mj

Lammassaari 1 (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 153010001
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lammassaaren itäisimmän kärjen eteläreunassa. Maasto on harvaa männikkökangasta. Löydöt (keramiikkaa) noin kahden neliömetrin alueelta, missä maanpinta on rikkoutunut.

Lempukka uimaranta (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 153010002
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lempukan lahden etelärannalla, missä on kaupungin uimaranta. Löydöt (piikaavin, kvartsia) ovat tulleet rannassa olevan siirtolohkareen kohdalta, n. 40 m vesirajasta, n. 20 m2:n alueelta.

Ukonniemi (Asuinpaikat)
Kohdetunnus 153010003
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Immalanjärveen pistävän Ukonniemen kärjessä. Paikka on harvakseen mäntyä kasvavaa kalliotasannetta, jonka päällä on ohutta hiekkakerrosta. Löytöalue niemen kärjessä ja itäreunalla. Löydöt kourutaltta, keramiikkaa, piitä ym.

Hiekkoinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Immalanjärven pohjoisrannassa, Hiekkoinlahden rannassa. Noin 20 m rannasta kulkee hienohiekkainen valli, jonka päällä kasvaa hiukan mäntyä ja takana on suomaastoa. Löydöt (kvartsia) ovat harjanteen laelta, n. 4 m2:n alueelta.

Lammassaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lammassaaren eteläkärjessä mäntykankaalla. Kärjen tasanteelle johtavan polun varrelta löytynyt kvartsi-iskoksia.
Paikalle on pystytetty informaatiotaulu.

Risuniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Kaljaniemenselän itärannalla Kaukopään tehtaasta n. 2 km pohjoiseen, Risuniemen pohjoiskärjen länsirannalla, niemen kärjessä olevan siirtolohkareen kohdalla ja eteläpuolella. Asuinpaikka on alavan niemekkeen länsirannalla aivan nykyisen rantatörmän päällä. Löydöt keramiikkaa, kvartsia. Saviastianpalat edustavat joko asbestisekoitteista myöhäiskivikautista (Pöljä) tai Luukonsaaren keramiikkaa.

Haapasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Haapasaaren eteläkärjessä ja kaakkoisosassa leirikeskuksen alueella. Löydöt keramiikkaa, pii-iskos, kvartsia ja palanutta luuta. Lisäksi alueen eteläosassa on todettu mahdollinen asumuspainanne.

Salo-Issakka Venäinmäki (Ala) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Holmanjoen luoteispuolella (etäisyys 200 m), etelään viettävällä hiekkaisella peltorinteellä, pellon reunassa olevan ladon luoteispuolella. Löydöt kvartsia (ja palanutta luuta). Mesoliittinen asuinpaikka?

Salo-Issakka Venäinmäki (Ylä) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Holmanjokilaaksoon laskevan hiekkaisen peltorinteen laella, peltotien länsipuolella, lähellä rajavyöhykkeen rajaa (etäisyys 280 m). Pelto laskee etelään ja lounaaseen. Asuinpaikka on muinaisen lahdekkeen itärannalla. Löydöt kvartsia, piitä.
Vuoden 2020 inventoinnissa entisen metsikön kaakkoispäästä oli kuorittu pintamaata noin 10 x 15 metrin alalta. Myös kuoritulla alueella oli kvartseja.

Salo-Issakka Rajamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Holmanjokilaakson pohjoispuolella, joesta 350 m luoteeseen, Rajamäen itäpuolella. Löydöt kvartsia.

Mietinsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla Mietinsaaren eteläpään harjualueen itärannalla, suunnilleen Ruissaarta vastapäätä.
Eri korkuisilla eri korkuisilla rantatörmillä sijaitsevan asuinpaikan laajuus on ainakin 250 x 75 m. Paikalla on kaksi asumuspainannetta sekä muita mahdollisesti kivikautiseen asuinpaikkaan liittyviä kuopanteita. Saviastia-aineisto edustaa varhaista asbestikeramiikkaa (ns. Kaunissaaren keramiikkaa), nuorempaa varhaiskampakeramiikkaa (ka I:2) ja Pöljän/Kierikin keramiikkaa. Keramiikan perusteella paikalla on ollut asutusta aikavälillä 4400–1900 eKr. (kalibroitu ajoitus).
Kohteen pohjoisosassa on Salpalinjaan liittyvä konekivääripesäke.

Onnenmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urkonsaaren lounaispäässä jyrkähkön hiekkaharjanteen tyvellä. Löytökeskittymiä on kahdessa paikassa, mutta kysymyksessä lienee yhtenäinen alue (eteläpää 1-luokan kohde). Löydöt kvartsia, palanutta luuta.

Urkonsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urkonsaaren itäpään kaakkoisrannalla, mäntyä kasvavalla rantatörmällä. Paikka on kallion jakaman hiekkarannan takana. Alueella on myös juoksuhauta. Löydöt tyypillistä kampakeramiikkaa ym.

Suomensalo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Suomensalon saaren itäosassa, pienen lahden perukassa. Seitsemästä röykkiöstä kolme on muita selvempiä. Ne sijaitsevat noin 20 m rannasta rehevässä sekametsässä pienen kallion alapuolella. Röykkiöt ovat todennäköisesti kaski- ja/tai peltoraunioita.

Muukonsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Muukonsaaren länsipään itärannalla, tiheässä kuusikossa. Röykkiöitä kaksi ryhmää: tiheässä kuusikossa 7 röykkiön ryhmä noin 20 m päässä rannasta ja niistä noin 50 m luoteeseen 4 röykkiötä. Todennäköisesti viljelysraunioita.

Kaivola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Laakunlammen lounaispuolella harjumaastossa olevassa notkelmassa. Röykkiöitä on viisi. Röykkiöiden halkaisija on noin 3 m, korkeus noin 1,2 m, ladottu lähes samankokoisista kivistä, vahvasti sammaloituneita. Röykkiö nro 3 on tutkittu. Todennäköisesti kaskiraunioita.

Harjula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kangasmäen länsirinteessä, notkelmassa, jonka reunassa hiekkakuoppa. Sekämetsässä on kaikkiaan 18 röykkiötä noin 20 x 30 m:n alueella. Saattavat olla viljelysraunioita, mutta ovat huomattavan tiiviinä ryhmänä.

Luhdanlahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Arposenniemen länsirannalla, Luhdanlahdesta noin 40 m:n päässä. Kivi on noin 1,2 m korkea siirtolohkare, jossa on 18 kuppia ja pari mahdollista kupin alkua.

Suur-Suomensalo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaassa olevan Suomensalon saaren luoteisrannalla, sorapohjaisella mäntykankaalla. Löydöt kivilaji- ja kvartsi-iskoksia.

Suur-Suomensalo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Suomensalon eteläkärjessä, etelään suuntautuvalla loivalla hiekkakankaalla. Paikalla on ainakin seitsemän selvähköä asumuspainannetta sekä lukuisia epäselviä. Löydöt keramiikkaa, luuta, kvartsia. Alue on luonnonsuojelualuetta.

Ala-Lyly (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Ala-Lyly -saaressa, sen etelärannalla, pohjois-eteläsuuntaisen rantatörmän etelä"kärjessä". Tässä kohdassa on törmän päällä asumuspainanne. Löydöt kvartsia, piitä, luuta.

Keski-Lyly (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Keski-Lyly -saaressa, sen kaakkoiskärjessä sijaitsevan Joutsenon Veneseuran mökin ympäristössä, muinaisella etelään ja kaakkoon suuntautuvalla rantatörmällä. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Kohosaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan Haukiselän keskellä, selän lähes ainoalla harjusaarella. Kohosaari on noin 200 m pitkä ja 50 m leveä saari, jonka keskiosassa maaperä on hiekkaa, ja molemmissa päissä selvästi kivikkoisempaa, osin moreenia. Ilmeisesti asuinpaikka rajoittuu saaren keskikohdan kuivalle, hiekkaiselle alueelle. Löydöt keramiikkaa, kvartsia.

Sammalisenlahti (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaressa, sen itärannalla olevan Sammalisenlahden eteläpuolella, lahden ja suon välissä. Täällä on pieni hiekkakumpare, johon on tehty hiekkakuoppa. Kuopan reunoilta löytyi pari kvartsi-iskosta ja palaneita kiviä. Ilmeisesti paikalla on ollut pieni leiripaikka varhaisella metallikaudella, kun kumpare on ollut saarena Sammalisenlahden suussa. Kumpareella on myös jonkin verran lohkareikkoa ja iso siirtolohkare. Kumpareella kasvaa mäntymetsä. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Temoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaren kaakkoisimmassa niemessä, laajan Temoniemen itärannalla. Ympäristö on louhikkoista, sora/hiekkapohjaista mäntykangasta. Paikalla on kaksi asumuspainannetta, kooltaan 7 x 7 m ja 7 x 5 m. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Nievare (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaren etelärannalla, jonne tulee tie. Kohteen itäpuolella oleva alava kosteikko on nimeltään Nievare. Paikalla on yleinen veneranta. Asuinpaikka on kohtalaisen laaja ulottuen ainakin Mietinsaaren asuinpaikalle johtavalta metsäautotieltä idässä Salpalinjan asemiin lännessä, eli asuinpaikkaa on noin 150 metrin matkalla. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, piitä, luuta.

Huusniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaren Huusniemen etelärannalla, mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla, rannalla olevien kesämökkien takana ja niistä luoteeseen muinaisrantaterasseilla. Asuinpaikkalöytöjä on kahdella rantaterassilla. Paikalla on ainakin kolme asumuspainannetta. Vuoden 2015 inventoinnissa asuinpaikan todettiin jatkuvan lännemmäs metsähakkuuaukean puolelle. Muinaisjäännösalueelta on löytynyt keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Huusniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaren Huusniemen itäkärjessä, mökkitontilla. Paikalla on yksi mahdollinen asumuspainanne. Löytöjä on kerätty sekä mökin ympäristössä kaivoa varten kaivetusta maasta että koekuopista. Löydöt kvartsia, luuta ja keramiikkaa.

Liudunniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee järvelle laskevan rinteen ja sen alapuolelta kulkevan mökkitien kohdalle. Paikalla erottuu tumma hiilen sekainen hiekka, minkä perusteella kohde on rajattu. Alueella on havaittu rautakuonaa. Kohde on sijainnut aiemmin pellolla, mutta nykyisin se on mökin pihamaata ja osa peltokerroksesta on kuorittu pois. Muinaisjäännös on todennäköisesti säilynyt parhaiten mökkitien yläpuolella olevassa rinteessä, joka on nykyisin metsämaastoa.

Hiekkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaren pohjoispuolella, Korosniemenselällä olevassa Hiekkasaaressa, joka on maastoltaan hienohiekkaista mäntykangasta. Saarella on eteläkärjen koekuoppalöytöjen lisäksi myös yksi asumuspainanne ja yksi muu kuopanne. Löydöt keramiikkaa, piikärki, kvartsia, piitä, luuta.

Liudunlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienellä mäntyä kasvavalla tasanteella Liudunmäen tilan venevalkaman yläpuolella. Paikalta on löytynyt keramiikkaa sekä kvartsia. Alueen rajaus on tehty topografian perusteella.

Veranhiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mietinsaaressa, Huusniemen länsipuolella, Huuslahdenniityn ja Holholahden välisellä muinaisella kannaksella, joka nousee etelässä selvänä törmänä suosta ja pohjoisessa loivasti rantaterasseina ja -valleina Saimaasta. Paikalta on löytynyt kvartsia.
Kohteen rajausta on laajennettu vuoden 2015 inventoinnin perusteella.

Siikasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Joutsenon ja Lappeenrannan rajalla olevassa Siikasaaressa, jonka eteläkärjessä oleva mökki kuuluu Lappeenrantaan ja muu osa saaresta Joutsenoon. Löydöt kvartsia.

Saarenoja 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Monnonmäen ja Kuurmanpohjan välitse kulkevan Saarenojan pohjoispuolella olevalla niemekkeellä. Alue on peltoa. Paikka on muinaisen Ancylusjärven vuonon rannalla. Muinainen niemeke erottuu terassina ja törmänä jokilaakson peltorinteellä. Löydöt kivitaltta, kvartsia, piitä. Löydöt ovat tulleet esille terassin reunamilta länsi- ja itärinteeltä. Asuinpaikka on suhteellisen laaja, arviolta 150 m:n matkalla muinaisrannan suunnassa. Mesoliittinen asuinpaikka.

Saarenoja 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Monnonmäen ja Kuurmanpohjan välitse kulkevan Saarenojan pohjoispuolella olevalla hiekkaisen mäen laen keskivaiheilla, mäen eteläreunalla. Paikka on koskematon ja ehjä. Mäen laen asuinpaikan lisäksi mäen juurella on alavampi tasanne (korkeus noin 40 m) jokilaakson suunnassa, jossa myös saattaa olla asuinpaikka. Löydöt kvartsia, pii-iskoksia ja -esineitä, palanutta luuta sekä Sigir-tyyppisen luukärjen palanut kärkikatkelma.
Kaivauksissa havaittu pohjaltaan maahan kaivettu asumus. Radiohiiliajoitukset osoittavat asuinpaikan iäksi 8600–8700 calBC.

Saarenoja-Muilamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Monnonmäen ja Kuurmanpohjan välitse kulkevan Saarenojan pohjoispuolella, korkean kallioisen mäen kaakkoisjuurella olevalla hiekkaisella tasanteella. Paikka on rajavyöhykkeellä (Venäjän rajasta 160 m), metsässä. Osa kohteesta on tuhoutunut kaivantojen (1941?) vuoksi. Löydöt kvartsia, piitä, palanutta luuta. Hirven luusta saatu radiohiiliajoitus ajoittaa kohteen noin 8400 eaa. Asuinpaikan taustalla on myös kvartsilouhos.

Mielikonoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee muinaisen Saarenojan Yoldia-Ancylusvuonon äärimmäisessä pohjukassa, Mielikonojan koillispuolella, Suurivuoren juurella, hiekkaisen tasanteen luoteisreunalla. Paikka on koskematon ja ehjä, kuusimetsää, maaperä hienoa hiekkaa. Löydöt palanutta luuta. Tasanteen reunalla myös palaneita kiviä. Mesoliittinen asuinpaikka.

Rajala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hangasojan eteläpuolella olevan laakean mäen tasaisen laen itäreunan keskikohdalla, mäen itäisimmän pienen kalliopaljastuman länsipuolella. Paikka on muinoin ollut pieni kaakkoon aukeava lahdeke. Paikalla on muinainen rantatörmä, jonka laelta löydöt (kvartsia) tulivat. Asutuksen aikaan paikka on ollut saari. Mesoliittinen asuinpaikka.

Mäkelä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tikanhuudonmäen eteläpuolella pellon luoteiskulmassa. Pellossa on laaja asuinpaikka, löydöt (kvartsia) tiheimmillään 38 m:n korkeudella. Asuinpaikka jatkunee lännessä metsään. Mesoliittinen asuinpaikka.

Hiekkasilta N (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huuvessuonojan länsipuolella, ojaan laskevan peltorinteen yläosassa, Tikanhuudonmäen kaakkoispuolella, mäen juurella. Paikka on lähelle kalliota ulottuvan hiekkaisen peltosaran kohdalla. Asuinpaikka saattaa jatkua peltosaran eteläpuolella olevaan kuusikkoon. Löydöt kvartsia. Mesoliiittinen asuinpaikka.

Hiekkasilta-hiekkakuoppa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Mesoliittinen asuinpaikka sijaitsee Huuvessuonojan länsipuolella, pellon ja Tikanhuudonmäen kalliorinteen välisessä metsässä, pellon reunassa olevan kotitarvehiekkakuopan länsireunassa. Löydöt (kvartsia, piitä, palanutta luuta) hiekkakuopan reunalta. Koekaivauksessa löytyi myös kivikirves. Koekaivauksessa saadusta makrofossiilinäytteestä C14-ajoitus (Hela-472) on noin 5400 cal BC.

Korpiaho (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korpiahon talon eteläpuolella, kahden kallioisen mäennyppylän välissä olevalla pellolla, länteen (luoteeseen) viettävällä peltorinteellä. Paikka on savimoreenipeltoa. Löydöt (kvartsia) ovat tulleet kolmesta eri kohdasta. Mesoliittinen asuinpaikka.

Holmanjoki-Jokiniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Holmanjokilaakson pohjoisrinteellä, laaksoon (etelään) laskevan peltorinteen laella, Messionmäen eteläpuolella, peltoon kurottuvan kalliopaljastuman länsipuolella. Löydöt kvartsia, noin 100 m matkalla. Mesoliittinen asuinpaikka.

Holmanjoki Tauru (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huuvessuonojaan (länteen) laskevan peltoaukean itälaidalla olevan jyrkkärinteisen mäen laidalla, missä pelto ulottuu mäen päälle. Löydöt kvartsia. Asuinpaikka saattaa jatkua kaakkoispuoleisessa metsässä. Mesoliittinen asuinpaikka.

Rajaharjun Länsipelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kallioiden välisessä kapeassa peltosarassa, saran länsi- ja pohjoisreunoilla, rajavyöhykkeeltä noin 200 m länteen. Peltosarka on "täynnä kvartseja". Asuinpaikka jatkunee metsän puolelle. Mesoliittinen asuinpaikka.

Etu- ja Taka-Muntero (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ruoholammen pohjoispuolella, hiekkaisen harjun länsipäässä ja etelälaidalla. Neljä löytöpaikoista (Etu-Muntero) sijaitsee talojen pihapiirissä ja yksi on metsärinteessä (Taka-Muntero). Asuinpaikka lienee kuitenkin yhtenäistä aluetta. Munterontie kulkee asuinpaikan halki. Paikalta on löytynyt mm. tyypillistä kampakeramiikkaa (Ka II), nuorempaa varhaiskampakeramiikkaa ja varhaista asbestikeramiikkaa (ns. Kaunissaaren keramiikkaa). Asuinpaikalla on todettu ja tutkittu useita tulisijoja.
Vuoden 2006 inventoinnissa havaittiin, että asuinpaikka jatkuu Järviniitynsuon rannalle ja käsittää ilmeisesti koko hiekkakankaan alueen 79 ja 82 m mpy korkeustasojen välillä. Asuinpaikka on sijoittunut kankaalle pesäkkeisesti. Asuinpaikan itäosasta on löydetty runsaasti keramiikkaa mm. Sarenin tontilta (2009) rakennuksen ympäristötöiden yhteydessä. Asuinpaikan itäosa on kuitenkin melko vähälöytöinen. Asuinpaikan tarkka rajaaminen alueen rakentamattomassa itäosassa edellyttää koekaivauksia.
Alueella sijaitsee lisäksi toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita, jotka kuuluvat 1940 aloitettuun Salpalinjan puolustusketjuun. Munterontien poikki on rakennettu panssarivaunun kaivantoeste, joka on suora V-profiilin muotoinen 2,5 m syvä kaivanto, jonka yläosan leveys on noin 5 m. Kenttälinnoitteet jatkuvat alueelta pohjoiseen, Munteronsuon itälaitaa, Tenhamonlahteen asti. Kenttälinnoitteita ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan.
Munteron länsiosan linnoitteita on kartoitettu keväällä 2012.
Asuinpaikan länsiosa kartoitettiin vuonna 2012. Tutkimusten perusteella asuinpaikan rajusta muutettiin niin, että suurin osa Munterontien eteläpuolisesta pellosta rajattiin muinaisjäännösalueen ulkopuolelle.

Ahvensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ahvensaaren länsirannalla, hiekkaisen törmän päällä olevalla tasanteella. Löydöt kampakeramiikkaa (ka II), asbestikeramiikkaa.

Huhtiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Huhtiniemen länsirannalla, rantatörmällä. Paikalla on todettu kaksi löytöaluetta. Alunperin ehkä laaja yhtenäinen asuinpaikka, jonka rannan luontainen kuluminen on kuitenkin suureksi osaksi tuhonnut. Kampakeramiikkaa, asbestikeramiikkaa, ehkä myös nuorakeramiikkaa. On mahdollista, että löytöalueiden välissä on paikoin vielä säilynyttä muinaisjäännöstä.

Honkasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee saaren etelä- ja länsireunan törmässä, mutta saattaa peittää koko saaren laenkin. Löydöt kvartsia, keramiikkaa (asbestikeramiikkaa).

Kaislaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suolahden pohjoisrannalla, etelään viettävällä, aikaisemmin peltona olleella hiekkaisella rantatörmällä. Nykyisin alue on nurmella ja puutarha talojen pihamaan tuntumassa. Löytöalue noin 20 x 40 m. Löydöt keramiikkaa.

Mikonsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mikonsaaren keskiosan etelärannalla. Asuinpaikan järvenpuoleinen osa on sortunut rantaveteen aikojen kuluessa ja asuinpaikasta lienee jäljellä vain sen takaosa rinteen juurella.
Vuoden 1931 kaivauksessa ja vuoden 2006 koekuopituksessa paikalta on löytynyt kampakeramiikkaa (Ka II, III), asbestikeramiikkaa, sekä kiviesineitä, piitä ja kvartsia.

Utransaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Utransaaren eteläosassa, etelään viettävällä hiekkaisella rantatörmällä, jonka yli kulkee tie. Löydöt - keramiikkaa (mm. ka III, asbestikeramiikkaa), kiviesineitä, iskoksia, luuta - on saatu tien pohjoispuolisesta ojasta.

Murheistenranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laihianselän etelärannalla, tasanteella, mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla. Löydöt kampakeramiikkaa (Ka II), kvartsia, palanutta luuta. Koekaivauksessa 2009 löytyi kampakeramiikkaa (Ka II), kuopin koristettua keramiikkaa ja jopa yksi pala nuorakoristeista keramiikkaa sekä kvartsia. Alueella on myös asumuspainanne (halkaisija noin 10 m, syvyys 0,1 m).

Kappelinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Kappelinmäen kalmisto sijaitsee Lappeenrannan kaupunkitaajaman eteläpuolella, keskiaikaisen Viipurin-tien varrella. Kalmisto on ollut käytössä ristiretkiajalta 1600-luvulle.
Perimätiedon mukaan paikalla olleen kappelikirkon kivijalka on löydetty alueen kaivauksissa. Löytöjen perusteella paikalla on ollut kaksi rakennusvaihetta: ensimmäinen 1300-luvulla ja toinen 1400-luvulla.
Tutkimuksissa on paikallistettu myös kalmistoa kiertävä neliömäinen ojanne, ilmeisesti kirkkomaan aidan paikka. Kappelinmäeltä on dokumentoitu 143 hautaa ja hautauksia on havaittu yhteensä noin 300. Haudoissa on sekä esineellisiä, pakanallisia hautauksia ristiretkiajalta, että myöhempiä esineettömiä, kristilliseen perinteeseen kuuluvia hautauksia. Kaksi vuonna 1573 lyötyä ruotsalaista hopearahaa viittaa siihen, että kalmisto oli käytössä ainakin vielä 1500-luvun lopulla.
Kappelinmäki on paitsi Etelä-Karjalan myös koko Itä-Suomen suurin ristiretkiajan-keskiajan ruumiskalmisto. Kohteella on tieteellistä merkitystä selvitettäessä kristinuskon omaksumista Itä-Suomessa ja alueen liittymistä läntiseen kulttuuripiiriin. Kalmiston löytöaineistossa heijastuu myös yhteys Karjalankannaksen ristiretkiaikaiseen kulttuuriin. Kohde on merkittävä Etelä-Karjalan asutushistorian tutkimuksen kannalta ja myös huomattava nähtävyys.
Alueella on 1950-luvulla pystytetty muistomerkki, 2009 pystytetty informaatiotaulu ja 2010 pystytetty risti alttareineen.

Suuri-Pyhäkala 1 (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Pieni jyrkkäseinäinen vuori, jonka laki on kolmiomainen, kapea ja epätasainen. Loivalla sivustalla, sen korkeimmalla kohdalla, on kivistä tehty 4 m leveä ja 0,5-1 m korkea valli, joka on tulkittu kivivallin jäännökseksi. Toinen mahdollisuus on, että kyseessä on lapinraunion kaltainen hautaröykkiö.

Heposalo (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Heposalon saaren etelärannalla pienessä niemekkeessä kalliolla. Röykkiön halkkaisija on 2 m. Se on sammaleinen ja harvakivinen, hajotettu hauta (joko yksi rauennut lapinraunio tai kaksi erillistä lapinrauniota) tai merimerkin pohja?

Keltavuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Humaljärven etelärannalla Keltavuoren jyrkässä, suoraan vedestä nousevassa itäseinämässä. Seinämässä on kolme tunnistettavaa kuviota: sarvekas ihmisahahmo, siksakviiva ja sen vieressä ihmiskuvio. Maalaukset ovat noin 1-2 m korkeudella vedenpinnasta. Maalausalueen pituus on noin 10 m.
Ks. Lisätiedot.

Salmenvuori (Taide)
Kivikautinen; Salmenvuori sijaitsee kaupungin länsipuolella Jängynjärven rannalla, pohjois-eteläsuuntaisen Lavosensalmen länsirannalla. Maalaukset ovat Salmenvuoren jyrkässä vedestä kohoavassa seinämässä. Maalauksia on seinämässä eri kohdissa ja eri tasoilla. Kuviot ovat suureksi osaksi katkelmallisia ja vaikeasti tunnistettavia. Parhaiten kuvioista ovat säilyneet hirvi ja yksi vene. Maalaus katsoo itä-koilliseen.
Ks. Lisätiedot.

Hietaranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rutolassa, Pikku-Saimaan Rovonlahden länsirannalla rantatörmän päällä noin 100 metrin matkalla. Paikalla on todettu viisi asumuspainannetta, jotka ovat sijainneet Muinaisen Suur-Saimaan Rutolan Kärenlammen lasku-uoman suussa. Hyvin säilynyt, laaja kohde.
Löydöt saviastianpaloja (kampakeramiikkaa, asbestisekoitteista keramiikkaa), palanutta savea, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Kohusaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohusaari sijaitsee Hirvisaaren ja Kotaniemen välissä, Lamposaaren pohjoispuolella. Asuinpaikka on Kohusaaren eteläkärjen itärannalla, rantakallioiden pohjoispuolisella hiekkaisella pienellä tasanteella noin 20 m itärannasta alkaen. Asuinpaikka on täysin ehjä. Löydöt keramiikkaa (Ka III, Pöljä/Kierikki), kvartsia, palanutta luuta.

Hyötiönsaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hyötiönsaaren luoteisrannan pohjoisosassa olevan kannaksen itärannalla, uimarannalle vievän polun ja pohjoiseen, niemen kärkeen vievän polun välisellä rantakaistalla, korkeahkon törmän päällä. Maaperä on hiekkaa. Törmän reunan ja kalliopaljastuman välisellä tasanteella, polun kohdalla on mahdollinen asumuspainanne. Löydöt kvartsiitti-iskos, palanutta luuta.
Paikka on ulkoilualuetta, uimarantaa, ja siten kulutukselle altis. Kohde lienee ehjä, joskin pintaeroosio polkujen kohdalla saattaa vaurioittaa muinaisjäännöstä.

Ruohosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sunisenselän luoteispuolella olevan ison Ruohosaaren itäosan lounaisrannalla harjun suojaamassa tasaisessa laaksossa, kesämökin takana. Löydöt kampakeramiikkaa, kvartsia, palanutta luuta.
Asuinpaikkaa ympäröi Salpalinjan varustukset. Itäpuoleisessa kalliossa on bunkkeri, jonka kivillä vuorattu ampuma-aukko aukeaa etelään. Bunkkerista louhitut kivet on levitetty tasaiseksi kerrokseksi kallion edustalle. On mahdollista, että asuinpaikkaa on jäänyt kivikerroksen alle. Harjanteella asuinpaikan länsi-puolella on juoksuhautoja. Asuinpaikka vaikuttaa suurimmalta osin koskemattomalta, mutta on todennäköistä, että Salpalinjan rakennustyöt ovat sitä vaurioittaneet.
Asuinpaikka sijaitsee Suur-Saimaan korkeimman rannan tason tuntumassa ja on siten tyypillisen kampakeramiikan aikainen (n. 6000-5600 eKr.), mikäli löydöt ovat alkuperäisellä paikalla.

Rutola-Sahalahti 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rovonlahden kaakkoisosassa olevan Sahalahden koillisrannalla, pienen kalliopaljastuman koillispuolella metsässä olevalla hiekkaisella tasanteella. Asuinpaikka on koskematon ja ehjä. Löydöt tyypillistä kampakeramiikkaa, varhaista asbestikeramiikkaa, palanutta luuta.

Rutola-Sahalahti 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rovonlahden kaakkoisosassa olevan Sahalahden koillisrannalla, suon reunalla olevalla pienellä mäennyppylällä. Mäki on muinainen pieni saari. Korkeuden perusteella asuinpaikka on vanhemmalta metallikaudelta. Löydöt palanutta luuta. Asuinpaikka on koskematon ja ehjä.

Rutola-Hietaranta 2-3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rovonlahden länsirannalla Halkosaaren tasalla. Paikalla on loiva rinne, joka tasaantuu asuinpaikan kohdalla. Asuinpaikka on ollut muinaisessa niemekkeessä. Paikalla on todettu kaksi eri korkeustasolla olevaa löytöpesäkettä (Hietaranta 2 ja 3), joiden välinen etäisyys on noin 50 m. Löydöt keramiikkaa (Ka I:2, Ka II:1, Ka III, asbestisekoitteista keramiikkaa), hiotun kiviesineen kappale kvartsia, palanutta luuta. - Asuinpaikan ylempi löytöpesäke ajoittuu noin 4000 eKr. ja alempi noin 3000-2500 eKr.

Uirinniemi-Kärjenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkolanselän ja Kärjenlahden välisen Uirinniemen itärinteellä, loivalla rinteellä vanhan hiekkakuopan itäpuolella. Asuinpaikka sijaitsee Saimaan muinaisen lasku-uoman Kärjenlammen länsipäässä. Löydöt keramiikkaa (asbestisekoite), kvartsia, palanutta luuta.

Uirinniemi-Kukkolanselkä (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kukkolanselän itärannalla, Uirinniemen länsirannalla, kumpareen alaosan loivalla länsi- ja etelärinteellä. Asuinpaikka on mökin ja tien/hiekkakuopan välisellä rakentamattomalla kaistaleella. Löydöt kvartsia, palanutta luuta.

Jängynjärvi-Lavosensalmi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Jängynjärven länsiosassa, Lavosensalmen itärannalla, lähes Salmenvuoren kalliomaalausta (405-01-0016) vastapäätä olevan suon ympäröimän muinaisen niemen luoteiskärjessä. Asuinpaikka on koskematon ja ehjä. Löydöt palanutta luuta.

Jängynjärvi-Vuossaarentie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jängynjärven länsiosan itärannalla, muinaisen rantatörmän päällä. Paikka on ehjä ja koskematon. Löydöt keramiikkaa (asbestisekoitteista), kvartsia, palanutta luuta.

Jängynjärvi-Leinniemenkärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Jängynjärven länsipäässä, sen pohjoisrannalla, Leinniemen kärjessä olevalla tasanteella, kesämökin luoteis- ja länsipuolella. Paikka on osin Salpalinjan runtelema. Löydöt palanutta luuta, palanutta savea (keramiikkaa?), kvartsia.
Kohteen aluerajaus korjattu 11.12.2023 vastamaan vuoden 1998 inventointiraporttia.

Hanhijärvi-Muurniemenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hanhijärven keskiosan länsirannalla, Vuorisaaren kohdalla pienen niemekkeen kaakkoisrannalla. Löydöt keramiikkaa, savukvartsiesine, kvartsia, piitä, kivi-iskos, palanutta luuta.
Asuinpaikkatasanne erottuu muusta ympäristöstä, paitsi tasaisuudellaan niin myös vähempikivisenä alueena. Asuinpaikka ei liene kovin laaja. Sen länsiraja jäi epäselväksi, mutta oletettavaa on että se ei ulotu monta kymmentä metriä nykyrannasta länteen päin.

Hanhijärvi-Hanhisillanjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hanhijärven keskiosan länsirannalla, pellon reunassa olevassa metsässä, muinaisen niemen kärjessä olevalla rantatörmän tasanteella. Osa asuinpaikasta saattaa olla Salpalinjan tuhoama. Löydöt kampakeramiikkaa (Ka II:2, III), palanutta luuta.

Kaislanen-Jokiniemensuo (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaislanen-järven koillisrannasta 200 metriä, muinaisen niemekkeen kärjessä, metsäisen törmän päällä kapealla loivasti viettävällä tasanteella. Harjanteella on Salpalinjan varustuksia, jotka lienevät tuhonneet suuren osan paikasta. Löydöt palanutta luuta, kvartsia.

Ylä-Kyynelmys (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyynelmysjärven luoteisrannalla pienen kallioisen niemekkeen, muinaisen niemen, kärjessä olevan törmän päällä. Paikka on lähes koskematon ja ehjä. Löydöt kvartsia, palanutta luuta.

Kesälampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Humaljärven lounaispuolella olevan Kesälammen koillisrannalla, aivan rantaviivan tuntumassa Parkonmäen alapuolella rantatörmän päällä. Paikka on lähes koskematon ja ehjä. Löydöt keramiikkaa (myöhäiskivikautista), palanutta luuta, kvartsia.

Kaislanen-Himalanmäki (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kaislajärven luoteisrannasta noin 250 metriä luoteeseen, peltojen välisessä metsäniemekkeessä, muinaisen rantatöyrään päällä. Paikka on koskematon ja ehjä. Koekuopasta löytyi lika- ja nokimaata sekä palaneita kiviä. Löydöt palanutta luuta, kvartsia.

Matinnurmi (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuinpaikka sijaitsee loivasti luoteeseen viettävällä peltorinteellä Matinnurmen talosta noin 100 m etelä-lounaaseen. Löydöt (savitiiviste, keramiikka, palaneet luut, palaneet kivet) viittaavat asuinpaikkaan. Alueelta on löytynyt myös rautakautinen pronssinen ketjunkantaja. Suuri osa löydetyistä esineistä kuuluu kuitenkin historialliseen aikaan.

Hurja (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee pohjoiseen laskevalla pellolla. Löytöihin kuuluu rautakauden tyyppistä tai ns. karjalaista keramiikkaa. Suurin osa löydöistä on historialliselta ajalta. Lähistöllä on runsaasti tummaa tulikukkaa. Pellon itäpuolisella laidunmaalla on 3-5 kiviröykkiötä, mahdollisia peltoröykkiöitä.

Kalliokoski (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikallio sijaitsee Kalliokosken talon pihapiirissä. Kallio on melko laakea, ja sen eteläosassa tasaisessa yläpinnassa on yksi kuppi.

Rikkilänniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hanhijärven pohjoisrannalla olevan Rikkilänniemen lounaisrannalla, noin 200 m niemen eteläkärjestä luoteeseen. Maasto on loivasti lounaaseen laskevaa hietarinnettä, joka on peltona. Loivan rinteen alla on jyrkkä (2-3 m) rantatörmä. Löydöt kampakeramiikkaa (ehkä myös jotain myöhempää keramiikkaa) ja kvartsi-iskoksia. Maanmuokkauksen osin tuhoama kohde.

Kauskila Herrointuvanpelto (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuinpaikka sijaitsee ns. Karhunkylässä, 500 m Kappelinmäestä luoteeseen. Kaakkoon laskevalta loivalta peltorinteeltä on löydetty keramiikkaa, savitiivistettä ja palanutta savea. Osa löydöistä on selvästi historialliselta ajalta. Alueella on havaittavissa kyntökerroksesta poikkeavaa mustaa kulttuurikerrosta, joka on ilmeisen sekoittunut. Paikalla lienee ollut Kauskilan keskiaikainen kylätontti, jonka juuret ovat rautakaudessa vuosien 2007 ja 2008 inventointilöytöjen perusteella.
Muinaisjäännöspisteestä noin 70 metriä itään on löytynyt keväällä 2014 metallinetsinnän yhteydessä klippinki (KM 40515), joka ajoittuu 1500-luvun ensi kymmenille.

Pölniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Ronkaanselän luoteisrannalla, Pölniemen (Pönniemen) lounaiskärjessä, hiekkaisella mäntyrinteellä olevan huvilan kasvitarhan vaiheilla. Kampakeraamisen ajan asuinpaikka.

Tuhkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Naskinselän ja Sarkalahdenselän välisen Perämäensalmen koillisrannalla olevassa Tuhkaniemessä. Löydöt huvilan alapuoliselta tasanteelta. Löydöt: kvartsia.

Kotakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Kakonselän kaakkoisrannalla, mäntyä kasvavan Kotakankaan lounaisreunalla. Löydöt (kampakeramiikkaa, kirves ym.) rantapenkan päältä. Asuinpaikka on varmasti laajempi kuin tämänhetkiset löydöt osoittavat ja jatkunee Suonian maalta pohjoiseen. Kampakeraamisen ajan asuinpaikka.

Ruominkapia (Taide)
Kivikautinen; Etelä-Karjalan laajin kalliomaalauskenttä sijaitsee Kivijärven Kakonselän ja Kuuksenenselän välisen Ruominkapiansalmen koillisrannalla, Haikkaanvuoren pystysuorassa seinämässä. Maalauksen juurella on kapea terassi.
Seinämässä erottuu kuvioita kolmena ryhmänä noin seitsemän metrin matkalla: hirvi-, ihmis- ja venekuvioita, haravamainen kuvio ja mahdollinen lintukuvio. Kaksi alinta kuvaryhmää ovat metrin ja 2,8 metrin korkeudella Kivijärven pinnasta. Maalaus katsoo lounaaseen.

