. Ilppari ILM 23669 - 71, 23673 - 74, 23758, 27954.

Ukkola (1000045464) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Lokakuussa 2022 pellosta on metallinetsinnässä löytynyt korvalusikan katkelma ja hihnan hela. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM24940. Läheltä löytynyt sittemmin ristiretkiaikaisia kupariseoshelmiä ja riipus. Lisäksi historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä, joista vanhin selkeästi ajoitettava on Kustaa Vaasan raha (Ilppari ILM25200 - 3; ks. alakohteet; ILM23366).

Karila 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä 22.10.2022 ristiretkiaikainen soikea kupurasolki ja kaksi myöhäisrautakautista ketjunkantajaa (ILM24983) sekä muita myöhäisrautakautisia ja historiallisia löytöesineitä (ILM25020): mm. tulusrauta, kankiketjun nivel, kelloriipus ja vyönhela.
Löytöjä ei vielä ole luetteloitu.

Tertti 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt 24.9.2022 metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen/varhaiskeskiaikainen koristeltu veitsen kahva (ILM25031; LÖY322050). Läheltä myöhäisrautakautinen hihnanjakaja ja punnus (ILM23555).
Löytöjä ei ole vielä luetteloitu.

Kotikallio (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt 22.10.2022 metallinetsinnässä rautakautisia löytöjä (ILM25035;LÖY322062): mm. korvalusikan katkelma, puhkonainen riipus, vyön-/hihnanhela ja veitsen tupen kärkiosa.
Löytöjä ei vielä ole luetteloitu.

Välilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautisia esineitä: soikean kupurasoljen sulanut katkelma, hihnansolki, räpyläriipus, hihnan päätehela, sulaneen kupariseoksen kappale jne. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23552.

Tertti 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syksyllä 2022 löytynyt metsästä spiraalipäinen ketjunkannatin ja alakohteeksi merkitty räpyläriipus. Ketjunkannattimen löytöpaikan vieressä havaittiin "koskematon kiviröykkiö". Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23553. Muitakin löytöjä lisätty alakohteiksi.
Vaatii lisäselvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Ryönänniemi (1000045692) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2022 löytynyt 20 cm syvyydestä poikkiteräinen nuolenkärki ja tulusrauta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM25133.

Karhunpääsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Puulan Eteläselän kallioisen Karhunpääsaaren luoteisrannalta matalan, luontaisen kallioportaan vierestä kohdasta, jossa on viime aikoina poltettu nuotiota, löytyi kääntöjalkasolki. Kallioiden suojaamalta tasanteelta löytyi myös kuparisekoitteinen rengas ja kuparipellin pala. Perimätiedon mukaan saaren pohjoisrannalla on 1800-luvulla ollut karhunkallohonka.
Koepistojen tekemistä ei jatkettu löytöjen jälkeen. Soljen löytökohdassa oli maan pinnalla tuoreen nuotion jäänteitä sekä foliota. Nuotion noki ei ulottunut solkeen (n. 7 cm syvyydellä) saakka. Soljen löytökohdassa oli puhdasta hiekkaa, joka muuttui karkeammaksi ja vaaleammaksi n. 19 cm syvyydessä. Palanutta luuta ei havaittu, ei myöskään enempää metallisignaaleja soljen välittömästä läheisyydestä. Löytöpaikalla ei siis havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Souru Etelälahti 1 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Souru-järven Etelälahden etelärannalta ruuhi, jonka pituus on 329 cm ja leveys 29 cm. Ruuhesta oli ilmoitushetkellä 2.9.1996 jäljellä perä, keula, kaistale pohjaa ja vähän laitaa kummassakin päässä. Pinta kulunut eikä veistojälkiä näy. Peräosassa on tappi ja sekä tappi että sen reikä ovat metalliterällä tehtyjä. Tappi on uudemman näköinen kuin muu ruuhi. Pohjan reuna on suora. Ruuhen reunassa on jälkiä, jotka viittaisivat siihen, että ruuhi olisi koottu kahdesta osasta metallisilla hakamaisilla liittimillä. Kiinnityshakojen reunat ovat suorakulmaisia, kooltaan noin 2-3 x 0,5-1 cm, ja tappien neliömäisiä (noin 2 x 2 cm).
Muistiinpanossa on piirros ruuhesta (Savonlinnan museossa).

Souru Etelälahti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Samankaltainen ruuhi kuin noin 150 m idempää löytynyt Souru Etelälahti 1. Pituus noin 250 cm ja leveys noin 28 cm. Päässä näkyvissä kiinnityshaan reikä sekä tapin reikä (noin 2 x 2 cm) ja tappi (pituus 7,5 cm).
Muistiinpanossa on piirros ruuhesta (Savonlinnan museossa).

Vesala (1000046548) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma ja historialliseen asutukseen viittaavia pienesineitä. Ilppari ILM23441.

Pihlaja (1000047080) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kupariseoksinen neulakota (löytöpvm. 20.4.2020). Alakohteina värttinänkehrä ja viskari (löytöpvm 18.-19.8.2019).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13966, ILM 12732, ILM 12768.

Etelä-Anttila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä hopeasormus (ns. saraperäsormus).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13986.

Sikkola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä keväällä 2020 yksinkertainen tulusrauta. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM14753.

Linno 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksiteräinen tikari ja historiallisen ajan pöytäveitsi. Esineet löytyivät n. 20 m toisistaan. Tikari voi ajoittua jo varhaisrautakaudelle (löytöpvm. 31.7.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 15226.

Immolan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Useiden kuppikivien reunustamalta pellolta on keväällä 2023 tehty metallinetsintälöytöjä, jotka liittyvät pikemminkin historialliseen kuin rautakautiseen asutukseen. Vanhin ajoitettu löytö on Juhana III:n raha. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM26282 - 5.

Verijärvi Karhunpääsaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Verijärven Karhunpääsaari on maanomistajan mukaan toiminut aiemmin lammaslaitumena. Maanomistajan kertoman mukaan saareen liittyy tarina, jonka mukaan karhu aikoinaan tappoi silloisen tilanomistajan lehmän. Tilanomistaja surmasi karhun, leikkasi sen pään irti ja vei pään saareen varoitukseksi karhulle.
Saaren eteläosasta löytyi puukontuppi ja vanhojen katiskojen jäänteitä. Saaren pohjoisosasta löytyi kaksi historiallisen ajan rahaa: Kustaa III:n hopeinen 1/24 riikintaaleri vuodelta 1779 (KM 43265:1, löytöpaikka N: 6843638, E: 507951) ja erittäin kulunut kupariraha (KM 43265:2, löytöpaikka N: 6843624, E: 507949). On mahdollista, että rahat liittyvät nimenomaan paikalla harjoitettuihin historiallisiin karhurituaaleihin.

Ahola (1000047462) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä muutama myöhäisrautakautinen esine. Havainto nokisesta ja palaneen kiven sekaisesta maasta sekä "kivikasasta". Paikalla kasvaa tummatulikukkaa. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: ILM26342, ILM26346.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2023 löytynyt hevosta esittävä levyriipus ristiretkiajalta. Illpari ILM26343.

Partala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Partalan historiallisen kylänpaikan viereisestä pellosta on keväällä 2023 löytynyt metallinetsinnässä kuulamainen punnus myöhäisrautakaudelta. Ilppari ILM26594. Kohde on syyskuussa 2023 sisällytetty osaksi kiinteää muinaisjäännöstä Juva Juhola (1000048327).

Kivilahti (1000047863) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä rannerengasmainen rautaesine. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14951.

Mustalahti (1000048159) (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Luonnossa liikkuja on havainnut rinteessä kvartsíytimiä ja -iskoksia. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM27597.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Vilkaharju Toivotuksenlahti 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on elokuussa 2023 löytynyt paikalta tasateräinen nuolenkärki 25 cm syvyydestä. Ympäriltä halkaisijaltaan noin 200 metrin alueelta on Alanteeseen viettäviltä rinteiltä saatu muutamia vaikeammin ajoitettavia tai historiallisia löytöjä, kuten laattamainen tulusrauta ja kärkiviisteellinen puukko. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM27626 - 28, 27630.

Kirvessaari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Luonnossa liikkuessa löytyi liuskeesta tehty hiomakivi ja lisäksi paikalta havaittiin kallioon hakattuja rajamerkkejä tai maanmittauspisteitä.

Seppälä (1000048660) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2023 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä ja rahoja. Vanhin selkeästi ajoitettava löytö on Juhana III:n raha. Löytöihin sisältyvä rombinmuotoisin rei´in koristellun pronssikamman katkelma on jopa myöhäisrautakautisena pidetty esinemuoto, mutta luotettava esinetyypin ajoitus puuttuu.

Launiala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautisia esinelöytöjä metallinetsinnässä Launialanselän pohjoisrannalla olevasta loivasti itään kohti ojaa laskevasta pellosta. Löytöaikaa ei tiedetä ja esineet on toimitettu museoon vuonna 2015. Löytöalue on loivassa rinteenlaskussa ja se on laajuudeltaan noin
30x30 m. Löydöt ovat aivan kynnön pinnasta, noin 10 cm:n syvyydestä. Tämän alueen
yläpuolelta, harjanteelta, joitakin mahdollisesti myöhäisempiä rautaesineitä.

Luukkola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellon reunasta, läheltä Luukonlammen lasku-uomaa, on kesäkuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä emalikoristeisen ristiriipuksen katkelma. Löytö vaikuttaa ristiretkiaikaiselta. Ilppari ILM26877.

Pellosniemi 3 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta on lokakuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä mahdollisiin ruumishautauksiin viittaavia esineitä: H-tyypin soikea kupurasolki, rannerenkaan katkelma, hihnanjakajan hela sekä ketju- tai hihnalaitteen nivel. Lisäksi historiallisia löytöjä, kuten keskiaikaan tai uuden ajan alkuun ajoittuva hanakukko. Ilppari ILM28946.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Lenius 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on syyskuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä hevosenkenkäsoljen neula ja ketjulaitteen osia. Ilppari ILM28458. Viereiseltä risukkoiselta saarekkeelta on löytynyt mahdollisesti rautakautinen veitsi 20 cm syvyydestä kivien alta ja välistä (ILM28459, alakohde).
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Harjula 2 (1000050638) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä historiallisen ajan esineistöä, josta otettiin kokoelmiin pyöreäkantainen kuvasormus (ns. Sarvas-sormus). Pellolta on löytynyt myös Juhana III:n kahden markan hopeaklippinki vuodelta 1569 ja neljän markan klippinki vuodelta 1579.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 15011, ILM30254.

Pajapelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on kesällä 2022 löytynyt myöhäisrautakautinen hihnansolki ja spiraalipäinen ketjunkannatin. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM29784.

Heikinsaari (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Metsästä löytyi kvartsi-iskoksia toukokuussa 2021.

Koivuvuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä mahdollinen neulakotelo.

Miikkula Lamminmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä historiallisen ajan pienesineitä, Savossa harvinainen Kustaa Vaasan/Kristian II:n klippinki ja Juhana III:n raha. Ilppari ILM29974, ILM30263.

Kyyhkylä II (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä tykinkuulan sirpale. Löytö todennäköisesti liittyy Porrassalmen taisteluun.

Virtasalmi (1000051456) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Niemeltä on löytynyt metallinetsinnässä putkikirves (syvyys noin 20 cm) ja vaikeammin tunnistettavia raudankatkelmia. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM27308.

Kaijanharju (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Harjulta on löytynyt noin 10 cm syvyydestä poikkiteräinen nuolenkärki. Ilppari ILM27601.

Haukilampi (1000051458) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Haukilammen etelärannalta on noin 20 cm syvyydestä hiekkamaasta löytynyt metallinetsinnässä kuparipellistä leikattuja kappaleita, jotka todennäköisesti ovat kattilasta peräisin. Ilppari ILM28718.

Parkku (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä, kuten kaksi 1500-luvun tienoille ajoittuvaa veitsen päätehelaa. Ilppari ILM27400, 28400.

Pihlajasalo itäpuoli (Tapahtumapaikat)
Historiallinen; Esineiden irtolöytöpaikka sijaitsee Luonteri-järven Pihlajasalo-nimisen saaren itäpuolella noin 25-30 metrin syvyydessä.
Esineet (mm. köysikela, lyhty, puutavaraa) ovat mahdollisesti peräisin höyryhinaaja Louhesta, joka upposi alueella 9.6.2023 Luonterilla. Alus nostettiin ylös heinäkuussa 1923. Onnettomuudessa hukkui kahdeksan miehistön ja puutavarayhtiön jäsentä. Heitä ei ole löydetty koskaan. Mikkelin Puutavara Oy:n alus oli matkalla Puumalan Hirvensalosta kohti Luonterin pohjoisosia. Syy uppoamiseen ei ole selvinnyt koskaan.
Esineet katsotaan muinaismuistolain rauhoittamiksi irtaimiksi muinaisesineiksi.
Lisätietoja: https://viistokaiku24.fi/luonteri.html

Seppäkapee 2 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt nuolenkärki 5 cm syvyydestä. Ilppari ILM27339.

Lehtiaho (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä talonpoikainen kantasormus.

Välitupa (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltotöiden yhteydessä löytyi raakatyöstetty kivikirveen teelmä.

Haukkala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on metallinetsinnässä löytynyt hihnanhela, ajoitukseltaan todennäköisesti myöhäisrautakautinen. Ilppari ILM26578.

Jokela (1000051827) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kälkäjoen itärannalta on löytynyt noin 40 metrin matkalta pieni lyyranmuotoinen tulusrauta, kaksi veistä ja tinainen hihnanhela. Ilppari ILM27371.

Kyöpelinvuori (1000051836) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Harjanteen itärinteeltä on löytynyt metallinetsinnässä hihnansolki, jonka ajoitus on ulkomaisten vastineiden perusteella lähinnä 1300- tai 1400-luku. Ilppari ILM30655.

Kuusela-Harjula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt 1500- ja 1600-luvuille viittaavia esineitä: Savossa harvinainen Kustaa Vaasan/Kristian II:n klippinkiraha, 1500-luvun tyyppinen pöytäveitsen päätehela ja pyöreäkantainen kuvasormus (ns. Sarvas-sormus). Ilppari ILM28112.

Koskenranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä uuden ajan asutukseen viittaavia pienesineitä: oletettavasti 1500- tai 1600-lukulainen kuvasormus (ns. Sarvas-sormus). kehäsolki ja barokkityylisesti reliefikoristeltu metallilevyn katkelma. Lisäksi havainto 1600- ja 1700-luvun ruotsalaisista rahoista ja sulaneen kupariseoksen kappaleista.
Ilppari ILM31771.

Saliniittu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2021 pellosta löytyi soljen neula.

Kainula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta löytynyt historialliseen asutukseen viittaavia löytöjä, kuten Eerik XIV:n 1/2 äyri 1560-luvulta, Juhana III:n kahden äyrin raha vuodelta 1573 ja Sigismundin fyrk-raha vuodelta 1593. Löytösyvyys 15 cm. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM14091, 14092, 14093, 17620.

Kestikievari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt 1600-luvun raha. Perimätiedon mukaan paikalla on ollut kestikievari.

Aholahti 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt portugalilainen 1700-luvun kupariraha.

Tujula (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt Kustaa Vaasan/Kristian II:n klippinki.

Kumpusenkallio (Löytöpaikat)
Pronssikautinen; Siirtolohkareen juurelta on syksyllä 2024 löytynyt metallinetsinnässä pronssitikarin teräkatkelma 25 cm syvyydestä. Muita metallinilmaisinsignaaleja ei saatu. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: ILM32313.

Yrjölä-Peltola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt uuden ajan asutukseen viittaavia rahoja ja esineitä, kuten tipparaha, vuoden 1591 yhden markan klippinki ja ns. sarvas-sormuksia (1500- ja 1600-luvun kuvasormuksia). Ilppari ILM32723.

Vanha-Tuukkala 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Konnunsuon länsipuoliselta pellolta, noin 600 metriä etelään Tuukkalan ruumiskalmistosta, on vuonna 2023 löytynyt metallinetsinnässä soikea kupurasolki. Ilppari ILM27845.

Vanha-Tuukkala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Konnunsuon länsipuoliselta pellolta, noin 700 metriä etelään Tuukkalan ruumiskalmistosta, on vuonna 2023 löytynyt metallinetsinnässä spiraalipäinen ketjunkannatin ja kuulamainen punnus. Ilppari ILM27827, ILM27845.

Valkola 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on vuonna 2023 löytynyt metallinetsinnässä ristiretkiaikaisen eläinriipuksen katkelma, hihnanjakajarenkaita ja 1500-luvulle ajoittuva pöytäveitsen päätehela. Ilppari ILM27827.

Nojanmaa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2024 löytynyt metallinetsinnässä lähinnä uuden ajan asutukseen viittaavia pienesineitä ja rahoja, kuten viisi Kaarle XI:n ajan 1-äyristä, tipparahoja ja mahdollinen Juhana III:n 1/2-äyrinen. Kaksi pitkähamaraista silmäkirvestä edustavat vanhimmillaan jo myöhäiskeskiaikaista tyyppiä.

Hannolanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on marraskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikaisen tasavarsisoljen katkelma. Lisäksi historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä ja rahoja (1500-luvulta 1700-luvulle; esim. Juhana III:n puolen äyrin raha, 1592; Kaarle IX:n 2 markan raha, 1604). Ilppari ILM32884, ILM32958, ILM32977.

Lautiala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2021 pellosta löytyi uudelle ajalle ajoittuvan metalliastian paloja.

Ilmarisenniemi (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Lokakuussa 2024 Ilmarisenniemeltä löytyi metallinetsinnässä luultavasti kattilasta leikattu iso kuparipellin pala ja viskari. Löytösyvyys 30 cm nokisessa maassa. Tsrkempia tietoja viranomiaiskäyttöön: Ilppari ILM33085.

Ala-Kieluu Kalmansaari (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Lokakuussa 2024 Kalmansaarelta löytyi metallinetsinnässä mm. tasateräinen nuolenkärki, ongenkoukku, puukko ja iso kuparipellinpala (luultavasti kattilasta). Löytösyvyys 35 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM33086.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa,

Mulliaho (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt kupariseoksinen piipun koppa.

Hakolahti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt historiallisen ajan neulakotelo.

Umpaanniemi 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2021 löytynyt helmi.

Vehmaan kartano (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt Juhana III:n 4 äyrin raha vuosilta 1569 - 72. Ilppari ILM30611.

Hietalahti 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellolta on löytynyt kasettihela ja vyönhela.

Pikku-Surnu pohjoinen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt rautakauden loppuvaiheen esineitä. Ilppari ILM23224.

Lampuunlahti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt kirveen teräkatkelma.

Pellosniemi 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt atraimen piikki, solki ja sormus.

Luukkola 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt pienikokoinen ikoniriipus.

Pellosniemi 5 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt soikean kupurasoljen katkelma.

Mäkelä (1000054839) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä elokuussa 2022 pellosta löytyi Sarvas-sormus.

Mäntymäki (1000055110) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 rautakautinen löytö. Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23228.

Härkämäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syksyllä 2022 pellosta löytyi historiallisia pienesineitä, mm. Sarvas-sormus.

Leskelä (1000055257) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt historiallisen ajan sormus.

Kastemäki A (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä on löytynyt metallinetsinnässä spiraalikoristeinen ketjunkantaja.

Tynkkylänjoki 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt taitettuhamarainen veitsi.

Miettilä (1000055425) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä Juhana III 1/2 äyrin raha, 1577. (Ilppari ILM23361).

Pirhiänniemi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on syyskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä esineitä. Vanhimpia ovat Savossa harvinainen Kristian II/Kustaa Vaasan klippinkiraha noin vuodelta 1520 ja 1500-luvulle luonteenomainen pöytäveitsen päätehela. Ilppari ILM32242.

Kerttula (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä esineitä, kuten 1500- tai 1600-luvulle ajoittuva ns. Sarvas-sormus. Ilppari ILM32459.

Pirttiniemi (1000055724) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pirttiniemen kaakkoiskärjessä olevasta pienestä poukamasta kivikkopohjalta löytyi syksyllä 2024 veden ollessa tavanomaista alempana reikäkivi, kooltaan noin 28,5x10,7x3,4 cm. Yhdeltä puolelta hakatun reiän koko on leveämmältä puolelta noin 3,5-4,5 cm ja kapeammalta puolelta noin 2,1-2,7 cm. Reikäkiven ajoitus on hankala, mutta se on mahdollisesti historiallisen ajan verkonpaino.

Tulilampi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Hannu Ruuskasen keväällä 1998 ilmoittama kohde sijaitsee Rantasalmi-Kolkontaipale -maantien pohjoispuolella, Tulilammen kaakkoispuolella, Tiikkaanmaan tilan asuinrakennuksesta noin 450 m luoteeseen, kuusimetsässä olevalla kalliopaljastumalla. Kalamaiset kuviot ovat luonnonmuodostumia.
Kohteen on 3.7.1998 tarkastanut Helena Taskinen

Kapteeninkatu 4 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kyseessä on Aholahden kaupunginosassa, valtatie 14:n ja rautatien pohjoispuolella, Puruveden Pullinlahden ja Haapaveden Katiskalahden välisellä alueella, Kapteeninkatu 14:n tontilla, kallion päällä sijainnut maantasainen ja noensekainen kiveys. Paikalla tehdyssä koekaivauksessa kiveys osoittautui luonnonmuodostumaksi. Kiveyksessä olleet kivet olivat liuskemaista, rapautunutta kivilajia samoin kuin kalliokin. Hienompi maa-aines, "hiekka", vaikutti olevan kalliosta niin ikään rapautunutta. Noki lienee peräisin esimerkiksi nuotion- tai kokonpoltosta taikka metsäpalosta. Kohde on tutkittu kokonaisuudessaan.

Pirunvuori (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuistossa, Mäntysalon pohjoisosaa kiertävän luontopolun eteläpuolella. Paikalla sijaitsee korkea, kupolimainen, n. 69 m Koloveden pinnasta kohoava kalliomäki, jonka reunoilla on paikoin ylikaadepintoja, halkeamia, lohkareiden väliin muodostuneita ja luolia. Pirunvuoren kuperalla laella on laajoja avokallioita ja sinne johtaa polku vuoren kaakkoispuolella sijaitsevan huvilan pihasta.
Hyvin jyrkkäpiirteisen kalliomäen koillisjyrkänteeltä löytyi kolmen kivenlohkareen muodostama luolamainen onkalo. Luolaan olisi hyvin mahtunut istumaan ja seinämissä erottui luontaisia mustia ja punertavia värjäytymiä. Pystysuorat viirut ovat selkeästi valuvan veden aiheuttamia.

Valkealampi (1000007855) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee Koloveden kansallispuiston eteläosassa, Vaajasalon lounaisreunalla. Alueella sijaitsee laajasta vesistöstä muinoin kuroutunut Valkealampi, jonka lounaispuolen kalliot ovat jyrkänteisiä ja louhikkoisia. Valkealammen rannasta noin 60 m lounaaseen, louhikkoisella kalliojyrkänteellä, sijaitsee laaja puoliluola, joka on leveydeltään noin 15 m. Paikoin hiekkaista kalliotasannetta suojaa noin 5 m leveä kivilippa. Hiekka kallion pinnalla oli kauttaaltaan vaaleanpunaiseksi palanutta tulenpidon vaikutuksesta. Kallioseinämissä erottui moderneja kalliopiirroksia, jotka oli tehty hiilellä. Paikka lienee edelleenkin suosittu retkikohde ja yöpymispaikka.

Suuri Syväniemi (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Inventoinnin yhteydessä ei kohteessa havaittu merkkejä esihistoriallisesta tai historiallisesta ihmisen toiminnasta.

Pirunvuori (1000017499) (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Pirunvuoren ja Vanhan hautausmaan välissä sijaitsee suurten siirtokivilohkareiden muodostama luolasto. Kohde on paikallinen nähtävyys, jonne pääsee Laasalantieltä polulta, joka lähtee tien yli kulkevan sähkölinjan tienoilta. Luolasto on muutaman kymmenen metrin matkan päässä tiestä.

Pirunvuori (1000025843) (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Ruunasaarenselkään pohjoisesta pistävän Oravahiekanniemen etelärinteellä kaksi isoa siirtolohkaretta vierekkäin muodostaen "luolan", josta 1982 tai 1983 löydetty kirveeksi arveltu kivi. Tarkastuksessa 1986 paikalle tehty kolme koekuoppaa, joista ei löytöjä.

Hanhivirta Pieni Linnasaari (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Jyrkkäpiirteinen kalliosaari, jolla ei kuitenkaan havaittu merkkejä vartiopaikoista tms., vaikka saari topografian puolesta sellaiseksi hyvin soveltuisi. Saaren koilliskulmalla on halkaisijaltaan 3-5 m kiveys, joka lienee kuitenkin luonnonmuodostuma. Tarkastuskäynnillä ei myöskään viereisestä Isosta Linnasaaresta havaittu merkkejä muinaisjäännöksistä.

Varpaniemi (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Kalliossa käärmemäisiä kuvioita, kaksi uraa, pituus noin 185 cm. Luonnonmuodostumia. Kuvioiden länsipuolelta vanha polku rantaan.

Lökkiö (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton;

Hiislahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Matala kiveys Sorvaslahden Hiislahden koillispuolella. Kohde sijaitsee kivikkoisella hakamaalla, Hiislahden rantaan johtavan tien pohjoispuolella, noin 3 metriä tiestä. Latomus sijaitsee mäen likimain korkeimmalla kohdalla. Kivilatomus on muodoltaan soikea tai nelikulmaisuutta tavoitteleva. Kivilatomuksen koko on noin 2,5 x 1,5 metriä, korkeus vain noin 25 senttimetriä. Vaikka se on rakennettu pienehköistä kivistä, se erottuu varsin selkeästi muusta kivikosta. Ajoitus epävarma.

Luukkola (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöalue sijaitsee Verijärven ja Luukonlammen välissä sijaitsevan Luukkolan tilan päärakennuksesta 200 m pohjoisluoteiseen. Pellon reunasta noin 10 m länteen on pohjois-etelä -suuntaisen kalliopaljastuman päällä kolme matalaa kivistä ladottua röykkiötä. Eteläisin röykkiö on pyöreä, matala, sammaloitunut röykkiö, kooltaan 2,5 x 2,2 m. Tästä pari metriä pohjoiseen on kaksi pitkulaista, lähes toisissaan kiinni olevaa röykkiötä, joiden pituudet ovat 4,9 ja 3,7 m. Kiveysten pohjoispuolella on uudehkoa kiviaitaa.