Venäjänniemi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Suursaaren Uiminniemen itäisimmässä kärjessä, Venäjänniemessä, matalahkossa pystysuorassa rantakalliossa. Kämmenkuvia, ihmis- ja venekuvioita.
Ks. Lisätiedot.
Kalliomaalauksen edustalta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Keskitalo (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee kylätien varressa. Kohde on viitoitettu. Kyseessä on suuri rapakivilohkare (koko 1,5 x 4,3 x 2 m), jonka tasaisessa yläpinnassa on vähintään 15 sileäksi hiottua kuppia.

Ilmuksenvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kivijärvellä. Erilaisia etupäässä tunnistamattomia värijälkiä: eläin, katkelmallinen ihmiskuvio, kämmen?. Pohjoispuolella "seitakivi", jossa yksi värjäytymä. Maalaus katsoo ilmeisesti länsilounaaseen.

Haukkasaari (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalauksen jäänteeksi tulkittavat kaksi väriläiskää sijaitsevat Kivijärvellä. Tunnistamattomia kuvioita. Maalauskohta katsoo länsilounaaseen.

Linnasaari (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus (sen jäänne) sijaitsee Kivijärvellä olevan saaren länsirannalla (itärannalla?). Saaren laki on luonnonlinnake ja saari lähisaaria korkeampi. Saaren länsisivulla, jonka itäpuolta vaatimattomampi kallioseinämä jää rantalepikon varjoon, on punainen värijuova, jossa voi erottaa pystyasentoisen ihmiskuvion (tai sen puolikkaan). Maalaus katsoo länsi-lounaaseen.

Nuorajärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka on sijaitsee Lemin pohjoisosassa Muinais-Saimaaseen kuuluneen kuivatun Nuorajärven länsirannalla Enkelinmäen itäpuolella. Asuinpaikka on muinaisen rantatörmän päällä harjun itärinteen tasanteella, muinaisella niemekkeellä kapeassa ja matalassa lahdessa. Paikka on suurelta osin ehjä ja osin peltoetien leikkaama. Löytöinä v. 2000 inventoinnissa saatiin kvartseja ja palanutta luuta. Todennäköisesti ympäristössä Nuorajärven länsirannoilla on useampiakin kivikautisia asuinpaikkoja nykyisillä pelloilla Jokelan, Saven ja Mäkelän talon mailla.

Huttula Myllymäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivijärven pohjoisosassa, eteläpuolella Kärmeniemen Myllymäki -nimisellä korkeimmalla kohdalla. Paikalla pystyyn nostettu myllynkivi, johon kiinnitetty muistolaatta. Muita tuulimyllyyn liittyviä rakenteita ei havaittu.
Kansatieteellisen keruuarkiston tieto: Kalliolla on ollut pyöreitä autonrenkaan kaltaisia kiviä (myllynkiviä), isompia ja pienempiä.

Vaskivuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Elkiänjärven itärannalla Vaskivuoren jyrkässä seinässä. Kalliossa on monessa kohdassa maalausten jäänteitä, mutta tunnistettavia kuvia on vain yksi ilmeisesti sarvipäinen ihmiskuvio.

Muuraisvuoret (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Muuraisvuorten jyrkässä seinämässä Kivijärven länsipäässä Kokonniemen itärannalla. Maalaus käsittää yhden veneenkuvan.

Kalamaniemi 2 (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kalamaniemen länsirannalla jyrkän kallioseinämän alaosassa. Seinämässä on näkyvissä kaksi ihmiskuviota, kaksi venekuviota ja yksi hirvikuvio. Maalauksessa on pienoiskoossa tunnistettavissa miltei kaikki kalliomaalaustemme kuva-aiheet. Tutkimuksissa kalliomaaluksen edustalta on löytynyt pii-iskoksia, kvartsi-iskos, palanutta luuta.

Inkilä (Taide)
Kivikautinen; Maalauspaikka sijaitsee runsas kilometri Kalamaniemi 2:n maalauksesta (441 01 0003) pohjoiseen Tuohtiaisen itärannalla. Rantalahden eteläpuolella sijaitsevan jyrkän kallioseinämän tunnistettava kuva on tuhoutunut löydön jälkeen. Löytöhetkellä (1980) maalaus käsitti yhden ihmiskuvion ja punavärialueen. Ihmishahmo näkyi vielä 1990-luvun alussa. Maalaus katsoi länsilounaaseen. Tuhoutumisen syynä oli rapakiven luonnollinen mureneminen maalauksen kohdalla.

Siliävuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Virmojärven itärannalla Siliävuoren suoraan veteen putoavassa seinämässä. Pystysuorassa kalliossa on kaksi ihmiskuviota, hirvi ja muita viivoja sekä värjäytymiä. Maalaus on haalistunut.

Myllyoja (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Tuohtiaisen järveen laskevan Myllyojan itäpuolella olevassa kalliojyrkänteessä. Tasaista laaksoa reunustaa pitkä luode-kaakkosuuntainen kallioseinämä, joka peittyy vähitellen tihenevään rämeeseen. Maalaukset -pystyaihe (ihmishahmo?), kaksi venekuviota ja kaksi punertavaa maalauskohtaa - sijaitsevat jyrkänteen kaakkoispäässä, sen korkeimman kohdan alapuolella.

Kurvi (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Jatulintarha sijaitsee n. 30 m Haminan-Taavetin maantiestä itään olevalla kalliolla. Kuusi samankeskistä/spiraalimaista kivikehää, koko 6 x 6,8 m.

Salmenpelto (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi sijaitsee Naarajärven eli Niemenjärven itäpuolella entisessä niemessä peltoalueella, rannasta noin 170 m itään. Kiven koko on 2 x 1 m, päällä kaksi valmista uhrikuppia (koko 4–7 cm, syvyys 1–3 cm) ja yksi puolivalmis teelmä parinkymmenen senttimetrin päässä toisistaan, kolmiomaisena kuviona. Nimi tunnetaan paikkakunnalla "Niemenkylän kuppikivenä".
Vuoden 2019 tarkastuksessa kuppikiven lounaispuolella havaittiin pyöreä röykkiö, kooltaan noin 3 x 3 x 0.5 m. Toinen röykkiö, kooltaan noin 6 x 6 x 1 m, sijaitsee kuppikivestä itäkoilliseen. Ainakin jälkimmäinen röykkiö vaikuttaa viljelyröykkiöltä.

Rantanen Suurpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Elkiänjärven pohjoisrannalla, Rantasen talon lounaispuolella. Pellolta on löytynyt saviastianpaloja, kvartsi- ja piiesineitä sekä kvartsi-iskoksia sekä rautakuonaa ym. myöhäisempää aineistoa peltoalueen halki kulkevan tien molemmin puolin, varsin laajalta alueelta.

Kalamaniemi 1 (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Väliväylään kuuluvien Kelkjärven ja Tuohtiaisen välissä Kalamaniemen eteläkärjessä Kalamasalmen pohjoisrannalla (Kalamaniemi 2:n maalauksesta n. 600 m etelään). Maalauskohta on pahoin tuhoutunut. Suoraan veteen putoavassa kallioseinämässä kuvaryhmän kuvioita (hirvi, venekuva, ihminen ja mahdollisesti toinenkin hirvi) on vaikea erottaa. Kuvaryhmän koko on n. 3 x 1 m.

Mustaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salpausselän eteläpuolella muinaisella pienehköllä moreenisaarella, suon ympäröimällä mäntykankaalla. Paikan pohjoispuolella on pieni Salajärvi. Alueella on painanne (halk. noin 3 m), mahdollinen asuinpainanne. Sen keskelle 2000 tehdystä koekuopasta, jossa hiekka oli voimakkaasti punaiseksi värjäytynyt, löytyi nokea, hiiltä, palanutta luuta (hirvieläimestä) ja kvartsi-iskoksia. Asuinpaikka on mesoliittinen. Hiilestä otettu C14-ajoitus (Hel-4395) antoi tulokseksi 8580+-140 BP, 7659 cal BC. Kaivauksissa 2001-2003 on löytynyt kivettyjä liesiä, paalunsijoja ja likamaakuopan rippeet.

Hietaranta (441010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven länsipäässä, lasku-uoman, Huopaisenvirran suusta noin 800 m koilliseen, Hepolahden pohjoisrannalla, rantaan laskevan pellon laidalla, rannasta noin 40 m, Hietarannan talon kupeessa, pohjoiseen työntyvän ahtaan lahden pohjukassa. Paikka on pihamaata ja peltoa. Kaivettu alue yhteensä 72 neliömetriä vuosina 1998–1999. Löydöt enimmäkseen tyypillistä kampakeramiikkaa (myös ka I:2, varhaista asbestikeramiikkaa), piikärkiä, palanutta luuta.

Ievasvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Hiijärven itärannan keskiosassa, vastapäätä Antinsaarta. Ihmis- ja hirvikuviot, geometrisia kuvioita?

Puosa (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Suo-Anttilassa Salajärven pohjoispään rannalla, järven laskuojan suun molemmin puolin pellossa ja länsipuolella myös metsän puolella maantien tuntumassa. Esihistoriallisia (kivikautisia?) asuinpaikkalöytöjä pellolta noin 100 m matkalta rantaviivan suuntaisesti. Löytöjä on havaittu myös ylempää luoteesta, tien varrella olevan hiekkakuopan alareunan liepeiltä. Paikan rajaus on arvio.

Kontula (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven länsipään pohjoisrannalla, Heikinlahden koillispuolella, etelään kurottuvan harjanteen eteläreunalla. Kevyt mökkitie on osaksi runnellut paikkaa, mutta kohde on suureksi osaksi ehjä tien laidoilla. Runsaimmat löydöt tien länsireunalta aivan jyrkän törmän päältä. Punaista kulttuurimaata havaittu harjanteella olevasta puhelinpylväästä noin 7 m etelään. Maaperä on kivinen hiekkamoreeni. Löydöt kvartsia, keramiikkaa, palanutta luuta, kivilaji-iskoksia. Paikan rajaus on karkea arvio.
Kohde tunnetaan myös nimellä Kontula T.

Rusanen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven länsipään pohjoisrannalla, Terveenniemen kärjessä, kesämökin pihamaalla sekä rantavedessä. Paikka on suureksi osaksi tuhoutunut taiteluhautojen ja mökin rakennustöissä. Löytöjä on ylempää niemen lakitasanteelta mökin portaiden edustalta sekä rantavedestä. Paikalla on ilmeisesti kaksi eri aikaista asuinpaikkaa. Paikan rajaus on karkea arvio. Löydöt kvartsia, keramiikkaa, palanutta luuta.

Viuhonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Tuohtiainen-järven pohjoisrannalla, pellon reunassa, rannan tuntumassa olevalla hiekkaisella, rannan suuntaisella harjanteella. Paikka ulottuu tästä 200 m lounaaseen, siellä olevan kesämökin liepeille, samaisen harjanteen päällä. Paikka on länsiosaltaan lähes täysin ehjä, itäosa on osittain pellossa ja harjanteen päällä kulkevan mökkitien alla. Paikan länsiosassa, metsässä, 20–30 m leveän harjanteen tasaisella laella on ainakin yksi soikea ja matala asumuspainanne, mahdollisesti toinenkin. Maaperä on lajittunut, paikoin karkeahko hiekka. Kyseessä on muinainen rantavallimuodostuma. Paikan rajaus länsisuuntaan on epäselvä, koska siellä olevan mökin pihamaata ei ole tutkittu.

Laitniemi (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven itäpään etelärannalla olevan Laitniemen lounaisrannalla, rannasta 40–50 m, kumpareiden välisessä notkelmassa, osin mökkitien alla. Kyseessä on lähes ehjä paikka, vain kevyen mökkitien hieman runtelema. Koekuoppien perusteella paikka on suppeahko, noin aarin kokoinen. Maaperä on karkeaa hiekkaa.
Paikka on muinaisen Saimaan Kärenlammen lasku-uomaan kuuluvan Jängyn- ja Kivijärven välissä ollut saari. Palaneesta luusta on tehty osteologinen analyysi (Kristiina Mannermaa 9.1.1999). Suurin osa luufragmenteista on tunnistettu majavaksi, lisäksi hauki ja kaloja.

Niitniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salpausselän suuntaisessa, siitä noin 7 km etelään olevassa muinaisessa vajaan kilometrin pituisessa moreenisaaressa, suon laidalla. Paikalla on noin 60 cm vahva asuinpaikkakerros. Paikalla olleen romahtaneen ladon koillispuolella on matala 2 x 3 m kokoinen painanne, mahdollinen asumuspainanne. Maaperä on hienoa hiekkaa. Löydöt kampakeramiikkaa, kvartsia, piitä, palanutta luuta.

Ontela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee etelään loivasti viettävällä peltorinteellä, 50 metriä valtatie 6:n eteläpuolella. Asuinpaikalla on hiekkainen moreenimaa.
Pellossa esiintyy 30 x 30 m:n alalla kvartsia ja palaneen luun muruja. Mikäli kyse on merenranta-asuinpaikasta, se on ollut Yoldia-meren rannalla, Y1 rantatasolla, noin 70–72 m mpy, joka ajoittuu n. 9500 eKr.
Vuonna 2009 havaittiin kaksi eri korkeustasolla olevaa löytöaluetta, joista alempi on
törmällä noin 69-70 m mpy korkeudella ja ylempi kaltevalla rinteellä noin 71,5 metrin mpy korkeudella. Muinaisjäännösalueeksi on koekaivauksen perusteella rajattu noin 85x85 metrin kokoinen alue.

Kangasranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Peruspohjanlahden suun etelärannalla, koilliseen viettävällä hiekkaisella mäntykankaalla. Paikka on Simpelejärven laskua edeltäneellä vanhalla rantatörmällä. Löydöt ovat venerantaan tulevan tien länsipuolella olevan hiekkakuopan reunoilta sekä tieltä. Lisäksi kivikautista keramiikkaa on havaittu saman rantatörmän päällä tuulenkaadosta n 80 m hiekkakuopasta itäkaakkoon.

Luukkaanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, luoteesta Kurhonselkään työntyvän kapean Sorkanniemen kaakkoiskärjen, Luukkaanniemen tyvellä, etelään viettävällä hiekkamaalla. Löydöt pellon ylälaidalta.
Vuoden 2021 inventoinnin aikaan asuinpaikan eteläpuoleinen pelto oli istutettu koivulle.

Kangasrannanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Sorkanniemessä, Kangasrannanlahden lounaisrannalla, koilliseen viettävällä hiekkaisella mäntykankaalla. Löydöt rantaa kulkevan tilustien reunoilta.

Reuranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Muskanlahden pohjoisimman perukan, Reurannan lahdekkeen pohjoisrannalla, Reurannan pohjoispuolitse vievän tien varressa. Löytöpaikka on etelään kallistuvaa hiekkapohjaista peltoa.

Paala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Kokkosaarenlahden perukassa, Lahdenpohjasta Peruspohjaan vievän tien pohjoispuolella. Löytöpaikka hiekkapohjaisella pellolla, puronotkon itärinteellä, n. 20 x 30 m kokoisella alueella.

Käinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haapalahdessa, Käinniemen kärjen lounaisreunalla. Paikka on pääosin peltoa, maaperä hienoa hiekkaa. Alun perin löydöt on saatu niemen lounaisreunassa olevasta hiekkakuopasta.
Vuoden 2021 inventoinnissa hiekkakuoppa ei ollut enää tunnistettavissa. Ilmeisesti kohta on muokattu pelloksi. Löytöjä esiintyi pellon pinnalla n 50 m itään entisen hiekkakuopan kohdasta.

Jouhtsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Haapalahden suulla olevan Jouhtsalmen pohjoisrannalla. Löydöt Kiprinkallion ja pellon väliltä kulkevan tilustien kohdalta n. 50 m salmesta. Löytöalueen koko n. 20 x 10 m.
Vuoden 2021 inventoinnissa kohde oli ennallaan. Uusia havaintoja ei tehty.

Savikko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haapalahden itärannalla, Lahdenpohjasta Lahdenkylään vievän tien varrella, hiekkaisella männikkörinteellä. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta. Kyseessä lienee laaja, vähälöytöinen ja pesäkkeinen asuinpaikka, jota tie on tuhonnut.

Lahdenpohjankangas A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haapalahden pohjoispäässä, Lahdenpohjasta Peruspohjaan ja Vuoriniemeen vievien teiden risteyksen ympäristössä, hiekkaisella mäntykankaalla. Löydöt (kvartsia, palanutta luuta) ojaleikkauksesta. Asuinpaikka on laaja. Löytöjä on kerätty tieleikkauksista n. 200 metrin matkalta risteyksestä etelään ja 30 m risteyksestä luoteeseen.

Viitasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärvessä Oravaniemen pohjoispuolella olevan Viitasaaren etelärannalla. Löytöpaikka hiekkaista peltoa etelään laskevan vanhan rantatörmän päällä, talosta 100-200 m itään. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, piitä, tasataltta, palanutta luuta ym. Löytöalueen laajuus ehkä n. 100 x 50 m.
Vuoden 2021 inventoinnissa entinen pelto oli jo täysikasvuista koivu- ja mäntymetsää.

Iso Kontiosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärvessä olevan Ison Kontiosaaren etelälaidalla, Oravaniemen pohjoispuolella. Löytöpaikka on hienohiekkaista eteläkaakkoon viettävää rinnettä. Löydöt talon pihapiiristä. Asuinpaikka ulottunee talon länsipuolisille pelloille.

Mustienpohja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannallla, pienen Mustienpohjanlammen pohjoisrannalla. Löydöt Mustienpohjanlammen (Pyöreälammen) pohjoispuolella olevan peltorinteen yläosasta ja talon piha-alueelta. Löydöt keramiikkaa, piitä, kvartsia, kourutaltta (Koitsanlahden museossa) ym.

Kosinonniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla, Haljakanselän ja Mustienpohjanlahden välisen Kosinonniemen itäkärjessä. Paikka on hiekkapohjaista mäntykangasta niemen itäkärjen kaakkoisreunalla. Lähellä kumpareen reunaa on soikea painanne, joka voisi olla asuinpainanne. Löydöt nuolenkärki, keramiikkaa, kvartsia, palanutta luuta ym.

Haljakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haljakanselän koillisrannalla Koukunniemen länsipuolella, jossa uimarantaa suuren hiekkakuopan länsipuolella. Paikka on lounaaseen laskevaa hiekkakangasta. Löydöt rantaan tulevan tien reunalta vanhasta rantatörmästä ja hiekkakuopasta. Löydöt kivikirves, keramiikkaa, kvartsia.

Koukunniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärveen työntyvän Koukunniemen tyvessä, hiekkaisella mäntykankaalla kahden notkon välisellä kannaksella. Löydöt rajavartiosasemalle tulevan tien luoteisreunasta n. 80 m matkalta. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, palanutta luuta, savi-idolin kappale ym.

Kaunissaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienessä pyöreähkössä hiekkaperäisessä Simpelejärven saaressa Koukunniemen ja Moskuunniemen välillä. Saaressa on ollut kivikauden ja vanhemman metallikauden asuinpaikka. Simpelejärven laskun (1833, uudelleen laskettu 1960-l.) jälkeen saari on paljon alkuperäistä suurempi. Saari on pääosin tuhoutunut hiekanotossa jo 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa (1902-1908), jolloin lähes koko saaren vedenpinnan yläpuolinen osa kuljetettiin rautatien rakennusmateriaaliksi. Rauhoitetun alueen rajaa Simpelejärven laskua edeltävä rantalinja. Sen sisäpuolella on säästynyt joitakin kohtia alkuperäisestä saaresta (J. Ailion kartalla 1908 alueet a-f).

Sillanpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; asuinpaikka sijaitsee Savikummun kylän itäpuolella, Jängensalmeen menevältä tieltä Sillanpään taloon erkanevan tien risteyksessä, 300 m Sillanpäästä etelään. Alueella on laaja hiekkakuoppa, jonka länsipuolella Savikummusta tuleva tie haarautuu. Löydöt lähinnä tienhaaran ja hiekkakuopan väliseltä alueelta, etelään laskevalta hiekkakankaalta. Löydöt kvartsi-iskoksia.

Somostensaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Rautalahden suulla olevan Somostensaaren lounaisrannalla. Löytöalue pellon yläosassa, ja toisaalta sen alla. Paikka on hiekansekaista etelälounaaseen viettävää rinnettä. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta.

Kontioniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Rautalahden pohjoisrannalla, Muukkosenselän länsirannalla Kontioniemen (Koiralanniemen) etelälaidalla. Löydöt pellolta vanhan törmän päältä n. 120 m:n matkalta. Löydöt kvartsia.
Vuoden 2021 inventoinnissa Miettisen 1979 löytöalueen länsipuolelta todettiin myös muutamia kvartseja pellon pinnalta.

Niittylä A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Muukkosenselän länsirannalla Hassonlahden kohdalla. Löytöalue on valtatien no 6 kaakkoisreunassa pellon yläosassa. Paikka on loivasti kaakkoon Hassonlahteen laskevaa hiekkarinnettä. Tien rakentaminen lienee tuhonnut asuinpaikkaa. Löydöt kvartsia.

Hiukkoinmäki (Myllyniemi) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalahteen laskevan Majovienjoen itärannalla, sillan eteläpuolella olevan hiekkakuoppa-alueen reunalla ja jatkunee n. 120 m itään, Hiukkoinmäen länsipäästä pohjoiseen vievän polun kohdalla. Kyseessä on korkea hiekkatöyräs, harjun pää. Itäinen alue on kangasmaastoa. Paikalla on havaittavissa pyöreähkö painanne (halk. n. 4m), joka on todennäköisesti asuinpainanne. Löydöt keramiikkaa, kvartsia.

Ehronniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Löydöt tieleikkauksesta vanhasta rantatörmästä n. 5 m matkalta. Törmä on hiekkaperäinen, päällä tasamaata ja sivuilla kallioita. Löydöt tyypillistä kampakeramiikkaa, asbestisekoitteista keramiikkaa, piitä, kvartsia ja palanutta luuta.

Sikoharju A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärveen pistävällä Sikoharjulla, jyrkällä harjun rinteellä pienellä tasanteella. Löydöt saviastianpaloja (kampakeramiikkaa?). Harju on luonnonsuojelualuetta.

Sikoharju B (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärveen työntyvän Sikoharjun laella, josta on kuluneelta polun pinnalta löytynyt 200 m:n matkalta kvartsia, palanutta savea ja palanutta luuta. Ajoitus kivikausi/pronssikausi tai rautakausi.

Niininiemenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhalla rantatörmällä, pikkutien molemmin puolin. Löydöt kvartsia ja palanutta luuta. Lähistöllä, noin 20 metriä etelään löytöpaikasta on kaksi matalaa painannetta, joihin tehdyistä kuopista löytyi hiiltä (kenties hiilimiiluja).

Kärikkä (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Lemmikonselän pohjoisrannalla, vanhalla rantatörmällä, lähinnä hietaperäisellä kangasmaalla, Koirajen puron suun länsipuolella. Löytöjä ojasta tien varrelta ja viereiseltä pellolta. Kivikautiselta vaikuttava löytöaineisto pitää sisällään keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta, rautakautiselta vaikuttava keramiikkaa, kuonaa, savitiivistettä.

Kitkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalahden suulla, sen etelärannalla, hiekkaisen niemekkeen etelään pistävässä kärjessä. Löydöt (kvartsia) perunapellosta.

Hassonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhalla rantatörmällä Hassonlahden pohjoisrannalla. Löydöt (kvartsia) rantaan menevän tieleikkauksen seinämistä.

Niemenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Siikalahden itärannalla, lahteen loivasti laskevalla hiekkarinteellä. Löydöt (kampakeramiikkaa, kvartsia) tien varrelta ojan seinämästä.

Petäjäpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnarsalmen entisellä itärannalla, Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Asuinpaikkalöytöjä (keramiikkaa, kvartsia) on tavattu n. 200 m matkalta tien pohjoispuolelta, pellolta ja tien varrelta ojasta.

Ristisalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kinnarsalmen entisellä itärannalla Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Löydöt (kvartsia) on tavattu pellolta n. 20 m matkalta.

Niittylä B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalahdessa Hassonlahden perukasta 350 m länteen, Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Törmän päällä on viljelyksessä olevaa tasaista hiekkakangasta. Löytöjä (kvartsia) on tavattu pellolta n. 20 m matkalta.

Jokela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautalahden ja Hassonlahden välissä olevan Koiralanniemen (eli Kontioniemen) länsireunalla, valtatien molemmilla puolilla. Kyseessä on luoteeseen työntyvä hiekkaniemeke, jonka tie katkaisee. Löydöt (kivilajikaavin, kvartsia) on tavattu pellolta valtatien molemmilta puolilta.

Kontiosaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hassonlahden suulla olevan Kontiosaaren kaakkoisrannalla, jossa ennen Simpelejärven laskua on ollut kaakkoon pistävä hiekkainen moreeniniemeke. Löydöt (pii-iskos, kvartsia) on tavattu kynnösvaoista metsitetyltä pellolta törmän päältä, etenkin niemekkeen kärjestä ja itäreunalta.

Kopsanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Tarvassaaren kaakkoisrannalla, kaakkoon laskevalla rinteellä, hiekansekaisella moreenimaalla. Löydöt (kvartsia, siimanpaino?) on tavattu kynnöspellolta.
Vuoden 2021 inventoinnissa ei todettu uusia löytöjä.

Muikunmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla Muikkulahden pohjukassa. Paikka on itään laskevaa hiekkarinnettä. Löydöt (kvartsia) on tavattu kynnöspellolta.

Saukkosensalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla, Muikkulahteen etelästä johtavan saukkosensalmen itärannalla Loikonsaaressa. Paikka on hiekkainen moreenitörmä kallion alla. Löydöt (kvartsia) ojaleikkauksesta tien varrelta. Paikalla on havaittu myös palaneita kiviä ja nokista maata sisältävä kuoppa (tulisija tai kaskenpolttoon liittyvä esiintymä).

Romanonjoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee romanonjoen pohjoisrannalla. Paikka on hiekkakankaan etelään pistävä kärki joen ja törmän välissä. Alueella esiintyy pyöreähkö, hyvin matala painanne (halk. n. 10 m), ilmeisesti asumuspainanne. Sen keskelle tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpala ja kvartsia. Alueella esiintyy myös tummaa likamaata.

Kankaanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haljakanselän länsirannalla, tasaisesta hiekkakankaasta kohoavalla särkkämäisellä rantamuodostumalla. Särkän harjalla on selvä asuinpainanne, kooltaan 10 x 6 m, syvyydeltään lähes puoli metriä (N-S -suuntainen). Löydöt saviastianpaloja (tyypillistä kampakeramiikkaa) sekä rautakuonan kappale. Asuinpainanteesta n. 100 m pohjoiseen on terva- tai hiilihauta.

Mustienpohjanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haljakanselän rannalla Mustienpohjan lahden suulla, sen pohjoisrannalla vastapäätä Kosinonniemen kärkeä. Paikka on tasaista hiekkamaata Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Löydöt: pieni pala asbestikeramiikkaa.

Niemelänsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Rautalahden suulla sen pohjoisrannalla. Niemelänsaari on entinen saari vesijätön keskellä. Löydöt (saviastianpala, kvartsia, palanutta luuta) ovat peräisin pienistä hiekkakuopista soraharjun reunoilta.

Kurkkallio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tyrjänjärvestä Simpelejärveen laskevan Joensuunjoen niskalla, sen pohjoispuolella. Paikka on etelään laskevaa hiekkaista moreenirinnettä. Löydöt ovat peräisin pellolta kalliokumpareen ja tien välistä. Kvartsilöydöt viittaavat pyyntikulttuurin asuinpaikkaan. Kivimurskasekoitteinen saviastianpala lienee historialliselta ajalta.

Rajaniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla Särkisalmen eteläpuolella olevan Rajaniemen eli Koukunniemen länsirannalla. Paikka on loivasti länteen laskevaa hiekkakangasta Simpelejärven vanhan rantatörmän päällä. Löydöt (saviastianpaloja, kvartsia, palanutta luuta) paikalle rakennetun vajan seinustoilta.
Vuonna 2014 tehdyissä kaivauksissa todettiin paikalla olevan laaja-alainen kivikautinen asuinpaikka, jonka päällimmäiset kulttuurikerrokset ovat osittain tuhoutuneet ilmeisesti historiallisella ajalla harjoitetun kaskeamisen seurauksena. Asuinpaikka ajoittuu löytöjen ja radiohiiliajoituksen perustella lähinnä nuoremmalle kivikaudelle, mutta toimintaa on ollut jo mesoliittisella kaudella ja se on jatkunut ilmeisesti jossain määrin varhaismetallikaudelle asti.
Kohteen eteläraja on hyvin epävarma.

Rajaniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla, Särkisalmen eteläpuolella olevan Rajaniemen eli Koukunniemen itärannalla. Paikka on Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Alueella on todettu asuinpainanne, kooltaan 5 x 4 m, sekä nokimaata, hiiltä ja palaneita kiviä. Löydöt on poimittu traktoritieltä, törmän reunasta ja asuinpainanteeseen tehdystä koekuopasta. Löydöt saviastianpaloja (sekä asbestisekoitteista että asbestia sisältämätöntä keramiikkaa), kvartsia ja palanutta luuta.

Rajaniemi C (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven luoteisrannalla, Särkisalmen eteläpuolella olevan Rajaniemen eli Koukunniemen etelärannalla. Paikka on hiekkainen tasanne lounaaseen laskevan mäen alla. Löydöt (kvartsia, palanutta luuta) koekuopista vanhan rantatörmän päältä. Paikalla todettiin myös likamaata.

Likolahti A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tyrjänjärven luoteisrannalla Likolahden talon kohdalla, loivasti kaakkoon laskevalla hiekkaisella moreenirinteellä. Löydöt (kvartsia, historiallisen ajan? saviastianpala) on poimittu kesämökin kasvimaalta vanhan rantatörmän reunalta.

Niemenranta (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven Haapalahden itärannalla, Lahdenpohjasta Lahdenkylään vievän tien varrella. Paikka on tasaista hiekkakangasta vanhan rantatörmän reunalla. Löydöt (palanutta luuta) on poimittu ojan seinämästä tien varrelta.

Romanonkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Pyyntikuopat (yli 30 kpl) sijaitsevat Tarvaslammen päästä puoli kilometriä itään, Melkoniemen tien varrella, sen eteläpuolella. Romanonkangas on tasainen loivasti etelään laskeva hiekkakangas kahden notkon välillä Melkoniementien eteläpuolella. Kankaan poikki kulkee kaksi yhdensuuntaista pyyntikuoppien jonoa, joiden välinen etäisyys on n. 140 m. Pohjoisempaan jonoon (pituus n. 150 m) kuuluu 7–10 selvää ja muutamia matalia epäselviä kuoppia. Eteläisessä jonossa (pituus n. 200 m) on liki 30 kuoppaa. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2-4 m, syvyydeltään muutamasta kymmenestä sentistä noin metriin.
Vuoden 2019 tarkastuksessa muutaman eteläisen ketjun pyyntikuopista todettiin vaurioituneen metsätöiden yhteydessä

Lahdenpohjankangas B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Simpelejärven Haapalahden pohjoispäässä, Melkoniemen tien ja Vuoriniemen tien risteyksestä 200 m Vuoriniemen suuntaan ja 30 m tieltä koilliseen. Paikka on tasaista hiekkakangasta. Kuopan halkaisija on 5 m, syvyys alle 2 m.

Pieni Vääräjoki B (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Simpelejärven pohjoispuolella, Pienen Vääräjoen purorotkon itäreunalla, n. 60 m Putikon ja Kirjavalan väliseltä tieltä luoteeseen. Paikka on tasaista hiekkakangasta, jonka lounaispuolella on puronotko. Kuoppa on suppilomainen, halkaisijaltaan 6 m, syvyydeltään 1,8 m.

Kivimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (2 kpl) sijaitsevat n. 2 km Tarvaslammen luoteispäästä länteen, lähellä Parikkalan ja Punkaharjun rajaa. Paikka on suolle pistävä kuivan maan niemeke, joka on kuusikkoista kangasta. Kuopat ovat niemekkeen kärjessä. Kuopat ovat halkaisijaltaan 2 m, syvyydeltään lähes metrin.

Koitsanlahti Välimäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee keskellä Koitsanlahden kylän peltoaukeaa, länteen pistävän matalan harjanteen päässä olevalla kumpareella, hiekkamaalla. Löydöt (saviastianpaloja dreijatuista astioista, joukossa mahdollisesti jokin rautakauden loppuun ajoittuva saviastianpala) on poimittu pellolta.

Koitsanlahti Koitsanlahden koulu (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee peltoalueella, hiekkamaalla, valtatien ja Koitsanlahden koulun välissä. Paikka on loivasti itään laskeva matala notkelma. Löydöt (saviastianpaloja dreijatuista astioista, joukossa mahdollisesti muutamia rautakauden loppuun ajoittuvia saviastianpaloja) on poimittu pellolta.

Rasvaniemi Likolahti B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Tyrjänjärven luoteisrannalla, kaakkoon eli rantaan viettävällä rinteellä. Löytöpaikka on matalalla harjanteella. Löydöt (saviastianpaloja ilmeisesti historiallisen ajan astioista, isoja kvartsin kappaleita) on poimittu pellolta pienen kalliokumpareen ympäriltä.

Pulkkisenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pulkkisenniemen länsirannalla, Hiekkaniemen tyvessä ja sen eteläpuolella, sekametsää kasvavalla rinteellä. Löydöt, saviastianpalat, klme kvartsikaavinta ja -iskoksia, laajasta painanteesta törmän läheltä.
Kivikautisen asuinpaikan eteläpuolella sijaitsee 10-15 ajoittamatonta kiviröykkiötä (kaskiraunioita?), ks. kohde Pulkkisenniemi 2.

Kaakojankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Torsanjärven luoteispään pohjoisrannalla, Kaakojan suun itäpuolella, hienohiekkaisella mäntykankaalla. Löydöt, kvartsiesine, -iskoksia ja palanutta luuta, ojanpenkoista. Asuinpaikka on osittain kaivelun tuhoama. Aluerajaus tehty v. 1997 inventointikertomuksen mukaisesti.
Kaakojan suun länsipuolella on havaittu mahdollinen pyyntikuoppa, ks. alakohde. Kuopan koordinaatit on muutettu vastaamaan inventointikertomuksen karttaan merkittyä paikkaa.
Alue kärsi lisää tuhoa vuoden 2010 Asta-myrskyssä.

Revonranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven pohjoisrannalla Revonrannan harjualueen etelärinteen alaosassa, hiekkaisella peltorinteellä, vanhan rantatörmän päällä. Löydöt kvartsikaavin, -iskoksia ja palanutta savea.

Hirnilä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Lapinlahden länsipuolella olevassa Torikanniemessä. Alueella on kaksi tiheämmin röykkiöitä sisältävää aluetta, alue A niemen eteläosassa entisen Hirnilän tilan alueella ja alue B niemen itäreunalla, ks. alakohteet. Tutkittu viikinkiajan hautaröykkiö sijaitsee alueella A. Röykkiöön on haudattu kolme, ehkä neljäkin henkilöä. Haudassa oli pääasiassa aseita ja työkaluja (mm. sirppi, kirves, kuolaimet, keihäänkärki). Röykkiöiden joukossa saattaa olla lisää hautoja; osaksi röykkiöt lienevät viljelyraunioita.
Hirnilän kalmisto on merkki maatalousasutuksen kiinteytymisestä Etelä-Karjalassa. Alueellaan hyvin harvinainen löytö selittyy osittain ehkä maantieteellis-liikenteellisillä syillä. Hirnilä on hyvin laajalle ulottuvien vesireittien varrella. Kalmisto on nähtävä osana Karjalankannaksella Vuoksen varrella, varsinkin sen alajuoksulla (mm. Sakkola Lapinlahti, Räisälä) sijainnutta viikinkiajan asutusta, joka laajeni ristiretkiajalla omaleimaiseksi karjalaiseksi kulttuurialueeksi.

Kivijärvi Kalmaharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kivijärven pohjoisrannalla, hiekkaisen pellon keskellä Kalmaharju- tai Kalmakumpu-nimisellä peltokumpareella, joka on kymmenkunta metriä ympäristöään ylempänä. Ennen järvenlaskua ranta on ollut kumpareen juurella ja osin sen ympärillä. Harjannetta pelloksi muokattaessa on sen korkeimmalta kohdalta löytynyt ihmisluita. Paikalta on löytynyt myös muutamia ruukunsirpaleita ja nauloja. Kumpareen järvenpuoleisella sivulla on havaittu rautakuonaa, ks alakohde.
Rosengrenin kihlakuntainventoinnissa vuodelta 1882 kerrotaan, että: "Kivijärven kylässä, Tervosen talon (N:o 3) luona on hiekkakumpu, joka ennen muodosti niemen, mutta nyt on kuivalla maalla. Sitä kutsutaan Iljan niemeksi, sillä viimeinen, joka siihen haudattiin, oli Ilja nimeltään. Kummulla kerrottiin olleen kirkon sekä jäljestä päin on löydetty kaksi suurta rauta avainta sekä suuri lukko, jotka nyt ovat hävinneet. Muutaman kerran lapiolla otettuani tuli ihmisluuranko näkyviin, jonka pää oli pohjoiseen ja jalat etelään." (Rosengren 1882:34-35.)
Alue kuuluu maakunnallisesti arvokkaaseen Revonrannan-Kivijärven -maisemakokonaisuuteen. Revonrannan laidun on luokiteltu Kaakkois-Suomen perinnemaisemien (keto) joukkoon (Alueelliset ympäristöjulkaisut 124, Kouvola 1999, sivu 57).

Valola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautjärven pohjoispään luoteisrannalla leirikeskuksen edustalla kuluneen rantaterassin päällä (alue A) ja siitä n. 140 m koilliseen olevalla pellolla rantatörmän päällä (alue B), ks. alakohteet. Löydöt kvartsia, palanutta luuta. Alueelta on löytynyt myös rautakuonaa.

Peltoniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Nurmijärven pohjoisrannalla olevan Kekäleniemen kärjessä olevalla peltoalueella, loivan peltokumpareen päällä ja sen etelään viettävällä rinteellä. Löydöt viittaavat kivikautiseen (kvartsiterä) ja ehkä myös historiallisen ajan (tsaari Vasilij IV:n aikaisen 1606-1610 hopearahan katkelma, tuluspiin kpl) asuinpaikkaan.

Riuttavuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Nurmijärven keskellä olevan Suurisaaren lounaiskulmalla Riuttavuoren pystysuoraan veteen putoavassa kallioseinämässä.
Pystysuoran itä-länsisuuntaisen kallioseinämän alaosassa on noin neliön muotoinen kallion sisälle painuva alue, josta kallio on lohjennut pois. Lohkeaman alaosassa sisäänpäin kallistuneilla alueilla on kooltaan 2,20 x 1,30 m olevalla alueella kolmessa kohtaa havaittavissa punamultajälkiä. Alin värjäytymäkohta on vedenpinnasta noin metrin korkeudella.
Äärimmäisenä vasemmalla on voimakkaimman punainen hieman vinottainen valumajälki (45 x 85 cm). Sen oikealla puolella pienen kalliomurtuman toisella puolella hieman sisäänpäin kallistuvassa seinämässä on kaksi kookkaampaa pystysuunnassa liki ovaalin muotoista haaleamman punaista valumajälkeä (alueen koko 1,50 x 1,30 m). Alueen oikeasta yläkulmasta kallion pinta, ja samalla värijälki, on rapautunut.
Värjäytymän sijainti ja värivaihtelut viittaavat tuhoutuneeseen kalliomaalaukseen, vaikka selkeitä kuvioita ei voikaan havaita.

Torsanvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Pieni-Torsaan pohjoisesta työntyvässä niemessä, jossa on myös Uudenkaupungin rauhan rajamerkki. Kalliomaalaus on kalliorintaman lounaaseen avautuvassa niemimäisessä päässä, sisäänpäin kallistuvassa kallioseinämässä.
Alaosassa on pieni tasanne. Kallion pinta on rapautunut ja vain osia sileästä pinnasta on jäljellä. Säilyneissä sileän pinnan kappaleissa on punaista väriä, paikoin erittäin voimakkaana. Väriä on leveyssuunnassa 2 m ja korkeussuunnassa 1,7 m kokoisella alueella. Suurin säilynyt voimakkaan punainen jälki sijaitsee kallion keskikohdalla ja on kooltaan 45 x 20 cm. Mitään kuvioita ei seinämässä voi erottaa. Mahdollisesti tuhoutunut maalaus?

Satamoinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Äitsaaren eteläkärjen pohjoisreunalla, Satamoinniemen kaakkoislaidalla. Asuinpaikkalöytöjä on saatu kolmesta kohdasta: hiekkarannan eteläpäästä pikku niemekkeen kohdalta, vanhan hiekkakuopan luota ja upseerikerhon lomamajan ympäristöstä. Asuinpaikan pituus lienee noin 300 m. Löydöt tyypillistä kampakeramiikkaa ja kvartsia.

Karklahti Korosniemi A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korosniemen eteläosassa, Karklahden hiekkarannalla. Saviastianpaloja on löytynyt aivan vesirajasta (kohde A). Kohde B on suolle työntyvä matala hiekka- ja sorapohjainen mäntymetsää kasvava niemeke, josta on asuinpaikkalöytöjä. Asuinpaikan merkkejä myös 200 m luoteeseen pienen kallion pohjoispuolella.

Haukpohja Sipiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sipiniemen kaakkoisrannalla, Haukpohjan lahden rannalla. Löydöt hiekkarannan yläpuoliselta terassilta ja kuluneesta törmästä. Kyseessä on yhtenäinen ja laaja pitkään käytössä ollut asuinpaikka. Löydöt keramiikkaa, kvartsia.

Hietamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Puumalaan vievän maantien lounaisreunassa, Virmutjoen sillan luoteispuolella. Löydöt pellolta ja tien laidassa olevan pienen metsäsaarekkeen kohdalta. Löydöt keramiikkaa, palanutta savea ja palanutta luuta.

Piipari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syyspohjasta Utulaan tulevan tien kaakkoispuolella. Löydöt hiekkaisen pellon ylälaidasta, metsän reunassa olevan ladon luota. Löydöt keramikkaa ja kvartsia.

Nälkälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nälkälahden pohjoisrannalla, Kurenvirran ja Veikonniemen välillä. Löydöt rannan läheltä kulkevan tien ja siitä koilliseen haarautuvan pienemmän tienristeyksen paikkeilta. Löydöt kvartsi- ja liuskeiskoksia.
Raporttitietojen perusteella asuinpaikan laajuus on n 55 x 30 metriä.

Niittylahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Ihalanvirran ja Kurenvirran välillä länsirannalla. Löydöt Kuoppamäki-nimisen pellon ylälaidasta taloon tulevan tien itäpuolelta. Asuinpaikka jatkunee metsän puolelle. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, piitä ja palanutta luuta. Alueella on myös kiviröykkiöitä (kaskiraunioita). Kiviröykkiöt sijaitsevat suunnilleen itä-länsi –suuntaisessa rivissä mäen jyrkällä eteläreunalla. Röykkiöiden halkaisija on noin 1-2 metriä ja ne on kasattu maapohjalle tai maakivien päälle.

Seppälä (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Ihalanniemen kaakkoisrannan keskivaiheilla. Löydöt rantahietikon yläpuolella olevasta hiekkaisesta metsärinteestä. Löydöt keramiikkaa, kvartsia ja kivilaji-iskoksia. Alueella on myös kiviröykkiöitä (kaskiraunioita).

Sienaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syyspohjanlahden itärannalla. Löydöt Sienaan niemeen tulevan tien haarautumakohdasta länteen ja kaakkoon kahtena keskittymänä (A ja B, ks alakohteet) noin 120 m etäisyydellä. Mahdollisesti yhtenäinen asuinpaikka. Löydöt keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Anttila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Syyspohjanlahden pohjoisrannalla 200 m:n päässä nykyisestä rantatörmästä. Löytöalue Olknoron peltoalueen itäpuolella hiekkaisen kankaan etelälaidalla. Eteläpuolella kulkee juoksuhauta. Löydöt keramiikkaa, kvartsia ja palanutta luuta.

Torsanpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Torsanpään pohjoisrannalla, hienohiekkaisella mäntykankaalla. Löydöt korkean sortuneen törmän reunasta. Löydöt kvartsia, palanutta luuta ja mahd. keramiikkaa. Palaneesta majavanluusta saadun radiohiiliajoituksen 8009±33 BP (Ua-55077) perusteella kohde ajoittuu mesoliittiselle kaudelle.
Aluerajaus tehty inventointikertomusten 1977 ja 1996 mukaan 9/2016.

Alatalo (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lintusaarenselän pohjoisrannalla, Saarenkainalonniemen ja Pataslahden välillä, etelään viettävällä hienohiekkaisella mäntykankaalla. Löydöt huvilan piha-alueelta. Löydöt keramiikkaa, kvartsia.

Niemenkainalonsaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Lintusaarenselän pohjoisrannalla, Saarenkainalonniemen kohdalla, kallioisen saaren korkeimmalla kohdalla. Röykkiön koko 7 x 7 x 0,5 m. Lähellä ehkä jäännöksiä toisesta röykkiöstä. Röykkiö on erittäin edustava esimerkki lapinrauniosta. Paikalta on upea näköala Saimaalle.

Kalmasaari (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiö sijaitsee Vuosalmessa olevan Kalmasaaren läntisemmän kallionyppylän laella. Röykkiötä on hajotettu, sen keskellä on kuoppa. Röykkiön halkaisija on nykyään 10 m, alkuperäinen halkaisija lienee 6-7 m. Kiviä lienee käytetty sähköpylvään tueksi.

Raaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännösalue sijaitsee Veikonniemen lounaisrannalla sijaitsevan Raaniemen tyvessä. Paikalla on sekä vanhemman metallikauden hautaröykkiö (lapinraunio) että kivikautinen asuinpaikka. Röykkiö sijaitsee Nälkälahden suulla, kalliolla, kapenevan niemenkärjen tyvessä. Röykkiön koko on n. 6 x 9 m, matala, ja sitä on keskeltä kaiveltu. Asuinpaikka sijaitsee kallioiden välisellä hiekkatasanteella 10 m:n päässä röykkiöstä kaakkoon. Löydöt keramiikkaa ja kvartsia.

Salminiemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Hautaröykkiö sijaitsee Lintusaarenselän pohjoisrannalla, Vuosalmen suulla olevan Salminiemen länsiosassa kallioselänteen eteläpäässä. Röykkiön koko on 7 x 7 x 0,4 m, alkuperäinen halkaisija lienee 6 m, osaksi hajonnut. Paikalta on upea näköala Saimaalle. Edustava esimerkki todennäköisesti varhaisemetallikautisesta 'lapinrauniosta'.

Parrumäki (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kitsenlahden koillispuolella lounaaseen viettävällä pellolla, Parrumäen talosta noin 100 metriä etelään. Löydöt reikäkirveen puolikas, keramiikkaa, hioimen katkelma, palanutta savea ym. Paikalla lienee myös historiallisen ajan asuinpaikka.

Lampsiinlahti (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Lampsiinlahteen työntyvän pyöreähkön niemen luoteisrannalla. Matalassa rantatörmässä on palaneita kiviä, nokimaata ja palanutta luuta.

Pytäränsaari Lapinvuori (Taide)
Kivikautinen; Lapinvuoren maalauskohta sijaitsee Virtasensalmen itärannalla, koverossa kalliopinnassa. Maalauskohdan alapuolella on terassi. Maalaus on 72 x 20 cm kokoinen värjäytymä, jossa ei ole tunnistettavia kuvioita. Kyseessä lienee tuhoutunut maalaus. Maalaus sijoittuu kauniiseen erämaisemaan.

Tervahaudanlahti 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee hiekkakankaalla Tervahaudanlahden rannalla lahden pohjukassa. Kohteessa on kivikautinen asuinpaikka, pyyntikuoppa ja kivilatomus, joka tutkittaessa osoittautui 1600–1700-luvun uuniksi. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, piitä.

Karklahti Korosniemi B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Muinaisjäännösalue sijaitsee Korosniemen etelärannalla Karklahden luoteisreunalla kahden rantaterassin päällä. Kaksi löytöaluetta. Löydöt keramiikkaa, kvartsia, palanutta luuta.

Korosniemi C (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korosniemen länsirannalla, Peltoniemen pohjoispuoleisen hiekkapoukaman yläosassa hiekkaharjanteella. Paikalla on epävarma, pyöreähkö asuinpainanne (halkaisija noin 10 m). Löydöt keramiikkaa.

Korosniemi D (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korosniemen keskiosassa hiekkapohjaisella harjanteella kahden suon välissä. Useita (4–6 kpl) turpeen peitossa olevia latomuksia, kivikehiä ja epämääräisiä kiveyksiä. Suurimman kivikehän koko 1,3 x 2,5 m. Kaskiraunioita? Osa luonnonmuodostumia?

Hovinlahti (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Hämeenniemen lounaisrannalla pienessä hiekkapoukamassa tasanteella. Alueella on todettu hiiltä ja saviastianmuruja.

Satlainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Alueella on sekä kivikautinen asuinpaikka että ajoittamaton pyyntikuoppa, ks. alakohteet. Asuinpaikka sijaitsee Kyysmänlahden pohjukan etelärannalla. Paikalta on löytynyt kampakeraaminen saviastianpala. Pyyntikuoppa sijaitsee asuinpaikalta 43 m länsi-lounaaseen.

Mökinmäki 1 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Salosaaren Kyläjärven Mökinlahden pohjoispuoleisella pellolla. Paikalta on rautakautisia ja historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä. Paikalta on löytynyt hevosenkenkäsolki, keramiikkaa, palanutta savea, kuonaa.

Mökinmäki 2 (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salosaaren Kyläjärven Mökinlahden idänpuoleisella rantapellolla. Alueelta on löytynyt saviastianpaloja ja palanutta luuta.

Päivänranta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Äitsaaren Hannikylän asutuskeskittymässä. Alueelta on löytynyt likamaata ja hiiltä sekä pronssinappi, värttinänkehrän kappaleita, kangaspuunpainon pala, saviastianpaloja, palanutta savea, piikaavin ja -iskoksia (tuluspiitä?), palanutta luuta ja kuonaa sekä erilaista historialliseen aikaan kuuluvaa aineistoa (liitupiipun kappaleita, lasihelmi yms.). Löydöt viittaavat ainakin rautakautiseen ja historiallisen ajan asuinpaikkaan.

Karoniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Äitsaaren luoteisosassa, Karoniemen kärjessä. Karoniemessä on sekä kivikautinen-varhaismetallikautinen asuinpaikka että röykkiöalue. Asuinpaikalta on kaivauksissa löytynyt myös viikinkiaikaisia lasihelmiä.
Röykkiöalue on noin 140 x 600 m laaja, pääosa röykkiöistä sijaitsee talon länsipuolella laitumella ja kuusikossa. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee talon pihapiirissä ja puutarhamaalla. Röykkiöt ovat todenäköisesti viljelyraunioita, mutta niiden pohjalla saattaa hyvin (rautakautiset löydöt huomioiden) olla kalmistokiveystä. Tilan alueella kasvaa arkeofyyttejä (ukon tulikukka, tumma tulikukka, heinä- ja soikkoratamo). Tutkimuksissa löydetty keramiikka edustaa eri vaiheita: kampakeramiikka (Ka I (?), II-III), Pöljän ja Kierikin keramiikka, varhaismetallikauden tekstiilikeramiikka (Sarsa-Tomitsa), asbestikeramiikka (Luukonsaari, Sirnihta), rautakauden tyypin keramiikka.
Karoniemen laidun on luokiteltu Kaakkois-Suomen perinnemaisemien joukkoon (Alueelliset ympäristöjulkaisut 124, Kouvola 1999, sivu 61).

Kutveleen kanava 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kyläniemen tyvessä, Kutveleen kanavan itäpuolella, kanavan itärannasta 50-90 m itään, muinaisen rantavallin päällä. Asuinpaikkaa on taloon menevän pikkutien molemmilla puolilla. Tien itäpuolella 50-60 cm syvä selkeäreunainen asumuspainanne, johon tehdystä koekuopasta on löydetty saviastianpala (varhaismetallikautinen?). Muut löydöt kvartsi-iskoksia.

Kekäläinen (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Äitsaaren luoteisosassa, Karoniemen kärjen eteläpuolella. Kalliopohjalla jäljellä vain kiviröykkiön pohjimmainen kivikerros. Röykkiön kiviä on saatettu käyttää hyväksi viereisen kesämökin kivijalkaa rakennettaessa.

Rintala (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Alakylässä Rintalan tilalla. Molemmat pesäkkeet sijaitsevat pellolla, vajaat 200 m päässä toisistaan. Päärakennuksen alapuolisesta perunapellosta (kohde 1) löytyi keramiikkaa, palanutta savea ja pii-iskos. Talosta etelään sijaitsevan ladon alapuoliselta pellolta (kohde 2) löytyi samanlaista aineistoa. Keramiikka edustaa rautakautista (?) ja keskiaikaista punasavikeramiikkaa.
Noin 170 metriä muinaisjäännöspisteestä koilliseen on löytynyt 19.-20.9.2014 metallinetsinnän yhteydessä rautakautisia ja keskiaikaisia löytöjä (KM 40457: 1-4). Samalta peltoalueelta on löytynyt 22.9.2015 metallinilmaisinlöytöinä tasavartinen solki, rannerenkaan katkelma ja pronssiketjua (KM 40986: 1-3, ks. alakohde).

Savisaari (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Utulan kylän itäpuolella Savisaaressa, metsäisellä saarekkeella, joka yhdistyy mantereeseen matalien peltojen ja vesijättömaan kautta. Löytöpaikka on loivaa rinnepeltoa, joka avautuu etelään ja lounaaseen. Pellon pintapoiminnassa löytyi keramiikkaa (varhaismetallikautista, punasavikeramiikkaa), palanutta savea, kvartsi-iskoksia, rautakuonaa.

Lahden Tuomainen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahden Tuomaisen tilan kaakkoispuoleisella pellolla, mäenrinteellä, joka laskee lounaaseen-itään kohti Tuomalan lahtea. Pellon yläosasta perunapellosta (kohde A) ja kasvimaasta (kohde B) löytyi pintapoiminnassa keramiikkaa (esihistoriallista, resenttiä), kvartsia, palanutta savea ja kivikautinen pikkutaltta.

Laajalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee n. 400 m leveän Laajalahti-nimisen lahden pohjukassa, Kieltävälään vievän tien varrella, länteen viettävän rantaterassin päällä. Kohdetta vastapäätä tien toisella puolella on lanssi. Maastossa erottuu selvästi suuri maakivi ja muutamia pienempiä kiviä, muuten maperä on hiekkamoreenia. Aurausalueella on myös vanha hiekkakuoppa (20 x 15 m). Törmän alueella on suoritettu metsäauraus, joiden vaoista löydöt poimittiin. Kvartsien lisäksi paikalta löytyi luusekoitteista Pöljän keramiikkaa.

Pitkäpohjanlahti A (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Pitkänpohjanlahti-nimisessä lahdenpohjukassa, alimmalla terassilla parkkipaikalla. Maasto on kuivaa mäntykangasta jolla on useita rantavalleja. Löytöinä parkkipaikan hiekasta saatiin asbestisekoitteista keramiikkaa, joka on vaakaviivakoristelun ja sekoitteen hienorakeisuuden perusteella luokitettavissa mahdollisesti Luukonsaaren keramiikaksi. Kohde on suureksi osaksi tuhoutunut parkkipaikanteon yhteydessä, jolloin hiekkaa on mahdollisesti tuotu paikalle. Keramiikka ei tällöin välttämättä ole alkuperäisellä paikallaan.

Tuliniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee muinaisen saaren, nykyisen Tuliniemen länsirannalla kivisen rantatörmän yläpuolisella terassilla. Terassi loivenee ja päättyy etelään mentäessä. Mäntykankaisella terassilla maaperä on hienoa kivetöntä hiekkaa.
Vuoden 2020 tarkastuksen koepistojen perusteella alueella on kivikautisen asuinpaikan lisäksi peittynyt miilu/tervahauta. Alueella on lisäksi turpeen alla havaittavissa selvä viljelykerros. Muinaisjäännösrajausta on tarkennettu tarkastuksen perusteella.

Koiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Koiniemestä etelään olevalla muinaisen niemen länsirannalla, loivasti länteen viettävällä terassilla. Rannassa olevalle mökille on asuinpaikalta matkaa 70 m. Löytöpaikan toiselta terassilta on poistettu kellarin kattoa varten turvetta. Turpeenottokohdista löytyi inventoinnissa kvartsi-iskoksia, kvartsiesine ja keramiikkaa. Keramiikka vaikuttaa kuoppakeramiikalta, kuopat ovat soikeita ja melko syviä ja savimassan sekoite on karkeata. Likamaata havaittiin kairauksin laajalta (100 x 50 m) alueelta.

Kalmakallio (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee kapeahkon Tammasalmen kohdalla pienellä kallioniemekkeellä, josta on hyvä näkyvyys moneen suuntaan eri vesialueille. Rannasta on röykkiölle matkaa noin 25 m. Raunion takana kallio nousee loivemmin.
Kohdetta ympäröivä maasto on jäkäläkankaista mäntymetsää. Muodoltaan soikeahko röykkiö on osittain romahtanut, nykyisin sen läpimitta on 11 m, mutta arvioitu alkuperäinen halkaisija on ollut 7 m. Raunion keskellä kasvaa muutama korkea puu ja kivet ovat sammalen ja jäkälän peitossa. Röykkiön reunoilla on kylmämuurattua muurirakennetta, keskeltä röykkiö on kuopalla.

Talkkuna Alatuvanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde koostuu kivikautisesta asuinpaikasta ja pyyntikuopista.
Kohde sijaitsee Melalahden ja Alatuvanlahden välisen niemekkeen lounaisrannalla melko tasaisella mäntykankaalla rantatörmän päällä. Sekä asuinpaikka että pyyntikuoppa sijaitsevat niemen kärkeen vievän tien varrella. Kohteesta itään on ruohikkoinen lahti, lännessä järvi. Maaperä hiekkaa.
Asuinpaikkalöydöt on poimittu useita vuosikymmeniä vanhan hirsirakennuksen kaakkoisnurkan alta, jossa ne ovat sekoittuneet hiekkakerroksen moderneihin tiilenpalasiin. Löydöt ovat kivikauden loppuun ajoittuvia saviastianpaloja, mutta koska ne on poimittu pintakerroksen päältä, on mahdollista etteivät ne ole alkuperäisellä paikallaan. Talosta noin 30 metriä pohjoiseen havaittiin kolme mahdollista pyyntikuoppaa, joista kahteen tehtiin kairanpisto. Maannoksissa näkyi selvä kaksoispodsoli. Kuopat ovat halkaisijaltaan 1,5 m ja niitä ympäröivät vallit ovat vain heikosti näkyvillä.

Leilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee kapean ja suojaisan Leilahden pohjukassa, viiden tien risteyksessä loivassa etelärinteessä. Asuinpaikan takana nousee Kuorniemessä oleva mäki. Ympäröivä maasto on pääosin puolukkaa ja kanervaa kasvavaa mäntykangasta. Löydöt, kvartsiesine ja kvartsi-iskokset, on poimittu Kuorniemeen vievän tien alkupäästä, välittömästi risteyksen jälkeen tien pinnasta. Koepistoja tehtiin ympäröivään maastoon, mutta ne olivat löydöttömiä. Maannoksessa erottui runsaasti hiiltä rikastumiskerroksessa ja pohjamaassa.

Kaijanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Käköveteen antavan Kaijanlahden etelärannalla lahdenpohjukassa, mäntykanervakankaalla, jyrkähkön terassin päällä. Asuinpaikka on muinoin ollut niemellä.
Asumuspainannetta ympäröivä alue on hakkuuaukeata, jolla vuoden 2001 inventoinnin aikana kasvoi nuorta mäntyä. Soikeahko asumuspainanne on 7 x 8 x 0,35 m:n kokoinen itä-länsisuuntainen kuopanne. Painanteen reunoilla ei ollut näkyvillä selviä valleja ja siinä oli heikko kulttuurikerros. Painanteen keskelle tehdystä koekuopasta löytyi pari palaa tyypillistä kampakeramiikkaa. Painanteesta 120 m koilliseen on hiilimiilu ja 40 m eteläkaakkoon tervahauta, johon liittyviä kuoppia n. 20 m päässä painanteesta.

Meteliniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio?
Kohde sijaitsee Äitsaaren kaakkoispäässä Vasikkaniemen kaakkoiskärjessä Metelinniemi-nimisellä korkeahkolla kallioniemekkeellä, jossa kasvaa harvaa männikköä, muutamia lehtipuita ja katajia. Paikan lähistöllä on useita kesämökkejä. Röykkiö sijaitsee etelään työntyvällä ja jyrkkärinteisellä niemellä, jonka laki viettää loivasti etelään. Rakennelma on tehty aivan niemen kärkeen Simanaisen mökistä vajaa 40 m eteläkaakkoon, lakea hieman alemmalle tasanteelle, alle 10 m:n päähän rantaviivasta ja ainakin 5 m vedenpintaa korkeammalle. Kiviröykkiö (8 x 5 m) on matala (20-30 cm) ja kaakkoisosastaan selvästi hajotettu. Kiviä peittää ohut sammal ja jäkäläkerros, jossa kasvaa varpuja ja heinää. Muinaisjäännös on epämääräinen, mutta sijaintinsa puolesta sitä voidaan pitää mahdollisena lapinrauniona. Myös paikannimi on kiinnostava, sillä vastaavia röykkiönjäännöksiä tunnetaan muistakin Meteli-nimisistä paikoista.

Koivumäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savilahden peltoaukean keskellä, 250 m koilliseen Monnonvuoren laelta, Hännisenmäentien pohjoisreunassa, muinaisen Savilahden pohjukassa. Pelto viettää etelään ja kaakkoon ja sen maaperä on hiekan ja hiesun sekaista, yläosastaan kivisempää. Pelto oli inventoinnin aikana juuri muokattu ja sen pinnasta saatiin talteen kaksi rautakautta nuorempaa mutta 1800-lukua vanhempaa saviastianpalaa. Peltolohkolla on myös havaittu tiilenpaloja.

Vanhakanniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Vanhakanniemi sijaitsee Korosniemen kaakkoispäässä, etelään työntyvässä pitkässä ja kapeahkossa kallioniemessä, josta avautuu laajat näkymät ympäröivään vesistöön. Vanhakanniemen länsipuolelta Korosniemen alueelta tunnetaan useita kivi- ja varhaismetallikautisia asutuksen jäännöksiä. (Ruokolahti 2, 22-24). Riislahden itärannalla, n. 2 km itäkaakkoon sijaitsee Kolmiköytisien kalliomaalaus (Ruokolahti 16).
Röykkiö sijaitsee 120 m pohjoiseen niemenkärjestä, Aurinkomaan tilan päärakennuksen eteläpuolella. Pihamaan laitaan jäänyt röykkiö on sammalen, varpujen ja pienten puiden peitossa. Röykkiön keskelle on istutettu muutamia vuorimäntyjä ja ympärillä on kivien reunustamia kukkamaita. Itse rakennelma on lähes pyöreä ja melko korkea (7 x 6,5 x 0,8 m) ja reunoiltaan osin selväpiirteinen. Kiviä (20-40 cm) näkyy lähinnä röykkiön pohjoispäässä ja ne on ladottu tiiviisti. Röykkiön pohjoisosan keskellä on vanha kuoppa (1 x 0,5 m). On mahdollista, että röykkiötä on tutkittu ennen 1980-luvun puoliväliä. Sijainnin ja rakenteen perusteella kyseessä on todennäköisesti lapinraunio-tyyppinen jäännös.

Pöllösaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Siitiinlahteen työntyvän niemen länsirannalla, niemeen vievän tien päässä kääntöpaikalla ja tien välissä. Kohteen ympäristö on pääosin mäntymetsää, aivan rannassa kasvaa myös koivuja. Paikalla erottuu yhteensä neljä terassia, joista ylin on huomattavan jyrkkä ja korkea ja se tekee siten kohteesta suojaisan. Kääntöpaikan tienleikkauksesta löytyi kuoppakeramiikkaa.

Vääräjoki A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhan rantatörmän päällä, jokseenkin tasaisella hiekkakankaalla. Löydöt - piinuolenkärki, saviastianpaloja (asbestikeramiikkaa), kvartsi-iskoksia, palanutta luuta - ovat piha-alueelta ja polulta. Löytötietojen mukaan samalta paikalta on 1920-luvulla löydetty myös "kivirengas".

Vääräjoki B (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhalla rantatörmällä, hiekkaperäisellä maalla. Löydöt (kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta) on poimittu n. 10 m matkalta tien etelälaidalla olevan matalan ojan seinämästä. Tie on tuhonnut suuren osan asuinpaikkaa.

Kemppinen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven vanhan rantatörmän päällä, lähes tasaisella hiekkakankaalla. Löydöt (kvartsia, piitä, palanutta luuta) ovat peräisin laajalta alueelta pellolta, jossa on havaittu useita keskittymiä. Laajin ja runsaslöytöisin keskittymä sijaitsee pellon pohjoisosassa. Kvartsi-iskoksia löytyi yli 50 metrin päästä törmän reunasta, joten asuinpaikka on hyvin laaja. Se saattaa jatkua pellon eteläpuoliselle metsäsaarekkeelle, jota ei ole tarkastettu. Pohjoispuolinen metsäsaareke tarkastettiin 2018 koekuopittamalla ja kairaamalla. Ko. alueelta ei tullut kivikautiseen asuinpaikkaan viittavia löytöjä.

Petäjämäki (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee matalalla tasalakisella hiekkakumpareella Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Löydöt (mahdollisesti varhaismetallikautista keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta) ovat peräisin pienestä hiekkakuopasta kesämökkitontin laidasta. Asuinpaikka saattaa jatkua hiekkakuopan itäpuolelle, mutta sen laajuutta ei ole selvitetty.
Hiekkakumpareella on inventointikertomuksen mukaan myös joitakin sammaloituneita taisteluhautoja.

Alava (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee hiekkakankaalla Simpelejärven vanhalla rantatörmällä. Löydöt (keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta) ovat peräisin kuluneesta törmästä. Löytöpaikalla törmä laskee lounaaseen ja on noin parin metrin korkuinen. Asuinpaikan itäosa on jäänyt ratapenkereen alle.

Kostamonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee harjumuodostumaan kuuluvan pienen mäen kaakkoisrinteellä, keskellä peltoaluetta. Kyseessä on entisen pienen harjusaaren kaakkoisranta. Löydöt (saviastianpaloja, piitä, kvartsia, palanutta luuta) on tehty hiekkakuopan reunalta n. 150 m matkalta.

Alapelto (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee loivasti lounaaseen laskevalla moreenirinteellä pellon laidassa. Kiven koko on 2,6 x 1,8 m, kork. 1,2 m. Kiven harjalla on 5-8 kuppia epäsäännöllisin välein. Kivi on karkearakeinen ja rapautunut.

Kokkosenmäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee luoteeseen laskevalla jyrkähköllä moreenirinteellä kuusitaimikossa.
Kiven koko 4 x 2 m, korkeus 2 m. Kivestä on lohjennut kaksi isoa laakaa. Kiven päällä ja kyljissä on 21–30 kuppia ja muita hakkauksia, myös laakakivissä. Jonossa olevia kuppeja yhdistää hakattu ura. Kiven koko, suuri määrä kuppeja, niitä yhdistävät urat ja hakkaukset tekevät kivestä poikkeuksellisen kiinnostavan Etelä-Karjalan ns. uhrikivien joukossa.

Luhdannurmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luhdannurmen peltoaukean koillislaidalla olevan kumpareen länsilaidalla. Löydöt on tehty kynnöspellolta, hiekkaisen kumpareen rinteellä.

Maltinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kaakkoon pistävän Maltinniemen eteläkärjessä, vanhalla rantatörmällä. Löydöt on tehty tien koillislaidalta tien leikkauksesta entisen rantatörmän reunalta.

Kankaanmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kankaanmäen kaakkoiskärjessä, Jyrkilänjärven entisen rantatörmän päällä. Asuinpaikka on ollut niemekkeen loivasti laskevalla itärinteellä, lahden rannalla. Löytöjä on tullut mäelle nousevan tien varrelta, risteyksestä n 20-30 m pohjoiseen, ladon edestä, sekä tiestä n 20 m lounaaseen.

Rajala (728010012) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rautjärven entisellä itärannalla. Löydöt kynnöspellolta vanhan rantatörmän päältä.

Linnamäki A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pienen Rautjärven rantatörmällä, Linnamäki-nimisen harjanteen juurella hiekkaniemekkeellä. Löydöt ovat kynnöspellolta vanhan rantatörmän päältä.

Haikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suuren Rautjärven koillisrannalla olevan laajan, osittain harjumaisen hiekkamuodostuman reunalla, Rautjärven vanhalla rannalla, vanhan rantavallin takana. Löydöt traktoritien pinnalta. Kvartsi-iskosten löytöpaikasta kaakkoon on 2-3 mahdollista asuinpainannetta (halk. 4-5 m) talolle menevän tien ja Hietalahden rantaan menevän tien kulmauksessa.

Ylä-Ollukka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pienen Rautjärven lounaisrannalla, matalan etelä-pohjois-suuntaisen hiekkaharjun etelätyvellä, osittain itse harjulla, osittain sen itä- ja länsipuolella kankaan laidoilla. Laaja, pesäkkeinen alue. Löydöt tieltä ja laikutusalueelta.

Kirvesniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kirvesniemen luoteisosassa, mäntykankaalla. Saviastianpaloja on löytynyt tien pohjoispuolelta, tilojen rajalla olevasta pienestä hiekkakuopasta.

Korholansalmi 1 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kivikautinen asuinpaikka ja ajoittamaton röykkiö sijaitsevat Korholansalmen pohjoisrannalla, pelto- ja laidunalueella. Asuinpaikka sijaitsee kylätien molemmin puolin etelään viettävällä hiekkapohjaisella alueella. Löydöt kvartsi-iskoksia. Useita kiven- ja maansekaisia kiviröykkiöitä (mahdollisesti peltoraunioita) kylätien itäpuolella.

Kammarlahti 1-2 (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Alueella sijaitsee kivikautinen asuinpaikka (Kammarlahti 1, z = 81-82) ja kolme pyyntikuoppaa (Kammarlahti 2, z = 80-81). Alue on Kammarlahden pohjukkaa, sen länsirannalla olevaa maakumparetta. Kumpareen korkeinta lakea kiertää matalammalla oleva terassi, jonka eteläpäässä on harjanteen poikki ulottuva mahdollinen nelisivuinen asumuspainanne (noin 4 x 10 m). Painanteen eteläpuolisella harjanteella on kolme pyyntikuoppaa harjanteen suuntaisesti rivissä

Rajalamminsuo 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rajalamminsuon pohjoisrannalla olevan korkean harjun etelärinteellä olevalla tasanteella. Asuinpaikka-alue lienee noin 200 m pitkä. Alueella on havaittavissa kaksi asumuspainannetta, toinen keskellä ja toinen itälaidalla. Asuinpaikan yläpuolella harjun etelärinteellä pyyntikuoppia.

Rajalamminsuo 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohteessa on kaksi asuinpaikka-aluetta. Toinen niistä, kivikautinen asuinpaikka, sijaitsee Rajalamminsuon itärannan pohjoisosassa, jyrkähkön ja korkeahkon muinaisen rantatörmän päällä, 83–84 metrin korkeudessa meren pinnan yläpuolella, metsätien kohdalla. Ko. tie kulkee törmän päällä noin 70 metrin matkan. Koko tällä matkalla on metsätiellä havaittu useita kvartsi -ja kivilaji-iskoksia sekä keramiikka.
Toinen, kivikautinen tai varhaismetallikautinen asuinpaikka, sijaitsee alempana, 81–82 metrin korkeudessa, edellisen luoteispuolella, aivan suon "rannalla", osin metsätien alla. Alueelta on löydetty kvartsi-iskoksia, joiden joukossa on mahdollisesti esineiden katkelmia.
Molempien asuinpaikkojen voidaan olettaa jatkuvan myös tielinjan ulkopuolelle. Kohde on suurilta osin koskematon ja hyvin säilynyt.

Rajalamminsuo 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rajalamminsuon koillisrannalla niemekkeessä tien eteläpuolella. Paikalla on useita (5 kpl?) asuinpainanteen tapaisia laakeita syvennyksiä. Niemekkeen tyvessä, metsäautotien länsipuolella on pyyntikuoppa. Pyyntikuopan läheltä tieltä löytyi kvartsi-iskoksia.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rajalamminsuon itärannan eteläosassa olevan niemekkeen eteläpuolisella rinteellä. Kohdetta rajaa pohjoisessa ja lännessä suo.
Alueelle tehdyistä koekuopista on löytynyt muutamia kvartsi-iskoksia.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rajalamminsuon etelärannalla olevan niemekkeen tyvessä tasanteella tieurien risteyksen alueella. Paikalla on havaittu asuinpainanne.
(Lokakuussa 2010 saadun tiedon mukaan alueella on noin 5-vuotias männyntaimikko ja koko alue äestetty siten, ettei mitään painanteita pystynyt havaitsemaan.)

Pomperi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Rajalammin etelä-lounaispuolella olevan metsäisen mäen itäisimmässä kolkassa. Paikalla on havaittu vahvaa likamaata ja siinä runsaasti luunmuruja.

Pomperi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka (?) sijaitsee Rajalamminsuon eteläpuolella mäenkumpareen länsi-luoteiskolkassa, metsätien pohjoispuolella alemmalla tasanteella. Koekuopista löytyi kvartsi-iskoksia.

Haukhonkakangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Säynjärven pohjoiskolkan koillisrannalla, Rajalamminsuon eteläpuolella, harjanteen juurella olevalla tasaisemmalla ranta-alueella, rantavallin päällä. Vallin päällä on asumuspainanne, joka on kooltaan noin 6 x 5 m ja syvyydeltään 0,25 m. Noin 15 m asumuspainanteesta koilliseen on pyyntikuoppa. Löydöt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Myllylampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Myllylammen koillispuolella, siitä laskevan joen länsi/pohjoispuolella, mökkitien itäpuolella. Mahdollinen asumuspainanne on kooltaan noin 10 x 6 m.
Noin 10 metriä mökkiteiden risteyksestä itään on matala etelä-pohjoissuuntainen törmä. Mökkitieltä 16–24 m etelään törmän päällä on matala valli. Vallin länsipuolella on matala ja laakea painanteen tapainen, tasainen aluen. Painanne on vallin suuntaan vajaan 10 m pituinen ja noin 6 metriä leveä. Painanne on tuskin huomattava ja valli törmän päällä tekee siitä ”painannemaisen”. Joka tapauksessa koekuoppa, josta v. 1996 löytyi kivikautisia asu9npaikkalöytöjä on tämän matalan vallin takana, heti sen länsipuolella.
Alueella on lukuisia epämääräisiä painanteen näköisiä painaumia, mm lähempänä mökkiteitä. Koekuopista ei havaittu mitään esihistoriaan viittaavaa. Kyseessä on luontaiset pinnanmuodot.

Suomensalo-Salolampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suomensalon pohjoisosan itärannalla, Salolammen länsi-luoteispuolella. Paikalla on Suur-Saimaan korkeimman rannan alapuolisella leveällä terassilla nelisivuinen hyvin säilynyt asuinpainanne, josta on löytynyt saviastianpaloja. Rantatörmän alapuolella on toinen kapeampi terassi ja lampeen laskeva rantatörmä, jonka äärellä on toinen asuinpainanne.