Kallioniemi (1000014305) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Valvatus-järven pohjoispään luoteispuolelta, 100 m Kallioniemen talosta luoteeseen on pihamaata laajennettaessa löytynyt runsaasti teräväsärmäistä, osin iskosmaista kvartsia. Kvartsi löytyi välittömästi turpeen alta. Tarkastushetkellä alueelta oli paljastettu kalliota ja siinä havaittiin leveitä kvartsijuonia. On mahdollista, että kyseessä on kvartsilouhos.

Kolmankangas 2 (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kolmankankaan harjujakson luoteispäässä, Kolma-järven kaakkoisrannalta vajaa puoli kilometriä kaakkoon, kahden korkeamman harjanteen välisen matalamman kannaksen tienoilla. Paikalla on kolme kuoppaa, joista pohjoisimmat kaksi ovat harjun kainalossa olevan peltoalueen puolella ja eteläisin on kannaksen keskellä, edellisistä 60 metriä etelään. Pohjoisemmat kuopat ovat kooltaan 3 x 2 metriä ja eteläisin halkaisijaltaan noin 1,5 metriä. Kuoppiin tehdyissä koepistoissa maannos oli jokseenkin samanlaista kuin ympäristössä eli turpeen alla voimakkaan punaista hiekkaa. Tämä on ilmeisesti tälle ylemmälle harjujaksolle luontainen väri. Hiiliä tms. ei kuopissa näkynyt ja muutenkin vaikuttaa siltä, etteivät ne ole aivan resenttejä. Sijaintinsa puolesta kuopat voisivat olla pyyntikuoppiakin.

Niironniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt metallinilmaisimella rautakuonan kappaleita läheltä Huutokosken-Varkauden rataa, sen eteläpuolella Niironniemen tilan maalla. Löytäjän mukaan alueella on ollut 1800-luvulla sepän paja. Vuoden 1995 tarkastuksessa alueelta ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kyrönmäki 8 (Maarakenteet)
Ei määritelty; Muinaisrantatörmän raunaan ja valliin tehdyn vanhan kellarikuopan rauniot. Koko 3 x 5 m, oviaukko törmän juurelle etelään. EI SUOJELUKOHDE.

Pitkä Pihlajavesi Hietasaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hietasaaren itärannalla palanut tervahöyryn hylky. Alus on ilmeisesti ajettu rantaan ja palanut siinä. Jäljellä rakenteesta on osa pohjaa, kattila, kone ja potkurilaitteisto. Hylyn rakennusmateriaali on mäntyä ja alus on ollut tasasaumainen.

Pääskylahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustasta kaakkoon Pääskyniemen länsirannalla, ilmoittajan mukaan "laiturista noin 100 metriä länteen, 5 metriä rannasta".
Paikalla on tasasaumaisen männystä rakennetun proomun hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys 7 metriä.
Hylyn lähellä on toinen samankaltainen proomun hylky (id 1894). Molemmat hylyt näkyvät viistokaikuluotauksessa, joka tehtiin Savonlinnan Vuohisaaren syväsatamahankkeen valmisteluun liittyneessä vedenalaisinventoinnissa syksyllä 2012.

Koululahti eteläranta (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan Koululahdessa lahden etelärannassa.
Nuorehko veneen hylky. Hylky löydettiin vuonna 1991 suoritetussa valtatie 14:n linjauksen vedenalaisessa pohjainventoinnissa Savonlinnan alueella. Inventoinnin tekivät Savonlinnan maakuntamuseo, J. Grönhagen ja Saimaan Purjehdusmuseoyhdistyksen sukeltajat.

Koululahti pohjoisosa (Alusten hylyt)
Historiallinen; Savonlinnan Koululahti, lahden pohjoisosa.
Nuorehko veneen hylky.

Naistenlahti Järvenlahti (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Naistenlahden Järvenlahdessa noin 50 metriä salmesta ja noin 5-8 metriä vesirajasta.
Pienen (noin neljä metriä pitkän) soutuveneen pahoin levinnyt hylky.

Pääskylahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustasta kaakkoon Pääskyniemen länsirannalla 2 - 6 metrin syvyydessä kivikkopohjalla.
Paikalla on tasasaumaisen männystä rakennetun proomun hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys 6,8 metriä. Ilmoittaja sanoo kohdetta "tavalliseksi 1900-luvun proomuksi".
Hylyn lähellä on toinen samankaltainen proomun hylky (kohde 1884). Molemmat kohteet näkyvät viistokaikuluotauksessa, joka tehtiin Savonlinnan Vuohisaaren syväsatamahankkeen valmisteluun liittyneessä inventoinnissa.

Hirvolanselkä Hiekkasaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hirvolanselän Hiekkasaaren rannasta n. 30m lounaaseen
Hylky, jonka pituus on noin 10 metriä ja leveys noin 3 metriä.

Muhasaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Muhassaaren länsipuolella, n. 75m rannasta
Rungoltaan jykevärakenteisen, tasapohjaisen ja pystylaitaisen lotjan tai proomun hylky. Hylyn keula- ja perävannas ovat suoria ja lähes pystyasennossa, aluksen kokonaispituus on 28 metriä ja leveys 6.3 metriä. Sikopalkin osat on liitetty toisiinsa teräväkärkisellä lapaliitoksella, palkissa näkyy ainakin kaksi ruumatuen koloa.

Lohilahden hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Lohilahden pohjukassa, pienessä lammessa jonka pengerrys synnyttänyt
Puuhylyn kappaleita, jotka tulleet esiin ruoppaustöiden yhteydessä. Hylyn osia nostettiin, ja tuotiin Savonlinnan maakuntamuseolle.

Kokkosenlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Kokkosenlahdessa
Rautainen kuivalastialus, jonka nimi "Mikkeli", ilmoituksen mukaan omistaja aikoo nostaa aluksen

Häränsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Häränsaaren/Härönsaaren eteläpuolella
Tasasaumaisen mäntyrakenteisen laivan hylky, joka tunnetaan pirtulotjana.

Kokkosenlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Kokkosenlahdessa
Tasasaumaisen männystä rakennetun aluksen hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys noin 6 metriä.

Anttolan Kirkonkylänlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan kirkonkylänlahti
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky

Anttolan Kirkonkylänlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Kirkonkylänlahti
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky

Anttolan Kirkonkylänlahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan kirkonkylänlahti
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky

Anttolan Lotjasaari 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Lotjasaaren länsipuolella olevassa lahdessa
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky, tiiliä

Anttolan Lotjasaari 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Lotjasaaren länsipuolella olevassa lahdessa

Anttolan Lotjasaari 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Lotjasaaren länsipuolella olevassa lahdessa

Historiallinen; Anttolan Lotjasaaren itäpuolella
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky, tiiliä

Historiallinen; Anttolan Lotjasaaren litäpuolella

Historiallinen; Anttolan kirkonkylänlahti

Anttola Harmolansalmi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Harmolansalmessa
Rautaisen kuivalastialuksen (lotjan) hylky, ainakin osittain poistettu.

Anttola Harmolansalmi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Harmolansalmessa
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky, ainakin osittain poistettu

Anttola Harmolansalmi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Anttolan Harmolansalmessa
Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky, ainakin osittain poistettu

Rautaisen kuivalastialuksen, lotjan hylky, ainakin osittain poistettu

Kortelahden hylky 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kortelahden Lävistönsaaren etelälahdessa
Tasasaumaisen mäntyrakenteisen lotjan tai proomun hylky, jonka pituus on noin 16 metriä ja leveys 4 metriä. Hylyn perästeevi on pinnalla.

Tyryniemi 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Tyryniemen edustalla n. 20m päässä rannasta
Tasasaumaisen tasaperäisen proomun hyväkuntoinen hylky, jonka pituus 19 metriä ja leveys 6 metriä. Kaksiluukkuinen hylky makaa rannansuuntaisesti, alus on ollut halkolastissa.

moottorivene (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kortelahden Hepolahti
Hepolahdessa romahtanut venevaja, jonka alla on noin 1930-luvulta peräisin oleva moottorivene, jossa moottori paikoillaan.

Lintusalo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Lintusalon Sääskin rantalaiturin vieressä
Hylystä on jäljellä pohja, alus ollut tasasaumainen, karneerattu ja parikaarille rakennettu. Pituutta sillä on ollut noin 18.3 metriä ja leveyttä 6.3 metriä. Laivan ylärakenteet on purettu pois tai ne ovat tuhoutuneet tulipalossa.

Sahanlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Puumalan Sahanlahti
Proomun hylky, jonka mitat ovat 26.3 metriä x 6.3 metriä. Hylyn runko on tasasaumainen, karneerattu ja rakennettu parikaarille. Sikoköli on tehty kahdesta päällekkäisestä palkista, keula- ja perärangat ovat pystysuorat. Alus on ollut mahdollisesti puolikannellinen ja varustettu messillä, josta jäänteenä hylyn peräosassa on vielä valurautauuni. Vuotovesipumppu on sijainnut perässä messin edessä, pumpun putki on valmistettu yhdestä puusta ja vahvistettu neljällä rautapannalla. Todennäköisesti lehtipuusta veistetty männänvarsi ja mäntä on veistetty yhdestä kappaleesta. Rungon pohja on puusälän ja mudan peitossa.

Sahalahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sahalahden viereisessä Hyljelahdessa, leirintäalueen luona.
Suurikokoisen aluksen hylky. Hylyn pituus on noin 31 metriä. Rakennettu jykevästä mäntypuusta. Hylkyä ei ole tarkemmin dokumentoitu.

Paikanlammen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Puumalan Paikanlammessa.
Mäntyrakenteisen aluksen hylky, joka on osittain pinnalla.

Osmonaskeleenselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Puumalansalmesta, lähellä vierasvenesataman ponttoonilaituria.
Osittain kannellisen, limisaumaisen lotjan hylky, jonka pituus on noin 24 metriä ja leveys noin 8.5 metriä.

Selkäpäänlampi (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kurjensalon Selkäpäänlammen länsipuolelta suosta
Rungon löytymispaikka, ei tarkempaa tietoa

Aevo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Juvan Viisalanmäen Otamonlahti
Limisaumaisen mäntyrakenteisen purjealuksen hylky, jonka pituus on 18.6 metriä ja leveys 5.6 metriä.

Pihlajaniemi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Pihlajaniemen länsipuolella Pihlajaniemen ja Eteissaaren välillä. Sijaintitieto on epätarkka.
Proomun hylky. Hylyn on ilmoittanut Museovirastolle Savonlinnan maakuntamuseo (J.Grönhagen).

Pihlajaniemi 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Pihlajaniemen länsipuolella Pihlajaniemen ja Eteissaaren eteläosan välillä. Sijaintitieto on epätarkka.
Proomun hylky. Hylyn on ilmoittanut Museovirastolle Savonlinnan maakuntamuseo (J.Grönhagen).

Iso Kankaisselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonlinnasta eteläkaakkoon Isolla Kankaisselällä Ypykkä - saaren itäpuolella noin 730 metrin etäisyydellä saaren pohjoiskärjestä.
6,5 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä moottoriveneen hylky, jonka maksimikorkeus pohjan tasosta on noin yksi metri. Hylky vaikuttaa, mm. irti revittyjen pollareiden takia, tahallisesti upotetulta. Hylky on havaittu Merenkulkulaitoksen tekemissä kartoituksissa 2004. Museovirasto järjesti hylylle tarkastuskäynnin yhdessä paikallisten sukeltajien kanssa 2009.

Kermanselkä Pääskisaari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee Kermajärvessä lounaaseen viettävässä rinteessä Pääskisaaren eteläkärjestä noin 100 metriä länteen.
Noin 15 metriä pitkä ja noin viisi metriä leveä hylky, jonka maksimikorkeus pohjan tasosta on noin 1,5 metriä.

Punkasalmi 2 (Alusten hylyt)
Moderni; Kohde sijaitsee Punkaharjun Noobelinniemen kärjestä viitisenkymmentä metriä luoteeseen, ja Punkasalmen keskikohdasta noin 200 metriä etelään. Kohde on merkitty kahdella viitalla varoitukseksi veneilijöille.
Kahden proomun päällä oleva uponnut kaivinkone. Kaivinkone on painunut kaatumatta suoraan pohjaan, ja se on edelleen pystyasennossa.
Sekä ilmoittaja Erkki Niemisen että Savonlinnan urheilusukeltajien mukaan kaivinkonetta oltiin siirtämässä salmen läpi kahden noin 30 metriä pitkän proomun varassa. Sillan ali tultaessa proomuihin jouduttiin päästämään vettä sisään, jotta kuorma olisi mahtunut kulkemaan sillan ali. Veden tuloa ei kuitenkaan voitu enää pysäyttää, ja proomut vajosivat pohjaan. Vahinko tapahtui 1970- ja 1980 -lukujen vaihteessa. Museoviraston meriarkeologian yksikkö (Johanna Mäkinen, Pekka Paanasalo ja Anttu Vainio) teki tarkastuskäynnin Punkasalmelle 22.10.2009 ja kävi Punkasalmi 1 -kohteen lisäksi todentamassa myös tämän kohteen.

Pitkänpohjanlahti (1000019222) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Löytöpaikka on Puumalan keskustasta luoteeseen Koskenselän länsiosassa Pitkänpohjanlahdella. Löytöpaikan sijaintitieto ei ole tarkka johtuen löytöolosuhteista.
Kyseessä on puuveneen hylky. Veneestä on jäljellä melko leveä emäpuu, jossa on kiinni kaksi kaarta. Löydettäessä emäpuussa oli kiinni kolmaskin kaari, mutta se irtosi nostovaiheessa. Vene löytyi kesällä 2011 kalastuksen yhteydessä sen tartuttua kiinni kalaverkkoon.
Vene sijoitettiin kesällä 2012 Ruokolahden museoon.

Pienisaari (1000019378) (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Nimiarkistossa muutama maininta, että saaren on haudattu joku eversti. Paikkakunnalla kerrotaan saaresta löydetyn luita. Haudan päällä muistettiin olleen katajaristi. Inventoinnissa saaren keskivaiheilla havaittiin suorakulmainen, selkeä reunainen painanne, kooltaan noin 200x75-80 cm, syvyys noin 20-35 cm.
Painanteeseen kaivetussa koekuopassa ei havaittu podsolimaannosta, vain ruskeaa hiekkaa. Ei löytöjä. Painanteen vieressä oli männyssä vaakasuora pilkka. Siihen liittyvä mahdollinen pystysuora osuus on tuonut tulkinnan ristikuviosta.

Mammonen (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Löytöpaikka on Puumalan keskustasta luoteeseen sijaitseva Mammonen -järvi. Ei ole tietoa missä osassa järveä löytöpaikka on.
Museovirastolle ilmoitettiin 2007, että Mammonen -järvestä löydettiin "ommeltu vene" vuonna 1984. Veneen mitoiksi ilmoitettiin noin 4 m x 40 cm. Vene nostettiin järvestä ja sitä kerrotaan säilytetyn Saimaan Tähti Oy:n museokiinteistössä.

Pääskylahti 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustasta kaakkoon Pääskyniemen länsirannalla 11 - 13 metrin syvyydessä.
Paikalla on puurunkoisen proomun hylky, jonka pituus on noin 25 metriä ja leveys noin neljä metriä. Hylky nousee pohjasta noin kaksi metriä. Proomu on ilmeisesti tarkoituksellisesti hylätty käyttöiän jälkeen, koska se vaikuttaa riisutulta kaikesta käyttökelpoisesta materiaalista.
Lähellä proomun hylkyä on kaksi samantyyppistä hylkyä (kohteet 1884 ja 1894). Kaikki kolme proomua näkyivät viistokaikuluotauksessa, joka tehtiin Savonlinnan Vuohisaaren syväsatamahankkeen valmisteluun liittyneen vedenalaisinventoinnin yhteydessä syksyllä 2012.

Pääskylahti 4 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Savonlinnan keskustasta kaakkoon Pääskyniemen pohjoisosan länsipuolella 3 - 6 metrin syvyydessä.
Paikalla on Pääskyniemessä olleen telakan slipi, joka on pitkänomainen raidemainen rakenne. Rakenne päätyy rantapenkereeseen.
Kohde havaittiin vedenalaisinventointiin liittyneessä viistokaikuluotauksessa, joka tehtiin 2012 Savonlinnan Vuohisaaren syväsatamahankkeen valmistelun yhteydessä.

Hiltikansalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kukkoluodonselän pohjoisrannalla Hiltikansalmen itärannalla pienen lahdelman pohjukassa tulenpitopaikka, jonka edessä isohkoja kalliolohkareita. Kallio kaartuu 3,5-4 m ulospäin muodostaen edessä olevien lohkareiden kanssa sekä sateelta että tuulelta suojaisan paikan. Usean metrin korkuisessa kallioseinämässä vahvat nokijäljet.

Peltosenrinne (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Joroisten Kuvansissa omakotitalon pihapiirissä, talon luoteiskulmasta noin 13 metriä länsilounaaseen. Paikalla on kaksi kiviröykkiötä. Röykkiöistä toinen on muodoltaan neliskulmainen ja halkaisijaltaan noin metrin. Korkeutta rauniolla noin 0,5 metriä. Raunion keskellä on pystykivi. Kyseessä on tilan rajaan liittyvä rajamerkki. Tämän raunion vieressä sen etelälounaispuolella sijaitsee pyöreä, suunnilleen rajamerkin kanssa samankokoinen raunio, jonka keskellä on sähköpylväs. Mahdollisesti toisen tai molempien raunioiden kivet peräisin rauniomaisesta latomuksesta, josta 1940-luvulla löytyi väkäkeihäänkärki ja veitsi (Autiorinteen irtolöytöpaikka, mj-rek.nro 1000014083). Latomuksen kiviä kerrotaan käytetyn materiaalina ainakin kiviaidan tekemisessä.

Pönttövuori (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Haukiveden rannalla Pitkäsaaren pohjoisrannalla Pönttövuoressa pystysuorassa kallioseinämässä metallinen risti, jossa teksti Vilho Ilmari Kolehmainen s. 1907 k. 1949

Toivotuksenlahden hylyt (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Toivotuksenlahden pohjoisrannalla kaksi ja itärannalla edellisistä noin 120 m päässä yksi rantaveteen ajetun lotjan hylky.

Lakeenniemi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Lakianjärven eteläpäässä Liimonlahden länsirannalla Lakeenniemessä Matkonjoen suussa harjanteen laella kiven ja maansekainen 7x7 m kokoinen rakennuksen perusta, jonka leveys noin 1 m ja korkeus 0,4-0,6 m. Pohjoisnurkassa jäänteet tulisijasta (3x3 m kiven ja maansekainen, 0,8 m korkea röykkiö). Kivijalan sisäpuoli on noin metrin luontaista maanpintaa syvemmällä. Sisäpuolelle tehdyistä koekuopista runsaasti tiilenpaloja. Puustosta päätellen rakennelmalla ikää vähintään useita kymmeniä vuosia, mutta tiillistä päätellen tuskin 1800-luvun loppupuolta vanhempi.

Hanhivirta (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Enonkoskella Hirvisaaren ja mantereen välisessä kapeassa salmessa, Hanhivirran lossilta noin 600 m koilliseen.
Kyseessä on noin 30 m pitkä ja 6 m leveä hylky, joka on havaittu Merenkulkulaitoksen tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2008. Hylkyä ei ole tarkastettu.

Kulkemus (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Löytöilmoituksen mukaan järvessä on järeä puunruko, joka voisi olla muinaisjäännös. Kohde sijaitsee Ruohokannanniemen pohjoispuolella. Toinen puunrunko sijaitsee Ruohokannanniemen eteläpuolella (ks. löytöilmoituksen kartta). Kohteet ovat tarkistamattomia ja ajoittamattomia.

Lahdensalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puumalan pohjoispuolella Lahdensalmessa, noin 380 m etäisyydellä Kuhalansaaresta itään. Kyseessä on 13,5 m pitkän ja 3,7 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2011. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Mustansaarenselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ristiinan kaakkoispuolella Mustasaarenselän väylällä noin 1,3 km Mustasaaresta luoteeseen. Kyseessä on noin 20 m pitkän ja noin 6 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Liikenneviraston tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2011. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Pienivirta (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savonrannassa noin 80 m Linno-saaresta pohjoiseen. Kyseessä on 23,5 m pitkän ja 7,3 m leveän aluksen hylky, joka on havaittu Merenkulkulaitoksen tilaamissa merenmittauksissa vuonna 2008. Hylkyä ei ole tarkastettu sukeltamalla.

Kivisenpäänsuo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Harmaista lohkokivistä tehty yksiaukkoinen maantiesilta, joka sijaitsee käytöstä jääneellä tieosuudella Pieksämäen ja Hankasalmen välillä. Sillan koko on noin 5 x 5 metriä ja korkeutta rakenteella on noin 1 metri. Silta ylittää kosteikkoalueen Nieminen-nimisen järven pohjoisosassa. Tie on ollut vielä 1970-luvulla käytössä paikallistienä, joka on jäänyt pois käytöstä. Nykyisin tielinja erottuu polkuna maastossa ja peruskartalla.

Leikon kämppä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Leikon kämpän paikalla on asuinrakennuksen jäännökset, johon on kuulunut muurattu tulisija sekä noin 6 x 4 metrin kokoinen valettu sokkeli. Rakennuksen jäännöksestä länteen on ollut maakellari (noin 6 x 4 metriä, syvyys 1,5 metriä). Maakellarin seinät ovat ilmeisesti olleet hirsistä. Lähistöllä on merkkejä maankaivuusta.

Vekaransalmen itäranta 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Vekaransalmen itärannalla, nykyisen veneluiskan alueella ja edustalla.
Raiteet kulkevat pohjassa noin 32,5 metrin matkan ja ne ovat 5,5 metriä leveät. Raiteet kulkevat pohjaan läjitetyn penkereen päällä. Raiteet ovat osittain peittyneet maamassoihin erityisesti rannan päästä, missä niiden päälle on rakennettu veneenlaskupaikka.
Paikallinen kalastaja kertoi, että raiteita on käytetty lossien nostamiseksi telakointia varten. Raiteet ovat poistuneet käytöstä alle 100 vuotta sitten. Maalla ei ole näkyvissä telakkatoiminnan jäänteitä.

Vekaransalmen raiteet (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sulkavan Vekaransalmen itärannalla, nykyisen veneluiskan edustalla.
Kyseessä ovat lossien nostamisessa telakointia varten käytetyt raiteet. Raiteet kulkevat pohjassa noin 32 metrin matkan ja ovat noin 5 metriä leveät. Raiteet kulkevat pohjaan läjitetyn penkereen päällä.

Papinniemi Kortemäki (ent. Kissamäki) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Paikalla on matala litteä kivi rajamerkkinä. Muutaman kymmenen metrin päässä on ollut 2 muuta kiveä, jotka ovat hävinneet. Kertojan mukaan Mikkelin lääninhallitus on rauhoittanut kiven.
Teoksessa "Perinnetietoa Suurmäen koulupiirin alueelta" sivulla 345 on kuva kivestä, jossa on hakkaus 1576. Kuvateksti: "Papinniemen Kortemäellä Kalevi Kettukankaan pellosta on löytynyt kuvassa näkyvä maakivi. Kiveen on hakattu vuosiluku 1576. Kivi on ollut kiviraunion pohjalla, vuosiluvun tarkoituksesta ei ole tietoa käytettävissä." Samassa teoksessa sivulla 61 Kalevi Kettukankaan mainitaan omistavan Lammaslahden tilan.

Pitkälahti 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen perusta kiukaineen, kiviaita ja lukuisia eri kokoisia raivausröykkiöitä. V. 1832 ja 1840-luvun pitäjänkartalla alueella ei ole taloa. V. 1877 kartalla paikalla on Pitkälahden talo – kohdalla missä rakennuksen perusta. Sen eteläpuolella on kartalla pelto ja havaitut röykkiöt sijoittuvat tämän pellon alueelle ja reunoille. Talo lienee hylätty viime vuosisadan loppupuoliskolla

Pitkälahti 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on pari raivausröykkiötä ja rakennuksen perusta, jossa kasana tiilen jäänteitä ja joukossa melko nykyaikaista jätettä. Paikalla on myös vielä pystyssä oleva sauna tms. 1800-luvun alkupuolen kartoilla ei alueella ole asutusta. V. 1877 kartalla paikalla on torppa tms. pieni tila. Paikka on raunioitunut viime vuosisadan lopulla. Nuori jäänne joka ei ole muinaisjäännös.

Vuorela (Kivirakenteet)
Historiallinen; Alueella on raivausröykkiöitä, kaksi talonperustaa ja kiviaitoja. Alue on kuusivaltaista metsää. Alue muodostaa eheän ja näyttävän kokonaisuuden hylätystä vanhasta tilakeskuksesta. 1840-luvun kartalle paikalle on merkitty peltoa ja talo. Puustosta päätellen paikka on alkanut metsittymään noin 40 v. sitten, mutta hylätty jo ilmeisesti ennen sitä.

Lotinjoki W (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kiviaitoja. 1840-luvun kartalla paikalla on ollut talo, mutta ei 1779 kartalla. Alueella ei havaittu rakennuksen perustaa, mutta se on ilmeisesti hävinnyt paikalle tulevaa metsätietä tehtäessä.

Ruotimonkoski (Kivirakenteet)
Historiallinen; Vanhassa kuusimetsässä viljelyröykkiötä. Tien toisella puolella oleva talo on vanha torppa, jonka viljelyn jäänteitä ne ovat. Vuoden 1779 kartalla paikalla ei ole asutusta.

Välisalo (Taide)
Moderni; Pienen lahdelman luoteisrannalla kaakkoon avautuvassa kalliossa n. 7-8 m korkeudella punavärillä tehty kaksi kädenjälkeä, lintuaihe ja tikku-ukko. Maalaukset ovat karkeahkossa kalliopinnassa, osin kalliossa kasvavan jäkälän päällä. Maalauksen kohdalla on kalliohylly, jolle pääsee laskeutumaan ylhäältä. Maalaukset ovat hyllyn pinnasta n. 1,3-1,8 m korkeudella, n. 1,5 m matkalla.

Mietiäinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikasoja luoteisrinteessä. Rinne rajauttuu idässä puroon, jonka ympärsitössä lienee niitetty heinää ja saraa. Kostea maaperä ja korkean veden aikaan vaikeakulkuinen.

Kommerluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Luodon E-kärjessä. Vuoden 1892 merikartan mukaan kiviröykkiö, jossa kahden pystytolpan varassa suorakaiteen muotoinen lautapinta. Nykyään valkoinen,kartiomainen kivipinta.

Lukkarinluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: 1892 merikartan mukaan: Kolmella tolpalla seisova kolmion muotoinen lautakummeli, jossa kolmion muotoinen huippumerkki.
Nykyään luodolla kivistä tehty valkoinen merkki.

Uuraanniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren L-niemekkeessä. Vuoden 1892 merikartan mukaan kiviröykkiö, jossa pystytolppa, jonka huippumerkki muistuttaa harppia ja suorakulmaa.
Nykyään valkoinen, kartiomainen.