Akkalammit (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Jatulintarhaa muistuttava kivilatomus sijaitsee Akkalammista 500 m pohjois-koilliseen pienellä kallionyppylällä, korkeimmalla kohdalla kalliopohjalla. Neljä samankeskistä/spiraalimaista kivikehää, halk. 3,8 m. Vieressä kaksi pikkukivistä koottua tarhaa.

Luotolahdenvuori (Taide)
Kivikautinen; Hyvin epäselvä kalliomaalaus, mahdollisesti ihmiskuvio (Pekka Kivikäs 30.12.1997). Kalliomaalaus sijaitsee kapean Luotolahdensalmen jyrkällä ja kallioisella itärannalla.

Pettilä-Lahdensuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Pettilä-Korhola -tieltä 400 m lounaaseen, suuren Kuivaisensaaren keskellä, Kopinniemeen vievän tien itäpuolella, jossa on vanha ja jo umpeen kasvanut hiekanottopaikka. Asuinpaikka on ollut muinaisessa niemenkärjessä, siellä olevalla tasanteella. Paikalta on löytynyt saviastianpaloja (ka 3). Kohde on osin tuhoutunut hiekanotossa.

Lantta Vilppula (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kiven pinnassa on kaksi kuppia, joista toinen on selvästi syvempi. Kivi ei sijaitse alkuperäisellä paikallaan vaan on siirretty tienristeyksestä 15 m Ilmo Nion ja Juha Lantan maiden rajalle. Kivi sijaitsee uhrikiville luonteenomaisessa kulttuurimaisemassa.

Sokurniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Jäkälänjärven länsiossan pistävä niemi, jonka kärjessä olevan mökin pihassa olevasta peltotilkusta löytyi runsaasti palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Kohteesta on aiemmin löydetty poikkikirves.

Huosiaispaununlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hyvin säilynyt tervahauta n. 100 m Saimaan Munaluodonselän Huosiaispaununlahdesta lounaaseen. Myös tervan valutuakanava (halssi) näkyvissä ja hautaa on sen pohjan metalliesineistön perusteella käytetty myöhemmin mahdollisesti viinanpolttoon. Tervahaudan läheisyydessä kaakossa on hiiliesiintymä, ilmeisesti sysivarasto. Tervahaudan ohi kulkee mökkitie, jonka suunnitteilla oleva parantaminen voi uhata muinaisjäännöstä, jonka iäksi siiä kasvavan puun perusteella voitiin tarkastuksessa määrittää vähintään 70 vuotta. Mahdollisesti tervahauta on tätä huomattavastikin vanhempi.

Erikanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Erikanniemen tyvellä. Löydöt hiekkaisen pellon yläosasta. Löydöt taltta, kvartsia.

Riviniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niivansalmen Ikävistenlahden pohjoisrannalla, raivaamattoman hiekkaharjanteen kaakkoispäässä.

Heinoinsaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Heinoinsaaren etelärannalla, Kannuskylän ja Mielakansaaren välillä. Alue on hienohiekkaista mäntyä kasvavaa rantatörmää, jonka keskivaiheilla on ilmeinen asuinpainanne. Löydöt kampa- ja asbestikeramiikkaa ym.

Rentola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Maaveden Suolahden luoteisrannalla, loivan hiekkaisen peltorinteen yläosassa. Löydöt asbestikeramiikkaa ja kvartsia.

Vaateranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka ja kivikautisia punamultahautoja käsittävä kalmisto sijaitsee Kirjamoinsalmen pohjoisrannalla, Saimaanharjun asuntoalueen eteläpuolella. Asuinpaikan alaraja on suunnilleen 79 m:n korkeudella. Sitä alemmaksi tehdyistä koekuopista ei ole löytöjä.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että kyseessä on poikkeuksellisen runsaslöytöinen ja erittäin arvokas asuinpaikka. Paikalla on asuttu kivikaudella (tyypillistä kampakeramiikkaa, orgaanissekoitteista kivikauden lopun keramiikkaa, Pöljän asbestisekoitteista keramiikkaa, mahdollisesti nuorakeramiikkaa) ja varhaismetallikaudella (tekstiilikeramiikkaa, Luukonsaaren keramiikkaa). Alueella on myös useita tyypillisen kampakeramiikan punamultahautoja sisältänyt kalmisto. Osa hautauksista oli esineellisiä, ja osassa hautauksia luuaines oli osin säilynyt. Erikoisuutena yksi kivikautinen polttohautaus.
Löydöiltään runsain käyttövaihe ajoittuu n. 4000-2800 eKr. Löytöaineisto on runsas ja monipuolinen: saviastianpaloja, savikuvioita, runsaasti piitä ja hyvälaatuisia kvartseja (vuorikristalli ja savukvartsi), meripihka- ja liuskekoruja, kivestä valmistettuja työkaluja, piisirppi ym.

Taipaleenranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Mankaselän ja Ukkorannanlahden välisellä kannaksella, Käkeläntaipaleella. Piha-alueelta talon länsi- ja luoteispuolelta on kivikautisia asuinpaikkalöytöjä, tyypillistä kampakeramiikkaa ja kvartsia. Siitä noin 100 metriä etelään, Harjumaahan tehdyn tien ojanpenkasta on löytynyt varhaismetallikautista tekstiilikeramiikkaa, ks. kohde Taipaleenranta 2

Syrjälä 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Laukniemen kylässä, Syrjälän tilalla, luoteeseen pistävän muinaislahden lounaisrannalla. Kohde on Syrjälän talon pihamaalla ja siitä kaakkoon 150 m:n matkalla. Löydöt ovat pääasiassa koilliseen viettävän pellon yläosasta. Asuinpaikka jatkunee myös koskemattomassa maassa talon lounais- ja eteläpuolella. Löytöjen joukossa on mm. tyypillistä kampakeramiikkaa.
Todennäköisesti säilynyt osin koskemattomana.

Ketvele (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kattelussaaren Ketveleenlammen ja Kylänlahden välisellä kannaksella, hiekkaisen mäntyä kasvavan Mustamäen länsirinteellä. Löydöt kahdelta hiekkaniemekkeeltä metsän ja pellon rajoilta. Kaksi löytöaluetta: pohjoisempi on tien varressa, eteläisempi siitä noin 100 metrin päässä. Todennäköisesti kysymyksessä on yhtenäinen asuinpaikka. Löydöt kampa- ja asbestikeramiikkaa, kvartsia.

Valkeisaari (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Pien-Saimaan Valkeisaaren länsilaidalla Lampuvuoren pystysuorassa seinämässä. Maalausaiheina on kaksi päällekkäistä venekuviota ja ihmiskuvioita (?). Seinämän juurella olevalta terassilta on löytynyt tekstiilipainanteista epineoliittista keramiikkaa ja piitä (KM 17040).
Huom. Pekka Kivikkään antaman tiedon mukaan maalauksen alaraja olisi 86,68 m, yläterassin korkeus 84,93 m ja alaterassin (josta saviastianpalat) 79,37 m. Mahdollisesti kämmenkuvio (81,10 m). Suull. tiedonanto P. Uinolle 1998.

Ruusin Turasalo (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Pien-Saimaalla, Turasalon eteläpään länsilaidalla. Pystysuorassa seinämässä on hirvikuvio ja epävarma ihmiskuvio sekä näistä kauempana n. 2 m päässä oikealla toinen pahoin tuhoutunut ihmiskuvio.
Maalauksen päälle on raaputettu suuret nimikirjaimet EK. Tietojen mukaan ilkivalta on tapahtunut jo ennen kohteen löytymistä (1975).
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin, että maalausten edustalla vielä viime vuosina ollut muinaisjäännöskyltti oli kadonnut.

Vammonniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautapaikka sijaitsee pienellä kallioniemekkeellä Halilanlahden kaakkoispuolella. Ensimmäiset löydöt tehtiin vuonna 1972 niemen eteläreunalta, aivan veden ääreltä, kallion kiviä käännettäessä. Myöhemmin alueelta on tehty useita rautakautisia esinelöytöjä Vammonkallion eteläpuolelta. Löytöinä alueelta on saatu mm. palanutta luuta keihäänkärki, soikea kupurasolki, kulkunen, helmiä ym.

Mammonniemi (Hautapaikat)
Rautakautinen; Hautapaikka sijaitsee Haikkaanlahden pohjoisrannalla pienessä niemessä, jossa on kesämökkejä. Alueelta on purettu kiviröykkiö, joka on ollut ehkä hauta. Löytöjä on tullut muualtakin, joten hautoja on voinut olla enemmänkin. Löydöt kirves, solki, helmiä.

Kannuksen Linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Niivansalmen eteläpään itärannalla. Jyrkkärinteinen kallio, kaakossa loivempaa ja siellä hajonneen vallin perustuksia 20 m matkalla. Linnavuoren järvenpuoleisella sivulla on kalliomaalaus (TAIPALSAARI 831 01 0037).

Turasalon Linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Ruusin Turasalo -nimisessä saaressa. Muinaisjäännös on saaren lounaaseen pistävässä kallioisessa niemekkeessä. Siellä kalliorannat nousevat Saimaasta loivasti, ja alin korkeus muinaislinnalla on noin 90 m mpy. Laki sijaitsee korkeimmillaan yli 100 m mpy, ja monin kohdin ympäri kalliota on pystysuoria seinämiä. Loivin ja suhteellisen leveä kohta, josta on helpointa nousta linnavuorelle, sijaitsee niemekkeen lounaisosassa. Kyseisessä paikassa on pääosin sortunutta muurirakennetta, jota on myös toisessa kohdassa kallion päällä pohjoisen seinän tuntumassa. - Tutkimuksissa muinaislinnalta ei ole löytynyt esineitä.

Kuivaketveleen Linnavuori (Puolustusvarustukset)
Rautakautinen; Linnavuori sijaitsee Kuivaketveleen saaren koillisosassa, Linnalahden ja Savilahden välillä.
Linnavuoren laki on laajahko metsäinen kallio, jonka lounais- ja pohjoisreunat ovat jyrkät. Loivan kaakkoisosan poikki kulkee 30–40 metrin matkalla kivivallin jäännöksiä, ja rakenne jatkuu siitä vielä itään noin 30 metrin matkan matalana maavallina. Kyseessä on Etelä-Karjalan näyttävin muinaislinna, jolta avautuu komea näköala.

Kirjamoinniemi (Hautapaikat)
Pronssikautinen; Lapinraunio-tyyppinen röykkiö sijaitsee Jakaraselän pohjoisrannalla, niemen länsilaidassa olevalla kalliolla. Röykkiön koko 7 x 9 m. Kyseessä on suhteellisen hyvin säilynyt ja näyttävä tyyppinsä edustaja.

Jokelansaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiviröykkiöt sijaitsevat saaren luoteisosassa. Sarkamon tarkastuskertomuksessa (1956) mainitaan paikalla sijaitsevan noin 20 kiviröykkiötä, joista hän kuvaili 15 kpl tarkemmin.
Vuoden 2021 inventoinnissa alueella todettiin vain kolme selvää kiviröykkiötä. Alueelle on tehty useita kesämökkejä vuoden 1956 tarkastuksen jälkeen. Valtaosa röykkiöistä lienee mökkien rakentamisen ja mökkitonttien raivausten yhteydessä tuhoutunut.
Röykkiöiden epäsäännöllisen muodon, topografisen sijainnin sekä maaperän perusteella kyseessä ovat mitä ilmeisimmin kaskiröykkiöt.

Kokkosaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaren keskiosassa on noin 30 kiviröykkiötä, jotka lienevät viljelyraunioita.

Hirviniemi Penvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Maaveteen pistävän Hirviniemen päässä, Penvuoren koillis- ja itärinteellä. Röykkiöitä on n. 20-30 kpl, halkaisija 2-5 m. Mahdollisesti kyse on viljelyraunioista. Paikalla on myös kiviaitaa.

Hirviniemi Hiekkaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Hirviniemen eteläosassa. Tien itäpuolella on runsaasti röykkiötä (yli 20 kpl), jotka ovat oletettavasti viljelyraunioita. Osa röykkiöistä on selkeitä kumpumaisia kiviröykkiöitä, osa matalia lähes maantasaisia, osa kasattu suuren maakiven viereen. Alueen luoteisosassa röykkiöitä on kasattu alueelle, joka on ilmeisesti luonnostaankin varsin kivinen.
Lisäksi tien länsipuolella, sähkölinjan alla kulkee vanha kiviaita pohjoiskoillisesta etelälounaaseen. Kiviaidan korkeus on n 0,3 m ja leveys n 0,5 m. Vastaava vanha kiviaita kulkee myös pellon viertä itä-länsi-suunnassa kallioalueen eteläpuolella. Käyntiajankohtana vuonna 2020 aidasta oli jäljellä myös puisen riukuaidan jäännöksiä. Muukkolan kylän alueella on monin paikoin vanhoja matalia kiviaitoja peltojen reunoilla.
Alueen itäosassa röykkiöt ovat osin vahingoittuneet metsätöissä. Puustosta arvioituna metsätyö on tapahtunut vuosituhannen vaihteen tienoilla. Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin, että osa kohteen röykkiöistä oli jälleen vaurioitunut hakkuiden yhteydessä.

Kirveskylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat kapean Kirveslahden luoteisrannalla, kesäsiirtolan alueella. Alueella on ainakin 45 kiviröykkiötä, muutama pohjoisempana ja tien länsipuolella. Ainakin osa lienee viljelyraunioita.

Rasila (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivirakennelma sijaitsee metsässä pienellä kalliolla. Puoliympyrän muotoinen kivilatomus, halkaisija on noin 2 m.

Jänniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskirauniot sijaitsevat Kattelussaaren eteläosassa olevan Jänniemen itärannalla, kuusimetsikössä. Vuoden 1975 inventoinnin raportin mukaan alueella on kymmenkunta röykkiötä. Vuoden 2012 inventoinnissa paikalla havaittiin yhteensä 52 kaskirauniota.
Rauniot olivat muodoltaan pyöreitä, soikeita tai vallimaisia. Pyöreiden raunioiden läpimitta vaihtelee 1–2 metriin, soikeiden tai vallimaisten raunioiden koko on pääsääntöisesti noin 2 x 3 metriä. Rauniot olivat korkeudeltaan 0,3–1 metriä. Osa raunioista oli kasattu yhden tai useamman suuremman maakiven yhteyteen. Alueella oli myös havaittavissa pieniä irtokiviä, joita oli yksittäisinä nosteltu suurempien kivien päälle. Raunioiden sijainti veden äärellä, niiden luonne ja ympäristö (kuusimetsä) viittaavat vahvasti siihen, että kyseessä ovat kaskirauniot.

Leukasaari (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Röykkiö sijaitsee Kuivaniemen länsipuolella olevassa pienessä Leukasaaressa, lounaislaidalla olevan kalliojyrkänteen reunalla. Röykkiön koko on 5-6 x 11 m.

Taipaleenranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ukkolahdenrannan länsipuolella, Rehulaan vievän tien varressa, metsäisellä rinteellä. Tien rakentaminen on tuhonnut osan asuinpaikasta. Näkyvissä yksi asumuspainanne. Liittyy ehkä kohteeseen Taipaleenranta. Löydöt kampakeramiikkaa.

Syrjälä 2 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Laukniemen kylässä, Suur-Saimaan Kolhonlahden ja Pikku-Saimaan Kolinlahden välisen kannaksen pohjoisrannalla, Suur-Saimaan puolella. Kohde on Kolinlahden pohjukassa, rannasta noin 60 metriä länteen ja Syrjälän talosta 200 metriä itäkaakkoon, länteen menevän tien pohjoispuolella.
Paikalla on matala ja loivarantainen muinainen niemeke, joka on vanhaa peltoaluetta. Tältä niemekkeeltä on löydetty kvartsinen levykaavin. Siitä 100 metriä etelään, etelään menevän tien varrelta, on löydetty myös kvartsi-iskoksia.
Paikalla arvellaan olleen laaja ja pitkäaikainen esihistoriallinen asuinpaikkakompleksi.

Marjala (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuinpaikka sijaitsee Maaveden Karhunpäänsalmen lounaisrannalla. Toinen löytökohta (A) päärakennuksen luoteispuoleisella pellolla, toinen (B) siitä 150 m koilliseen olevalla pellolla. Löydöt kehäsolki (löytökohta A), keramiikkaa ym.

Kirkkosaari (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Paikka sijaitsee Mankaselän Muukkolanlahden suulla, Hirviniemen eteläpuolella. Saaren keskellä olevalla tasanteella useita erikokoisia maansekaisia kiviröykkiöitä (hautoja?). Suurin 8 x 5 m, pienimpien halkaisija 2 m. Saari on rauhoitettu luonnonsuojelualueena.

Ruusin Turasalo 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivipöytä sijaitsee Ruusin Turasalon saaren itäosassa korkeimmalla kalliotasanteella. Paaden koko on n. 130 x 90 (toinen sivu 130 cm) cm, paksuus n. 30 cm. Paasi lepää sen kulmien alle muutamien päällekkäin asetettujen pienehköjen kivien (koko n. 20 x 20 cm) päällä. Jaloista kaksi on ehjää, kolmas jalka on sortunut; neljännestä jalasta ei ole merkkejä vaan paasi tukeutuu sillä kohtaa kallioon. Kivipaaden päällä ja jalkojen ulkopinnoilla kasvaa sammalta ja jäkälää, sisäpinnat ovat paljaat. Paaden alapuolista tilaa mahtuu ketunkokoinen eläin pitämään suojaisana makuupaikkana.
alliotasanteella ja vähän alempana rinteellä on pienempiä kivilohkareita, myös toinen pienen kivipöydän tapainen (n. 25 m isosta kivipöydästä pohjoiseen). Kalliossa on paikoin yhdensuuntaisia lohkeamia ja juonteita ja se näyttää lohkeilevan suorakaiteisesti.
Saman saaren länsiosassa on Turasalon Linnavuori ja siitä jonkin matkaa etelään Ruusin Turasalon kalliomaalaus. Siinä mielessä kivipöytä saattaisi liittyä esihistorialliseen (ehkä pronssikautiseen) ja Länsi-Suomesta tunnettuun kulttitraditioon. Kivipöydän pronssikautisuus ja tulkinta kulttikiveksi on kuitenkin vain arvelua. On myös otettava huomioon se mahdollisuus, että kallion laella on historiallisena aikana louhittu kiviä ja asetettu niitä jalkojen päälle odottamaan talvella tapahtuvaa kuljetusta.
Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin samantyyppinen, mutta pienempi, oletettavasti kivenottoon liittyvä kivipöytä satakunta metriä suuremmasta kaakkoon.

Kannuksen linnavuori (Taide)
Kivikautinen; Kannuksen linnavuoren (831 01 0016) kyljessä, järveen ulkonevassa kallioseinämässä sijaitsee kalliomaalaus. Nuolimaisia ihmiskuvioita(?) kädet ylös kohotettuina. Ehkä ihminen ja eläin (Pekka Kivikäs 8.4.1998). Maalaus katsoo länteen.

Lintuinvuori (Taide)
Kivikautinen; Maalaus sijaitsee Taipalsaaren luoteisosassa, Pien-Saimaan Koneenselän koillisrannalla, korkeimmillaan n. 35 m järvenpinnasta kohoavan Lintuinvuoren lounaisessa, jyrkässä, pystysuoraan yli 10 m putoavassa kohdassa. Kuvakenttä on jokseenkin horisontaalinen ja ainakin 150 cm leveä. Alin korkeus järvenpinnasta on 395 cm, ylimmillään 480 cm (30.6.1999). Oikealla kuvakentässä erottuu pysty kuvio, mahdollisesti ihmishahmo (kork. n. 30 cm), joka on pahoin haalistunut. Seinämässä saattaa olla eriaikaisia päällekkäisiä maalauksia (venekuvio? Pekka Kivikkään mukaan). Graniittikalliossa on myös paikoin luontaista punaista väriä.

Tokeinniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Tokeinsalmen etelärannalla Tokeinniemen länsireunalla luode-kaakko -suuntaisen kallioharjanteen luoteispäässä. Röykkiö on pyöreä ja sen halkaisija on noin 7 m. Kivet, jotka näyttävät olevan yhdessä kerroksessa, ovat enimmäkseen sammalen peittämiä. Länsipuolella kallio laskee loivasti veteen.

Hirviniemi Hiekkaharju (831010040) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen jatulintarha sijaitsee Hirviniemen eteläosassa, kalliopohjalla, röykkiöalueen (831-01-0024) länsipäässä, tien vieressä. Jatulintarhan halkaisija on 4,5 m, erotettavissa on 5 kivikehää. Suurin osa kivistä on kokonaan sammalen alla, vain suurimmat kivet ovat yläosaltaan näkyvissä. Osa kivikehistä on katkonaisia. Kallio viettää loivasti luoteeseen, ja kiviä on saattanut vieriä alas kalliolta. Jatulintarhan muotoa on vaikea sammalen alta päätellä, mutta se lienee spiraalimainen. Sisäänkäynti on tarhan itäpäässä.

Hiidenmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Alueella sijaitsevat raivausröykkiöt vaihtelevat suuresti sekä kooltaan että muodoltaan. Jotkin niistä on kasattu maakivien päälle. Maaperä röykkiöiden kohdalla on pääasiassa kivikkoista moreenia, joskin osa kaakkoisimmista röykkiöistä ja kivivallilista rajautuu röykkiöalueen keskiosan kaakkoislaidalla melko tasaiseen kosteapoh-jaiseen savimaahan. Maaperästä päätellen suurimmassa osassa on kyse kas-kiröykkiöistä. Keskiosan kaakkoislaidalla olevat röykkiöt ja kivivalli saattavat liittyä peltoviljelyyn.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin, että tien länsipuolella röykkiöitä on runsaasti sähkölinjasta lounaaseen olevan mäen alaosassa, rinteillä ja sen harjalla. Viisi röykkiötä on lisäksi sähkölinjan koillispuolella olevan mäen lakialueella. Kaksi röykkiötä todettiin tien koillispuolisella, pihapiirin aitauksen kaakkoispuolisella alueella. Hiidenmäen kahta Hirvilahden rannalla sijaitsevaa röykkiötä ei voitu tarkastaa, sillä ne sijaitsevat aidatussa pihapiirissä. Pihapiiri on hiljattain muokattu – pintaosat maata on poistettu tieltä koilliseen katsoen ainakin tiestä mäen laelle asti.

Paakkola (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Maakivessä on 12 uhrikuppia ja kaksi epämääräisempää kuoppaa. Maakivi on osa pellon ja pihapiirin rajalla kulkevaa kiviaitaa. Kiviaitaa varjostaa iäkäs kuusiaita. Kivi on hyvin säilynyt lajinsa edustaja luonteenomaisessa ympäristössä.

Simolinna (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Vedenalainen mesoliittinen asuinpaikka, joka löytyi 1998 vedenalaisessa inventoinnissa Syväsalmi-nimisen salmen etelärannalta. Kohteen rantaviivasta löytyi kvartsi-iskoksia ja esineitä. Kesällä 1999 vedenalaisessa imuroinnissa ja koekuopan teon yhteydessä löytyi kanto ja mahdollisesti työstetty puunkappale. Koekuopan pohjassa oli palaneita kiviä ja hiiltä. Tutkitun alueen laajuus oli n 3 m2. Kvartsit löytyivät aivan rantaviivan tuntumasta.

Lahdenranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee teiden 14802 ja 14785 risteyksestä pohjoiseen ja etelään/kaakkooon. Asuinpaikkahavaintoja on noin 400 metrin matkalta. Paikalla on havaittu viisi asumuspainannetta ja löytöinä on saatu tyypillistä kampakeramiikkaa, palanutta luuta ja iskettyä kvartsia.
Vuonna 1999 löydettiin Muinais-Saimaan terassilla toisistaan erillään sijaitsevat kolme n. 5-6-metristä soikeahkoa painannetta, pituussuunta terassin suunta (SE-NW). Painanteet ovat matalia, syvyydeltään ½ m luokkaa. Kaksi eteläisintä ovat n. 50-60 m välein, kolmas keskimmäisestä n. 120 m luoteeseen. Koekuopitusta ei ole tehty. Kaikki lienevät suhteellisen samanaikaisia kivikautisia asumuspainanteita. On mahdollista, että painanteiden välialueetkin ovat asuinpaikkaa.
Vuoden 2020 tarkastuksessa asuinpaikan havaittiin jatkuvan pohjoiseen. Teiden 14802 ja 14785 risteyksestä n 50 m ja 75 m lounaaseen, sähkölinjan molemmin puolin, on kaksi aiemmin raportoimatonta asumuspainannetta. Pohjoisemman painanteen länsipuolelle pystytyn sähkötolpan vierestä löytyi tyypillistä kampakeramiikkaa. Lisäksi tien 14802 ojaleikkauksesta, risteyksestä pohjoiseen, löytyi keramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia n 50 m matkalta. Vuoden 1999 kahden eteläisimmän painanteen yli on ajanut metsäkone, jonka seurauksena painanteet ovat deformoituneet.
Vuoden 2021 inventoinnissa asuinpaikka-alueen todettiin jatkuvan n 10 m pohjoiseen ja tien itäpuolelta todettiin kvartseja koekuopista. Lisäksi asuinpaikan itä- ja pohjoispuolelta löytyi yhteensä kolme matalaa hiilihautaa.

Mäkelä (831010045) (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee n. 20 m Haikolasta Taipalsaaren kirkolle johtavasta Haikolantiestä itään. Rautakaudentyypin keramiikkaa löytynyt kahden kallion väliseltä pieneltä pellolta.

Ylä-Tapanala (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee laajan viljelyaukion keskellä. Paikalta on löytynyt hevosenkenkäsolki, palanutta savea ja rautakaudentyypin keramiikkaa sekä 1600-1700-luvun aineistoa.

Mäntymäki (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Maaveteen loivasti viettävällä peltoalueella. Peltopoiminnassa paikalta on löytynyt rautakaudentyypin keramiikkaa, palanutta savea sekä historiallisen ajan materiaalia. Alueella esiintyy tummaa tulikukkaa.

Rantakallio (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rantakallion tilalla n. 50 m:n päässä Solkeinlahden rannasta. Entisellä pellolla on noin 10 maansekaista röykkiötä ja viereiseltä pellolta löytyi pintapoiminnassa palanutta ja palamatonta luuta sekä palanutta savea ja historiallisen ajan aineistoa. Vuonna 2020 pellolta löytynyt metallinetsinnässä rautakautinen riipus (alakohde, Ilppari ILM 1741). Alueella kasvaa tummaa tulikukkaa.

Valkeinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee n. 400 m Tokeinniemen kärjestä kaakkoon aukeavalla terassilla, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä. Kohde on osittain hiekkakuopan tuhoama. Löydöt saviastianpaloja, palanutta luuta, kvartsi, liuske-esineen katkelma.

Putronniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Putronniemessä kapealla etelä-pohjoissuuntaisella niemellä Saimaan Maaveden rannalla. Löydöt saviastianpaloja, saviesineen katkelma. kvartsi-iskoksia.

Karhunpää (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Karhunpään niemessä Maaveden Karhunpääsalmen rantaan etelän suuntaan viettävällä peltoalueella. Alueelta löytyi pintapoiminnassa sekä kivikaudelle (kampakeramiikkaa), rautakaudelle (rautakaudentyypin keramiikkaa) että historialliselle ajalle ajoittuvaa löytöaineistoa.

Ruotsila (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Kohde sijaitsee Maaveden pohjoisrannalla sijaitsevan Piispalanniemen pohjoispuolella, peltoalueella n. 300 m rannasta. Paikalta löytyi peltopoiminnassa pii-iskos ja rautakaudentyypin keramiikkaa.

Somerniemi Tammäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Somerniemen kärjessä olevalla metsäisellä tasanteella, 250 m koilliseen Vehkataipaleen kanavasta. Maaperä alueella on hiekkaa. Niemeen vievän mökkitien länsipuolella on kaksi mahdollista asumuspainannetta. Lounaisempi on kooltaan 10 x 8 m ja suorakaiteen muotoinen. Koillinen painanne on pienempi ja pyöreämpi. Koepistot olivat löydöttömiä. Siksi kyseessä on epävarma muinaismuistokohde.

Kutveleen kanava W (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kyläniemen tyven pohjoisrannalla, Kutveleen lossilta 450 m länteen, enimmältä osin tien pohjoispuolella, osin tien eteläpuolella. Paikalla on muinainen Saimaan rantatörmä, jonka laella asuinpaikka on. Koekuopituksen mukaan se ulottuu tien eteläpuolelta sähkölinjan eteläreunalta (30 m tiestä) tielle ja edelleen 60 m pohjoisluoteeseen tieltä. Luoteessa asuinpaikka rajoittuu kohtaan, jossa maaperä muuttuu lohkareiseksi ja soraisemmaksi. Tie on tuhonnut osan asuinpaikkaa. Maaperä alueella on hiekkaa. Löydöt saviastianpaloja (varhaista asbestikeramiikkaa), kvartsi-iskoksia.

Louhisaari (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Pyhäjärven Suitsansaaren itäpuolella olevassa Louhisaaressa, sen länsirannan ruhjeisen kallioseinämäkohdan eteläpäässä (rajavyöhykkeen tuntumassa). Maalaus koostuu epämääräisestä verkkomaisesta kuvioryhmästä (koko n. 90 x 30 cm), jonka on tulkittu esittävän noin kahdeksaa päällekkäin pinottua hirveä. Punaväriä on myös kuvaryhmän ympärillä.

Kuorevaara (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Ylä-Kuorejärven itäpuolella, Timolahden tien itäreunalla olevassa suuressa siirtolohkareessa. Sen sisäänpäin viistossa länsiseinämässä, Ylä-Kuorejärven puolella olevan ylöspäin suippenevan ja teräväkärkisen lipan alla, on epäselviä erisävyisiä punaisia kuvioita. Kuva-aiheita ei voi tunnistaa. Selvimmin maalaukseksi tulkittavassa kohdassa esiintyy vinoja linjoja.

Uukuniemi Papinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Autioitunut kylä, jossa on myös kirkon paikka ja kalmisto, sijaitsee Pyhäjärveen työntyvällä niemellä. Ensimmäiset tiedot Kirkkokallion muinaisjäännöksistä saatiin talteen 1882 Kustaa Killisen luetteloidessa Sortavalan kihlakunnan muinaisjäännöksiä. Paikka "löytyi" uudestaan 1986, kun alueelta löytyi erilaista kirkolliseen toimintaan ja asumiseen liittyvää esineistöä sekä suuren raha-aarteen (yli 1000 ruotsalaista rahaa 1650-luvulta).
Asiakirjalähteiden ja arkeologisten löytöjen perusteella Kirkkokalliolla on ortodoksisen kirkon paikka ja kalmisto sekä asutusjäännöksiä, mahdollisesti jopa useiden talojen kylä. Arkeologiset löydöt ajoittavat kohteen 1400–1700-luvuille. Papinniemi näyttää autioituneen, kun ortodoksinen väestö pakeni seudulta 1600-luvun puolivälin jälkeen.
Alueen muinaisjäännökset sijaitsevat noin puolen kilometrin pituisella ja 150 metriä leveällä luode-kaakkosuuntaisella harjanteella, sen Kirkkokalliolta loivasti kaakkoon laskevassa osassa.
Ylinnä, kallioiden eteläpään tasalla on oletettu kirkon paikka. Historiallisten lähteiden tuntema kirkonpaikka sijaitsee perimätiedon mukaan kalmiston yläpuolisen kallion laakeahkolla laella, sen korkeimmalla kohdalla, paikalla, jossa on kasvanut ns. Alttaripetäjä. Paikalta on löytynyt myös kirkkoon viittaavaa esineistöä. Alttaripetäjä räjäytettiin pois 1950-luvulla.
Kalmistoalueella on näkyvissä noin parisen kymmentä edelleen pystyssä olevaa, karkeasti muotoiltua hautakiveä. Kivien korkeus nykyisestä maanpinnasta on 10–40 senttimetriä. Varmoiksi tulkittuja hautakiviä on noin 35 x 21 metrin kokoisella alueella. Paikalla on havaittavissa myös useita itä-länsisuuntaisia, parimetrisiä hautapainanteita sekä muutamia kivikehiä. Kalmistoa on tutkittu kaivauksin vuosina 1998–2002, ja kaivausten yhteydessä tehtyjen ajoitusten perusteella kohde ajoittuu 1400- ja 1600-luvuille.
Parisensataa metriä kalmistoalueesta kaakkoon, etelään ja lounaaseen on useita talonpohjia, jotka liittyvät Papinniemen autioituneeseen ortodoksikylään. Alueella havaitut kymmenet kiviröykkiöt lienevät viljelysmaan raivauksen tulosta ja ainakin osaksi asutusjäänteitä nuorempia.
Huom! Muinaisjäännösrekisterissä erillisinä kohteina olleet Uukuniemi Papinniemi Kirkkokallion kirkko ja Uukuniemi Papinniemi Kirkkokallion kalmisto liitettiin heinäkuussa 2021 alakohteina muinaisjäännösrekisterin kohteeseen Papinniemi.

Papinniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhäjärven rannalla, luoteeseen pistävän Papinniemen kärkiosassa. Kyseessä on hiekkainen tasanne mäen ja kumpareen välissä. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja liesi.
Alueelta on löytynyt myös erilaista historialliselle ajalle kuuluvaa pienesineistöä. Se on otettava huomioon muiden löytöjen tulkinnassa. On esimerkiksi mahdollista, että em. liesi viittaa kivikautta myöhempään oleskeluun paikalla.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei tullut esille kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia havaintoja. Kohteen laajuus arvioitiin topografian perusteella.

Hullerinmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Hiilimiilut sijaitsevat Kirkkolammen itärannalla, Hullerinmäen länsirinteellä, tasaisella hiekkakankaalla rantaan laskevan notkon reunalla. Kuopat (5–6 kpl) ovat jonossa notkon länsireunan päällä. Pohjoisin kuoppa on muista erillään; muut 4–5 kuoppaa sijaitsevat noin 20 m:n matkalla. Kuoppien halkaisija on 2–3 m ja syvyys noin 0,5 m.
Kuopat on aiemmin tulkittu pyyntikuopiksi. Vuoden 2012 inventoinnissa turpeen alla erottui 40 cm paksuinen hiilikerros, ja kohteet määriteltiin hiilimiiluiksi.

Mustikkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Raudanvalmistuspaikka sijaitsee 100 m Mustikkalammesta etelään, Koirasuolle laskevan suonotkon keskellä olevan harjumaisen hiekkakumpareen itäpäässä. Paikalla on todettu sulatusuuni ja hiilihauta. Paikka on pahasti tuhoutunut kaivinkoneella tehdyn kaivelun vuoksi.
Vuoden 2012 inventoinnissa löydettiin myös 7 x 2 metrin laajuinen tervaränni, ks. alakohteet.

Uukuniemi Lintunen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee mäellä Kirkkolammen länsirannalla. Alue on enimmäkseen metsitettyä peltoa. Isojakokarttojen mukaan mäen päällä on ollut tontti (pappilan torppa), jonka ympärillä on ollut peltoja. 1930-luvun pitäjänkartassa paikalla ei ole asutusta. Nykyisin mäen itärinteen juurella on kesämökkejä, mutta mäen laki on edelleen rakentamaton.
Paikalta on löydetty metallinilmaisimella runsaasti metalliesineitä ja rahoja sekä pintapoiminnassa karjalaista keramiikkaa ja lasitettua punasavikeramiikkaa (KM 97017, KM 88078). Vanhin ajoitettava löytö on venäläinen Iivana Julman (1533–1584) aikainen tipparaha.
Vuoden 2012 inventoinnissa asuinpaikan pohjoispuolelle tehtiin inventoinnissa useita koekuoppia, mutta uusia havaintoja ei saatu. Potetiaalinen muinaisjännösalue on arvioitu topografian perusteella.

Tiittala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Kokonlahden pohjassa, Tiittalan talon eteläpuolella, eteläkaakkoon pistävällä peltona olevalla hiekkaharjanteella. Paikalta on löytynyt keramiikkaa, 1700-luvun venäläinen raha ym. esineistöä.
Vuoden 2012 aikana pellot olivat kasvipeiteisiä, eikä asuinpaikan laajuudesta saatu uusia havaintoja. Todennäköinen muinaisjäännösalue on arvioitu topografian perusteella.

Uukuniemi Uitunlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkolammen Uitunlahden koillisrannalla. Maasto on melko tasaista, hiekkaista peltoa. Vuodelta 1805 peräisin olevassa, ns. Steinheilin kartassa paikalle on merkitty kolme taloa.
Vuosina 1996–1999 tehdyissä pintapoiminnoissa ja metallinilmaisimella tehdyissä tarkastuksissa paikalta on löytynyt mm. 1500-luvun lopun tipparahoja, 1600- ja 1700-luvun rahoja, pronssi- ja rautaesineiden katkelmia, puna- ja valkosavikeramiikkaa, karjalaista keramiikkaa, tiiltä ja palanutta savea. Vanhimmat löydöt keskittyvät voimakkaasti nykyisen pellon lounaiskulmaan. Pellon luoteis- ja keskiosassa on havaittavissa runsaasti palanutta kiveä ja savea; paikalla on saattanut olla uuninjäännös, josta suurimmat kivet on raivattu pois pellon muokkauksen yhteydessä.
Asuinpaikan laajuuden selvittäminen edellyttää koekaivauksia.

Suitsansaari Ristikallio (Taide)
Historiallinen; Kallionyppylälle on hakattu merkkejä n. 1 m2 alalle. Kyseessä on Uudenkaupungin rauhan (v. 1721) rajamerkki. Länsipuolella on Ruotsin kruunu ja F-kirjain, itäpuolella on tasasivuinen Venäjän risti, jonka läntisen sakaran päällä on mahdollisesti kirjaimet KLL ja itäisen JLV.