Suur-Kuivasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Suur-Kuivasaaren LU-osassa. Vuoden 1892 merikartassa: kiviröykkiö, jossa raidallinen pystytolppa, jonka huipussa kaksi lyhyttä vaakasuoraa poikkipuuta.
Nykyään valkoinen, kolmiomainen, aaltomainen lasikuitulevy.

Hämeensaaren luoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren I-puolella olevalla kallioluodolla. Vuoden 1892 merikartassa kiviröykkiö
Nykyään valkoinen, kolmiomainen lasikuitupinta.

Pääskysaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Pääskysaaren E-niemessä. Vuoden 1892 merikartassa kiviröykkiö.
Nykyään kartion muotoinen kivipinta, jonka keskellä punainen 1,2 m tanko.

Marjasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Pienen Marjasaaren P-niemekkeessä. Vuoden 1892 merikartassa: kallioon maalattu vaalea vinoneliö.
Nykyään valkoinen, pyöreä kivipinta.

Uunisaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Unisaaren I-sivulla. Vuoden 1892 merikartassa kiviröykkiö, jossa pystytolppa, jonka yläosassa nuolimainen huippumerkki.
Nykyään valkoinen, kartiomainen, keltainen tanko huipussa.

Itikkasalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Puruvedessä Savonlinnasta noin 30 km itäkoilliseen Itikkasalmessa Vehkasalon pohjoispuolella. Paikka on merkitty karttaan hylkysymbolilla.
Kaksiruumaisen puurunkoisen halkoproomun hylky, jonka pituus on noin 30 metriä. Runko lepää pohjassa keula länteen ja perä itään päin. Runko on säilynyt hyvin muodossaan. Matalan veden aikaan pollarit näkyvät pinnalla ja hylyn muoto näkyy ortokuvassa.
Saimaan hylyt ryhmä kertoo hylystä 2022 näin: Hylky on Saimaan puutavaraliikenteen perusalus eli lotja – tarkemmin ns. kanavantäyteinen halkolotja. Tuo nimi tulee vanhan Saimaan kanavan sulun pituuden mukaan, eli 31 tai 31,5 metrinen oli pituudeltaan suurin sulkuun (35 m) sopiva aluskoko. Ja tästä tiedosta voidaan taas vetää melko yksinkertainen päätelmä hylyn iästä. Saimaan kanava avattiin vuonna 1856, eli sitä vanhempi tuo ei missään tapauksessa ole – ja hylyn kunnosta päätellen noita hylättiin käytöstä eniten sotien jälkeen 1950-luvulla. Nuorimmillaan ko. hylky voinee taas olla noin 75 vuotias – kuvien perusteella voi arvella rakennetun 1930-1940 -luvulla.

Honkalahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee kuusta kasvavassa, entiselle pellolle istutetussa talousmetsässä, 2000-luvun lopulla avohakatun alueen keskellä. Avohakattu alue on sittemmin taimettunut ja kasvaa nuorta metsää.
Maastossa on kaksi selkeää ja isoa kivistä kasattua röykkiötä, yksi pieni röykkiö sekä vallimainen raivauskivikasa. Röykkiöt sijaitsevat entisen pellon keskellä ja vallimainen kivikasa peltoalueen reunassa. Kairanäytteissä oli paksulti peltomultaa. Alueella oli havaittavissa myös muutama matala pelto-oja.
Röykkiö 1 on pienen kalliopaljastuman päälle tehty, noin 4.5 x 1,3 metrin laajuinen ja alle metrin korkuinen kivikasa. Koordinaatit: 6833997,706 / 518521,193.
Röykkiö 2 on maakiven päälle tehty pieni kivikasa. Röykkiön halkaisija oli noin 1 m ja korkeus noin 60 cm. Koordinaatit: 6833997,706 /518509,191
Röykkiö 3 on röykkiön 1 tapainen. Se on tehty pienen kalliopaljastuman päälle tehty, oli noin 4.5 x 1,3 metrin laajuinen ja alle metrin korkuinen kivikasa. Se on pienen tasanteen tai röykkiön ohi kulkevan tien vieressä. Koordinaatit: 6833968,718 / 518540,179
Kivivalli on pituudeltaan noin 5–6 metriä ja korkeudeltaan ja leveydeltään vaihteleva ja hieman epämääräinen muodostuma. Se vaikuttaa paikoin vaurioituneelta. Korkeus on arviolta reilun puoli metriä ja leveys vaihdellen metrin molemmin puolin. Koordinaatit: 6833983,712 / 518555,172 (länsipääty)
Kohde ei ole suojeltu. Metsissä olevista kiviröykkiöistä ilmoitetaan aika-ajoin Museovirastoon ja alueellisiin vastuumuseoihin, joten kohde on viety tiedoksi rekisteriin tiedoksi.

Seppäläinen 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kohteessa ovat lähekkäinen maastossa kuoppa ja puinen patorakenne siihen liittyvine patoaltaineen.
Kuoppa sijaitsee avohakatulla/voimakkaasti harvennetulla itään viettävällä rinteellä, maan pinnalta jokseenkin tasaisella kankaalla. Alueelle on hakkuussa jätetty tiheähkö siemenpuusto, eikä maaperää ole hakkuun jälkeen muokattu. Maaperä on hiekkamoreenia.
Vuoden 2022 maastotarkistuksen perusteella kuoppa on pyöreä ja matala, metsäkoneen ajoreitin varressa oleva ja osittain sen vuoksi mahdollisesti hieman vaurioitunut pyöreä kuoppamainen jäännös. Se on halkaisijaltaan noin 2,5 metriä ja sen koillis- ja pohjoispuolella on selkeä matala valli. Syvimmillään kuoppa on noin 30 cm ja varsinaisen kuopan halkaisija on noin 1,20 m. Kuoppa on pohjaltaan loivan kaareva paitsi keskiosaa, joka muodostaa pienen ja pyöreän, saniaista kasvavan syvennyksen. Jäännöksen pohjalla on kiviä tai kovaa kiveä vastaavaa materiaalia. T-kairanäytteissä kohteesta tuli selviä, paksuudeltaan vaihtelevia kerroksia hiiltä ja nokea puhtaamman maan lomassa. Kairanäytteissä pintaosissa vaikutti olevan sekoittuneempaa kerrostumaa ja maaksi maatunutta kariketta. Paikalla ei havaittu karikkeen alla minkäänlaisia podsolimaannoksen muodostumisen merkkejä.
Kuoppa liittyy ilmeisesti tulenpitoon paikalla. Paikalla olisi voitu mahdollisesti polttaa esimerkiksi raivaustähteitä Ei ole poissuljettua, etteikö kyseessä voisi olla myös jokin nauris-haudan tapainen rakenne. Vuoden 1915 kartalla maastossa havaitun jäännöksen tienovilla on mahdollisesti mustahkolla neliöllä merkitty rakennus. Mahdollisesti havaittu jäännös liittyisi tähän ja jäännös ajoittuisi todennäköisimmin 1900-luvulle.
Kuopasta etelälounaaseen sijaitsevat patorakennelma ja -allas. Ne sijoittuvat tarkemmin Ala-Säynätjärvestä lounaaseen Saimaan Honkalahteen laskevan joen lasku-uomaan peltona olevan alueen lounaispäähän paikalle, missä on maasilta rumpuineen ja missä joki muodostaa etelään notkoon laskevan jokiuoman. Patorakenne ja -allas on kuvattu tarkemmin alakohteena.
Kohde ei ole suojeltu. Maastossa liikkuvat ihmiset ilmoittavat usein havainnoistaan Museovirastolle tai alueelliselle vastuumuseolle, joten havainnot on viety tiedoksi muinaisjäännösrekisteriin.

Seppäläinen 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde on Ala-Säynätjärven länteen pistävästä pienestä lahdesta laskeva ja ilmeisesti luontainen kallion ja jäätikkökuljetuksesta jääneen kivikon lomassa juokseva vesiuoma. Uoman reunoja on tarkoituksella kivetty uoman alussa. Kiviä on aseteltu jonkin verran vesiuomaan ja uoman kummallekin reunalla, ja kiveys muodostaa myös pienen padon.
Todennäköisesti kyseessä on järven pinnan säätelyyn ja tulvimisen hallintaan liittyvä rakennelma. Mahdollisesti sillä on voitu myös ehkäistä veden uoman rantamia kuluttavaa vaikutusta. Osa kivistä on teräväsärmäisiä siten, kuin uomaa olisi paikoin tietoisesti raivattu tai muokattu kiviä lohkomalla. Tällöin uoman muotoilu voisi liittyä myös järvenlaskuun.
Uoma lienee muotoiltu 1800-luvun loppupuoliskolla tai todennäköisemmin 1900-luvun alkupuoliskolla, joskin uoman itäpään kivirakennetta on voitu muokata 2000-luvullakin. Uoman yhteydessä on erikseen maahan kaivettu, hieman nelisivuinen kuopanne, ehkä venevalkama. Sen uoman puoleisella reunalla oli aseteltu matala kiveys.
Kohde ei ole kiinteä muinaisjäännös. Koska metsissä olevista ihmisen tekemistä rakennelmista ja luonnonmuodostumista ilmoitetaan aika-ajoin Museovirastoon ja alueellisiin vastuumuseoihin, kohteen tiedot on viety sen tietoon tultua Museoviraston ylläpitämään muinaisjäännösrekisteriin.

Puruvesi, Vasaransaari (Kivirakenteet)

Tavilan torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Iso-Kaatluoman itärannalla rakennuksen perustoja. Rannassa olevalle mökille menevän tien pohjoispuolella on kaksi rakennuksen kiviperustaa. Eteläpuolella metsässä on kivimultapenkkainen perustus, jonka keskellä kuoppa.
V. 1837 laaditulla Karpalan rusthollin tiluskartalla alue on tyhjä. V. 1914 Tavilan
perintötilan kartalla paikalla on talo ja peltoa sen etelä- ja pohjoispuolella. Rakennukset samalla paikalla edelleen 1936 Luomanmäen talon (ilmeisesti entinen Tavilan torppa) tiluskartalla. V. 1972 kartalle on merkitty talon raunio ja ulkorakennus. Nämä ovat kohdalla, jossa on rakennuksen kiviperustat. Näiden itäpuolella olevia perustoja sekä etelässä olevaa rakennuksen perustaa kartat eivät selitä.
Paikalla on siis ollut torppa ja sitten pientila oletettavasti 1800-luvulta 1900-luvun puoliväliin. Sen jäännökset ovat arkeologisessa mielessä ehjiä ja
edustavia.
2024: Vuosien 1939 ja 1952 ilmakuvissa alueella erottuu peltoja ja useita rakennuksia.

Tuomipuro (Kivirakenteet)
Moderni; läheltä Tuomipuron peltojen laitaa ja noin 18 metriä Tuomipurontieltä kaakkoon havaittiin kiviröykkiö ja kivivallia. Maasto on pääosin nuorta koivumetsää. Röykkiö on kooltaan noin 3,8 x 2,3 metriä. Korkeimmillaan röykkiö on noin 45 cm korkea. Vuoden 1932 kartan mukaan Tuomipuron talo on sijainnut nykyisellä pellolla, noin 150 metriä nykyisestä Tuomipu-rontiestä pohjoiseen. 1952 ilmakuvassa alue on peltoa.

Huutokoski 1 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Huutokosken ylittävän betonisillan kupeessa on kivisuisteet kosken molemmilla rannoilla. Suisteet ohjaavat kosken virtausta silta-aukon suuntaan. Kivet on kasattu kiinni sillan betoniperustuksiin. Pohjoisrannan puoleisella kivisuisteella on pituutta noin 27 metriä ja se on tuettu hirsikehikolla. Leveyttä suisteella on noin 1,5 metriä ja korkeutta kosken pohjasta noin 40-70 cm. Kosken puoleinen sivu suisteesta on tuettu noin 15-20 cm paksuilla pyöröhirsillä, joita on 2-3 kpl päällekkäin. Hirsiarkku on pahoin hajonnut.
Suisteen länsipää tukeutuu rantapenkereeseen, jota on tuettu kivillä noin 15 metrin matkalta. Kivipenkereellä on oletettavasti vahvistettu rantapenkkaa kohdassa, jossa joen uoma kapenee ja virtaus voimistuu ennen silta-aukkoa. Suisteella on virtausta ohjattu edelleen silta-aukon suuntaan. Kivipenger saattaa myös olla jäänne kosken perkauksesta tai esimerkiksi suisteen rakennusvaiheen ajalta peräisin olevista ylijäämäkivistä.

Huutokoski 2 (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Huutokosken betonisillan kupeessa kosken etelärannalla on vastaavanlainen kivisuiste kuin kosken pohjoisrannalla. Suiste suuntaa joen virtausta kohti silta-aukkoa. Suiste on kasattu kiinni sillan betoniperustuksiin. Suisteen kosken puoleinen sivu on niin ikään tuettu 2-3 päällekkäisellä pyöröhirrellä. Suisteella on pituutta noin 19 metriä.

Huutokoski 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Mahdollisesti kalanviljelylaitoksen vedenvirtauksen hallintaa varten rakennettuun kivipatoon kuulunut rakenne. Kivipato on purettu, mutta sen on merkittynä esim. vuoden 1988 peruskarttaan.

Koivukunnas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Laserkeilausaineiston visualisoinnista havaittu mahdollinen tervahauta.
2024 inventoinnissa kohteen todettiin olevan moderni hiekanotto- tai muu vastaava kuoppa.

Heinäsaaret (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Heinäsaarten eteläpäässä.
Kyseessä voi olla hylky tai jonkin muun ihmisen tekemän rakenteen jäännös. Kohde on löytynyt luotaamalla.

Ripakkolanlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ripakkolanlahden suulla kapean niemenkärjen eteläpuolella.
Kyseessä on pieneltä veneeltä näyttävän aluksen hylky. Kohde on löytynyt luotaamalla.

Sireenisaari (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hylky sijaitsee Sireenisaaren eteläkärjessä.
Puinen hylky on erittäin huonossa kunnossa. Hylky löytyi luotaamalla vuonna 2024.

Historiallinen; Kaksi hylkyä sijaitsevat Pääskylahdessa Pääskyniemen koillispuolella.
Alueella sijaitsee suurempi ja pienempi hylky, jotka makaavat pohjassa kölillään. Kohteet ovat löytyneet luotaamalla.

Kuohun myllyn torppa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijoittuu Honkalahden pohjoispuoliselle selänteelle osittain metsään pellon reunaan ja osittain viljelyn ulkopuolelle jääneelle peltoalueelle. Alueelta on havaintoja kolmessa eri ryppäässä erilaisista maatalouden harjoittamisen ja liikkumisen synnyttämistä jäännöksistä.
Pohjoisrypäs sijoittuu loivasti itään viettävään rinteeseen, jossa kasvoi maastokäynnillä 2024 paikoin tiheästi nuorta kuusta ja kenttäkerros oli paikoin voimakkaan heinävaltainen. Alue on ilmeisesti vanhaa maatalousmaata, joka on jäänyt viljelyn ulkopuolelle ennen vuoden 1933 ilmakuvan ottoa. Alueella on ainakin 5 röykkiötä (röykkiöt a-e) ja yksi pellon raivauksesta syntynyt kivivalli. Aivan pohjoisimpana on mahdollisesti talousrakennuksen perustus lähellä pellon reunaa.
Pohjoisryppäästä etelään sijaitsevat keskiryppään ja eteläryppään jäännökset sekä tummatulikukkahavaintojen rypäs. Nämä on kuvattu tarkemmin alakohteissa.
Maastohavaintojen ja historiallisten lähteiden sekä muiden tietojen perusteella pohjoisin rypäs voisi liittyä 1800-luvun loppupuoliskon asutukseen paikalla, vaikka maastokäynnillä ei havaittu asuinrakennuksen perustukseksi tulkittavia jäännöksiä. Vuoden 1978 paikannimikeräyksessä pohjoisimman ryppään tienooseen on yhdistetty talonnimi Kuohumylly. Kyseessä voisi olla Kyyhkylänniemen kylän Kyyhkylän talon 1800-luvun kirkonkirjoissa mainittu myllärin torpan paikka. Samaisen talon veromylly 1800-luvun loppupuoliskolla on ilmeisesti sijainnut torpan paikasta itään Ala-Säynätjärvestä Honkalahteen laskevan joen varrella.
Keskinen ja eteläinen rypäs liittynevät viimeistään 1900-luvun alkupuolelta selänteen keskivaiheilla olleeseen Ikolan maatilaan. Tummatulikukkarypäs voi kertoa vanhemmasta asutuksen paikasta selänteen eteläosassa, mihin on rakennettu 1900-luvun kuluessa maantie ja missä maata on tasattu sekä poistettu pellonkin alueella.
Aluerajaus käsittää vain pohjoisimman ryppään röykkiöiden ja kivivallin alueen.

Laitiala Onnela (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijoittuu tasaiselle hiekkamoreenimäelle/-selänteelle ja länteen paikoin loivahkosti viettävälle rinteelle ja on vanhaa metsittynyttä peltoa. Jäännökset ryhmittyvät kolmeen ryppääseen: eteläiseen, keskiseen ja pohjoiseen ryppääseen. Alueella on havaittavissa röykkiöitä, kaksi kivivallia ja rakennuksen perustus.
Eteläinen rypäs sijaitsee tasaisella ja loivasti länteen viettävällä vanhalla pellolla, jolla on istutettua nuorta koivua. Pensakerroksessa on nuorta kuusta ja kenttäkerros on heinävaltainen. Maastossa havaittavat jäännökset keskittyvät maantien pohjoispuoliselle tasanteelle ja sen reunalle. Ryppäässä on yksi rakennuksen perustukseksi tulkittu jäännös ja neljä pientä ja yksi iso röykkiö (röykkiöt a-e).
Keskinen ja pohjoinen rypäs on kuvattu alakohteissa.
Jäännökset ajoittuvat todennäköisimmin 1900-luvulle ja liittyvät maatalousmaan raivaamiseen, kun alueelle on perustettu maatiloja. Alue on ollut Laitialan kylään kuuluva ja paikalle on raivattu niittyä jo 1800-luvun puoliväliä pitäjänkartan antaman tiedon perusteella. Alue lienee jaettu yhteismaista kylälle isojaon yhteydessä.
Kohteen aluerajaus kattaa pohjoisimman ryppään alueen, jonka jäännökset poikkeavat hieman muiden ryppäiden alueista.

Kirvesniemen kellari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Haukiveden rannan tuntumassa, Kirvesniemen tilan maakellarin vieressä, hiekkakankaalla. Asuinpaikkalöytö (KM 26727) on tullut esille kellarinviereisestä, lounaispuolisesta tienleikkauksesta. Ympäristöstä on otettu runsaasti hiekkaa ja alue on hyvin myllättyä. Asuinpaikka lienee kokonaan tuhoutunut.

Hitjuksenjärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hitjuksenjärven kaakkoisosassa, Juva-Pumala -maantiestä (n:o 15156) 100 m luoteeseen. Hitjuksenjärveen pistävän niemen kärjessä olevalla terassilla on inventoinnissa vuonna 1989 havaittu asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta on tullut esille punaista kulttuurimaata ja piistä tehty kaavin. Vuonna 1998 tehdyssä koekaivauksessa ei voitu havaita mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa.

Multala (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Multalan talosta noin 300 m länteen, pellon takana olevassa kuusimetsässä, noin 15 m pellon reunasta. Paikalla on neljä pyyntikuoppaa: yksi ison mäen harjalla ja kolme pienempää sen pohjois- ja koillispuolella, 17-30 m päässä toisistaan.
Savonlinnan maakuntamuseon arkeologi Martti Koponen on 3.9.2004 tarkastanut kohteen ja todennut, että pyyntikuopiksi arvellut kuopat ovat historiallisen ajan nauris- tai muita säilytyskuoppia. Suurimman kuopan on tuhonnut lisäksi ketun pesä. Kohdetta ei siten enää ole syytä pitää muinaisjäännöskohteena.

Hautalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hautalahden pohjoisrannalla, rantaan Kumpurannan tieltä Hautalahden rantaan haarautuvan tien varrella. Vuoden 1991 inventoinnin yhteydessä tieojan leikkauksesta noin 20 metrin matkalta löytyi asuinpaikkalöytöjä. Leikkauksessa oli paikoin havaittavissa selvää noensekaista likamaata. Löytöpaikan luoteispuolella on pientaloalue, jonka rakennustyöt ovat ilmeisestikin tuhonneet suurimman osan muinaisjäännösalueesta. Paikan laajuuden selvittäminen vaati siis inventoinnin mukaan jatkotutkimuksia.
Vuonna 2010 alueella tehtiin koekaivaus, joka kohdistettiin jätevesijärjestelmän sijoituspaikalle, minkä lisäksi oletetulle muinaisjäännösalueelle tehtiin koekuoppia laajuuden selvittämiseksi. Kaivausalueelta ei löytynyt mitään merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta, ei liioin ympäristöön - kaivauspaikan itäpuoliselle ja kunnan omistamalle tontille - tehdyistä koekuopista. Asuinpaikka on ilmeisesti tuhoutunut aikoinaan kesäasunnon rakentamisen ja tienteon yhteydessä. Kyseisessä muinaisjäännösinventoinnissa myös asuinpaikan laajuus oli selvästi arvioitu liian suureksi. Asuinpaikan ulottuminen kaivauspaikan länsipuolella olevalle rakennetulle tontille on epävarmaa.
Hautalahden asuinpaikka siirtyy muinaisjäännösrekisterissä luokkaan III (tuhoutuneet tai loppuun asti tutkitut kohteet).

Särkilahti (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Matala maansekainen kivilatomus Särkilahden Koljonlahden länsipuolella, korkean soramäen huipulla. Jatkuvasti käytössä olevan sorakuopan reuna on välittömästi latomuksen itäpuolella. Paikalta avautuu komea näköala Koljonlahdelle ja ympäröivään maisemaan.
Latomus koostuu matalista kivivalleista, jotka ovat paikoin toistensa kanssa suorassa kulmassa. Kivien maksimikoko on 50 senttimetriä. Latomuksen ikä, funktio ja rakenne on selvittämättä. Vuoden 2015 tarkastuksessa kohde on todettu tuhoutuneeksi.

Hautausmaa (618010053) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Punkaharjun hautausmaan keskellä, kirkosta hieman yli 100 metriä pohjoiseen. Portista sisään tultaessa noustaan suoraan ylös länteen johtavaa tietä myöten. Rinne viettää paikalla loivasti itään. 80 metrin korkeuskäyrän tienoilla on havaittavissa rantaterassi. Maaperä on hienoa hiekkaa. Kohde lienee täydellisesti tuhoutunut, koska alueella on runsaasti hautoja.
Vuoden 1989 inventoinnin yhteydessä Sirkka Silvennoinen ilmoitti löytäneensä keramiikkaa sukuhautansa kohdalta. Kohteen tarkastuksessa paikalla ei kuitenkaan havaittu merkkejä muinaisjäännöksestä, mutta Sepänmaan mukaan alue on potentiaalista kivikautista asuinpaikka-aluetta. Vuonna 1990 Punkaharjulla suoritettujen tutkimusten yhteydessä Eeva Malinen toi nähtäväksi hautausmaalta löytämäänsä tyypillistä kampakeramiikkaa. Lisäksi hän kertoi alueelta löydetystä ja sittemmin kadonneesta kivikirveestä.

Mustelinlahti-itä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Keriniemen koillistyvessä olevan Mustelinlahden itäpuolisen niemen itäpuolisessa lahdekkeessa, rantaveden alla. Paikka on epämääräinen. Kvartsi-iskokset (KM 25761) on poimittu rantavedestä matalan vedenpinnan tason aikaan. Kohdalla saattaa olla veden alle jäänyt Suur-Saimaan transgressiota edeltävältä ajalta oleva asuinpaikka.

Pistohiekka Lapinraunio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Pistohiekan laajasta asuinpaikasta noin 150 m länteen, Puumala-Mikkeli -maantien eteläpuolella, tiestä noin 75 m lounaaseen, kallion kärjen tasanteella. Lapinraunion pintakerroksen kivet on osin siirretty kallion juurelle, osin ilmeisesti kannettu nuotiokiviksi.

Pölkkyinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Savonlinna-Rantasalmi -maantien eteläpuolella, Haapaselän Paronselän koillispuolella, Pölkkyinniemen keskivaiheilla, Paroselälle pistävällä niemellä.
Pyyntikuoppa on noin 30 m päässä järven rannasta, kallioisessa metsämaastossa. Pyyntikuoppa on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 3-4 m ja syvyydeltään noin 50 cm. Kuopan ympärillä on matala valli.

Kirjastenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Tuusjärvestä noin 1,4 km länteen ja Kirjastenlammesta noin 300 m itään, Jurvalan talosta noin 2 km luoteeseen. Raudanvalmistuspaikka on metsätien koillispuolella, kahden harjun välisessä notkelmassa, alueella jossa tehty metsänäestys / auraus. Kohde on ollut tunnettu vuodesta 1986, jolloin siellä oli havaittavissa iso ja hyvin säilynyt raudanvalmistupaikka. Paikalla oli kuonakasa ja hiilihauta. Hiilihaudan halkaisija oli 6,5 m, syvyys 1,5 m ja ympärillä noin 2 m leveä valli. Kuonakasan halkaisija oli 5,5-6,0 m ja korkeus noin 90 cm. Päällä kasvoi tuolloin katajia. Kuona oli isoina laattamaisina kappaleina. Vuonna 1989 paikka todettiin tuhoutuneeksi. Alueella oli suoritettu metsänäestys / -auraus ja toimenpide oli tuhonnut kuonakasan ja hiilihaudan täysin.

Pohjoissalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee Sääksjärvestä noin 1,2 km itään ja Kolkonjoen maantiestä noin 300 m luoteeseen. Paikalle pääsee Pirttiselän RN:o 2:9 ja Pohjoissalon tilan väliseltä tilustieltä. Etäisyys tiestä on noin 100 m. Kapea kekomainen rautakuonakasa sijaitsee pellon reunassa lähellä metsän rajaa. Kumpareen halkaisija on noin 10 m ja korkeus 1,5-2 m. Lähiympäristöstä ei ollut havaittavissa hiilimiilua (todennäköisesti tuhoutunut peltotöissä). Pellolla multa on hyvin hiilipitoista.
Tarkastus 1993: Kuonakasa on tuhottu v. 1990, kuonat työnnetty pellon reunaan.

Heralampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee luoteisemman Heralammin lounaispuolella, melko tasaisella hiekkakankaalla. Asuinpaikka on aikoinaan ollut kapean salmen äärelle, pohjoiseen pistävällä niemellä. Asuinpaikkalöydöt (kvartsi-iskoksia) ovat tulleet esille paikalla olevan pienen hiekkakupan pohjois- ja koillisseinämistä. Hiekkakuopan reunassa ollut ja osittain jo tuhoutunut kuoppaliesi on tutkittu vuonna 1998.