Rantala (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pukalusjärven luoteispäässä, Myttylän kylään vievän tien pohjoispuolisella itä-länsi -suuntaisella kumpareella. Sähkötolpan kuoppaa kaivettaessa 1956 paikalta löytyi ristiretkiaikaiseen naisen hautaan viittaavia koruja (pronssisolkia ja -helmiä). Löydöt johtivat tarkastukseen 1958, jolloin ei kuitenkaan tavattu hautoihin viittaavaa. Vuosina 1984 ja 1985 (tarkastus) paikalta löytyi lisää pronssihelmiä.
Vuoden 2002 inventointikertomuksessa Nro 2.

Harju (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Villalaan ja Tervajoen vartta kaakkoon vievän tien risteyksestä etelään olevalla pellolla, jälkimmäisen tien tien ja ojan välillä, vanhan hiekkakuopan vaiheilla. Löydöt kvartsia. Mesoliittinen asuinpaikka?
Vuoden 2002 inventointikertomuksessa Nro 1.

Raimlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kärnänsalmen itärannalla, Kärnäkosken sillalta 740 m etelään Kuolimon Raimlahden itärannalla, pienen länteen kurottuvan niemekkeen tyvessä. Muinaisen pienen niemen nokassa, jyrkän rinteen juurella on pienehkö, mutta selvästi havaittava asumuspainanne. Koekuopasta löytynyt palanutta luuta, kvartsia ja kiviesineen kappale. Paikka on koskematon ja ehjä, suppea-alainen ja suhteellisen jyrkkien rinteiden rajaama. Paikan löysi Timo Jussila 2000 (tarkastuskertomus), löydöt KM 32311:1-3.

Taavetin linnoitus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Venäjän keisarinna Katariina Suuri perusti Davidovin linnoituskaupungin 1773. Linnoituksen rakentaminen aloitettiin Marttilan kylässä Salpausselän harjun kohdalla kesällä 1773. Tavoitteena oli ympyränmuotoinen linnoitus, jonka sisällä oli ruutukaavoitettu kaupunki siihen kuuluvine kasarmeineen, varastoineen, talousrakennuksineen, kirkkoineen ja upseerien asuinrakennuksineen. Linnoituskaupunkia ympäröivät puolustusvarustukset oli tarkoitus varustaa ainakin viidellä bastionilla ja pohjoisosaan oli sijoitettu linnoituksen sitadelli, sisälinnoitus. Bastionien välille rakennetiin kurtiinit ja porttiaukkojen suojaksi raveliinit. Linnoituksen pohjoispuolelle suunniteltua kaponieerilinnoitusta ei ennen töiden lopettamista ollut ehditty rakentaa. Tämänkaltaisessa kunnossa linnoitus oli ennen ns. Kustaan sodan alkamista vuonna 1788.
Linnoitustöiden johtajaksi keisarinna Katariina II:n nimeämä kreivi Aleksandr Suvorov otti Taavetin linnoituksen vahvistustyöt linnoitussuunnitelmiinsa siitä huolimatta, että strategiset painopisteet olivat siirtyneet selvästi rannikolle. Taavetin linnoituksen toiminta sotavarustuksena päättyi jo vuonna 1803, kun linnoitus lakkautettiin ja sen rakennukset pantiin huutokaupalla myyntiin. 1800-luvun alkupuolella rakennukset purettiin kivijalkoineen niin tarkkaan, että linnoituksen kirkostakin on jäljellä vain pieni osa sen länsipäädyn perustusta. Nykypäivänä vain yksi ainoa rakennus on jäljellä linnoitusajalta, 1740-luvulla postikyytitaloksi alunperin rakennettu, myöhemmin kapakkana ja asuinrakennuksena toiminut puurakennus. Se sijaitsee linnoituksen itäpuolella lähellä vanhaa teiden risteysaluetta ja sitä sanotaan omistajansa mukaan Rusasen taloksi. Linnoitusalue toimi vielä 1800-luvun lopulla suomalaiseen sotaväkeen kuuluneen ns. reservikomppanian harjoituspaikkana. Sisälinnoituksen eteläpuolelle rakennettiin tässä vaiheessa kasarmi- ja varastorakennuksia.
Taavetin linnoitusmuuri on pääosin tuhoutunut jo 1800-luvulla Luumäen kuntakeskuksen kasvettua linnoituksen alueelle. Museovirasto on kunnostanut linnoituslaitteita 1985–1990. Kunnostustöitä jatkettiin Museoviraston työnä myös 2000-luvulla vuoteen 2015.

Järvitaipaleen linnoitus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Venäjä rakensi 1791 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla Järvitaipaleen linnakkeen osaksi uutta Pietarin puolustusjärjestelmää. Järvitaipaleen vartiolinnake on pieni, kahdeksan bastionia käsittävä pitkänomainen varustus, jonka sisällä oli kymmenkunta rakennusta. Pohjoisen puolelta linnoitusta suojaa etuvarustus. Linnoitusta kiertää erillinen estekuoppien eli sudenkuoppien ketju.

Kärnäkosken linnoitus (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kärnäkosken linnake sijaitsee Lappeenrannasta Mikkeliin johtavan maantien varressa Kuolimojärven ja Saimaan välisellä kannaksella. Kärnäkosken ja Partakosken linnakkeet rakennettiin vuonna 1791 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla osaksi uutta Pietarin puolustusjärjestelmää. Niiden oli tarkoitus toimia Venäjän Saimaan laivaston tukikohtana Lappeenrannan linnoituksen ja Olavinlinnan (Savonlinna) välisellä vesireitillä. Kärnäkosken linnoitus rakennettiin muodoltaan epäsäännölliseksi. Se muodostuu toisiinsa liittyvistä epäsäännöllisistä bastioni- ja tenaljimuureista. Vuoden 1809 jälkeen Venäjä lakkautti Kärnäkosken ja Partakosken linnakkeet. Kärnäkosken linnakkeen restaurointi käynnistyi 1980-luvulla.
Kärnäkosken linnoituksesta johtaa yhdystie etelään ns. Vuorilinnoitukseen. Vuorilinnoitus oli rakennettu Kuolimolta Saimaalle kulkevan liikenteen valvomiseksi ja puolustamiseksi. Vuorilinnoitus sijaitsee noin 320 metriä Kärnäkosken linnoituksen eteläpuolella. Näitä kahta varustusta yhdistää noin 350 metrin pituinen yhdystie. Epäsäännöllisen muotoisessa redutissa on viisi taitteista maavallia. Se on 44 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Vallit ovat nykyisin maan peitossa, eikä kivestä tehtyä tukimuuria tai rintamuuria enää havaittu. Redutissa olleen pienen vartiorakennuksen paikka näkyy maastossa matalana maaterassina. Linnoitusalueen suurisuuntaiset laajennussuunnitelmat jäivät toteutumatta, mutta ainakin Vuorilinnoituksessa ja Kärnäkosken linnoituksen itäpuolella oli ehditty aloittaa töiden valmistelut.

Käyhkään kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ruokolahden Käyhkään kanava kuuluu neljän kanavan (Kutvele, Kukonharju, Käyhkää ja Telataipale) ketjuun, jotka rakennettiin Saimaalle vuosina 1792–1798 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla. Puumalan salmi oli jäänyt ruotsalaisten haltuun Turun rauhassa vuonna 1743, ja siten venäläisille strategisesti tärkeä luonnollinen vesitieyhteys Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä oli poikki. Kanavat olivat Venäjän Saimaan laivaston käytössä sen liikkuessa Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä vartioiden Ruotsin vastaista rajaa sekä huoltaen tukikohtia. (Kauppi 1989:1; Myllykylä 1991:36.) Käyhkään kanava on valmistunut vuonna 1798 (Stuckenberg 1841: 263, 265).
Käyhkään avokanava on kaivettu kapean luode-kaakkosuuntaisen kannaksen poikki, ja kanava yhdistää Polosselän Siitiinlahteen. Kanavan suunta on itä-länsi. Virtaus kanavassa on Polosselältä lännen suuntaan. Kanavan yli kulkee maantie nro 62 Imatralta Puumalaan. Kanava on pääosin sora- ja kivipohjainen, jonka päällä on hienompi sedimenttikerros, paikoin pohja on kalliota. Varsinaisen kanavan reunapenkereet on kivetty. Kanavan molemmilla puolilla on luonnon muovaamat kapeat lahdet, jotka nyt toimivat kanavaan johtavina salmina.
Kanavan etelärannalla sijaitsee kolme rakennuksen pohjaa, jotka saattavat liittyä 1700-1800-lukujen taitteessa paikalla sijainneeseen kasarmiin ja muonavarastoon tai myöhemmin paikalle rakennettuun sahaan. Sahan paikalle rakennettiin 1870-luvulla rullatehdas. Etelärannan lounaispuolella on useita erikokoisia ja muotoisia, merkitykseltään epävarmoja kuoppia. Etelärannan kaakkoispuolella sijaitsee myös merkitykseltään epävarmoja kuoppia ja röykkiöitä.
Kanavan pohjoisrannalla koillispäädyssä sijaitsee neljä rakennuksen pohjaa, kuoppa ja röykkiö (peltoröykkiö?). 1700–1800-lukujen taitteessa rakennusten pohjien paikalla on sijainnut vartiotupa ja sauna. Kanava-alueen luoteispäädyssä olevan niemen päässä on ainakin neljä rakennuksen pohjaa ja yksi röykkiö.
Veden alla on säilynyt puu- ja kivirakenteita.
Kanava on yhä kulkukelpoinen, joskin käyttöä rajoittaa matala kulkusyvyys, sekä kanavan yli johtavan maantiesillan pieni korkeus.

Kutveleen kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ruokolahden ja Taipalsaaren rajalla sijaitseva Kutveleen kanava kuuluu neljän kanavan (Kutvele, Kukonharju, Käyhkää ja Telataipale) ketjuun, jotka rakennettiin Saimaalle vuosina 1792-1798 kenraali Aleksandr Suvorovin johdolla. Puumalan salmi oli jäänyt ruotsalaisten haltuun Turun rauhassa vuonna 1743, ja siten venäläisille strategisesti tärkeä luonnollinen vesitieyhteys Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä oli poikki. Kanavat olivat Venäjän Saimaan laivaston käytössä sen liikkuessa Lappeenrannan ja Savonlinnan välillä vartioiden Ruotsin vastaista rajaa sekä huoltaen tukikohtia. (Kauppi 1989:1; Myllykylä 1991:36.)
Kutveleen kanava on Saimaan 1700-luvun sotilaskanavista (ns. Suvorovin kanavista) huonoiten säilynyt. Vanha 1700-luvun kanava ja sen vierellä olleet rakenteet ovat tuhoutuneet täysin kanavan laajennuksien yhteydessä 1800- ja 1900-luvuilla. Nykyisen kanavan molemmilla rannoilla on rippeitä 1700-luvun lopun kanavayhteisöön kuuluneista asuinrakennuksista, varastoista, teistä jne.
Kanavan pohjois-/koillisrannalla sijaitsee kaksi rakennuksen pohjaa, joiden seinät erottuvat maastossa valleina. Kuusi- ja mäntymetsikössä on noin 40 x 40 metriä laajalla alueella useita erikokoisia ja -muotoisia, tarkemmin määrittelemättömiä kuoppia. Lisäksi pohjois-/koillisrannalla on myös maavalleja ja pieni toisen maailmansodan aikainen varustus (tykkipatteri?). Pohjois-/koillisrannalla sijaitsee myös kivi-/pronssikautinen asuinpaikka (kohde Kutveleen kanava 2).
Kanavan etelä-/lounaisrannalla sijaitsee erikokoisia sammaleen peittämiä röykkiöitä sekä halkaisijaltaan noin 7 m kokoinen ja noin 0,5 m syvä painanne. Kanavan pohjalta veden alta on havaittu tukinuittoon liittyvää materiaalia.

Joutsenkoski (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suurijärven koillispäässä, 250 m siitä laskevan Joutsenkosken niskalta etelään. Paikalla on pieni pelto Lappeenrannan ja Vaalimaan välisen maantien ja järvenrannan välissä. Asuinpaikka sijaitsee pellolla. Löydöt kvartsia, palanutta luuta. Mesoliittinen?

Sammalisen tienhaara (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 100 m etelään Lappeenrannan ja Vaalimaan välisen maantien Sammalisentien risteyksestä, kaakosta luoteeseen suuntautuvan harjumuodostuman lounaisrinteellä. Paikka on peltoa. Löydöt kvartsia. Mesoliittinen?

Jokimiehenlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Ylijärven kaakkoisimman lahden, Jokimiehenlahden koillisrannalla, 500 m lahden pohjukasta luoteeseen. Paikka on lounaaseen laskevaa rinnettä, jonka yläosa on kallioista metsämaata ja alaosa peltoa ja hiekkamaata. Asuinpaikkalöydöt (kvartsia) ovat peräisin pellolta. Löytöalue on suppea. Mesoliittinen?

Korpela (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pukalus-nimisen järven luoteispäässä, sen pohjoisrannalla, länsi-itä -suuntaisella hiekkakumpareella. Paikka on pääosin ehjää metsämaata, osittain peltoa. Löydöt kvartsia. Kohde pääosin tuhoutunut lopukesästä 2004. Ehjänä vain kumpareen itäosassa ja mainitulla pellolla.

Pahaoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pahaojantien varrella, Kurkivuorensuota vastapäätä tien länsipuolella. Maasto on suolta länsilounaaseen nousevaa hiekkaista rinnettä ja sen päällä olevan melko tasaisen kankaan reunaa. Paikka on metsämaata, äestettyä hakkuualuetta ja eteläpuolella on hiekkakuoppa. Löydöt kvartsia. Mesoliittinen?

Lumpeisenoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lumpeiseen laskevan Lumpeisenojan länsipuolella, Niemistenpitkän eteläpäästä noin 200 m lounaaseen. Kaksi löytöaluetta, jotka hiekkakuopat ovat osittain tuhonneet, mutta ehjääkin aluetta lienee jäljellä. Löydöt hiekkakuopan reunoilta. Löydöt kvartsia. Mesoliittinen?
Vuonna 2004 alueelta löydettiin merkkejä kvartsin louhimisesta.

Pitkäautio (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Matalajärvestä Korppisenjärveen laskevan Yläjoen pohjoisrannalla, mäntyä kasvavan hiekkakankaan kaakkoiskärjessä. Paikalla on 1-2 m korkea vanha rantatörmä. Löydöt kesämökin pihalta. Maasto on asuinpaikaksi hyvin sopivaa rantatörmän reunalla useiden kymmenien metrien matkalla kesämökin itä- ja länsipuolella. Löydöt kvartsia ja pii-iskos.

Pässimäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pässimäki on noin 100 x 100 m laajuinen metsäinen mäki Hujakkalan maarekisterikylään kuuluvan Parkkolan kylän peltomaiseman laidalla, kylätien varressa. Sen pohjois- ja länsipuolella laskee etelään melko vuolas puro. Alueella on sekä kivikautinen asuinpaikka että mahdollisesti historiallisen ajan ruumiskalmisto. Asuinpaikka sijaitsee pellolla ja ehkä osittain myös viljelemättömällä malla. Löydöt ovat kvartsia. Ruumishautojen tapaisia painaumia metsämaalla, ehkä vuodelta 1940. (Liitupiipun katkelma ja punasavikeramiikkaa, ei otettu talteen).

Korppisenpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Korppisen eteläpäässä, järvestä laskevan Kieronjoen länsipuolella. Paikalla on kaakkoon suuntautuva hiekkaharjanne. Etelärinne on peltoa, pohjoispuolella on metsää. Löydöt pellolta: kvartsia ja kivilaji-iskoksia.

Kumpu Kalmistonrinne (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee n. 500 m Säässynänmäestä etelälounaaseen, kumpareella Päivärinteen talon pihapiirissä. Kummunlammen rantaan on ennen sen laskua ollut korkeintaan n. 200 m. Talon vanhaisännän Ensio Vanhasen mukaan 1990-luvun alussa vesijohtoa uudelle päärakennukselle vedettäessä oli löytynyt osa pääkalloa sekä sääri- tms. luuta. Löydöt olivat tulleet esille 15-20 m uuden päärakennuksen itänurkasta itään. Paikka on nykyisin puutarhaa.
Varsinaiseksi kalmiston paikaksi Vanhanen arveli talon koillispuolista, koilliseen laskevaa rinnettä, joka on ollut peltona. Nimenomaan rinteeseen liittyy myös kalmistoon viittaavaa perimätietoa. Ennen pellon raivausta oli ylärinteessä ollut näkyvissä kumpareita tai kohoumia. Hautakiviä tai muita -merkkejä ei havaittu. Hautoja on todennäköisesti em. rinteessä, mutta mahdollisesti laajemmallakin alueella esim. mäen päällä ja etelärinteessä.

Mikkolanniemi Kalmistonniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee välittömästi Saaren kirkon ja Tarnalan välisen kylätien itäpuolella. Paikalla on halkaisijaltaan vajaat sata metriä oleva laakea kumpare, jonka pohjoisosassa on Hietala-niminen talo. Paikallisen Erkki Makkosen mukaan nelisenkymmentä vuotta aikaisemmin, kellarikuoppaa kaivettaessa, oli löytynyt ihmisen luita. Kellarikuoppa, josta luut olivat löytyneet, on edelleen näkyvissä kymmenen metriä Hietalan päärakennuksesta etelään, lähes kumpareen korkeimmalla kohdalla. Karttojen mukaan paikka on kantatilan n:o 7 entisiä maita. Perimätiedon mukaan tilalla n:o 7 on Tarasin tai Tarassiin pelto, jossa on ollut ortodoksien käyttämä kalmisto.

Saarenkylä Loson kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suuren Rautjärven entisellä koillisrannalla, jyrkässä lounaaseen laskevassa rinteessä. Paikalla on kuudentoista edelleen pystyssä olevan hautakiven lisäksi ainakin neljä maahan kaatunutta kiveä. Kivet ovat litteitä laakoja, joissa ei ole merkintöjä. Joitakin kiviä on muokattu yläosista terävämmiksi; joissakin tapauksissa on mahdollisesti tavoiteltu ristin muotoa. Kiviä esiintyy noin 29 x 9 metrin laajuisella soikeahkolla alueella. Tällä alueella on lisäksi ainakin neljä 2–2,5 x 1 metrin kokoista ja 20–30 cm syvyistä kuopannetta, jotka ovat mitä suurimmalla todennäköisyydellä hautapainanteita. Mahdollisia hautapainanteiksi määritettäviä kuoppia on kohteella toistakymmentä.
Kohde mainitaan jo vuoden 1882 kihlakuntainventoinnissa: "Saaren kylässä, Pekka Tiiaisen talon (N:o 14) maalla, on kreikkalainen kalmisto, jossa on vielä ristin jäännöksiäkin" (Rosengren 1882). Nykyinen Loson talo on karttojen mukaan entisiä kantatilan n:o 14 maita. Paikallien Erkki Makkosen kertoman mukaan Loson nykyisen isännän mummo on muistanut, kun Loson kalmistoon on haudattu (ilmeisesti joskus 1800-luvulla).
Kalmiston ympäristöstä on löytynyt historiallisen ajan asuinpaikkaan viittaavia löytöjä (ks. vuoden 2008 inventointi kohde 23).

Tarnala Jyrkilä (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee lasketun Jyrkilänjärven entisellä pohjoisrannalla, välittömästi entistä rantaa kiertävän kylätien pohjoispuolella, n. 300 m Kankaanmäen talosta etelään. Paikalla olleen, nyttemmin pois siirretyn talon navetan laajennuksen perustuksia kaivettaessa 1950-luvulla oli löytynyt luita, mm. pääkalloja. Lisäksi navetan ja lähellä olevan hiekkamontun väliltä hiekasta oli löytynyt pitkälettinen, musta tukka, jonka myöhemmästä kohtalosta ei ole tietoa. Nykyisin paikalla ei ole havaittavissa mitään hautauksiin viittaavaa.
Kohde voidaan tulkita kalmistoksi aikaisempien, selvästi hautauksiin viittaavien löytöjen perusteella, vaikka kalmistoon liittyvää perimätietoa tai nimistöä ei näytäkään säilyneen. Paikka on myös topografisesti kalmistoksi sopiva.

Joukio Kalmanpelto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laakealla kumpareella Joukionsalmen pohjoisrannalla heti 6-tien länsipuolella, Salmelan talon pihapiirissä. Paikallisen Viljo Jääskeläisen mukaan paikalta oli löytynyt yli metrin syvyydestä usean, mutta kuitenkin alle kymmenen vainajan luita 1940-luvulla. Kohtuullisen hyväkuntoisia luita oli löytynyt sekä hiekanotossa tuvan takaa että nykyistä päärakennusta rakennettaessa. Luiden kohtalosta ei ole tietoa.
Rosengrenin kihlakuntakertomuksessa (1882:38-39) mainitaan Joukion kylässä, Juhana Jääskeläisen talon luona olleen mahdollisesti kalmisto, sillä perunakuoppaa kaivettaessa oli löytynyt ihmisluita. Vilho Jääskeläisen mukaan kyseessä on juuri Salmelan talo. Myös Parikkalan historiassa Juvonen (1996:42) mainitsee Joukionsalmen Salmelan tilalta löytyneiden hyvähampaisten luurankojen olleen poikkeuksellisesti mahallaan ja epäilee hautojen liittyviän johonkin sotatilanteeseen. Kohteeseen liittyy myös Nimiarkiston aineistossa Kalma-nimistöä, mutta siihen ei näytä liittyvän perimätietoa ortodoksisuudesta.
Eri lähteiden perusteella näyttää siltä, että talon pihapiirissä ja sen tuntumassa on kalmisto, joka todennäköisesti ulottuu myös mäen päälle nykyisen talon kohdalle ja ilmeisesti myös sen luoteispuoleiselle pellolle.

Joukio Sammatlammen kirkko ja kalmisto (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sammallammen pohjoisrannalla, järvestä varsin jyrkästi kohoavalla mäellä, Sepänrinteen talon kaakkoispuolella. Mäellä on pienikokoinen uudehko ortodoksinen rukouskappeli. Historiallisten lähteiden mainitsema Sammatlammen ortodoksikirkko (ks. kohde: Parikkala Joukio Sammatlammen kirkko) sekä siihen liittyvä hautausmaa on kirjallisuudessa sijoitettu tälle paikalle (Juvonen 1996:41-42; Kuujo 1958:71; Salenius 1927:9; Vilska 1926:50).
Nykyisin naapuritalossa asuvan Sepänrinteen talon entisen isäntäparin kertoman mukaan oli nykyisestä rukouskappelista 35-45 m länteen ollut selvästi näkyvissä hautapainanteita vielä 1950-luvulla. Samalla paikalla olisivat sijainneet myös perimätiedon mukaiset kirkon rappukivet; näkyvissä on ollut joitakin laakakiviä. Kirkon kello kuuluu upotetun Sammallampeen. Lisäksi Sammallammen rannan läheltä, perunamaasta on aikoinaan löytynyt (kaste?)risti. Esine oli toimitettu Parikkalan kuntaan, mutta sen myöhemmästä kohtalosta ei ole tietoa.
Kirkko on perimätiedon mukaan sijainnut nykyisen rukouskappelin ja sen länsipuolella olevan ulkorakennuksen välisellä tasaisella alueella. Paikalliset muistavat myös hautapainanteiden olleen samalla paikalla, ja kohteen tarkastuksessa kyseiseltä alueelta löytyi karjalaista keramiikkaa, rautanauloja, pronssiesineen katkelma sekä 1600-luvun kupariraha. Alue ulottuu noin 40 metriä taloon vievästä, itä-länsisuuntaisesta hiekkatiestä etelään.
Vuoden 2013 inventoinnissa havaittiin todennäköisen kirkonpaikan kaakkoispuolella kymmenkunta painannetta, mahdollista hautapainannetta.

Järvenpää Surkko (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee laakealla harjanteella, joka laskee lievästi itäkoilliseen kohti Simpelejärveä, joka on nykyisin noin sadan metrin päässä. Parikkalasta kotoisin olevan Markus Gröhnin ilmoituksen mukaan kyseiseltä paikalta, vanhasta Simpelejärven rantapenkasta oli ennen sotia löydetty luita soranoton yhteydessä.
Järven laskua edeltänyt rantapenkka ja siinä oleva hiekanoton aiheuttama kuoppa ovat edelleen näkyvissä. Penkan päällä on mäntyä kasvava loiva koillisrinne, jonka eteläosassa, pohjoiseen vievän mökkitien itäpuolella, on kolme koillis-lounassuuntaista painannetta. Painanteet ovat kooltaan noin 2 m x 1 m ja syvyydeltään 20-50 cm. Niiden pohjoispuolella on lisäksi kaksi pyöreää, halkaisijaltaan noin puolitoista metristä mahdollista pyyntikuoppaa. Metsikön eteläreunassa, pohjoiseen haarautuvan mökkitien tyvessä on puinen ortodoksisen seurakunnan pystyttämä Matkamiehen risti. Matkamiehen rististä noin 10 m pohjoiseen on kaksi selkeää hautapainannetta kooltaan noin 2 m x 1 m ja syvyydeltään 20 cm sekä 40 cm. Vuoden 2013 inventoinnissa havaittiin välittömästi ristin itäpuolella viisi matalaa pitkänomaista mahdollista hautapainannetta.
Metsikön eteläpuolella, tien ja pellon rajakohdassa on pystyssä puolisen metriä korkea kivi, joka saattaa olla hautakivi tai vanha tontin rajamerkki. Myös metsikön länsipuolisella laitumella on pystykivi, joka lienee hautakivi (ks. alakohteet 1 ja 2). Kalmiston laajuus on mahdollisten hautapainanteiden ja -kivien perusteella ainakin 50 m x 50 m. Perimätiedon mukaan paikalla on ollut myös tsasouna, joka olisi sijainnut noin 100 m Matkamiehen rististä länteen, nykyisellä laitumella. Tällä kohdin on kolme isohkoa paikallisten tuntemaa "tsasounan nurkkakiveä" (ks. alakohteet). Oletetun tsasounanpaikan ja ristin välisellä laitumella on myös kolme nelikulmaista rakennuksen kivijalkaa ja yksi maansekainen röykkiö, mahdollisesti kiuas. Vuoden 2013 inventoinnissa näiden eteläpuolelta, pellolta, havaittiin erilaista historiallisen ajan keramiikkaa. Asutus paikalla on alkanut viimeistään 1700-luvulla, mutta saattaa olla vanhempaakin. Isojaon jälkeen paikalla sijaitsi Järvenpään kylän talo numero 6, Kangaspalo.
Rakennusjäännökset isojakokartan pohjoisemman tontin kohdalla ovat säästyneet maankäytön autioitumisen jälkeen ja yhdessä viereisen ortodoksikalmiston ja perimätiedon mukaisen tsasounanpaikan kanssa ne muodostavat mielenkiintoisen ja harvinaisen kokonaisuuden.
Kalmistosta etelään, venerantaan menevän tien eteläpuolelta havaittiin pellosta esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavia kvartseja.

Kinnarniemi Loikkasen kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Rosengrenin kihlakuntainventoinnissa (1882:36) mainitaan, että "Kinnariniemen kylässä Matti Loikkasen talon (N:o 6) luona on Kalmisto-niminen paikka, jossa noin 50-60 vuotta sitten olisi näkynyt kreikkalaisia ristinjäännöksiä. Tarun mukaan olisi siihen haudattu sotamiehiä." Myös vanhassa Parikkalan historiassa kohde mainitaan, ja lisäksi kerrotaan sieltä löydettyjen luurankojen ollen poikkeuksellisen suurikokoisia (Vilska 1926:52).
Vuoden 1934 pitäjänkartassa kantatila nro 6:n mailla on kaksi taloa, joista Kangaspelto on nykyisellä paikallaan ja Ryssänraatoinrinne samalla paikalla kuin nykyinen Lepola. Läheisen Muukkolan talon isännän mukaan Ryssäinraatoinrinne tarkoittaa Rinteelän talon pohjoispuolista kangasta. Kyseisestä paikasta on hänen mukaansa tullut hiekanotossa pääkalloja kohdasta, joka on noin parisataa metriä Rinteelän talosta. Rinteelän isännän mukaan luulöydöt on tehty pienestä hiekkakuopasta, kylätieltä itään lähtevän metsätien pohjoispuolella. Samalla harjanteella, noin 10 m kuopasta koilliseen on kaksi itä-länsi-suuntaista laakeaa kuopannetta, todennäköisesti hautapainanteita, kooltaan noin 2 m x 1 m ja syvyydeltään 20-30 cm. Kolmas todennäköinen hautapainanne sijaitsee noin 30 m kuopasta itään. Se on kooltaan ja suunnaltaan kahden em. kaltainen. Mikäli havaitut painanteet ovat hautoja, on kohteella erillisiä ruumishautoja, ei sota-ajan joukkohautaa. Painanteiden ja luulöytöpaikan perusteella kalmiston laajuus on noin 30 m x 15 m.
Nimiarkistossa on Ryssänraatojenrinteeseen liittyviä mainintoja sekä tietoja paikkaan liittyvästä Kalmisto-nimistöstä. Kohteeseen liittyvä runsas nimistö ja perimätieto on keskenään hieman ristiriitaista, erityisesti kohteen sijainnin osalta. Tiedot kalmistosta voidaan kuitenkin kohtuullisen luotettavasti yhdistää luulöytöpaikkaan, jossa on myös hautapainanteita.

Kinnarniemi Poralin kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan jo kihlakuntainventoinnissa vuodelta 1882: " David Loikkosen talon (N:o 12) luona on Poralin kalmisto. Noin 10 vuotta sitten sanotaan siinä kasvaneen katajikko. Läheisyydessä kerrotaan olleen kirkko, jossa pappi Hiitolasta kävi joka kolmas sunnuntai saarnaamassa." (Rosengren 1882:36-37).
Maanomistaja Pentti Pääkkösen mukaan Poralin talon pellolta, peltoharjanteen korkeimmalta kohdalta on löytynyt kaksi pääkalloa. Toinen oli tullut esiin Poralin talolta naapuriin Muukkolan talolle sähkölinjaa vedettäessä noin v. 1957, ja toinen n. 30 metrin päästä edellisestä, Pääkkösen isän haudatessa peltoon kiveä. Pääkallolöydöissä todettiin olleen hyvin säilyneet hampaat. Perimätiedon mukaan kalmisto on sijainnut luulöytöpaikan välittömässä läheisyydessä, talon kaakkoispuolella heti ulkorakennusten jälkeen ja noin 0,5 km luulöytöpaikasta kaakkoon on ollut kappeli.
Pääkkönen arveli hautuumaata ortodoksien käyttämäksi. Paikasta on hänen mukaansa käytetty myös peruskartassakin esiintyvää Kalmisto-nimeä. Kohteen koillispuolella sijaitsevan (entisen) pellon nimi on Kalmistonalus. Talossa säilytetään hyväkuntoista, pronssista ortodoksista ristiriipusta, jonka Pääkkösen äiti oli löytänyt tuvan läheltä pellosta. Poralin talon lähettyvillä on runsaasti kiviraunioita, joista osa on huolellisesti ladottuja.
Ortodoksisuuteen liittyvä perimätieto on kohteen osalta melko niukkaa, mutta asia mainitaan kirjallisuudessa (Vilska 1926:51-52) ja siihen sopii myös kasteristilöytö. Mikäli kasteristi liittyy hautaan, ulottuu kalmisto entisen pellon lisäksi aivan pihapiirin koillisosaan saakka, useamman kymmenen metrin matkalle. Palaneiden kivien keskittymä nykyisen talon luoteispuolella saattaa viitata autioituneeseen asuinpaikkaan.

Koitsanlahti Kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kihlakuntainventoinnissa vuodelta 1882 mainitaan, että: "Koitsanlahden kylässä, lähellä kestikievaritaloa on kalmisto sekä jäännökset rukoushuoneesta." (Rosengren 1882:38). Myös Nimiarkistossa on maininta Koitsanlahden kylässä 1600-luvulla olleista ortodoksisesta rukoushuoneesta ja hautausmaasta. Kolmikanta-nimisen talon isännän Aimo Rikkosen mukaan perimätieto kertoo kestikievarin olleen juuri hänen talonsa paikalla. Kalmisto puolestaan olisi talon eteläpuolisella kumpareella. Talon emännän äiti on kertonut, että kalmistoon on haudattu vielä 1900-luvun alussa ortodokseja. "Ylempää" mäeltä on joskus löytynyt sormuksia.
Kalmisto-nimeä on käytetty Kolmikannan talon eteläpuolella olevasta mäestä, joka on kooltaan noin 100 m x 50 m. Mäen laki on tasainen, ja sitä halkoo tilusrajalla oleva matala kiviaita. Mäellä ei ole näkyvissä hautoihin liittyviä jäännöksiä. Kalmiston luoteispuolisen Kuusimäen talon isännän Kalervo Nokelaisen mukaan 1940-luvulla on naapurin puolelta, kiviaidan eteläpuolelta mäen lounaisrinteestä peltomaasta löytynyt pääkalloja sekä runsaasti litteitä sepän tekemiä nauloja, jotka Nokelaisen mukaan olivat arkunnauloja. Lisäksi mäen korkeimmalla kohdalla on vielä 40-luvulla ollut näkyvissä jonkinlaisia hautakumpareita. Perimätiedon mukainen tsasounanpaikka on kalmistomäen juurella, ja paikalla edelleen oleva "nurkkakivi" sijaitsee Kuusimäen talon kaakkoisnurkasta 4 m itään.

Koitsanlahti Kuusikkomäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Parikkalan vanhassa pitäjänhistoriassa on maininta: "Koitsanlahdella on ollut kreikkalainen kirkko kuusikkomäellä Terävän talon maalla ja sen lähellä kalmisto." (Vilska 1926:53). Terävänmäen (Ylä-Terävän) talon vanhaisäntä Pekka Hyrkäksen mukaan perimätieto kertoo kalmiston sijainneen Koitsanlahden koulun länsipuolisessa männikössä. Metsiköstä on useita kymmeniä vuosia sitten löytynyt myös luita hiekkahautaa kaivettaessa.
Paikalla on rinne, joka on lännessä ja lounaassa peltoa ja varsin loiva, luoteessa metsää ja jyrkempi. Ennen järvenlaskua Simpeleen ranta on ollut noin sadan metrin päässä. Metsikössä on muutamia ilmeisesti hiekanoton aiheuttamia monttuja. Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei paikalla nykyään ole havaittavissa, mutta kohta on topografisesti kalmistoksi hyvin sopiva.

Rautalahti Jorosen kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Kihlakuntainventoinnissa vuodelta 1882 kerrotaan: "Rautlahden kylässä, Olli Vilskan talon (N:o 5) maalla on korkeampi pelto nimeltään Jorosen kalmisto pelto, (entisen isännän jälkeen). Siinä kerrotaan olleen kreikkalainen kalmisto. Pellosta on löydetty ihmisluita, pieniä vaskiristejä, suikulaisia hopea että kuparirahoja, jotka viimemainitut on lähetetty Helsinkiin." (Rosengren 1882:35). Vanhassa pitäjänhistoriassa mainitaan myös, että Rautalahden kylässä on kaksi kalmistoa: Jorosen ja Ridan kalmistot, ja että kalmistojen paikoilla olevia peltoja kynnettäessä on löytynyt ristejä ja ihmisen luita (Vilska 1926:52-53). Nimiarkiston aineistossa mainitaan myös Kalmistopelto, Kreikkalaiskatolinen hautausmaa, jonne muistitiedon mukaan vietiin uhreja vielä viime vuosisadalla. Paikan toiseksi nimeksi kerrotaan Jorosen kalmisto.
Paikalliset Aatos Wilska, Sylvi Vilska ja Mikko Anttonen sijoittivat kaikki kalmiston samaan paikkaan, Jorosen tilan pellolle. Paikka on loiva kumpare, jolta aukeaa komea näkymä pohjoiseen Simpelejärvelle. Kaikki informantit kertoivat kyseiseltä paikalta löydetyn luita ja pääkalloja.

Änkilä Kalmanharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Silamusjärven kaakkoispäässä, noin 200 m rannasta ja noin 50 m Silamusjoesta etelään. Paikka on melko jyrkkäreunaisen, mutta suppea-alaisen kumpareen päällys, joka on nykyisin Harjulan talon pihapiiriä.
Nimiarkiston maininnoissa kohteella todetaan olevan isonvihan aikainen kalmisto, josta löytyy runsaasti luurankoja, puukkoja, rahoja yms. Rosengren toteaa myös jo kihlakuntainventoinnissaan, että Kalmaharjusta on löydetty ihmisluita, ja että siinä sanotaan olleen kreikkalainen kalmisto (Rosengren 1882: 33-34).
Maanomistaja Viljo Ratilainen oli 1940-luvulla navetan perustusta kaivaessaan löytänyt kahdeksan luurankoa, jotka hän oli haudannut uudestaan alemmas samaan mäkeen. Vainajat olivat olleet noin puolen metrin syvyydessä, kaikki samaan suuntaan: päät pohjoiseen tai länteen. Arkkuja tai muita rakenteita Ratilainen ei havainnut. Samassa kaivuutyössä löytyi myös kaksi esinettä, jotka hän tulkitsi "pistimeksi" ja "ehkä kiväärin lukoksi".
Mäen koillissyrjästä on otettu hiekkaa, ja pihapiirissä on useita ulkorakennuksia, joista tosin läheskään kaikkia rakennettaessa ei maata ole välttämättä kaivettu. Kalmisto saattaa silti maankäytön vuoksi olla suurelta osin tuhoutunut. Topografiasta ja luiden löytöalueesta päätellen kalmisto ei ole välttämättä ollut kovin laaja. Se on saattanut olla alaltaan ehkä vain 25 x 25 metriä.

Kuikonmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; A.-L. Hirviluoto sai 1958 ilmoituksen Tapion kauppatalon pohjois- ja itäpuolisesta mäestä hiekanotossa löytyneistä haudoista. Ihmisen kalloja oli löytynyt noin 60 cm syvyydestä.

Ämmänkangas (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Sirkjärven kylän pohjoispuolella, pienen Kangaslammen itärannalla ja laajan hiekkakuoppa-alueen eteläreunalla. Hiekkakuoppa lienee tuhonnut suurimman osan kalmistosta. Luita löydetty eri aikoina.

Riihimäki (Taide)
Historiallinen; Kieron taloryhmän pohjoispuolella, n. 150 m päässä Korppisenjärven länsirannasta kohoavan mäen rinteessä on kalliopaljastuma, johon on hakattu numerosarja 1481 sekä noin puolen metrin mittainen etelä-pohjoissuuntainen viiva. Rajamerkki?

Murhakorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat sekametsää kasvavassa kangasmaastossa 8 metrin päässä toisistaan. Kuopat ovat soikeita, 3 x 3 m kokoisia, pohjalla vahva hiilikerros.

Huuhankangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilonmuotoinen tervahauta on rännitön eli vanhempaa tyyppiä. Sen halkaisija on 4 m ja syvyys vajaan metrin. Pohjalla paksu hiilikerros. 60-70 m päässä tervahaudasta toinen syvänne, josta ei kuitenkaan löytöjä.

Pitkänpohjanlahti B (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuivalla pohjoiseen viettävällä kankaalla on pieniä painanteita, joiden pohjalta löytyi kairatessa vahva hiilikerros. Vajaan sadan metrin päässä on Pitkänpohjanlahti A -niminen Luukonsaaren keramiikan mukaan ajoittuva asuinpaikka.

Punkka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äitsaaren luoteisosassa Karoniemessä peltojen ympäröimällä kahdella kumpareella. Paikalla ollut 1700-luvun Karoniemen tiluskartan mukaan tila. Läntisellä peltojen ympäröimällä kumpareella on rakennuksenpohja ja röykkiöitä. Itäisellä alueella on useita kiviröykkiöitä ja kiviaidan jäännöksiä.

Kokonpäänniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Äitsaaren luoteisosassa, Kokonpäänniemessä. Kahden kallion välissä on useita ilmeisesti kaskiviljelyyn liittyviä röykkiöitä.

Heponiemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; KOhde sijaitsee Äitsaaressa Aisaniemen kylässä. Röykkiöt sijaitsevat moreenimäen lounaaseen laskevassa rinteessä. Röykkiöt liittynevät kaskiviljelyyn.

Mäkelä (1000002314) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kauvonselän länsipuolella, Käräjäsaarentien ja Kilpeenraitin risteyskohdan koillispuolella olevalla peltoalueella. Kohteelta on löytynyt peltopoiminnassa palanutta luuta ja rautakuonaa (KM 32517).
Syksyllä vuonna 2015 edellä mainittujen teiden risteyskohdan lännenpuoleiselta peltoalueelta on löytynyt metallinetsinnässä pronssiriipus (KM 40983, ks. alakohde) sekä kantasormus sekä pronssinappi (KM 40984: 1-2, ks. alakohde). Esineiden löytösyvyys vaihteli 10-20 cm välillä.

Posti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Utulan kylän vanhan postin kohdalla tien molemmin puolin historiallisen ajan asuinpaikkalöytöinä mm. rautakuonaa, lasitettua keramiikkaa ja liitupiipun varren katkelma. Tila ollut samalla suvulla 1600-luvulta lähtien.

Ryöniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Ryöniemen etelärannalla, kahdella eri terassilla kolme löytöaluetta. Paikalla on nähtävissä kolme terassia, joista keskimmäisellä sijaitsevat alueet 1 ja 2 sekä asumuspainanteet. Alue 3 on alimmalla terassilla.
Alueelle 1 kaivettiin 5 koekuoppaa, joista saatiin löytöinä palanutta luuta ja kvartsi-iskos. Alueen itäpuolella on kaksi asumuspainannetta noin 8 metrin etäisyydellä toisistaan. Painanteiden ympärillä on havaittavissa heikko reunavalli.
Alueelle 2, mökkitien pohjoispuolelle, kaivettiin 5 koekuoppaa, joista saatiin löytöinä palanutta luuta ja kivilaji-iskos.
Alue 3 on mökkitien eteläpuolella loivasti etelään viettävällä rinteellä. Kahdesta kaivetusta koekuopasta löytyi keramiikkaa ja kvartsi-iskoksia.

Haimilanranta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven etelärannalla Salpausselän pohjoisrinteellä. Löytöpaikka on koilliseen avautuva hiekkainen ranta. Maa-alue on Luumäen Seurakunnan kesäleiripaikka. Löydöt, kvartsiytimet ja -esineet sekä -iskokset on kerätty rantavedestä veneiden vuokrapaikasta leirin pitkään laituriin saakka. Löytöjen lisäksi vedessä oli näkyvissä kolme kivikeskittymää, jotka muistuttavat liesiä.
Kohteesta 120 m luoteeseen sijaitsee Haimilanranta 2, kivikautinen asuinpaikka.

Hartunsalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen koillisosassa olevan Kivijärven Huuhtsalo-nimisellä saarella. Löytöpaikka on Huuhtsalon kaakkoiskulman etelään osoittava kärki kapean salmen rannalla, välittömästi salmen ylittävän sillan luoteis- ja itäpuolella.
Paikalta on löydetty kvartseja hiekkapohjaisesta rantavedestä niemekkeen länsirannalta. Vuonna 2005 muutamia kvartsi-sikoksia löytyi koekuopituksessa myös tien itäpuolelta.

Heikinlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven länsipäässä lasku-uoman vesireitillä noin 1,7 km Luumäen-Savitaipaleen tien itäpuolella. Löytöpaikka on Kivijärven luoteispäässä, Heikinlahden itäpuolella etelään avautuvalla rannalla.
Kohde on kesämökin pihamaata. Löydöt, kvartsi-iskokset, on kerätty noin 10 metriä mökin kaakkoispuolelta, kasvimaasta. Alueen rajaus on hyvin epäselvä, sillä piha on pääosin hoidettua nurmikkoa.

Hiekkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luumäen kunnan keskiosissa ja Salpauselän pohjoispuolella sijaitsevan Herajärven itärannalla. Löytöpaikka on Hiekkalahden rantaan menevällä tiellä, ja sen leikkauksessa. Tie on tehty muinaisrantatörmän läpi.
Löytöinä paikalta on kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Asumuspainanteita tms. paikalla ei havaittu.

Hietala (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen kunnan eteläosassa Näpinjärven koillispäässä. Löytöpaikka on järveen laskeutuva hiekkainen metsää kasvava etelärinne pellon ja järven välissä, harjanteen kärjessä heti pellon itäpuolella.
Koekuopasta on löydetty kvartseja.

Huopaisenvirta 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Luumäen kunnan pohjoisosassa Kivijärven luoteispäässä lasku-uoman, Huopaisenvirran, ja mt 378:n koillispuolella. Kohde sijaitsee vanhan tukinlaskupaikan äärellä ja sen pohjoiskoillispuoleisessa metsässä. Ympäristö on osittain tuhoutunut soranoton, tien ja uiton seurauksena. Alueen maa-aines on soraa.
Paikka on kallion ja vanhan tukinuittopaikan välisellä loivasti järvelle viettävällä tasanteella, jonka ympärillä on isoja kiviä. Tasanteen reunan hiekanottopaikalta on tehty löytöjä, Löytöjen (kvartsi-iskoksia ja ytimiä) ja topografian perusteella asuinpaikka vaikuttaisi kuienkin olevan pääosin ehjä.
Luuanalyysi Kati Salo 2004: yksi hirvieläimen luufragmentti, viisi hauen luufragmenttia.

Jaskalan tarhat (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luumäen kunnan koillisosassa sijaitsevan Kivijärven Haapasalo-nimisessä saaressa. Löytöpaikka on Haapasalon eteläpäässä sijaitsevan niemen hiekkainen itään työntyvä kärki.
Löydöt, kvartsi-esine, -iskokset ja -ytimet on kerätty vedestä ja rannalta. Asumuspainanteita tms. ei paikalla havaittu.

Karjuluodot (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde on Luumäen kunnan koillisosassa sijaitsevan Kivijärven länsiosassa. Löytöpaikka on pieni Vihtosensaaret-niminen saariryhmä. Paikasta on käytetty myös nimitystä Karjuluoto. Löydöt on kerätty isoimman saaren länsirannalta ja rantavedestä.

Karpaniitty (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen kunnan kaakkoisosassa Salajärven ja Elkiänjärven läheisyydessä Luumäeltä Suo-Anttilaan kulkevan Kirkkotien eteläpuolella. Lähin nykyinen vesistö, Salajärvi, sijaitsee n. 500 metriä kohteesta länteen. Löytöpaikka on hietapohjainen pelto, johon on istutettu lehtikuusentaimia. Kirkkotien tieleikkauksessa on havaittavissa kaksi noki- ja hiililaikkua. Kvartsi-iskoksen löytöpaikka on näistä noin kuuden metrin päässä.
Aiemmin paikalta on löytynyt taltta KM 31133. Taltan löytökohta on paikasta 70 m lounaaseen.

Korpilahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen kunnan kaakkoisnurkassa Ala-Hirvas-nimisen järven pohjoispäässä, järven länsirannalla. Löytöpaikka on itään työntyvässä niemessä vanhan rantatörmän päällä. Alue on hiekkaista mäntykangasta. Kohteen alueella on Salpa-aseman linnoitteita ja maaperää on kaivettu. Löydöt on kerätty mökin ympäriltä. Paikalla on näkyvissa punaruskeaa kulttuurikerrosta, Selänalaryhmän kertoman perusteella.
Vuonna 2005 löytöpaikkaa ei paikallistettu, ja asuinpaikan oletetaan tuhoutuneen.

Kuivaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen kunnan koillisosassa Kivijärven Kännätsalo-nimisen saaren pohjoisosassa. Löytöpaikka on luoteeseen työntyvän niemen etelärannalla Kännätsalon ja Huuhtsalon väliin jäävässä kapeikossa.
Kvartsi-iskokset on poimittu rantavedestä ja rantaviivalta. Nykyinen löytökeskittymä on aivan lahden pohjukassa rantavedessä. Maalle tehdyissä koekuopissa ei ollut löytöjä, eikä niissä havaittu kulttuurikerroksia.

Kukaslahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee mantereella Luumäen koillisosassa sijaitsevan Kivijärven länsipäässä. Paikka on Kukassaaren suojassa oleva itään avautuva ranta. Maaperä on karkeaa soraa ja hiekkaa.
Löytöpaikka on rantavedessä valkotiilisen mökin venevajan ja laiturin kohdalla.

Leppäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Luumäen Kivijärven eteläosassa Salpauselän pohjoisrinteellä. Löytöpaikka on suojaisassa koilliseen avautuvassa hiekkaisessa lahdessa, noin 850 metriä Haapasalon saaresta etelään.
Löydöt, kvartsi-esine, -ytimet ja -iskokset, on kerätty rantavedestä ja rannalta. Asumuspainanteita tai muuta asumiseen viittaavaa ei havaittu. Lahti on rakentamaton.
Veden alle jäänyt kivikautinen asuinpaikka. On myös mahdollista, että löytöaineisto on kulkeutunut rantaveteen kuivalta maalta aalto- ja jääeroosion vaikutuksesta ja Kivijärven vaihtelevan pinnankorkeuden vuoksi.

Merisaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven keskisosassa Haapasalon länsipuolella olevassa Merisaaressa. Löytöalue sijaitsee pitkän etelään työntyvän niemen länsi- ja etelärannalla. Maaperä on hiekkaa. Löydöt on kerätty rannalta ja rantavedestä. Kyseessä on osin rantaveden alle jäänyt paikka. Asuinpainanteita tai kulttuurimaata ei paikalla havaittu. Löytöalueen äärikoordinaatit ovat 676 1860-2160 / 3535760-800

Miehujärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salpauselän pohjoispuolella Ala-Kivijärven länsipuolella sijaitsevan Miehujärven lounaisnurkassa. Löytöpaikka on pohjois-eteläsuuntaisen soraharjun eteläkärjessä, vanhan rantatörmän päällä, vesireittien risteyskohdassa.
Löydöt, kvartsi-iskokset ja luu, on kerätty pintapoimintana omakotitalon perunapellosta.

Naimasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven alueella Huutsalon lounaispuolella pienessä Naimasaaressa. Löytöpaikka on saaren lounainen hiekkaranta.
Löydöt, 23 kvartsi-iskosta, on poimittu rannalta. Kvartsien lisäksi paikalla ei ollut havaittavissa muita asumiseen liittyviä merkkejä.

Nuottasaari 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärvellä Haapasalon saaren länsipuolella pienessä Nuottasaaressa, Haimilanselän lounaisosassa. Löytöpaikka on saaren eteläpäässä hiekkainen lahden pohjukka.
Lahden itäpäästä rantavedestä on löytynyt yksi kvartsiesine, -ydin ja -iskoksia. Aiemmmin saaren rantavedestä on löytynyt taltta KM 16311.

Pairila (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven lounaisosassa, Haimilanselän luoteisrannalla olevan Pairilansaaren eteläkärjen alueella rantavedessä. Löytöjä (kvartsia) on kerätty koko niemen kapean eteläkärjen alueelta, sekä länsi-, etelä- että itärannalta rantavedestä ja rantahiekalta. Kyseessä on siis enimmäkseen rantaveden alle jäänyt paikka. Saaren keskellä on mahdollinen asuinpainanne (Selänalaryhmän tiedonanto).

Puntarinkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpauselän pohjoispuolella Herajärven luoteisrannalla. Löytöpaikka on mökkitontin itäosassa, tien ja järven välissä. Paikalla on hiekkainen tasanne 1-2 m korkean rantatörmän päällä.
Paikalta on löytynyt kvartsiesine, iskoksia ja palanutta luuta. Löydöt on poimittu tieltä, tuulenkaadon juurakosta ja pienestä koekuopasta. Asuinpainanteita ei paikalla havaittu. Rajaus perustuu löytöihin ja tiopografiaan.
Luuanalyysi Kati Salo 2004: yksi kalan leukaluun pala sekä nisäkkäisen luufragmentteja.

Risulahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärven eteläosassa Risulahden tanssilavan pohjoispuolella. Paikka on länteen avautuva lahti.
Löydöt on kerätty rantaviivalta ja vedestä. Alueen maaperä on hiekkaa. Kvartsien lisäksi paikalla ei havaittu muuta asumiseen viittaavaa.

Saunalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärvellä Taukanniemen eteläpäässä. Löytöpaikka on etelään suuntautuvan niemen länsipuolella oleva suojainen lahdenpohja.
Löydöt on kerätty hiekkarannalta ja rantavedestä. Löytöjen lisäksi alueella ei havaittu muita asumisen merkkejä.

Sompamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin viisi kilometriä Salpausselän eteläpuolella Sokuran kylässä. Paikka on Luumäki-Suo-Anttila -tien länsipuolella Someron talon kohdalla. Löytöpaikka on tien länsipuolella, navetan eteläpuolella hiekkaisen etelärinteen alaosassa, muinaisen kapean salmen molemmin puolin.
Pellolla tien molemmin puolin suoritettiin pintapoimintaa. Aiemmat löydöt olivat notkelman pohjoispuolen pellosta. Vuoden 2005 inventoinnissa kvartsi-iskoksia havaittiin myös notkelman eteläpuolella.

Tiiponlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Salpausselän etäläpuolella Elkiänjärven pohjoispäässä. Löytöpaikka on etelään avautuvan suojaisan Tiiponlahden rnataan viettävällä pellolla ja peltokumpareella.
Löydöt on poimittu mökki- ja tilustien haaran länsipuolelta noin kahden metrin päästä ojasta pellon kulmauksesta.

Vehmain ranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän Haimilankankaan pohjoisrinteellä. Löytöpaikka on pohjoiseen avautuvalla rannalla Työsaaren ja Huoliosaaren suojassa. Löydöt, kvartsiesine, -ydin ja -iskokset, on kerätty rantavedestä ja rantaviivalta.

Kosenharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kaksi pääosin tien rakentamisen tuhoamaa pyyntikuoppaa sijaitsevat Kosenharjun pohjoispäässä.

Hyypiänkoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivassa rinteessä pyöreä, suppilomainen tervahauta, jota kiertää matala maavalli. Juoksutuskanavaa ei ole nähtävissä. Haudan halkaisija noin 7-8 metriä.
Vuoden 2022 tarkastuksen aikaan tervahaudan ympäristön puusto oli hakattu muutamia vuosia aiemmin ja istutettu kuuselle.

Pontuksen kaivanto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuosina 1607–1608 alettiin kaivaa kanavaa Saimaalta Suomenlahdelle, mutta hanke jäi kesken. Syntynyt kaivanto tunnetaan Pontuksen tai Juustenin kaivantona. Kanava näkyy maastossa noin 500 m pitkänä uomana, joka suuntautuu Saimaan etelärannasta ensin itään ja kaartaa sitten lounaaseen päättyäkseen suohon. Kaivannon leveys vaihtelee 10 ja16 metrin välillä ja sen syvyys on 1–9 metriä. Kaivannon reunoilla on kasattuja, ilmeisesti luiskien vahvistamiseen tarkoitettuja kiviä. Kaivannon yli kulkee junarata ja maantie, muuten muinaisjäännös on hyvin säilynyt.
2014 ja 2015 muinaisjäännöksen rajausta muutettiin laserkeilausaineiston perusteella laajemmaksi. Kaivannosta poistettu maa muodostaa kaivannon suuntaiset vallit sekä itä- että länsipuolelle 50–75 metrin päähän kaivannon reunasta. Alueen ulkopuolelle on jätetty junaradan pohjoispuolella olevan kaivannon idänpuoleinen maavalli, joka on valtaosaltaan tasoitettu pientalojen rakentamisen yhteydessä.
Kaivannon pohjalla, heti rautatien pohjoispuolella kohdassa on puisella ristillä ja metallisella aidalla merkitty Juosi Musto -nimisen henkilön hauta, ks. alakohteet, joka liittyy vuoden 1918 sotaan.
Kaivannon puolimaissa, kiinni sen länsisivussa, todettiin kaivantoon nähden poikittainen matala ja vaatimaton taisteluhauta (1918?), ks. alakohteet. Hieman etelämpänä kaivannon samalla sivulla on kaksi epämääräistä, mahdollista maanottokuoppaa. Tien ja junaradan välissä kaivannon läntisen maavallin länsirinteessä on mahdollisesti I maailmansotaan liittyvä taistelukaivanto.

Saarniala Venäinnotko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salapausselän eteläreunalla, Venäinnotkon ja Rummunnotkon välisessä maastossa, loivasti etelään viettävällä hiekkakankaalla, ampumaradalle johtavan tien länsipuolella on 7 m x 5 m kokoinen soikea tervahauta. Haudan länsireunalla on havaittavissa juoksutusrännin jäännös. Tarvahaudasta on mahdollisesti otettu myöhemmin hiekkaa.

Partala Purunnotko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Salpausselän laella, sen eteläreunalla, Purunnotkoon pistävän niemen itäreunalla on etelä-pohjoissuuntaisessa rivissä viisi tai mahdollisesti kuusi pyöreää, matalaa kuopannetta noin 90 m matkalla. Kuopat ovat halkaisijaltaan noin 2,5 m ja syvyydeltään noin 0,5 m. Kolmessa kuopassa oli kuopan reunalla havaittavissa matala valli.

Partala Purunnotko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salpausselän eteläreunalla, Purunnotkoon pistävän niemekkeen itälaidalla, jyrkästi itään viettävän rotkon pohjukassa on tervahauta, joka on halkaisijaltaan n. 3 m ja 0,8 m syvä.

Partala Purunnotko 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salpausselän eteläreunalla, Purunnotkoon pistävän pienen niemen keskiosassa on 4 m halkaisijaltaan oleva tervahauta, jonka syvyys keskeltä on n. 2 m. Kuopan länsireunalla on havaittavissa juoksutusrännin jäännös.

Partala Venäinnotko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salpausselän eteläreunalla, Venäinnotkon ja Purunnotkon välisellä kaakkoon viettävässä rinteessä on kahden kuopan muodostama rakenne. Suurempi, halkaisijaltaan n. 3 m laaja kuoppa sijaitsee terassin keskivaiheilla, hieman pienempää kuoppaa ylempänä. Kuoppien viereen kaivetuissa koekuopissa havaittiin sammalpeitteen alla n. 0,5 m paksu, musta nokikerros. Kyseessä on ilmeisesti tervahautatyyppi, jossa tervaa on juoksutettu ränniä pitkin hieman alempana sijaitsevassa pienemmässä kuopassa olleeseen keräysastiaan.

Partala Alangonmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salpausselän eteläpuolella, Partalantien pohjoispuolella sijaitsevan Alangonmäen eteläreunan rinteessä on kahden kuopan muodostama rakenne. Kuopat ovat kauttaaltaan sammalen peittämät ja ylempänä olevan, suuremman kuopan päällä kasvaa suuri kuusi. Kyseessä on ilmeisesti tervahautatyyppi, jossa tervaa on juoksutettu haudasta ränniä pitkin alempana sijaitsevassa pienemmässä kuopassa olleeseen keräysastiaan.

Saarniala Ravo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Joutsenon kunnan rajan tuntumassa, Partalantien eteläpuolella sijaitsevan Pienen Linnamäen (1000 00 504) luoteisreunalla, metsärajan alapuolella rinteessä olevalla hakamaalla on useita pieniä viljelyröykkiöitä. Kyseessä ovat mahdollisesti kaskiviljelyyn liittyvät jäännökset. Nykyiset pellot sijaitsevat röykkiöalueesta noin 100 m luoteeseen.

Partala (Partala) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Partalan nykyisessä kylätaajamassa, Hiekkastentien itäpuolella, Partalan tilan päärakennuksen koillispuolella sijaitsevasta perunamaasta löytyi vuoden 2005 inventoinnin yhteydessä pintapoiminnassa ns. karjalaista keramiikkaa (noin 1500-1700 AD) sekä runsaasti palaneita kiviä. Partalan kylä mainitaan ainakin vuoden 1558 maakirjassa; löydöt sijoittuvat ilmeisesti yhden kylän kantataloista alueelle. Vanhan kylätontin rajausta ei ole kuitenkaan selvitetty kartta-aineiston avulla.
Myös Hiekkastentien itäpuolella olevalta, Partasen kantatalosta lohkotun Kallio-Partasen tilan perunamaalta (pkoo: 6775359, ikoo:3575335) löytyi lasitettua punasavikeramiikkaa, erittäin runsaasti savikuonaa sekä palaneita kiviä. Kallio-Partasen tilan päärakennuksen pohjoispuolella kasvaa tummatulikukka.

Poroniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Sarkalahdenselän rannalla sijaitsevassa Poroniemessä, Kankaanmäen harjujakson deltamuodostumalla, mäntyvaltaisessa kangasmetsässä. Deltan luoteisosassa on selvä terassi n. 80 m mpy korkeudella. Tällä terassilla on kolme metriä halkaisijaltaan oleva painanne; alueella on myös muita kuopanteita. Terassin päälle tehdyistä koekuopista löytyi palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Kuopissa havaittiin merkkejä kulttuurikerroksesta sekä löydettiin palaneita kiviä.

Jokela (1000005607) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee nyttemmin kuivatun Nuorajärven luoteisrannalla Tevaniemen Hiukkasuon eteläpuolella, Jokelan talon eteläpuolisella pellolla. Maaperä paikalla on hienoa hiekkaa.

Kaatokangas (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Painanne sijaitsee Särkemäjoen itäpuolella sijaitsevan Kaatokankaan harjun eteläisessä kärjessä. Soikean painanateen koko on n. 3 x 2 x 0,25 cm.

Kärsäniemi (Maarakenteet)
Ajoittamaton; Painanne sijaitsee Syntymäisen Akkalahden ja Sillansuunlahden välissä olevan Kärsäniemen kärjessä. Kyseessä on mahdollisesti pyyntikuoppa. Kuopan koko on 3,35 x 2,2, x 0,37 m.

Ukonniemi (1000005616) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven luoteisosassa, Ukonniemen lounaisrannalla. Viljelyksessä olevalta hiekansekaiselta savipellolta löytyi kaksi kvartsi-iskosta inventoinnissa 2005. Lappeenrannan museon kokoelmissa on alueelta löydetty reiällinen kiviesine (No 422).

Tenhamoinlahti (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Kohde sijaitsee Lappeenrannan keskustasta noin 7,4 km länteen, Rutolan pohjoispuolella olevan Munteronsuon pohjoispäässä olevan Tenhamoinlahden itärannalla. Paikalla on loivahkosti rannasta nousevan rinteen päällä tasanne, jonka läpi kulkee polku Tenhamoinlahden rantaan.
Kohde löytyi asemakaava-alueen inventoinnissa 2006. Paikalla on pieni muinainen niemeke, jonka laella ja mahdollisesti ylärinteellä on varhaismetallikautinen tai kivikautinen asuinpaikka. Paikalla kulkevan polun varteen tehdystä koepuopasta löytyi varhaismetallikautista keramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsi-iskos.
Paikka on kajoamaton ja ehjä, mutta välittömästi sen eteläpuolilla oleva alue on rakennettu.

Lappeenrannan linnoitus ja vanha asemakaava-alue (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lappeenrannan kaupunki perustettiin Saimaaseen pistävälle niemelle vuonna 1649. Niemen länsirannalla sijaitsi aiemmin viipurilaisten markkinapaikka ja niemen eteläosassa Lappeen kirkko ja kirkkotarha. Kaupungin satama sijaitsi niemen länsirannalla. Vanha kaupunkialue on jäänyt pääosin 1720-luvulla rakennetun linnoituksen sisäpuolelle ja vallien alle.
Linnoituskaupungin rakentaminen aloitettiin Uudenkaupungin rauhan 1721 jälkeen. Linnoitustyöt jatkuivat 1720-luvulta 1740-luvulle. Lappeenranta jäi 1743 Venäjän puolelle rajaa. Venäläiset uudistivat linnoitusta. Suuria rakennustöitä tehtiin 1791–92 Aleksandr Suvorovin johdolla. Lappeenrannan linnoitus lakkautettiin 1810 ja linnoituksen alue jäi varuskunnan käyttöön.
Kaupungin isoavihaa vanhemmat säilyneet kaupunkiarkeologiset kulttuurikerrokset ovat muinaismuistolain rauhoittamia. Museovirasto teki vuonna 2003 Lappeenrannan kaupunkiarkeologisen inventoinnin, jossa määriteltiin, millä tonteilla muinaismuistolain rauhoittamat kulttuurikerrokset ovat todennäköisesti säilyneet. Linnoituksen alueella on tehty useita kaivauksia ja maankaivutöiden valvontoja.

Pallon hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Pallon ortodoksinen hautausmaa sijaitsee Leirin kaupunginosassa Taipalsaarentien eteläpuolella. Hautausmaa perustettiin 1700-luvulla ja viimeinen hautaus tehtiin poikkeusluvalla vuonna 1900. Aluetta hoidetaan nykyään puistona. Havaintoja ihmisluista on tehty hautausmaata laajemmalla alueella, ja on todennäköistä, että hautoja on myös mm. hautausmaan luoteispuolisessa rinteessä.
Kohteen rajaaminen edellyttää tarkempia tutkimuksia.

Vertalansalmi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kivistä ladottuja rakenteettomia raunioita tavattiin kahdessa kohdassa. Rajapyykin 86 ympäristössä niitä on 5 kpl ja rinteen alaosassa, rajalinjan 88-53 alueella 3 kpl. Mahdollisesti kaskiraunioita.

Huhtiniemi 2 (Hautapaikat)
Historiallinen; Huhtiniemen leirintäalueen portin luona olevan huoltorakennuksen itä- ja pohjoispuolella on hautapaikka, jossa on vähintään 11 vainajan joukkohauta. Vainajat on haudattu pohjois-eteläsuuntaiseen riiviin kasvot itään päin. Oikeuslääketieteellisten tutkimusten perusteella vainajat ovat kaikki miespuolisia. Todennäköisesti kysymyksessä ovat sotilaat, jotka on haudattu 1800-luvulla. Haudoista on löytynyt ortodoksisia kasteristejä. Osa hautapaikasta on tutkittu, mutta alueella on vielä jäljellä vainajia. Vuonna 2008 tehdyn maatutkatutkimuksen perusteella hauta-alueen laajuus on ainakin 20 x 20 metriä. Huoltorakennuksen rakentaminen on todennäköisesti tuhonnut osan kalmistosta. Hauta-alueen poikki kulkee myös putkia ja kaapeleita.
Huhtiniemen alueella tehdyissä arkeologisissa tutkimuksissa ei ole havaittu mitään vuoden 1944 tapahtumiin viittaavaa.

Karhunpää 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Prof.Auer on ilmoittanut vuonna 1934 Kansallimuseoon huvilansa lähellä olevista kiviraunioista, joita hän ei varmuudella pidä kaskiraunioina.
Timo Miettinen ei 1975 inventoidessaan näitä löytänyt, mutta hänelle näytettiin Karhunpään talosta noin 450 m koilliseen sijaitseva sammaloitunut, neliömäinen kivikehä, jonka itäsivulla oli aukko. Neliön halkaisija oli noin 4 m. Tämän lähettyvillä oli muutamia epämääräisiä kivikasoja. Miettinen arvelee kyseessä olevan vanhan piilopirtin pohjan.
Vuoden 2000 inventoinnissa havaittiin noin 20 röykkiön alue noin 250 m pohjoiseen tilan päärakennuksesta ja noin 150 m Kiitulanselän rannasta mäen kaakkois- ja itärinteessä. Röykkiöt ovat päänkokoisista ja sitä suuremmista kivistä koottuja. Kooltaan ne ovat noin 3x2 m ja korkeudeltaan noin 70-100 cm. Muodoltaan ne ovat pääosin pyöreähköjä lukuunottamatta kahta pitkänomaista röykkiötä. Yhdessä röykkiössä on keskellä kuoppa.

Pyhäjärven Kontiosaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Uudenkaupungin rauhan rajakivi, johon on hakattu kruunu ja risti.
Huomaa: rajakivi myös Kiiteellä sama.
Rajakivi on suhteellisen vaatimaton, 1,2 x 0,9 m laajuinen ja 0,25 m maasta kohoava pyöreähkölakinen maakivi, kyseessä on saaren ainoa näin iso maakivi ao. rajalinjalla.
Kiveen on hakattu risti (jonka sakaroiden päässä on lyhyet poikkiviivat), kruunu
sekä kaksi lyhyttä viivaa, joiden suunta on 250 gon. Kruunu on kiven yläreunassa,
risti sitä alempana viivojen eteläpuolella. Viivat osoittavat selvästi rajan tarkkaa sijaintia
ja sen suuntaa. Kruunun leveys on 24 ja korkeus 18 cm. Suuntaviivoista pohjoisempi on 9 cm pitkä ja eteläisempi 12 cm. Ristin korkeus on 21 ja leveys 16 cm. Kruunu ja risti on hakattu suurin piirtein samanlaisella käsialalla; sen sijaan eteläisempi suuntaviiva on selvästi pohjoista syvempi ja hieman leveämpi. Syvemmän suuntaviivan syvyys on 1-1,5 cm, muiden hakkausten leveys vajaan sentin ja syvyys samaa luokkaa. Hakkaukset ovat 82 x 30 cm:n laajuisella alalla.

Pyhäjärven Louhisaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Saaren itäosassa, itään laskevassa kivisessä rinteessä todettiin kivirakenne, noin 40 metrin päässä Pyhäjärven rannasta. Paikalla on 2,5 x 4 m suuruinen ja 1,1 m korkea tasalakinen siirtolohkare ja sen päälle kasattu 1,8 x 1,8 m laaja ja metrin korkuinen tasalakinen vahvan sammaleen peittämä kiviröykkiö, jonka pohjakaava on pyöreähkö. Kivet ovat särmikkäitä, halkaisijaltaan 20x50 cm. Röykkiön keskellä on pystyssä litteä kivi, 40 x 40 cm kokoinen
ja 6 cm paksu. Kiven litteä sivu on asetettu rajalinjan suuntaiseksi. Litteän kiven Kiteen puolelle on hakattu numero 16. Hakkausjäljen leveys ja syvyys on noin 0,5 cm ja numeroiden korkeus 10 cm.
Kohde ei ole tyypillinen Uudenkaupungin rauhan rajamerkki - ne ovat kallioon tai
maakiviin tehtyjä hakkauksia. Louhisaaren rajamerkki on kuitenkin huomattavan järeä, joten se voi hyvin liittyä valtakunnan- tai vähintäänkin pitäjänrajaan.

Vääräjärvi (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Tornatorin ilmoituksen (3.11.2007) mukaan Vääräjärven ja Ollinsuon välisellä mäellä sijaitsee toistakymmentä suurta, neliömäistä kiviröykkiötä. Paikallisten mukaan kyseessä ovat hautaröykkiöt, mutta sijaintinsa puolesta kyseessä lienevät ennemminkin kaskiröykkiöt. Alueella on tehty harvennushakkuita.

Rönälahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärven eteläpäässä olevan Saviniemenselän länsirannalla, loivapiirteisessä Rönälahti-nimisessä lahdelmassa. Rannalle loivasti laskevan rinteen alla on vanha rantatörmä. Ranta on ollut törmän juurella koko esihistoriallisen ajan aina Simpelejärven laskemiseen asti 1800-luvulla.
Kvartsi-iskos löytyi törmän halkaisevalta mökkitieltä. Tästä noin 15 m luoteeseen olevasta kaivannosta löytyi palanutta luuta ja noin 30 m pohjoiseen olevasta tuulenkaadosta keramiikkaa. Asuinpaikkalöytöjä havaittiin kaikkiaan noin 70 m matkalla rannan suunnassa. Topografian perusteella asuinpaikka voi jatkua tätäkin laajemmalle alueelle hiekkapohjaisella kankaalla.

Rovastinoja E (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Pyhä-Paula -nimisen lahden itärannalla, matalan harjanteen etelärinteellä muodostaen itään päin loivasti kaartavan puoliympyrän. Pyyntikuopat 1–3 sijaitsevat alueella kulkevan metsäautotien eteläpuolella ja 4 sen pohjoispuolella.
Pyyntikuoppa 5 sijaitsee harjanteen laella, lähellä sen kapeinta kohtaa. Kuoppa on soikiomainen ja siinä on havaittavissa reunavalli.
Rovastinojan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 120 m päässä pyyntikuopasta 4.

Pohjanpäänlahden suu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Harjanteelta, hiekkakuopan reunalta löytyi kvartsi-iskoksia heti turpeen alta. Asuinpaikka on todennäköisesti suurimmaksi osaksi tuhoutunut soranotossa.

Alakartano (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Säänjärven pohjoisosassa olevan Valkialahden pohjoispuolella olevalla pellolla. Pellon koillisosassa on korkeahko kumpare, jonka pohjois- ja itärinne on jyrkkä. Lännessä kumpare laskee harjanteeksi. Kumpareelta ja harjanteelta maasto laskee loivasti järveen, näiden pohjoispuolella jyrkemmin notkelmaan. Vuoden 2004 inventoinnissa kumpareelta poimittiin kvartsi-iskoksia. Kohde lienee ainakin osin tuhoutunut pellon käytön tuloksena. Vuoden 2010 inventoinnissa pelto oli nurmella, eikä uusia havaintoja saatu. Paikan rajaus on tehty topografian ja vuoden 2004 inventoinnin paikan kuvauksen perusteella.

Karhurinne (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee Kuolimojärven rannassa jyrkähkössä rinteessä, Karhurinteen lomakeskuksen päärakennuksesta noin 150 m pohjoiseen. Kuopanne on 70 cm syvä ja kooltaan 8 x 7 m, sitä ympäröi 2 m leveä valli. Vallissa oli havaittavissa heikko kaksoismaannos.

Lummesuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee nykyisen Lummesuon pohjoisosassa, muinaisessa kaakkoon pistävässä niemessä. Kopinniementiestä kaakkoon lähtevän metsäautotien lounaispuolelle kaivettiin 10 x 20 m suuruiselle alueelle 6 koekuoppaa, joista kaikista tuli löytöjä, keramiikkaa, kvartsi-iskoksia, kiviesine ja palanutta luuta.

Lahdensuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lahdensuon etelärannalla, suohon pistävässä niemessä. Asuinpaikka sijaitsee niemen kärjessä, hieman korkeammalla tasanteella. Metsäaurausjäljistä poimittiin keramiikkaa, kvartsia, kiviesine ja palanutta luuta.

Suomalanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suomalanlahden pohjoisrannalla, etelään viettävällä rinteellä Suomalanlahdentien ja Kermanniementien risteyksen tuntumassa. Pyyntikuopat muodostavat kaksi aluetta. Mökkitieltä löydettiin yksi kvartsi-iskos, mutta muuta asuinpaikkaan viittaavaa ei alueelta löydetty.

Vanha Kärnä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuolimojärveen päin viettävä kivikkoinen moreenimäki, jossa runsaasti erikokoisia kivilatomuksia ja kivikasoja.

Multamäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Haapasalon saaren länsirannalla. Taltta löytyi rantavedestä aivan vesirajasta. Kohteesta noin 180 m etelään on Pekonniemen löytöpaikka. Taltan löytöpaikka saattaa kuulua samaan laajaan asuinpaikka-alueeseen. Paikalta on aikaisemmin löytynyt myös kvartsi-iskoksia.