Myllyjoki (681010061) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee valtatie 14:n Hiltulan risteyksestä noin 2 km luoteeseen, Myllyjoesta noin 30 m lounaaseen, Myllyjoen ylittävästä polusta ja sillasta (merkitty peruskarttaan) noin 50 m etelään. Raudanvalmistuspaikka on erittäin pahasti tuhoutunut (metsänhakkuutöiden yhteydessä?) ja kuonaa on levällään 15-20 m laajalla alueella.

Puistopolku (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Ajoittamaton liesi sijaitsee Puistopolku 7:ää vastapäätä, tien leikkauksessa. Tien itäpuolisessa leikkauksessa on havaittu noin 50 cm:n levyinen linssimäinen nokialue, jossa oli palaneita nyrkin kokoisia kiviä. Liesi on 20-30 cm:n syvyydessä ehjästä kivennäismaan pinnasta mitaten. Korkeussijainnin puolesta liesi voisi olla kivikautinen. Mitään löytöjä tai muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei paikalta ole kuitenkaan havaittu.
Kohde tarkastettiin vuoden 2018 inventoinnissa. Jyrkän rinteen leikkauksessa, johon tie on pengerretty, ei näkynyt enää mitään merkkejä liedestä tai nokimaasta. Tarkkaa lieden sijaintia ei voitu siis paikantaa ja todentaa. Kyseessä on lähinnä tuhoutunut muinaisjäännös.

Pääskylahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pääskylahden pohjukasta noin 150 m ja Pääskyniemen telakasta 400 m itään. Alue on lounaaseen viettävää hiekkarinnettä, osaksi metsikköä, osaksi asuntoaluetta. Kohde on teiden ja erilaisten kaivantojen pahasti pirstomaa. Alueelta on ajettu hiekkaa ja sinne on tuotu jätemaata. Pääskylahden asuinpaikka on maamme tunnetuimpia kampakeraamisia asuinpaikkoja sieltä saaduista palasista kokonaisiksi koottujen saviastioiden vuoksi. Paikalta on löytynyt mm. varhaiskampakeramiikkaa (Ka I:2) ja tyypillistä kampakeramikkaa (Ka II:2) sekä asbestikeramikkaa.

Umpilampi (1000001325) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Umpilammen itäpuolella, suuren hiekkakuoppa-alueen eteläreunassa ja metsäautotien varressa. Asuinpaikka-alue on ollut mäntyä kasvavaa hiekkakangasta, jota soranotto on pahasti tuhonnut. Vuonna 1983 suoritetun koekaivauksen mukaan asuinpaikasta ei ole enää mitään jäljellä.

Puhakainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Uitonvirran suun eteläpuolella, rannasta noin 100 m, tien varressa. Asuinpaikka-alue on tonttialuetta, vanhaa hiekkakuoppaa. Saviastian pala on löytynyt perunamaasta, mutta se lienee kulkeutunut paikalle muualta.
Vuoden 2010 inventoinnissa havaittiiin, että alue on tiheään rakennettua omakotitaloaluetta. Mahdollisesta asuinpaikasta on tuskin mitään jäljellä.

Kukkapää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Alanteen kaakkoisrannalla, Kukkapään entisestä sahasta noin 400 m etelään. Asuinpaikka-alue on hiekkaista, havumetsäistä harjun päätä. Alueen halki kulkee polku. Asuinpaikka on todettu vuoden 2008 tutkimuksissa täysin tuhoutuneeksi ja alueelle on annettu lupa rakentaa loma-asuntoja.

Uitonvirransuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sulkavan kirkonkylästä itään vievän maantien 435 ja Alanteen välissä, pellon pohjoisreunassa olevan pienen metsäsaarekkeen pohjois- ja itäpuolella, pellolla.
2013 pellolla ei todettu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Havainnointimahdollisuudet olivat varsin hyvät pellon ollessa kynnetty.

Kukkapään saha (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Imatran tien länsipuolella vanhalle sahalle vievällä tieuralla. Asuinpaikka-alue on hiekkaista mäntykangasta. Asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille vanhalta tieuralta. Inventoinnissa 2007 havaittiin, että tien laidalla, muinaisen rantaterassin päällä, oli tuore viemärilinja ja maata oli lähes koko terassin reunan ja tien välisellä alueella käännetty. Asuinpaikka lienee melko perusteellisesti tuhoutunut.

Annilantie (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Paikka sijaitsee Lappeenrantaan vievän tien itäpuolella. Kyseessä oleva kohde on tuhoutunut Annilantietä tehtäessä, mutta paikalla päästiin tutkimaan rippeet rautakautisesta asuinpaikasta. Paikalla lienee ollut rautakautinen asumus. Kaivauksissa löytyi mm. saviastianpaloja, savitiivistettä, palanutta luuta, kvartsikaavin sekä kuonaa (KM 27370:1-30). Kohde on tutkittu kokonaan vuonna 2004. Tällöin tuli esille rautakuonaa ja kaksi saviastianpalaa (KM 34882:1-3).

Mäntyranta (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Orijärven ja Pitkäjärven välisellä kannaksella, Mikkeli-Heinola -tien pohjoispuolella, kallioisella mäellä, omakotialueella. Paikka on tuhoutunut Mikkelin ohitustien tieleikkauksen tekemisen myötä. Kohteessa on havaittu kehämäisiä kiveyksiä, jotka on peitetty nurmikon alle. Paikalta on löytynyt keihäänkärki ja rautakirves (KM 15901). Lähellä on Ketunniemen mahdollinen kalmisto/hauta (kohde 492010028).

Kylmäniemi c (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Tynkkylänjoen pohjoispuolella, Tynkkylänjoen kartanon eteläpuolitse kulkevaa tietä noin 1,6 km länteen tai länsiluoteeseen, Kylmäniemen lounaisosassa sijaitsevalla kallioisella niemellä. Ympärillä on kosteapohjaista moreenimaata. Paikalla olevasta kesämökistä noin 10-20 m itään ja liiteristä noin 5 m pohjoiseen, kallionlaen pohjoispuolisella tasanteella, on noin 2 x 3 m kokoinen kiveys, joka on tehty tasalakiseksi siten, että matalammalle idänpuoleiselle sivulle on ladottu pari kivikerrosta noin 10-20 cm kokoisista kivistä ja latomuksen sisäpuolinen alue on ladottu tasaiseksi samansuuruisista kivistä. Kivien välissä on noensekaista kivennäismaata. Lähellä ovat kivi- ja rautakautiset asuinpaikat, Kylmäniemi a (kohde 1000002408) ja Kylmäniemi b (kohde 1000002451) sekä nastakoristeisen soikean kupurasoljen (SLN Museon kokoelmat nro 3000) löytöpaikka. --- Kohde ei enää ollut havaittavissa vuoden 2009 tutkimuksissa.

Hiekkaniemi (1000003706) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Partalansaaren länsirannalla, Hiekkaniemessä, Käärmesaaren pohjoisreunasta 550 m pohjoiseen, rannasta noin 10 m päässä. Paikalla on halkaisijaltaan 2,5 m ja syvyydeltään 1 m kokoinen pyyntikuoppa. Pyyntikuoppaa ei havaittu Helsingin yliopiston inventoinnissa vuonna 2006 eikä myrskytuhojen inventoinnissa vuonn 2010.

Jokilahti (1000005134) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viljelysröykkiöt sijaitsevat Haukivuoren kirkonkylässä, Kyyveden Hulkonselän itärannalla, pienessä niemessä olevalla kumpareella. Alueella on useita kiviröykkiöitä, jotka mitä ilmeisimmin ovat vanhoja viljelysröykkiöitä. Kumpareen pohjoisreunassa on lisäksi jonkinlaisen rakennuksen perusta, joka on tehty luonnon muovaamaa rantavallia hyödyntäen. Eteläpuolella kumpare rajautuu soistuneeseen alueeseen.

Kotalampi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijainnut Kotalammen pohjoisrannalla olevan hiekkakuopan kohdalla. Vuoden 2005 inventoinnissa hiekkakuopan pohjalta löydettiin kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka lienee kokonaan tuhoutunut hiekanotossa.

Kotalampi 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Pyyntikuopat sijaitsevat Kotalammen etelärannalla, Kotalammen Kuolimosta erottavan Paloniemenharjun eteläosassa. Alueella on havaittu ainakin neljä pientä pyyntikuoppaa. Pyyntikuoppa 1 on kooltaan noin 4 x 0,8 m. Muiden kuoppien koko on noin 1 x 0,3 m.
Maastotarkastuksessa 4.11.2010 todettiin, ettei tien vieressä sijaitseva kuoppa 1 voi olla pyyntikuoppa. Kuopan pohjalle tehtiin koekuoppa, josta löytyi heti turpeen alla hiiltä ja nokea (noin 5-10 cm) ja sen alta rikastumiskerros. Kuopan reunalle tehdyssä koekuopassa ei havaittu kaksoismaannosta. Havainnot tukevat jo inventoinnissa tehtyjä havaintoja. Kuopan funktio (hiilimiilu?) ja ajoitus jäävät siis avoimiksi.
Muista kuopista löytyi vain yksi, kenties läntisin kuoppa. Sekin on niin matala ja pieni, ettei kyse voi olla pyyntikuopasta.
Kohteen muinaisjäännösstatus on muutettu eli siirretty luokasta 2 luokkaan 3.

Harjula (1000002394) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen muinaisjäännös sijaitsee Mikkelistä Kuopioon vievän VT 5:n pohjoispuolella, Pieksämäelle valtatieltä erkanevasta risteyksestä noin 0,6 km itäkoilliseen, Harjulan pellolla. Paikalta on löytynyt palanutta savea, rautakuonaa ja kvartsi-iskoksia (KM 25631:1-3). Lähistöltä, valtatien eteläpuolelta on löytynyt hopearaha (KM 19151:1). - Vuoden 2009 kaivauksessa alueelta löytyi tunnistamaton rakenne (kellarikuopan pohja tms.?) sekä löytöjä 1800-1900-luvulta, mutta osa fajanssista ja punasavikeramiikasta voi olla peräisin jo 1700-luvulta. Tutkimusten jälkeen kohde on todettu historiallisen ajan muinaisjäännökseksi ja siirretty rauhoitusluokkaan 3.

Valkeislampi (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Vääräntauksen tieltä etelään, Kierinniemeen menevän tien länsipuolella Valkeislammen itäpään kohdalla. Soraharjun rinteessä kapealla tasanteella on kaksi nelikulmaista painannetta vierekkäin. Painanteisiin ja niiden ympäristöön tehdyistä koekuopista ei löytynyt mitään. Paikka on maastollisesti erittäin sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi.
Kohde tarkastettiin 2006 inventoinnin yhteydessä. Paikalla havaittiin rinnakkain kaksi suorakulmaista painannetta Valkeislammen itäpuolella kohoavalla rinteellä. Painanteet vaikuttivat luonnonmuodostumilta tai läheiseen metsätyöuraan liittyviksi painaumiksi.

Ahola (1000000488) (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Kolvosen luoteispäässä, järven rannasta 220 m pohjoiskoilliseen, kärrytien mutkassa tien itäpuolella, Aholan päärakennuksesta 110 m lounaaseen. Tien mutkasta itään on kahden peltolohkon välinen peltokiviraunio Aholan ja Anttilan tilojen rajalla. Kivi on tämän peltoraunion päässä. Kivi on pari metriä pitkä, metrin levyinen ja noin puoli metriä korkea. Kiven tasaisella yläpinnalla on yksi pyöreä, matala, noin 5 cm:n läpimittainen kuoppa. Kuoppaa ei voi pitää varmasti ihmisen tekemänä.

Annisenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kvartsi-iskosten (KM 25729) löytöpaikka sijaitsee Annisenlammen länsipuolella olevalla kaakkoon viettävällä hiekkakankaalla. Hiekkakuoppien kaakkoispuolella kulkevan polun pinnasta on poimittu talteen kaksi iskosta noin 30 m päässä toisistaan. Paikalle tehdyissä koekuopissa ei ole havaittu asuinpaikkaan viittaavia merkkejä. Polun luoteispuolella on kaksi matalaa ja pyöreää kuoppaa, joiden halkaisija on noin 2 m. Kuopat saattavat olla pyyntikuoppia.
Inventoinnissa vuonna 2010 todettiin hiekkakuoppien laajentuneen, kohteeseen tehdyissä koekuopissa ei havaintoja muinaisjäännöksestä; ei myöskään avointen maastokohtien tarkastelussa.

Peltuenlahti c (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Putkisalonsaaressa, Paloniemenkärjestä noin 300 m itään, loivasti lounaaseen viettävällä kankaalla, noin 85 m:n korkeudella olevan törmän päällä. Hiekkakuopan reunalla on noin 10 m leveä kuoritun maan kaistale, jonka kohdalta asuinpaikkalöydöt ovat tulleet esille. Tästä löytöpaikasta 20-30 m kaakkoon, törmän laidalla, kuorimattomalla alueella on soikea asumuspainanne.
Asumuspainanne lienee tuhoutunut soranotossa vuoden 1993 jälkeen.

Kultakivi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; TÄYDENNETTÄVÄ, Koposen tarkastuskertomusta odoteltaessa.