Uukuniemi Kannas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Papinniemen tyviosassa, niemen itärannalla. Maasto on loivasti kaakkoon ja itään laskevaa kangasmaastoa, maaperä on vaihtelevan kivistä hiekkamaata. Papinniemen kärkeen johtavan tien koillispuolella on Kannaksen talon tonttialue, joka on merkitty myös v. 1805 Steinheilin karttaan, myöhempiin isojakokarttoihin sekä 1930-luvun pitäjänkarttaan. Nykyisin talonpaikka on rakentamaton ja nurmettunut. Tontin laajuus ja talon sijainti tontilla ovat ilmeisesti vaihdelleet aikojen saatossa. Tonttia ympäröivä alue on kokonaan entistä viljelysmaata.
Kannaksen talon itäpuolisella pellolla on ollut näkyvissä runsaasti merkkejä raudan käsittelystä ts. rautakuonaa, noki- ja hiilipitoisia kohtia. Kannaksesta joskus käytetty nimitys Sepänkannas liittynee tähän. Taloa ympäröineiltä pelloilta sekä talon pihapiiristä on löytynyt pintapoiminnassa, metallinilmaisimella sekä koekuopista rauta- ja pronssiesineitä, 1600–1700-lukujen rahoja, lasia, punasavi- ja kivisavikeramiikkaa sekä karjalaista keramiikkaa.
Vuoden 2012 inventoinnissa tarkastettiin ainoastaan alueelta löydetyn kivikautisen piinuolenkärjen löytöpaikka, ks. kohde Uukuniemi Kannas 2.

Uukuniemi Kasinlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Papinniemen tyvessä, loivasti länsiluoteeseen laskevalla rinteellä, Pyhäjärven Kasinlahden rannalla. Ylärinteessä kasvaa istutettua koivua ja alempana männikköä. Alue on ollut viljelyksessä, ja viimeksi käytössä olleiden peltojen reunoilla sekä etelässä pappilan maan rajalla on kiviaitoja ja -valleja.
Steinheilin karttaan v. 1805 on paikalle merkitty talo, isojakokartoissa paikalla on tontti ja 1900-luvun kartoissa paikalla ei ole enää asutusta. Vanhalla tonttialueella on jäljellä muutamia maakiviä sekä pieniä röykkiöitä; selkeitä rakennusten jäännöksiä ei ole havaittavissa. Alueelta on löytynyt metallinilmaisimen avulla sekä koekuopituksessa historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä kuten metalliesineitä ja niiden katkelmia, rahoja, lasia, punasavikeramiikkaa ja karjalaista keramiikkaa. Löytöaineiston perusteella asuinpaikan vanhin kerrostuma ajoittuu todennäköisimmin 1600-luvulle.
Vuoden 2012 inventoinnin aikana alue oli hakkuuaukeana. Paikalta kartoitettiin muutamia peltoröykkiöitä. Muinaisjäännöksen rajojen ja säilyneisyyden määrittäminen edellyttää koekaivauksia.

Uukuniemi Vanha-Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkolammen länsirannalla, vastapäätä Uukuniemen kirkonkylää. Paikalla sijainnut Uukuniemen entinen kirkkoherran pappila toimii nykyisin Savo-Karjalan Virkistyskeskuksena. Virkistyskeskus rakennuksineen sijaitsee kokonaisuudessaan kylätien luoteispuolella. Pappilan tontti on kuitenkin aiemmin (mm. isojakokartassa) ulottunut myös tien toiselle puolelle, missä on muistitiedon mukaan sijainnut myös pappilan aiempi päärakennus.
Pappila on muodostettu vuonna 1696 yhdistämällä kolme talonpoikaistaloa, joten on todennäköistä, että paikalla on ollut asutusta jo aiemmin. 1900-luvulla tien kaakkoispuolinen alue on ollut ensin peltona ja sitten taimitarhana. Vuonna 1966 tai 1967 taimitarhasta löydettiin rahakätkö, jossa oli ruotsalaisia 1600-luvun rahoja (KM Rahakammio 74028). Alueelta on löytynyt koekuopituksen yhteydessä historiallisen ajan asuinpaikkalöytöjä mm. karjalaista keramiikkaa. Maaperä on myös paikoin erittäin tummaa.
Vuoden 2004 inventoinnin löytöjen perusteella paikkaa voidaan pitää asuinpaikkana. Idässä muinaisjäännös ei näytä ulottuvan Luoson reunalle saakka, mutta kuittenkin hyvin lähelle sitä. On hyvin mahdollista, että Vanha-Pappilan runsaslöytöisin tonttialue on tien luoteispuolella Virkistyskeskuksen nykyisellä piha-alueella. Karjalaisen keramiikan esiintymisen ja rahalöytöjen perusteella Vanha-Pappila ajoittuu 1600-luvulle. Selviä merkkejä 1500-luvun asutuksesta ei toistaiseksi ole.
Asuinpaikan ympäristö on pihapiiriä. Uusia havaintoja ei vuoden 2012 inventoinnissa saatu. Muinaisjäännöstä ei voi rajata topografian perusteella; sen rajojen ja säilyneisyyden määrittäminen edellyttää koekaivausta

Uukuniemi Vuojolaisen nurmi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäellä Pyhäjärven Katiskanlahden itärannalla, noin 150 metriä rantaviivasta. Paikalla on pieni kumpare, joka erottuu selvästi ympäröivästä rinteestä. Isojakokartassa kumpareelle on merkitty tontti (pappilan torppa); 1930-luvun pitäjänkartassa paikalla ei ole enää asutusta. Rinne on vielä 1970-luvulla ollut peltona, mutta kasvaa nykyisin istutettua koivikkoa. Rannassa on kesämökki.
Alueelta on löytynyt metallinilmaisimella sekä koekuopituksessa metalliesineitä. Löytöjen perusteella, erityisesti karjalaisen keramiikan puuttumisen vuoksi, asuinpaikka vaikuttaa nuoremmalta kuin Uukuniemen kylän vanhimmat tunnetut historiallisen ajan asuinpaikat , ks. alakohteet.
Vuoden 2012 inventoinnissa ei pystytty paikantamaan havaintopaikkoja. Asuinpaikan itäpuoleisessa metsässä todettiin joitakin kiviröykkiöitä, mahdollisia raivausröykkiöitä.

Uukuniemi Ertonlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkolammen itärannalla, nykyisen Ertonlahden talon länsipuolella. Isojakokartassa paikalle on merkitty tontti, joka on nykyisin rakentamaton. Tontilta on osin pintamaa kuorittu, koska sitä on käytetty väliaikaisena pysäköintialueena. Inventoinnin yhteydessä todettiin maaperän olevan hyvin tummaa ja siinä oli havaittavissa palanutta savea ja kiveä. Löytöinä varsinaiselta tonttrialueelta talletettiin rauta- ja pronssiesineitä, niiden katkelmia sekä runsaasti karjalaista keramiikkaa. Metalliesineiden joukossa oli myös rautakautisen enkolpiorannerankaan katkelma, joka vaikutti tarkoituksellisesti murretulta. Selvästi eri-ikäisten esineiden esiintyminen samassa kontekstissa sekä niiden kunto saattavat viitata uusiokäyttöä varten varastoituun romumetallikätköön. Löytöaineiston perusteella asuinpaikka ajoittunee 1500–1600-luvuille.
Ertonlahden talon pelloilta löytyi niin ikään pronssiesineitä, rahoja, karjalaista ja valkosavikeramiikkaa sekä lasitettua punasavikeramiikka. Pintapoiminnassa todettiin myös rinnepellon alalaidassa lohkottujen kvartsien keskittymä, joka saattaa sijaintinsa puolesta olla kivikautinen asuinpaikka. Kvartsien joukossa ei kuitenkaan ole selviä ytimiä, esineitä tai iskoksia, joten on mahdollista että ne liittyvät historiallisen ajan toimintaan.
Kohteen rajaaminen edellyttää koekaivauksia.

Uukuniemi Käräjämäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kirkkolammen itärannalla, Käräjämäki-nimisellä itä-länsi -suuntaisella kallioharjanteella. Käräjämäen reunoilla on paikoin jyrkkinä laskevia silokallioita, mutta laki on melko tasainen ja enimmäkseen maapeitteinen. Mäen yli kulkee kylätie. isojakokartoissa Käräjämäelle on merkitty laaja, koko mäen luoteisosan kattava tontti. Vuoden 1838 kartassa tontille on merkitty myös rakennukset, jotka ovat sijainneet mäen reunoilla, kallioiden ympärillä nykyisillä pelloilla on myös ollut joitakin erillisiä rakennuksia. 1900-luvun kartoissa mäellä ei enää ole asutusta.
Paikallisten mukaan mäen laella on ollut näkyvissä rakennusten perustuskiviä vielä muutamia kymmeniä vuosia sitten, mutta ne on sittemmin ajettu pois. Mäen laelle kaivetuista koekuopista sekä ympäröivien peltojen pintapoiminnassa on löytynyt punasavikeramiikkaa, pullo- ja tasolasia, posliinia, tiiltä ja rautanauloja. Kaiken kaikkiaan löytöaineisto ja siten myös asuinpaikka vaikuttaa nuoremmalta kuin läheinen Ertonlahden asuinpaikka (ks. Uukuniemi Ertonlahti 1000 01 0130).
Vuoden 2012 inventoinnin aikana asuinpaikan ympäristö oli kasvipeitteistä peltoa, eikä kohteen laajuudesta saatu uusia havaintoja. Muinaisjäännöksen rajojen ja säilyneisyyden määrittäminen edellyttää koekaivauksia.

Niinivuori (Taide)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen ja Luumäen rajalla olevan Lennusjärven itärannalla, järven pohjoisosan kapeimmalla kohdalla. Maalauksen kohdalla Niinivuoren jyrkkä kallio kaartaa hieman sisäänpäin. Kallion juuri on maalauksen kohdalla noin 83 m mpy ja kuva-aiheet sijatsevat siitä noin 1,5 m korkeudella. Maalauksen kohdalla kalliopinta on sileä, mutta muuttuu heti sen reunoilta rosoiseksi.
Kuva-aihe käsittää mahdollisesti kaksi ihmishahmoa. Niistä vasemmanpuoleinen on käsiä koholla pitävä kahareitinen hahmo. Oikeanpuoleista hahmoa on hankala erottaa. Selvemmin erottuva hahmo on noin 20 cm korkuinen.
Maalauksesta noin 130 m kaakkoon on löytynyt pellosta kvartsikaavin ja kvartsi-iskos. - Vuoden 2010 inventoinnissa maalausta ei tarkastettu. Em. pelto, josta oli löytynyt kvartseja, oli nurmella, eikä siitä - kuten muualtakaan lähiympäristöstä - saatu havaintoja esihistoriasta.

Tiuruniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saimaan etelärannalla sijaitsevaan Tiuruniemeen menevän tien 3964 molemmin puolin sijaitsee noin 50 kaskiröykkiötä. Ne ovat muodoltaan pyöreitä ja halkaisijaltaan noin 1-5 metriä. Tien eteläpuolella on kiviaitoja, joiden leveys on hieman yli metrin ja korkeus noin 20 cm. Pituutta aidoilla on 20-40 metriä.
Tien pohjoispuolella on lisäksi vanha tienpohja, joka johtaa pohjoiseen hylätylle maatalouden sivurakennukselle. Tienpohja ja osa viljelyraunioista näkyy laserkeilausaineistossa.

Vipeleensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saimaan etelärannalla sijaitsevan Tiuruniemen keskivaiheilla olevan Vipeleensuon eteläpuolella on kaskiröykkiöitä sekä kiviaitaa. Röykkiöiden muoto on pyöreä ja niiden koko on 1-4 metriä.

Kurjenlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saimaan etelärannalla sijaitsevan Kurjenlahden eteläpuolella on 40 kaskiröykkiötä. ne sijaitsevat suppien pohjilla ja niiden rinteillä. Röykkiöiden koko on 1-4 metriä ja niiden muoto on pyöreä.

Hanikkohiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpausselän pohjoisrinteellä Kivijärven Kiurunselän itäpäässä. Paikka on hiekkainen luoteeseen työntyvä Hanikkoniemi Kännätsalon Vasikkoniemen ja mantereen väliin jäävässä salmessa.
Löydöt, KM 34915 kvartsi-iskoksia, on kerätty rantahietikolta.
Varhaisemman Selänalaryhmän raportin perusteella kohdetta pidettiin irtolöytöpaikkana. Vuoden 2005 inventointiraportin mukaan kyse on kuitenkin asuinpaikasta.

Hepokangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee n. 4,5 km Salpausselän eteläpuolella ns. muinaisen Selänalajärven rannan tuntumassa, n. 500 metriä Urpalanjoen länsipuolella, Hepokankaan kylässä. Paikka on Hepokankaan itäkärjessä, missä se laskee Rautmullansuolle.
Löydöt, KM 34916 kvartsi-iskoksia, on poimittu tienpinnasta rantapenkereen yläpuolelta. Alue on osin linnoitustöiden tuhoama. Löytöjen perusteella paikkaa pidettiin löytöpaikkana.
Vuoden 2005 inventoinnissa löydettiin alueelta lisää kvartsi-iskoksia ja palaneen luun pala. Näiden perusteella paikkaa pidetään asuinpaikkana. Inventoinnissa ei mainita linnoitustöitä vaan paikkaa pidetään hyvin säilyneenä.

Paavola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee maantien länsipuolella maantieojan leikkauksen ja vanhan rantatörmän välisellä noin 3-4 metriä leveällä alueella. Paikalta on vuonna 2008 löytynyt ojan leikkauksesta kvartsi-iskoksia noin 40 cm syvyydestä. Maalaji paikalla on hiekkaa.
Asuinpaikka on osittain tuhoutunut maantien vuoksi.
Asuinapaikkaan kuuluu vuonna 2004 tarkastettu kivitaltan löytöpaikka muutamia kymmeniä metrejä etelään. Kiviesine on löytynyt perunapellosta Pirhosten talon ja tien välistä, Lahdenpohjan järven itärannalta, länteen viettävästä rinteestä.

Pilkkahiekka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaanrannan lomakylän hotellista n 200-700 m kaakkoon, Suur-Saimaan Ahoselän rannalla, Pilkkahiekalla.
Nallemajat-nimisille lomamökeille johtavan tien ja viereisen mökkitien välisellä alueella on pari mahdollista asumuspainannetta ja tästä 300 m itäkaakkoon, tenniskentälle johtavalta tieltä itään sijaitsevalla rantavallilla on useita (6-8 kpl) asumuspainanteita. Kolmas painannealue sijaitsee tenniskentältä n 300 itäkaakkoon. Painanteet ovat kooltaan n. 6 x 8 metriä ja näkyvät osin laserkeilausaineistossa.
Kohteen löytyessä vuonna 1999 läntisimmän alueen painanteisiin tehdyissä koekuopissa oli havaittavissa mahdollista likamaata, mutta ei löytöjä. Vuoden 2020 tarkastuksessa löytyi kampakeramiikkaa n 50 metriä tenniskentältä kaakkoon, teiden risteyksestä, tieleikkauksesta sekä kvartsi-iskoksia tuulenkaadosta keskimmäisen painannealueen itäpäästä.

Kinnarniemi Saviniemi (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Rosengrenin kihlakuntainventoinnissa (1882:36-37) mainitaan, että "Poralin kalmiston läheisyydessä kerrotaan olleen kirkko, jossa pappi Hiitolasta kävi joka kolmas sunnuntai saarnaamassa." Porali(nnieme)n talon isännän Pentti Pääkkösen mukaan perimätieto sijoittaa kappelin Saviniemen kohdalla, pienellä niemekkeellä olevalle mäelle, joka on 200 m rannasta ja alle kilometrin päässä Poralin talosta. Alue on ollut viljelyksessä.
Kohde on loivapiirteinen, kuusimetsää kasvava kumpare, rantaan menevän tien luoteispuolella. Alueella on useita pieniä viljelysraunioita. Korkeimmalla kohdalla, tien kaakkoispuolella on muutamia pienialaisia kalliopaljastumia, joista osa sopisi rakennuspaikaksi. Paikka on ollut ennen järven laskua niemi; mäki on ollut aivan rannassa.

Hyyhkäslampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suomenniemen kirkosta 7,3 kilometriä itään, Hyyhkäslammen pohjoisosan länsipohjukasta lähtevän laskupuron alkupäässä. Paikalla on vanhan myllyn perusta, ja rakenteita purossa ja puron varrella.

Mörtti (Taide)
Ajoittamaton; Luumäen suurimmassa siirtolohkareessa Sokuran kylässä Mörtin tilan pihalla on punamultaläikkä. Läikän alareuna on noin 75 cm korkeudella nykyisestä maanpinnasta. Läikkä on kooltaan noin 16 cm x 17 cm. Se on lohjenneessa syvennyksessä siirtolohkareen eteläsivulla.

Tervastenranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee loivasti luoteeseen viettävällä mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla Haukiselän rannalla. Paikalla on yksi asumuspainanne, joka sijaitsee aivan rannalla olevan mökin halkovajan pohjoispuolella. Asumuspainanteen koko on noin 6 x 4,5 m ja siihen tehdystä koekuopasta löytyi keramiikkaa, kynsitaltta, kvartsia ja palanutta luuta. Painanteen ulkopuolelle tehdystä koekuopista ei saatu talteen löytöjä, mutta havaittiin likamaata.

Kiurula, Kairlamminmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Valtatie 6:n kummallakin puolella sijaitsevia maavalleja ja niiden edessä oleva kaivanto ovat rakennettu Salpausselän harjun poikki, lännen suuntaan laskeutuvan jyrkähkön rinteen yläosaan. Kohde rajautuu pohjoisessa Kivijärveen ja etelässä viljelysalueeseen.
Pohjoisosassa on kaakko-luode -suuntainen, 34 m pitkä maavalli, jonka leveys on 3,4 m ja korkeus 0,8 m. Sen edessä on 3,4 m leveä vallihauta, jonka syvyys on 1,1 m. Torjuntasuunta on ollut lounaaseen. Vallin ja haudan eteläpää on todennäköisesti tuhoutunut valtatie 6:n alle.
Tien eteläpuolella on pohjoinen-etelä -suuntainen, 26 m pitkä valli joka kääntyy suorakulmaisesti eteläpäässä ja jatkuu siitä itään 53 m. Vallin leveys on 2,5 m ja korkeus 0,6 m. Vallien edessä on 3 m leveä kaivanto, jonka syvyys on 0,6 m. Torjuntasuunnat ovat olleet länteen ja etelään. Vallin pohjoispää on tuhoutunut vt 6:n alle.
Varustus on rakennettu 1700-luvun linnoitusperiaatteiden mukaisesti siten, että hiekasta ja kivistä rakennetut vallit ovat muodostuneet niiden edessä olevan vallihaudan kaivamisen yhteydessä. Eteläisen vallihaudan itäpäässä on jäänyt kaivannon kiviaineksen louhinta kesken.
Varustus liittyy todennäköisesti Taavetin linnoitukseen. Paikka on merkitty vanhaan karttaan ja siitä on piirretty maaston poikkileikkausmalli (RGVIA 349:12:1891-1892). Kartassa paikka mainitaan ahtaana läpikulkupaikkana. Karttaan ei ole merkitty vuosilukua, mutta todennäköisesti kartta on 1770-luvulta. Kartoissa paikkaa ei ole merkitty varustetuksi. Paikalla on käyty myös taisteluita sisällissodan aikana 1918.

Rapamäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee pellon kulmassa, aivan tien vieressä kolmen tien risteyksen kaakkoispuolella. Kolmiomaisen maakiven luoteisosassa, lähes pystysuoralla sivulla on kaksi kuppia. Ylempi kupeista on halkaisijaltaan 18 cm ja syvyydeltään 7 cm. Alempi kupeista on halkaisijaltaan 11-12 cm ja syvyydeltään 2 cm sekä voimakkaasti rapautunut. Kauskilan ruumiskalmisto on 700 metrin päässä kuppikivestä.

Vanha Keskitalo (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee lähellä ennestään tunnettua Keskitalon kuppikiveä Urolan kylässä, Kivijärven Uronlahden pohjukassa. Kuppikivi sijaitsee Keskitalon vanhan, nykyisin asumattoman päärakennuksen pihapiirissä, noin 4 metrin päässä rakennuksesta, suuren vaahteran alla. Kupit ovat suuressa, kahteen osaan haljennessa maakivessä. Noin 1,2 metriä korkean kiven tasaisen laen länsireunassa on yksi suurehko kuppi, joka on halkaisijaltaan 9-10 cm ja noin 4 cm syvä.

Härkäsaarenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Pienialainen asuinpaikka sijaitsee Pieni-Rautjärven eteläosan länsirannalla, noin 125 metrin päässä nykyisestä rantaviivasta. Maaperä alueella on hiesumoreenia. Asuinpaikka on ehjä ja hyvin säilynyt. Se rajautuu lännessä ja etelässä jyrkkenevään ylärinteeseen, pohjoisessa alavaan rantapenkkaan ja idässä törmän reunaan. Koepistoista on löydetty kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.

Rantalehto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee pienialaisella tasanteella mäntyä kasvavan mäen päällä. Mäen rinne on koillisen suunnalla loivahko, mutta muut rinteet ovat jyrkät ja korkeat. Maaperä paikalla on hiekkaa.
Asuinpaikka on yhtä pientä kuoppaa lukuun ottamatta ehkä ja hyvin säilynyt. Kohde on voitu rajata koekuoppalöytöjen ja topografian perusteella. Paikalta on löytynyt saviastian paloja, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Koivumäki (1000014038) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lahdenpohjan itärannalla kahden peltoalueen väliin jäävällä kaistaleella. Paikalla on järven veden pinnan laskua edeltänyt rantatörmä, jonka maalaji on lajittunutta hienoa hiekkaa. Törmä on osittain kulunut ja ilmeisesti myös sortunut.
Alueella on maan pinnasta lukien noin 20 cm sekoittunut kerros hiiltä, nokea ja humusta. Kerroksen alapuolella on vaaleaa hiekkaa ja punertava rikastumiskerros.
Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Löydöt on tehty koekuopista 50–60 cm syvyydestä alueella, joka ulottuu 10 metriä törmän reunasta sisämaahan päin. Alue on rajattu löytöjen ja topografian perusteella.

Mustaniemi (1000014041) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee metsässä Simpelejärven itärannalla tien vieressä. Asuinpaikka on ehjä ja hyvin säilynyt. Paikalta on löytynyt tyypillistä kampakeramiikkaa, palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia. Löydöt on tehty koekuopista tasanteelta, jonka rannan puolella on törmä. Maalaji paikalla on kivistä moreenia joka muuttuu rantaa kohti hiekkaisemmaksi.
Myös tien koillispuolelle on tehty koekuoppia, mutta niistä ei ole tullut löytöjä. Asuinpaikan eteläpuolella noin 30 merin päässä on entisen Saaren ja Parikkalan kuntien rajamerkki.

Marttilankangas 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Taavetin kunnantalosta noin 1,37 km koilliseen, Valtatie 6:n ja Savitaipaleen liittymän luoteispuolella sijaitsee Taavetin innoitukselle rajatun alueen rajapyykki nro 15 ”Niitynojanmaan raja” . Rajapyykiltä on matkaa Valtatie 6:lle noin 330 m. Rajapyykki on pohjoiseen viettävässä mäenrinteessä. Itäpuolella noin 30-50 m päässä on iso hiekkakuoppa. Rajapyykki koostuu 3–4 päällekkäin ladotusta kivikerrasta, jonka keskellä on pystykivi, eli viisarikivi. Viisarikiveen on kaiverrettu teksti ”RA N-15”. Kivilatomus on neliskanttinen. Se on noin 1x1,35 m kokoinen ja noin 1 m korkuinen. Kivet ovat lohkokiviä ja niiden koko on noin 0,3x0,5–0,3x0,7 m. Ympäristö paikalla on mäntymetsää ja kenttäkasvillisuus etupäässä varpu- ja sammalkasveja.

Rosmosuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taavetin linnoituksen sitadellin pohjoispuolella, glasiisin ja valtatie 6:n väliin jäävällä noin 100x250 m leveällä alueella sijaitsee noin 40 kuoppaa. Osa kuopista sijaitsee glasiisin alaosassa, osa tasamaalla. Suurin osa kuopista on suorakaiteenmuotoisia 1,9x1 – 1,5x2,5 m kokoisia ja 0,8–1,3 m syviä. Joukossa on myös muutama soikea kuoppa. Kuoppien ympärillä on 0,7–1,5 m leveät maavallit, jotka ovat ympäristöään 0,2–0,5 m korkeammat. Useimmat kuopat ovat suunnilleen pohjois-eteläsuuntaisia. Paikoittain kuopat sijaitsevat rivissä, paikoittain ilman havaittavaa järjestelmällisyyttä. Viisi kuopista poikkeaa muista. Ne ovat huomattavasti suurempia ja niitä kiertää kolmelta sivulta maavallit. Kuoppien koko on 2x3,5 – 3,5x5 m ja syvyys 1–1,6 m. Maavallit ovat 1–1,2 m leveät ja ne ovat 0,3–0,8 m ympäristöään korkeammalla. Lisäksi kaksi kuoppaa on pyöreitä, halkaisijaltaan 4–6 m ja niiden syvyys on noin 1 m. Niitä kiertävät maavallit ovat 0,5–1 m leveät ja ne ovat 0,2–0,4 m ympäristöään korkeammalla.
Kuopat eivät liity linnoitukseen. Niiden seinät ovat usein hyvin suorat, ja kuopat vaikuttavat hyväkuntoisilta. Todennäköisesti ne ajoittuvat 1800–1900-lukujen taitteeseen, tai 1900-luvulle, ja liittyvät mahdollisesti armeijan kenttävarustuksiin. Taavetin linnoituksessa on 1800-luvun lopulla harjoitellut 24. reservikomppania.

Marttilankangas 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taavetin kunnantalosta 1,3 km koilliseen, valtatie 6:n ja Haminantien risteyksen lounaispuolella sijaitsee maavalli. Pohjois-eteläsuuntainen maavalli on noin 35 m pitkä ja 3–5 m leveä. Vallin korkeus itäreunalla on 5–6 m ja länsireunalla 4–5 m. Aivan maavallin vieressä itäpuolella on kaksi vierekkäistä halkaisijaltaan 20–30 m leveää kuoppaa.
Kuopista on mahdollisesti kaivettu maata vallin päälle. Vallin päällystä ja sen länsipuolen reunat ovat hyvin kuluneita. Vallilla ajelee usein mopoja, jotka ovat kuluttaneet kasvillisuutta vallilta ja paljastaneet maanpinnan laajoilta alueilta. Maasto on kulutukselle herkkää hiekkamaata. Valli on ollut 0,5–1 m korkeampi ennen kulumista. Paikallisten tiedossa on, että maavalli on toiminut Taavetin linnoituksen maalivallina, kun linnoituksen ensimmäiseltä bastionilta on harjoiteltu tykinammuntaa. Ensimmäiseltä bastionilta on maavallille matkaa 1,2 km. Vallin länsireunalta on löytynyt tykinkuulia, jotka ovat nykyisin Kotiseutumuseossa Taavetissa.

Kissanonnenkangas 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Venäläisten Taavetin linnoituksen (1773-) aikainen vanha hautausmaa sijaitsee noin 1,18 km päässä Taavetin kunnantalosta kaakkoon. Kohde sijaitsee Haminantien ja Lintulantien välissä, pienen lammen koillispuolella. Hautausmaa esiintyy 1700-luvun lopun kartoissa . Haudat ovat pienen mäen päällä ja osittain sen rinteissä. Mäen rinteet laskevat etelään ja länteen päin. Mäen itäpuolella kulkee hiekkatie (Lintulantie) ja lounaispuolella on pieni lampi. Kaakkoispuolella erottuu hiekkatien ja lammen välissä vanha 1700-luvun tienpohja nurmikkoisena ja pientä nuorta puuntaimea kasvavana tasanteena. Tie näkyy vanhoissa kartoissa Tainan tienä. Tienpohjan leveys on noin 2 m.
Hautausmaa rajattiin tarkastuksen yhteydessä topografian ja näkyvien hautojen perusteella. Haudat erottuvat maastossa noin 0,3–0,6 m syvinä kuoppina ja painanteina. Ne ovat muodoltaan pyöreitä ja soikeita, halkaisijaltaan noin 1,9 m kokoisia. Runsaan kasvillisuuden vuoksi hautakuoppia oli paikoittain hankala havaita. Niiden tarkkaa lukumäärää ei voitu laskea, mutta hautoja on paikalla kymmeniä. Haudoissa ei ole nähtävissä rakenteita. Paikallisten mukaan ainakin yhdessä haudassa on ollut tiilirakenteita ja yksi hauta on ollut katettu puukatoksella. Harjanteen keskipaikkeilla on sijainnut perimätiedon mukaan paarihuone, eli ruumishuone . Paarihuoneen paikka erottuu maastossa suorakaiteenmuotoisena, 0,2–0,3 m syvänä painanteena, johon johtaa sisäänkäynti kaakosta. Painauma on 2,2 x 2,6 m kokoinen ja sisäänkäynti 0,8 m leveä ja 2,4 m pitkä. Kenttäkasvillisuus on runsasta ja koostuu etupäässä saniais-, ruoho-, sammal- ja varpukasveista. Paikalla kasvaa myös paljon nuorta puustoa.

Tervalamminsuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taavetista Savitaipaleelle johtavan Savitaipaleentien varressa, noin 950 m päässä valtatie 6:n ja Savitaipaleen liittymästä, sijaitsee todennäköisesti 1900-luvun alkuun ajoittuvia kuoppia. Kuoppia sijaitsee tien molemmin puolin, länsipuolella niitä on seitsemän ja itäpuolella kolme.
Kuopat ovat kaivettu hiekkaisen mäen rinteeseen, melkein rinteen juureen. Kuopat ovat rinnatusten, noin 5-10 m päässä toisistaan. Kuoppien pohjat ovat tasaisia ja suorakaiteenmuotoisia. Kaivettu maa on kasattu kuoppien ympärille maavalleiksi. Maavallit kiertävät kuoppia rinteen puoleisilta kolmelta sivulta. Kuoppien suuaukko on rinteestä poispäin. Tien itäpuolella kuopat sijaitsevat etelään laskevassa rinteessä. Tien länsipuolella viisi kuoppaa sijaitsee itään/kaakkoon laskevassa rinteessä ja kaksi pohjoiseen laskevassa loivemmassa ja matalammassa rinteessä. Pohjoisreunalla sijaitsevat kaksi kuoppaa ovat muita kuoppia pienempiä. Niiden pohjan koko on noin 1–1,5 x 2–2,5 m ja syvyys maavallien päältä laskettuna 0,5–2 m. Muiden kuoppien pohjat ovat 2–3x4–5 m kokoisia ja kuoppien syvyys maavallin päältä laskettuna on 0,5–3,5 m. Kuoppia ympyröivien maavallien leveys on noin 0,5–1 m ja ne ovat noin 0,5 m ympäristöään korkeammat. Maanpinnalla ei ollut havaittavissa muita rakenteita.
Tien itäpuolella kuoppien edustalla, noin 3–4 m päässä kuopista, on maastossa havaittavissa noin 0,5 m kapea ja 0,2–0,3 m syvä itä-länsisuuntainen maaoja, joka saattaa liittyä kuoppiin. Tien länsipuolella kulkee Savitaipaleentien suuntaisesti vanha metsäautotie, joka erottuu maastossa noin 2 m leveänä puuttomana tasanteena. Vanha tienpohja johtaa kuoppien länsireunalle. Kohteen länsipuolella on taimitarha. Alueella kasvaa mänty- ja koivumetsää. Kenttäkasvillisuus kostuu etupäässä varpu-, jäkälä- ja sammalkasveista. Maaperä on hiekkaa. Etelässä maasto muuttuu kosteammaksi ja soisemmaksi.
Kuopat liittyvät mahdollisesti ensimmäisen tai toisen maailmansodan aikaisiin varustuksiin. Reilun kilometrin päässä kohteelta pohjoiseen sijaitsee ensimmäisen maailmansodan aikainen juoksuhauta (Siiropää 2004). Toisen maailmansodan aikana alueella on suoritettu kenttävarustustöitä kuudennen divisioonan toimesta (Arimo 1981: 178). Tarkempaa käyttötarkoitusta ajoitusta ei kuopille inventoinnin yhteydessä pystytty määrittämään.

Möyrniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pieni-Pyhäkala järven etelärannalla olevassa Möyrniemessä, sen eteläosan niemekkeellä. Kaskiröykkiöt sijaitsevat Möyrniemessä olevan mökin länsipuolella rinteessä kallioharjanteen molemmin puolin. Alueella on tehty hiljattain metsätöitä, joissa osa röykkiöistä on hieman vaurioitunut. Röykkiöt ovat mitoiltaan 1 x 1 - 2 x 3 m kokoisia ja suhteellisen isoista kivistä koottuja. Yksi röykkiö on tehty siirtolohkareen halkeamaan ja jokut myös kallion päälle. Varsinaista kaskikerrosta ei satunnaisissa koepistoissa näkynyt. Röykkiöitä on noin 80 x 60 metrin laajuisella alueella.

Kujanpää (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kujanpään talon pellolla, talosta noin 60 m pohjoiseen ja pellon reunasta noin 10 m itään. Paikalta on löytynyt hiekkaisen kaurapellon notkelmasta runsaasti rautakuonaa. Lähellä olevasta järvestä (Suuri Pyhäkala) löytyy järvimalmia. - Jouni Jäppisen määritys 16.9.2009 näytepalasta: kiistatta sulatuskuonaa ja magneettisuuden perusteella mitä todennäköisimmin uunin pohjalta. Näyte viittaa talonpoikaiseen kuoppauuniin. - Raudanvalmistuspaikka tai pajan paikka.

Imatrankoski (Taide)
Historiallinen; Imatrankoski sijaitsee Imatrankosken kirkosta 580 m länsilounaaseen ja 2,9 km Imatran asemalta etelään Vuoksen purkautumispaikassa. Nykyään koskiuoma on 1920-luvulla tehdyn patoamisen takia kuiva ja vesi juoksutetaan voimalaitoksen läpi Imatrankosken itäpuolelta.
Kosken länsi- sekä itärannalla sijaitsee kallioiden ja lohkareiden pinnoille hakattuja kirjoituksia sekä numeroita. Hakkauksia on paikallistettu noin 130. Hakkauksissa on kokonaisia nimiä, nimikirjaimia ja vuosilukuja. Vanhimmat hakkaukset saattavat olla 1700-luvulta, mutta varmuudella hakkaukset ajoittuvat 1800- ja 1900-luvuille. Yhden Imatran kulttuurihistoriallisen museon tiedon mukaan vanhin hakkaus olisi jo 1700-luvun alkupuolelta, mutta tämä ei pitäne paikkaansa vaan vuosiluku lienee tulkittu väärin. Nuorin tunnettu hakkaus on 1980-luvulta Ruotsin hallitsevan kuningasparin käynnistä muistoksi tehty.
Hakkauksissa on venäjän-, ruotsin- ja suomenkielisiä nimiä. Piirroksia ovat tehneet ilmeisesti matkailijat itse, heidän palvelijansa tai palkkaamansa paikalliset ihmiset. Osa hakkauksista on vain pelkkiä nimikirjaimia, osa tikkukirjaimin hakattuja, osa hienosti kaunokirjoitettuja ja jopa koristettuja. Hakkaukset ovat edelleen osin sidottavissa historiallisiin ihmisiin Imatrankosken valtionhotellin vieraskirjojen avulla.
Imatrankoski on Suomen vanhimpia matkailukohteita. Ennen matkailukäyttöä siellä kävivät lähinnä tutkijat. 1700-luvun loppupuolella alue siirtyi Venäjälle Ruotsi-Suomelta, jolloin Katariin Suuri kävi katsomassa hakkauksia. Hänen liikkumistaan helpottamaan paikalle tehtiin ilmeisesti puukäytäviä, joita lienevät tukeneet kivirakenteet. Sittemmin kohde tuli suosituksi käyntikohteeksi ja sinne rakennettiin kivin pengerretyt polut sekä muita rakenteita. Vuosikymmenien matkailukäytön aikana alueelle on rakennettu ja siltä on purettu erilaisia matkailurakenteita. 1920-luvulta alkaen kävijävirta alkoi vähitellen vähentyä Venäjän rajan sulkeuduttua ja patovoimalan rakentamisen alettua.
Nykyään alueella ovat arkeologisina kohteina havaittavissa
- kalliohakkauksia
- matkailurakenteiden jäänteitä
- polkujen kivipengerryksiä
- luola koskiuoman länsiseinämässä. Luolaan liittyvän paikallistiedon mukaan se on ollut 2 maailmansodan aikana käytössä Valtionhotellin arvotavaroiden suojana.

Noidanniemi (Raaka-aineen hankintapaikat)
Esihistoriallinen; Paikka sijaitsee Elkiänjärven etelä-lounaisosassa olevan laajan niemen länsirinteessä, noin 180 m Kinnarinlahden koillisrannasta ja noin 30 m mökkitiestä itään.
Kallioisessa mäenrinteessä on hyvin ohut multakerros ja kuntta. Paikalla käytäessä oli mäki hakattu ja maaperä laikutettu. Suppealla noin 5 x 5 m alalla oli muutamassa kalliopinnan paljastaneessa laikussa runsaasti iskettyä kvartsia rapakivikallion päällä. Kyseessä lienee kvartsilouhos, suonen on ilmeisesti vielä kuntan peittossa.

Parkonlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kivijärven keskiosan etelärannalla, Parkonlahden etelärannalla, pohjoiseen antavalla hiekkarannalla, rantavedessä huvilan rannassa. Löydöt kvartsi-iskoksia ja kristallikvartsinen pieni tasoydin.

Männikkömäki Pötry 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Suo-Anttilassa, Urpalanjoen itäpuolella, peltotien mutkan kohdalla, tien tasoa ylemmän niemekkeen tasaisella laella pellossa jyrkähkön rinteen juurella. paikalla on matala peltoon laskeva rantatörmä, jonka laella, muinaisessa niemekkeessä, paikka sijaitsee. Suppealla, noin 20 x 20 metrin alueella on pellossa runsaasti kvartseja.