Lahnalahti kalkkilouhos (Raaka-aineen hankintapaikat)
Historiallinen; Kalkinoton avokalliolouhos.
Paikalla tehdyssä tarkkuusinventoinnissa vanhan louhoksen todettiin jääneen paikalla nyt olevan louhoksen keskelle. Kaikki merkit 1800-luvun lopun louhostoiminnasta ovat siten tuhoutuneet. Kohdetta ei ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Suurijoki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suurijoessa, noin 30 m länteen Savonrannalta Rönkönvaaran ja Kirvesvaaran lautta Liperiin vievästä maantiestä 15644, Saunalahden tilan päärakennuksesta 150 m luoteeseen.
Suurijoen pohjassa säilyneiden tukikivien perusteella joessa on ollut jonkinlainen patorakennelma joen poikki. Leveyttä padolla on ollut kolmisen metriä. Pato on tehty alle metrin korkuisista ja pari-kolmekymmentä senttiä leveistä ohuehkoiksi veistetyistä puista, joiden yläpäät oli pyöristetty. Pystyyn lyödyt puut oli vielä tuettu joen pohjaan asetetuilla kivillä. Tarkastushetkellä puut oli nostettu joen penkalle, mutta kivet olivat yhä paikallaan. Pystypuita oli puolenkymmentä, joten joko osa puista on aikojen kuluessa hävinnyt tai pystypuita ei ole ollut koko joen leveydeltä. Luultavasti kyseessä on historiallisen ajan kalapato tai vanha vedenottopaikka.

Ruokoniemenharju 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Synsiön keskellä olevan Ruokoniemenharjun länsirannalla. Paikalla on raivausröykkiö vanhalla kaski- tai peltoalueella, joka on nykyisin metsää. Alueella oli näkyvissä myös muutamia vaatimattomampia kiviröykkiöitä sekä maakivien päälle ladottuja kivikasoja.

Lampuunlahti (1000016634) (Kirkkorakenteet)
Keskiaikainen; Piispa Maunu Tavast joutui yöpymään Vahvajärven jäällä matkallaan Savoon 1430-luvulla. Pian sen jälkeen rakennettiin paikalle "piispan kestikievari" ja rukoushuone. Lampuunlahden tilan nykyinen päärakennus on 1850-luvulta. Kohde on tarkastamaton ja paikannus suuntaa antava.
Mönkkönen, T. 1968: Hirvensalmen historia I, s. 20:
”Kertomus Lampuulahden hautausmaasta liittyy läheisesti käsitykseen, että siellä olisi aikoinaan ollut pieni kappeli. Molempien sijaintipaikkana näytetään Lampuulahden länsirannalla olevan Hautumaanpellonniemen laajahkoa peltoaukeamaa. Paasosen mukaan on täältä ”viljeltäessä noin 50 kyynärän pituudelta ja 30 kyynärän laajuudelta ilmestynyt ihmisluita suurissa määrin” ja vielä hänenkin aikanaan näkynyt ”niitä kuleksivan siellä täällä”. Nykyiset paikkakuntalaiset kertovat kuulleensa näitä tarinoita. mutta eivät muista löytäneensä itse mitään. Suurehkon rakennuksen pohjan sen sijaan kerrotaan näkyvän mustempana läikkänä pellon ollessa kynnöksellä, ja metsän laidassa on noin metrin korkuisia maakumpuja, joiden selitetään sisältävän tuhkaa ja hiiltä. Myös tiedettiin kertoa, että eräs arkeologi (?) olisi ohimennen kaivanut joitakin kumpuja, jolloin hän olisi pintapuolisen tarkastelun jälkeen tullut sellaiseen tulokseen, etteivät kummut olisi hautoja, vaan vanhoja kalansavustuspaikkoja. Hautausmaaksi alue vaikuttaakin kovin alavalta.”

Ahven-Valkia (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vuorilahden ja Särkilahden välillä sijaitsevan Ahven-Valkian etelärannalla, rannan länsiosassa, hiekkakankaalla rannan tuntumassa.
Paikalla on huonokuntoinen hiilihaudan pohja, kuoppa mataline valleineen ja pohjalla turpeen alla hiiltä ja nokea. Koko on 2 x 2 x 0,5 m. Rauhoitusluokka on 3 yleisyyden ja kunnon perusteella,

Särkilampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikalla on hiekkainen matala rantatörmä lähellä nykyistä rantaa. Koko ranta-alue
lahden pohjukan itärannalla on hakattu, turve ja pintamaa n. 20-50 cm syvyyteen,
maannoksen C-kerrokseen asti kuorittu pois ja lisäksi jos jonkinlaista isompaa ja
pienempää kaivantoa - kiviä kammettu pinnasta pois ja upotettu kuoppiin. Alueelle
raivataan peltoa. joka ulottuu aivan rantaan. Paikalla on pieni vanha hirsiaitta rannassa.
Sen molemmin puolin löytyi kuoritussa maasta yhteensä kolme selvää ja
hienoa kvartsi-iskosta. Vaikka maa oli täysin auki kaivettu, ei muuta näkynyt. Maaperä
on hiekkaa. Paikka on oiva kivikautisen asuinpaikan sija. Mahdollinen paikalla
sijainnut asuinpaikka on ilmeisesti täysin tuhoutunut ja enimmät merkit viety pois
pintamaata pois kuorittaessa.

Pökönvuori (Taide)
Tuntematon ajoitus; "Joitakin muinaistieteellisiä havaintoja Mikkelin Vanhalan koulupiirin alueelta keväältä 1993" (FK Panu Nykäsen kirje Leena Lehtiselle Savonlinnan maakuntamuseoon), jossa mainittu kokonaan tuhoutunut kalliomaalaus Ylänne-järven itärannalla Pökönvuoren pohjoisreunalla:
"Pökönvuoren Ylännejärven puoleisella reunalla on ollut noin vuoteen 1956 asti kalliomaalaus. Paikka on tunnettu, koska Vihtori Nykäsen rakentama hyppyrimäki on sijainnut kohteen vieressä 1940-luvun lopulla.
Maalaus on ollut piirrettynä fylliittiliuske-esiintymään, jonka Pentti Seppänen (Peltola) on louhinut pois 1950-luvun lopulla rakennuskiveksi.
Paikasta noin 100 m pohjoiseen sijaitsee Peltolan nykyinen liuskelouhos, joka on edelleen toiminnassa. Tämä louhos on ollut Niilo Seppäsen (edellisen veli) kertoman mukaan 1950-luvulla kokonaan maakerrosten peittämä, eikä siinä ollut merkkejä aikaisemmasta louhinnasta. Kivimateriaali on erinomaisen hienoa, ja olisi sopinut kivikauden käyttötarpeisiin mainiosti."

Kaupinsaari (1000023800) (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Kaupinsaaren pohjoispuolella puurunkoisen aluksen hylky, jossa metalliosia. Pituus 10,71 m, leveys 3,7 m ja korkeus 0,85 m. Peräsintä ei näkynyt, oikea kylki romahtanut. Mahdollisesti tasasaumainen.

Litmankangas (Hautapaikat)
Tuntematon ajoitus; Kosolan kylässä Litmanniemen tyvessä Litmankankaalla entisellä pellolla, josta viljelyn päätyttyä oli kuorittu noin metri pintamaata, oli löytynyt ihmisen luita. Hautakuopassa oli ainakin yhdentoista ihmisen jäänteet. Kuoppa on ollut noin 1-1,1 m syvyinen. Kaivauksissa löytyi myös kaksi 1600- tai 1700-luvulle ajoitettua ortodoksista kaularistiä ja rautanauloja.
Perimätiedon mukaan kaivausalueesta noin 150 m luoteeseen olisi sijainnut sotilashautausmaa. Sotilashautausmaan olemassaolo on mainittu myös Antero Pelkosen "Entis-ajan muistoja Rantasalmen kihlakunnasta" (1902). Sen mukaan "Kosolankylän Lihnaharjulla" olisivat ruotsalaiset ja venäläiset joskus kahakoineet.

Mäntylampi (1000030277) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollisesti Salpalinjan tykkiasemia Kakonsalossa Piojärven ja Kiviapajan välisen tien itäpuolella Mäntylammen lounaispuolella. Paikalla ei ole käyty.

Joutsenlampi (1000031390) (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Joutsenlammesta n. 300 metriä etelälounaaseen hiekkatien varressa on n. 10 metriä pitkä kiviaidan tapainen rakenne, jonka päätteenä on kaksi vierekkäin olevaa kiviröykkiötä (korkeus n. 2-3 metriä, halkaisija suurempi). Näiden kahden röykkiön lisäksi on yksi suurempi röykkiö n. 5-10 metrin päässä, korkeudeltaan n. 3-5 metriä. Sammal röykkiön päällä melko paksua ja kaksi sen päällä kasvavaa puuta ovat molemmat melko iäkkäitä. Alueella on muutenkin runsaasti kiviä.

Suurijoki (1000042839) (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Lammuntien ja Salovaaran risteyksestä noin 30 m länteen matalassa Suurijoessa kivillä alajuoksun puolelta tuettu pato pystypuista, joiden yläpäät on pyöristetty; puiden pituus

Hintikkavuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Hintikkavuoresta kaakkoispuolella olevan sorakuopan yhteydessä
Maastossa vuonna 1994 tarkistuksessa havaittiin sorakuopan seinämässä noin 3,3 metriä leveä rakennelma, jossa oli keskellä savesta tehty säiliö. Kannen päällä oli puita. Säiliön yläreuna oli ilmeisesti noin 60 cm syvyydessä maanpinnasta, mutta jäännöksen päältä oli otettu maata pois soranoton yhteydessä. Säiliön koko oli halkaisijalta 140 cm ja syvyys keskeltä 130 cm. Säiliön ympärillä ja yläpuolella oli savesta ja hiekasta tehtyä ”sementtiä” ja säiliön päällä puita. Säiliön pohjalla oli vielä tervaa. Kohde tulkittiin tervasäiliöksi.
Ennen soranottoa paikalla oli ollut maakumpare ja syvennys ja koko rakenteen korkeus oli ollut noin 150 cm. Säiliöstä otettu puunäyte oli ajoitettu dendrokronologisella ajoituksella Joensuun yliopistossa aikavälille 1297–1504 AD.
Tervasäiliö lienee osa suppilomaista tervahautaa, jossa ei ole ollut ränniä, vaan pohjalla säiliö tai kammio, johon terva on valmistuksen aikana valunut ja josta se on polton jälkeen ammennettu tynnyreihin.
Vuoden 1994 tarkastuksen raportissa kohteen mainitaan olevan sorakuopan seinämässä, mutta peruskartalla vuonna 1996 sorakuoppa on eri paikassa kuin tarkastuksen kartalla vuodelta 1988 merkitty sijaintipiste kohteelle on. Tämän vuoksi sijaintitietona ilmoitetaan muinaisjäännösrekisterissä vuoden 1996 kartan mukainen hiekkakuopan paikka. Tarkastuksen 1994 raportissa mainittu sijaintitieto on merkitty alakohteeksi.
Vuoden 2024 maastotarkistuksessa tervanvalmistusjäännöksestä ei voitu löytää mitään merkkejä maastosta hiekkakuopan kohdalta. Jäännös on tuhoutunut täysin maastohavaintojen perusteella. Alakohteen kohdalla luonnollista metsämaata, ei mitään merkkejä hiekkakuopasta tai tervanvalmistusrakennelmasta tai muistakaan ihmistoiminnan jäännöksistä. Vuoden 1994 tarkastuksen raportin sijaintitieto on siten todennäköisesti virheellinen merkintä.

Hytinniityt (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka on sijainnut Kyrsyän kylässä, lähellä Hytinniityt-nimistä peltoaluetta. Etäisyys tiestä alle 20 m. Ympäröivä metsä on vanhaa kuusimetsää, paikkaa peittää vahva sammalkerros. Valmistuspaikka on säilynyt melko eheänä ja selvästi rajattavana. Kuonakasan korkeus (korkeimmillaan) n. 1,5 m ja pituus n. 10 m. Muodoltaan se on pitkulainen ja muodostaa koko valmistuspaikan etelänpuoleisen sivun. Kuona on painavaa ja kokkareet melko suurikokoisia. Kivilatomus, joka on mahdollinen hytin paikka, sijaitsee kuonakasan pohjoispuolella ja on halkaisijaltaan 2-4 m. Kivien ja kuonakasan välissä on matala kuopanne. Hiilikuopan pohja on kivilatomuksen luoteispuolella. Halkaisijaltaan 6-7 m . Kuoppa on hyvin matala.
Jussila 2019:
Hedmanin koordinaattien mukainen ja raportin karttaotteelle merkitty kohta ja alue
on nyt peltona. Sitä ei tarkemmin katsottu. Oletettavasti rakenteet hävinneet pellonraivauksessa. Heinällä olevasta pellosta ei nyt saatu mitään havaintoja.

Hynninlahti (1000051960) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viisi mahdollista hiilihautaa, halkaisija 1,5-2,5 m ja syvyys 0,5-1 m. Kohdassa N6852845 E 622277 halkaisijaltaan 1,5 m kokoinen, pohjakaavaltaan pyöreä suppiloimainen kuoppa, jonka syvyys on 0,6 m ja kuoppaa ympäröi valli, jonka korkeus on 0,2 m ja leveys 1,2 m. Kuopan pohjaan tehdyssä kairanpistossa todettiin sekoittunutta maata. Myös tästä hieman lounaaseen olevan kuopan pohjaan tehdyssä kairanpistossa sekoittunutta maata.
Viereisessä Hynninsaaressa on runsaasti samankaltaisia kuoppia.