Männikkömäki Pötry 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Urpalanjoen itäpuolella, peltotien jyrkän mutkan kohdalla, sen eteläpuolella olevan pellon yläosassa, jyrkähkön rinteen laella. Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia harvakseltaan laajahkolta alalta peltorinteen laen reunoilta ja rinteen laelta, pellon keskellä olevan pienen kalliopaljastuman lähistöltä, sekä paljastuman pohjoispuolella olevasta notkelmasta.

Vuolteenkangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Kohde on osa puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Suomalaisenkylässä Lahnajärven ja Kivijärven välisen Vuolteenkankaan eteläpuolella. Puolustusaseman tarkoituksena on ollut sulkea reitti etelään Vuolteenkankaan kautta. Likolampea ympäröivillä mäillä on taistelu- ja yhdyshautaverkosto, joka on noin 600x400 metriä kokoisella alueella Vuolteenlammen kaakkoispuolella. Taisteluhautoja on kohteen luoteisosassa kahdella mäellä. Niistä haarautuu yhdyshaudat itään, jotka muodostavat lenkin Likolammen ympäri. Lammen itäpuolella kaivantoja yhdistää lisäksi keskeltä kaksi yhdyshautaa. Kohteessa on kaksi romahtanutta betonirakenteista suojahuonetta (P: 6768822 I: 542086) sekä (P: 6768839 I: 542123). Lisäksi kohteessa havaittiin 7 selkeää suojahuoneen kuoppaa. Kohteen länsiosissa kahden mäen välissä on noin 10 metrin mittaisessa kaivannossa betoniseinämät, jotka ovat kaatuneet toisiaan vasten. Rakenne on mahdollisesti tarkoitettu vahvistetuksi yhdyshaudaksi, jonka on ollut tarkoitus johtaa suojahuoneeseen. Myös kaksi poteroa havaittiin pohjoisosassa (P: 6769154 I: 542059) sekä (P: 6769175 I: 542035). Kohteen torjuntasuunta on luode. Rakenteet on kaivettu hiekkapohjaiseen maahan. Ne ovat hyväkuntoisia.

Vuolteenkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuolteen aseman takana kumpareella on noin 40 x 10 m suuruinen majoitusparakin pohja. Suuret parakit oli tarkoitettu n. 200 miehen majapaikaksi. Tässä parakissa on ollut noin 0,5 metriä korkea, päänkokoisista kivistä rakennettu kivijalka ja sen ulkopuolille molemmille sivuille kaivettu vesiosa.

Jalkosalmi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Kohde on osa puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lemin Suomalaisenkylän lounaisosassa. Kohteen tarkoituksena on ollut estää maihinnousu Jalkosalmelta. Kuhasensaaren ja Suomalaisenkylän kankaitten yhdistävä silta on ollut kuvattuna jo Senaatinkartastossa vuodelta 1893. Kohteessa on Jalkosalmen pohjoispuolisilla rinteillä puolustusasema. Länsiosissa on taisteluhauta torjuntasuuntanaan länsi-lounas kohti Uimintietä. Taisteluhaudasta haarautuu koilliseen noin 260 metriä pitkä yhdyshauta, joka yhdistää taisteluhaudan länsiosan taisteluhaudan itäisellä rinteellä sijaitsevaan taisteluhautaan. Puolustusasema on siis kaksilinjainen, jolloin siihen muodostuu syvyysporrastusta. Itäosan taisteluhauta on mäen länsirinteellä pohjois-etelä suuntaisena noin 250 metrin pituudella. Siitä haarautuu etelään noin 180 metrin pituinen yhdyshauta. Taisteluhaudan keskiosissa on selustan puolella pieni suojahuoneen kuoppa sekä itärinteellä kolme syvää kartiomallista kuoppaa, joiden käyttötarkoitusta ei tunneta. Lisäksi taisteluhaudassa on kaksi tuliasemaa suunnattuna lounaaseen. Torjuntasuunnat kohteessa ovat luode, länsi ja lounas. Rakenteet on pääosin kaivettu maahan ja osittain louhittu ja ladotuilla kivillä vahvistettu.
Kaivantoihin on kasattu jätettä.

Hälvämäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Kohde on osa puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lahnajärven kaakkoispuolella Hälvämäellä, joka on lähes ympäriinsä linnoitettu. Mäen pohjoisrinteellä on noin 850 metriä pitkä taisteluhauta, josta haarautuu neljä yhdyshautaa etelään. Itäisin yhdyshauta johtaa lähelle Hakkalanvuorentietä kohteen eteläisimpään osaan. Keskimmäiset yhdyshaudat yhdistyvät eteläpäässä muodostaen lenkin. Lisäksi mäen laelle johtavat yhdyshaudat. Kohteen keskiosissa on runsaasti painanteita ja kuoppia, joiden merkitys ei ele tiedossa. Läntisin yhdyshauta kulkee pellon reunassa ja johtaa etelässä kahteen suojahuoneen kuoppaan. Kohteessa havaittiin yhteensä yhdeksän selkeää suojahuoneen kuoppaa. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen ja koilliseen. Luoteisosassa kohde päättyy pellon reunaan.

Ukonmäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Iitiäntien länsipuolella Rosioronmäellä sekä Ukonmäellä. Kohteessa on kaksi puolustusasemaa, toinen Rosioronmäellä ja toinen Ukonmäellä kaakkoispuolella. Kangas nykyisen Lemin keskustan eteläpuolella on haluttu linnoittaa vahvasti, ja luoda syvyysporrastusta. Rosioronmäellä on useita taisteluhautaosuuksia, joita yhdistävä yhdyshaudat mäen kaakkoisrinteellä. Kohteessa havaittiin yhteensä 15 suojahuoneen kuoppaa, neljä konekivääriasemaa sekä romahtaneita suojahuoneita 9 kappaletta. Kuitenkin ainoastaan yksi niistä on selkeä, se sijaitsee kohteen aivan pohjoispäässä, johon yhdyshauta johtaa (P: 6769651 I: 544496). Suojahuone on betonivalettu ja sille on erikseen vanhan Iitiäntien varressa opastekyltti. Todennäköisiä romahtaneita suojahuoneita havaittiin myös etelämpänä kohteessa (P: 6769296 I: 544191). Ukonmäellä taisteluhaudassa on lisäksi useita torjuntasuuntaisia kaivantoja, jotka on todennäköisesti tarkoitettu vedenlaskuun. Kohteen pohjoisosissa Rosioronmäen länsirinteellä Muurasuon läheisyydessä kaivannot ovat keskeneräisiä ja matalia. Rakenteet on louhittu ja kaivettu maahan, ja useassa kohdassa kivillä vahvistettu.

Voivoron parakit (Asuinpaikat)
Historiallinen; Voivoron mäellä, tykkitien varrella, on kolme parakin pohjaa. Suurin niistä on ilmeisesti majoitusparakki ja se on kooltaan 40 x 7 metriä. Pienemmät, kenties keittiö-/parakit ovat noin 10 x 5 metrin suuruiset. kivijalat ovat sammaloituneina helposti maastossa havaittavissa. Parakkien vedenottopaikkana on ollut Voivoron päässä ollut lähde, joka nykyään on peittynyt mudanottopaikalle johtavan tien alle.

Tauri-Elokallio (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Iitäntien molemmin puolin Elokalliolla sekä sen luoteispuolisella mäellä. Kohteessa on toisen maailmansodan sekä ensimmäisen maailmansodan aikaisia maalinnoitteita. Koillispuolisella rinteellä on taisteluhautaa kahdessa linjassa torjuntasuuntanaan luode ja pohjoinen. Pohjoisempi taisteluhauta on noin 130 metrin mittainen ja sen yhteydessä on epämääräisiä kuoppia, joiden merkitystä ei tunneta. Yhdyshaudat yhdistävät taisteluhautoja. Eteläisempi taisteluhauta sijaitsee mäen laella. Sen yhteydessä lyhyet yhdyshaudat johtavat kahteen romahtaneeseen suojahuoneeseen (P: 6769570 I: 544951) sekä (P: 6769558 I: 544915). Yhdyshauta jatkuu etelärinteellä, josta se kulkeutuu koilliseen ja yhdistyy taisteluhautaan, joka haarautuu mäen koillisosaan. Iitiäntien länsipuolella on kaksi lyhyttä taistelu- tai yhdyshaudan pätkää.
Elokallion mäen pohjoisrinteellä on toisen maailmansodan aikainen panssarieste torjuntasuuntanaan koillinen. Sen yhteydestä alkaa taisteluhauta etelään, joka jatkuu aina Iiäntien varteen ja haarautuu itään. Taisteluhaudan länsipuolella on myös matalia taisteluhautakaivantoja, jotka johtavat itäpäässä mahdolliseen konekivääri- tai tähystysasemaan. Iitiäntien eteläpuolella taisteluhauta jatkuu, ja siitä haarautuu lyhyt yhdyshauta mäen päälle, jossa on suojahuoneen kuoppa.

Ritamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi-suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Iitiäntien itäpuolella. Mäen länsirinteellä on noin 200 metriä pitkä taisteluhauta torjuntasuuntanaan luode. Taisteluhaudassa on useita traversseja sekä yksi mahdollinen tuliasema, jonka aseistuksesta ei ole tietoa. Eteläosassa taisteluhaudasta haarautuu yhdyshauta kaakkoon, josta haarautuu taisteluhauta mäen laelle koilliseen. Taisteluhauta on matala ja keskeneräinen. Yhdyshauta mataloituu kaakkoisosissaan. Kaakossa mäen etelärinteellä yhdyshauta jatkuu lyhyesti ja johtaa kahteen suojahuoneen kuoppaan. Kohteen kaivannot on pääosin kaivettu maahan ja osittain louhittu. Seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä.

Pekonkangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohteessa on ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaisia varustuksia, joista jälkimmäiset ovat osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kohde sijaitsee kolmessa osassa Lahnajärven ja Syntymäinen-nimisen järven välisellä kannaksella. Länsiosassa Hattumäen laella on kenttälinnoitettu korsu ja yhdyshautaa, jotka voivat olla ensimmäisen tai toisen maailmansodan aikaisia varustuksia. Hattumäen kaakkoispuolella on toisen maailmansodan aikainen panssarivaunun kaivantoeste. Kohteen itäosassa on Kastaisenniitun länsipuolella kenttälinnoitettuja taisteluhautoja, jotka saattavat olla osin ensimmäisen sekä toisen maailmansodan aikaisia. Varustusten eteläpuolella on toisen maailmansodan aikainen, maahan kaivettu panssarivaunun kaivantoeste.

Hattumäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hannaojan itäpuolella, Hattumäessä on taisteluhautaa, joka jatkuu lähes yhtenäisenä Pekonkankaan kautta Palolaan ja Ritamäkeen, päättyen Iitiän tiehen (tie n:o 380). Taistelu- ja yhteyshautaa on yhteensä 2 kilometriä. Hattumäen asemien takana Taurissa olleen varavankilan vankien v. 1943 kaivama panssariestekaivanto. Tämä asema sulkee Lahnajärven-Syntymäisen järvikannaksen.

Perälä/Kukasmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Luumäellä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Perälässä Taavetin pohjoispuolella. Kohteessa on matalia taisteluhautoja Savitaipaleentien molemmin puolin Perälässä sekä Kukasmäellä. Rakenteet on kaivettu maahan ja ne vaikuttavat keskeneräisiltä. Tien länsipuolella on yksi mahdollinen asema taisteluhaudassa. Torjuntasuuntia ovat pohjoinen ja luode. Taktisena tarkoituksena on todennäköisesti ollut sulkea reitti Savitaipaleentien kautta kaakkoon. Alueella on lisäksi runsaasti toisen maailmansodan aikaisia puolustusvarustuksia.

Soihokka (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Pieni-Urpalo järven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on taistelu- ja yhdyshautoja Itsenäisyydentien pohjois- ja eteläpuolella. Tien pohjoispuolella on rinteessä noin 150 metrin mittainen taistelu- tai yhdyshauta, joka alkaa itäpäässään laakeasta kuopasta, jonka halkaisija on noin 10 metriä. Tien eteläpuolella taistelu- ja yhdyshaudat kiertävät rinteen ympäri. Lounais- ja eteläosan kaivantoja on täytetty. keskeltä kulkee yhdyshauta. Pohjoispäässä lähellä tietä sekä kohteen kaakkoisosassa on suojahuoneen kuopat. Rakenteet on kaivettu maahan. Torjuntasuunta on ilmeisesti ollut länsi ja luode. Kohteessa saattaa olla toisen maailmansodan aikaisia rakenteita seassa.

Vanha Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taipalsaaren vanha pappila, joka on aiemmin tunnettu nimellä Taipaleen kartano, lienee vanhimpia kruunun kartanoita Karjalassa ja perustettu jo ennen Kustaa-kuninkaan aikaa. Ensimmäinen maininta siitä on vuodelta 1546, minkä mukaan Taipale jo vanhastaan on määrätty nimismiehentaloksi. Kustaa Vaasan kuninkaankartanoverkostossa Taipaleen kartano toimi Lappeen voudin residenssinä. Vuonna 1571 Taipaleen kartanosta tuli Taipalsaaren uuden kirkkopitäjän pappila. Taipalsaaren 450-vuotishistorian mukaan pappila on palanut ainakin vuosina 1694, 1720, 1746, 1778 ja 1797.
Paikalla suoritetussa koekaivauksessa havaittiin, että esineistöä sisältänyt kerros oli yleensä yli puoli metriä paksu. Esineistöstä mainittakoon mm. uudempi lasi, lasitettu keramiikka sekä tiilen ja palaneen saven kappaleet. Huomionarvoista oli liitupiippujen täydellinen puuttuminen. Paikalla on myös pystyssä oleva "viinikellari". Lisäksi paikalta on löytynyt varhaismetallikautista keramiikkaa.
Kansallismuseon kokoelmissa on Taipalsaaren pappilan puutarhasta löytynyt raha (Rahakammion kokoelmat, Helsingin yliopiston raha- ja mitalikok ennen 1920, RKHY840:1), joka on lyöty Tartossa Dietrich III Damerovin aikana (n. 1395/1396).

Rannuusinsalmen väyläeste 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Saimaalla noin 23 kilometriä Savitaipaleen keskustasta koilliseen Hämeensaaren pohjoispuolella ulottuen sen rannasta suoraan ulospäin noin 60 metriä.
Rannuusinsalmessa on kaksi purjehdusestettä, joista pidempi sijaitsee Savitaipaleen puolella Hämeensaaren pohjois/luoteiskulmassa ja lyhyempi Mikkelin puolella. Suorakaiteen muotoiset, kivillä täytetyt hirsiarkut ovat peräkkäin, jolloin ne muodostavat patomaisen rakennelman salmen pohjaan. Esteet ulottuvat lähelle pintaa, reilun metrin syvyyteen, jolloin salmi on ollut kulkukelvoton suurille aluksille. Esteet on todennäköisesti rakennettu vuonna 1789. Metrin päässä toisistaan olevat hirsiarkut ovat kooltaan noin 7 - 7,5 metriä x 3 - 3,5 metriä. Tässä pidemmässä purjehdusesteessä on säilynyt peräkkäin kahdeksan arkkua. Väyläeste sulkee mahdollisen väylän läpi alueen vedenalaisen harjun, joka muodostaa matalikon.
Arkkujen nurkat on salvottu hirren molemmille puolille veistetyin lovin. Liitos on varmistettu poraamalla salvoksen kohdalle reikä, johon on lyöty puutappi. Arkuissa käytetty puu on osittain uusiokäytössä. Rakennustyössä on tarvittu noin 150 hirttä ja noin 170 kuutiota täytekiviä.
Dendrokronologisen analyysin perusteella tiedetään, että puut on kaadettu vuosien 1750-1790 välillä. Puulaji on mänty.

Riutansaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Riutanselällä Riutansaaren etelärannalla.
Limisaumaisen mäntypuisen aluksen hylky, jonka kölipituus on 16,3 metriä ja arvioitu kokonaispituus 19 metriä. Hylyn laudoitus ja kaaritus on hentoa verrattuna jykevärakenteiseen köliin.
Hylky on löydetty 30.7.1976. Dendrokronologisen analyysin perusteella voidaan olettaa, että aluksen rakentamisessa käytetyt puut on kaadettu noin 1850 - 1860 (ajoitus: Pentti Zetterberg, Joensuun yliopisto).

Suurjänkäsalon Jysmänniemen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Suuri Jänkäsalon saaren Jysminniemen pohjoispuolella, noin 50 metrin päässä niemestä. Alus on ilmeisesti ajautunut rantaan ja rikkoutunut rantakarikossa.
Hylynosia varsin laajalla alueella pohjaan levinneenä, löytynyt puolikas kaari on kuusenrangasta taivutettu. Runko on kylkilankkujen kohdalta lovettu, lankut ovat olleet kiinni rautaniitein. Puolikkaan kaaren pituus on noin kaksi metriä.

Rastinniemen länsipuolen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Rastinniemen länsirannalla
Tasasaumaisen mäntyrakenteisen aluksen hylky. Hylyn pituus on noin 28 metriä ja leveys noin 6.4 m, aluksen rakentamisessa on käytetty nauloja.

Suuri Sarviniemen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sarviniemen niemenkärjestä n. 12- 15m itään
Tasasaumaisen puualuksen hylky, josta on jäljellä pohjaosa. Alus on ollut rakennettu noin 35-40 mm paksuisista lankuista, pääosin puutappiliitoksin. Aluksen sisäpuolella on ollut joitain nyttemmin hävinneitä rakenneosia rautatapein kiinni (kaarissa). Sisälaudoitusta tai sikoköliä ei ole havaittavissa. Ilmeisesti samaan hylkyyn liittyvä pohjaosan kappale, kooltaan noin 650 cm x 285 cm, sijaitsee runsaat 100 metriä lounaaseen ensinmainitusta pohjakappaleesta.

Suuri Sarviniemi (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Sarviniemen kaakkoispuolella.
Kivitäytteisiä hirsiarkkuja 2 kpl sekä lisäksi irtonaisia hirsiä, noin 40 metrin pituisella ja noin 6-10 metrin levyisellä alueella Sarviniemen kaakkoisrannalla. On mahdollista, että alueella on sekaisin vanhan ja osittain puretun laiturin jäännös uppotukkien seassa ja osittain jopa jonkin vielä vanhemman rakenteen kanssa.
Harrastajaryhmä on dokumentoinut kohdetta 1997 ja 1998. Hirsistä on otettu dendrokronologisia näytteitä. Näytteiden perusteella (Markus Lindholm 1997) yhden ajoitettavissa olevan mäntypuisen näytteen nuorin vuosilusto on kasvanut vuonna 1823. Dokumentointia tehneen ryhmän mukaan voi olla kyseessä rakenne, jota on käytetty tukkilauttojen ankkuroimiseen.

Taipaleenlahden hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Taipalsaaren Rastiniemi, kallioiden välisessä lahdessa noin 50 metriä lahden pohjukasta ja noin 200 metriä eteläisemmästä kallioniemestä pohjoiseen.
Limisaumaisen, taotuilla nauloilla rakennetun aluksen hylky, jonka pituus on noin 14 metriä ja leveys noin 3 metriä. Alus on osittain hajonnut, ja se makaa mutapohjaisessa rinteessä osittain pohjaan hautautuneena.

Rastinniemen itäpuolen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Rastiniemen itäpuoli
Aluksesta (mahdollisesti lotja) on jäljellä yhtenäinen pohjarakennelma, joka on suhteellisen hyväkuntoinen ja ehjä. Kyljet puuttuvat, hylynjäännöksen pituus on noin 25-30 m ja leveys noin 8 m. Rakenteeltaan alus on ollut tasasaumainen ja männystä rakennettu. Hylystä irronneita osia on jonkin verran hylyn ympärillä ja rinteessä, jossa hylky makaa. Osa on ajautunut kauemmaksi rinteen alapuolelle, ympäristöstä löytyi polvia, kyljen kappaleita ja rappusia, jotka ovat todennäköisesti peräisin hylystä. Hieman kauempana hylystä rinteen alta löytyi osittain rikkoutunut Venäjän Kuznetsovin Riikan tehtailla valmistettu lautanen, jonka valmistusaika sijoittuu ajanjaksolle 1880-1917.

Mertaniemi 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Mertaniemen lounaispuolella
Pahoin hajonnyt hylky, jonka pituus on n. 16,30 m ja leveys n. 4,50-5 m. Hylyssä on sekä limisauma- että tasasaumarakennetta. Lankut ovat kiinni kaarissa puutapituksella. Kölipuussa on havaittavissa mastonkenkä. Alus on ollut vankkarakenteinen.

Pieniniemen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Harsapaanluodot Pieniniemen länsipuolella
Tasasaumaisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 21 metriä. Hylyssä on havaittu yli 40 kaarta.

Kukkosaaret (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Kukkosaaren ranta
Tasasaumainen männystä rakennetun aluksen hylky, jonka pituus on 13,2 m ja leveys 4,8 m.

Käyhkään kanava (1983) (Alusten hylyt)
Historiallinen; Käyhkään kanavan yläpuolella
Hylky sijaitsee kenraali Suvorovin (1791-92) rakennuttaman Käyhkään kanavan yläpuolella ja sillä on todennäköisesti kuljettu sauvomalla kanavaliikenteessä. Kooltaan noin 15,5 x 6,2 m kokoisen hylyn alaosa on säilynyt pohjassa. Alus on ollut limisaumainen ja matalalaitainen, jossa on ollut kapea peräpeili. Hylyn pohjalta löytyi olkimatoista ja savesta muodostunut kerros, joka on mahdollisesti toiminut kivikuljetuksissa pohjan suojana. Hylyssä oli lähes 40 louhittua noin 20 kg painoista kiveä. Samanlaisia kiviä on kanavan seinämissä. Arkeologisissa tutkimuskaivauksissa löytynyt esineistö on venäläisperäistä. Löytyneeseen esineistöön kuuluvat mm. liitupiipun koppa, musketinkuulat, miekan tupen vyökoukku ja asetakin nappeja.

Käyhkään Vipuniemen hylky (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Vipuniemen kärjen tuntumassa
Aluksen pituus on noin 30 metriä, leveys kahdeksan metriä, ja perän leveys viisi metriä. Kaaripuita on 58 kpl, rakennusmateriaali on mänty. Alus on rikkoutunut; keulasta on poissa niin paljon lautoja, että on vaikea sanoa, millainen keula on ollut. Myös peräpeili on rikkonainen. Hylky on kivien päällä toiselta reunalta koholla, toinen kylki on hiekka-savipohjassa. Aluksessa ei ole ollut kansirakennelmia, vaan se on ollut ruuhimallia.
Grönhagenin mukaan kyseessä on suurikokoinen lotja.

Kilpiänsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kilpiänsaaren eteläkärki
Mäntypuisen tasasaumaisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 23 metriä ja leveys noin 6.5 metriä.

Ilkonsaarten hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Ilkonsaaren pohjoiskärjessä
Tasasaumaisen puualuksen hylky, jonka pituus on n. 20 m ja leveys n. 5 m. Rakennusaineena on mänty. Hylyssä on jäljellä etu- ja takakannen rakenteita. Etukannella on järeärakenteinen ankkuripeli, jota on käytetty ilmeisesti varppaamisessa. Hylyn perän lähellä on tiiliä kasana.

Keskuskari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky on Lappeenrannan sataman edustalla. Lähin matalikko on Keskuskari joka on merkitty ristiviitalla. Hylky on n. 20 metrin päässä viitasta.
Kyseessä on huonokuntoinen noin 17 m pitkä tasasaumaisen puualuksen hylky. Perärangan alaosa on pystyssä ja sikoköli on näkyvissä. Aluksessa on mahdollisesti ollut kaksi mastoa, joista toinen sijaitsi hyvin lähellä keularankaa. Ei ole havaittavissa kansirakenteita.
Etelä-Karjalan pelastuslaitoksen sukeltajat löysivät hylyn sattumalta 22.5.2004. Löytäjät nostivat hylystä puisen plokin, joka toimitettiin Suomen merimuseon konservointilaboratorioon 28.5.2004. Tutkija Minna Leino teki tarkastussukelluksen hylylle 19.6.2004, jolloin kohteesta otettiin kaksi ajoitusnäytettä dendrokronologista ajoitusta varten. Näytteet ajoitettiin Joensuun yliopistossa ja ajoitusraportti valmistui 8.9.2005. Kahden näytteen perusteella hylkyä ei voida varmuudella ajoittaa, mutta on mahdollista, että aluksen rakentamiseen käytetyt puut on kaadettu 1859 (tai vähän sen jälkeen). Toinen näytteistä viittasi rakennuspuun olevan peräisin Lounais-Suomesta, toinen näyte viittasi Sisä-Suomeen. Tarkempien tietojen saaminen hylystä vaatisi lisänäytteiden ottamista.

Vahvasalo (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee Joutsenon keskustasta pohjoiseen, Mietinsaaren pohjoisosan länsipuolella olevan Vahvasalo-saaren viereisen pienen kalliosaaren eteläpuolella.
Noin 20 metriä pitkä puurunkoisen tasasaumaisen aluksen huonokuntoinen hylky. Sikokölin pituus on 18,37 metriä. Mastonkenkä on havaittavissa. Styyrpuurin puoleinen kylki on kaatunut ulospäin. Keula- ja perärangat ovat yhä paikoillaan ja pystyssä. Aluksessa on ollut sisälaudoitus. Hylyn keulan luona pohjassa osittain hylyn alla on ankkuri. Pohjalla on myös ankkurikettinkiä, joka kiertyy ankkuripeliin. Ankkuripelin tukki on 2,85 metriä pitkä. Hylyn keskivaiheilla on uunin jäänteet. Uunin ympärillä on lukuisia tiiliä, joissa on erilaisia venäjänkielisiä leimoja.

Karhusaari eteläpuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustan lähellä Mertaniemen itäpuolella olevan Karhusaaren eteläpuolella.
Paikalla on noin 21 metriä pitkä ja 5,5 metriä leveä puisen limisaumaisen aluksen hylky. Hylky kohoaa pohjasta noin 1,7 metriä. Oikea kylki on kaatunut hylyn rungon sisään. Vasen kylki on yhä pystyssä. Hylyssä on havaittavissa sisä- ja ulkolaudoitusta ja kansipalkkeja. Perä on rikkoutunut ja perärankaa ei ole havaittavissa. Keula on repeytynyt auki ja keularanka makaa pohjassa hylyn edessä.
Hylky löytyi 2008, kun merihistorian harrastajat tekivät Lappeenrannan edustalla viistokaikukartoitusta hylkyjen paikantamiseksi. Museoviraston meriarkeologian yksikkö teki tarkistussukelluksen kohteelle marraskuussa 2008, jolloin hylkyä videokuvattiin. Kokonsa ja rakenteensa puolesta hylky voi olla proomu tai purjelotja, jotka olivat Saimaalla tavallisia tavarankuljetusaluksia.
Hylystä otettiin dendrokronologisia näytteitä toukokuussa 2009 ja maaliskuussa 2010. Aluksen rakentamisessa käytetyt puut on kaadettu 1900-luvun alussa. On oletettavaa, että puumateriaali on peräisin Länsi-Suomesta.
Paikalliset merihistorian harrastajat dokumentoivat hylkyä Museoviraston luvalla ei-kajoavasti 2009 tehden hylystä luonnospiirroksen ja mosaiikkikuvan. Etelä-Saimaa -lehdessä olleet artikkelit hylystä saivat paikallisen asukkaan ottamaan yhteyttä lehteen ja kertomaan, että hylky saattaa liittyä kauppias Nikolai Tasihiniin, joka toimi Lappeenrannassa 1800-1900 -lukujen vaihteessa. Kauppias omisti useita lotjia, joilla kuljetettiin puutavaraa. Kauppias kuoli 1908. Lotjat jäivät käyttämättömiksi ympäri Saimaata. Yksi lotjista jäi Karhusaaren lähelle ja upposi lopulta. On mahdollista, että Karhusaaren hylky on yksi Nikolai Tasihinin omistamista aluksista.

Pieni Kaijansaari (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Lappeenrannan kaupungin edustalla, Mikonsaaren eteläpuolella, Pienen Kaijansaaren itäpuolella lähellä väylää.
Limisaumaisen kannettoman veneen hylky, jonka pituus on noin 12,5 metriä ja leveys noin 3 metriä.

Männikkömäki Pirhonen (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 2,1 km Salajärvestä pohjoiseen, noin 740 m Urpalanjoen itäpuolella, joen varren Pienen Suojärvensuon itäreunalla. Kohde on suosta kohoavan niemimäisen jurkkätörmäisen kumpareen laella, korkeamman rinteen juurella.
Alueelta löytyi iskoksia ja palanutta luuta koekuopista sekä iskos vereiseltä metsätieltä. Alue on kivikkoista ja siellä on paljon rapakiveä. Alue on sittemmin laikutettu.

Männikkömäki Sinkko (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 980 m Urpalanjoen itäpuolella, 660 m Sinkon talosta länteen olevalla hiekkaisella pellolla. Kohde on Männikkömäen luoteisrinteen juurella, kapean suohon rajoittuvan petosaran koilliskulman hietikolla.
Paikalla on muinainen rantatörmä, jossa on kerrostuneena hiekkaa. Löydöt ovat suppealta alalta pellon koillisosasta, hiekkatörmän tutnumasta. Paikka saattaa jatkua itään metsän puolelle.

Pienen Suojärvensuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 2,1 km Salajärvestä pohjoiseen, noin 740 m Urpalanjoen itäpuolella ja Pienen Suojärvensuon itäreunalla. Asuinpaikka on aivan suon reunassa kohdassa, jossa maa muuttuu kovemmaksi.
Löytöalue on noin 30 x 60 m laajuinen. Löydöt tulivat pintaturpeesta, laikutetulta metsäalueelta.

Niitniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Salajärven pohjoispäästä 2,2 km pohjoisluoteeseen ja Urpalanjoesta noin 220 m lounaaseen. Paikka on soiden välisen harjanteen itäpäädyssä, hiekkakuopan kohdalla, osittain metsätien alla.
Kohde on löydetty vuonna 2003 ja paikalla on tehty tutkimuksia 2004. Harjanteen laella, hiekkakuopan reunassa ja metsätien pinnassa havaittiin löytöjä itä-länsisuunnassa 60 m matkalla. Maaperä on vähäkivistä hiekkamoreenia.
Toinen asuinpaikka on löytöjen perusteella sijainnut hiekkakuopan juurella, sillä löytöjä on tullut vanhan rantatörmän leikkauksesta ja hiekkakuopan länsipuolelta tien pinnasta. Löytöpaikat lienevät eriaikaisia ja eri-ikäisiä.
Paikan luulöydöistä, jotka olivat lähinnä koiraa ja haukea, on tehty radiohiiliajoituksia palaneesta luusta, kalibroitu mediaani-ikä on 7700 BC.

Mustaksenkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 500 m Ala-Hirvas -järven eteläpuolella ja siihen laskevasta Mustaksenojasta 200 m länteen, Mustaksenkankaan mäen loivalla etelärinteellä. Paikka on vanhan metsätien kääntöpaikan kohdalla.
Kohteesta on löydetty iskoksia tien pinnasta ja kääntöpaikan länsireunalta koekuopituksen yhteydessä. Vuioden 2004 koekaivauksissa paikalla ei kuitenkaan havaittu löytöjä. alueen laajuus ja tarkka sijainti ovat jääneet epäselviksi.

Mujo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kylätontti sijaitsee Jurvalassa, noin 400 m Salpausselältä etelään olevan niemekkeen eteläreunalla, peltoalueella.
Alueelta löytyi kvartsi-iskoksia, piitä sekä mahdollisesti karjalaista keramiikka 1100–1300-luvuilta, paikalta on havaittu myös tummaa tulikukkaa. Kohde on ilmeisesti historiallisen ajan kylätontti tai talonpaikka 1100–1700-luvulta.
Inventointikertomus 2014:
Kohde on varsin epämääräinen. Mikäli alueella on ollut varhaisempaa asutusta, se todennäköisesti sijaitsee maastossa lähellä nykyistä asutusta hieman korkeammilla maastonkohdilla, jotka ovat nykyisin rakennettuja. Pellolta poimitut irtolöydöt ovat voineen kulkeutua pitkiäkin matkoja, joten asuinpaikan toteaminen, sen laajuuden määrittäminen ja ajoitus vaatisivat laajoja koekaivauksia.

Kurvila (Kultti- ja tarinapaikat)
Ei määritelty; Jatulintarha sijaitsee Taavetista Haminaan johtavan tien 26 varrella, sen kaakkoispuolella. Kohde on Mäkelän talosta 620 m länsilounaaseen ja se on merkitty peruskartalle.
Tarha on osin rikkoutunut tai keskeneräinen.

Hietalahti 1 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Ala-Kivijärven itäosan etelärannalla Kivijärven laskureitin ns. Väliväylän varrella. Paikka on mäntyä kasvava hiekkakangas harjun pohjoispäässä. Löydöt on kerättu rantavedestä ja rantapenkasta, josta ne ovat tulleet näkyviin sähkökaapelin asennuksen yhteydessä. Naapuritontin rantavedestä on löytynyt piisäle KM 31136.
Syksyllä 2005 vesi oli liian korkealla havaintojen tekemiseen.
Vuoden 2004 arkistoinventoinnin raportissa esiintyvä kohde Hietalahti 2 on yhdistetty samaan kohteeseen.

Kiurun Nuottasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kiurulan kylän pohjoispuolella, Kivijärven Nuottasaaren etelärannalla ja rantavedessä.
Rantavedessä yksi varma ja joitakin mahdollisia kvartsi-iskoksia.

Jaskalanranta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee jyrkän Salpausselän rinteen juurella, Kivijärven Kiurunselän kohdalla, rantavedessä.
Rantavedestä on löydetty kaksi selvää iskosta ja muutamia epämääräisiä.

Jalkosalmi (1000017327) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärve Jurvalanselän pohjoisrannalla Jalkosalmessa, sillan eteläpuolella rantavedessä.
Paikalta on löydetty viisi kvartsi-iskosta. Paikka on ruopattu ja mahdollisesti osin tuhoutunut.

Ilves (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luumäen itärajalla, Harattalanjärven pohjoisosan länsirannalla, vanha rantatörmän päällä kaakkoon viettävällä rinteellä.
Paikalla on muinainen rantatörmä ja hiekkainen tasanne, josta löytyi koekuopituksen yhteydessä kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta

Hevosniemenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urpalanjoen koillispuolella, Hevosniemenmäen kaakkoiskulmassa hiekkakuopan reunoilla ja uuden metsätien alla. Alue on mäntykangasta.
Paikka on lähes kokonaan tuhoutunut. Joitakin löytöjä, kynsitaltan katkelma, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta, on havaittu tieleikkauksessa.

Hatkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urpalanjoen pohjoispuolella, Hatkankaanmäen eteläkärjessä, hiekkakuopan reunalla.
Paikka on osin tuhoutunut hiekanotossa. Paikalta on löytöinä palanutta luuta ja kvartsia.

Harjusaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hiijärven pohjoisosassa olevan Harjusaaren etlärannan keskivaiheilla. Paikka on noin 1,5 m järven nykyistä pintaa ylempänä ylimmällä rantatörmällä.
Hiekkamaalla on mahdollinen asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 3 m. Löydöt, saviastianpalat ja kvartsi, tulivat koekuopasta painanteen keskeltä.
Lähellä on kaksikalliomaalausta järven itärannalla.

Perälänpelto 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilassa, Perälän talon itäpuolisen pellon rinteellä.
Löydöt (kvartsiesineitä ja -iskoksia sekä palanutta luuta) saatiin pintapoimintana pellolta varsin laajalta alueelta.

Perälänpelto 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilassa, Perälän talon pohjoispuolella.
Peltoalueelta, harjanteen laen reunalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Kokonsaarenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilan, Urpalanjoen ja Luumäen kirkolle menevän maantien länsipuolella. Kohde on loivalla hiekkaisella rinteellä. Ympärillä on isoja kiviä.
Löydöt, kahdeksan kvartsi-iskosta, tulivat yhdestä koekuopasta. Kohteen laajuus ei ole tiedossa. Aluerajaus perustuu laserkeilausaineistoon.

Laarinkylä Muikula (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Lennusjärven ja Selänjärven välillä Laarin kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Muikulassa rinteellä Kalliokoskentien molemmin puolin. Tien länsipuolella on taisteluhautaa osittain kahdessa linjassa. Pohjoispäässä läntisempi taisteluhauta alkaa kallion syrjästä etelään. Siitä haarautuu yhdyshauta kaakkoon, jonka päässä on louhittu kuoppa suojahuoneelle. Kohteen eteläpuoliskolla taisteluhautaa on louhittu kallioon kahdessa linjassa noin 20 metrin välein. Taisteluhaudoissa on useita traversseja ja läntisemmässä ainakin yksi tuli- tai tähystysasema. Eteläpäässä kohdetta tien länsipuolella kuopasta, jonka merkitystä ei tunneta, alkaa yhdyshauta, joka jatkuu tien itäpuolella. Yhdyshauta etenee tien suuntaisesti pohjoiseen. Sen eteläosissa on kaksi suojahuoneen kuoppaa ja pohjoispäässä kaksi, joista toiseen yhdyshauta päättyy. Tien länsipuolella yhdyshauta jatkuu länteen ja haarautuu etelään taisteluhaudaksi, joka päättyy tien varteen. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on länsi. Kohteessa on opastekyltti, toisen taisteluhaudan ylittävä puinen pieni silta sekä pöytä ja penkit. Pohjoista taisteluhautaa on käytetty kaatopaikkana.
Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta. Tien itäpuolella kohteen pohjoispäätä lukuun ottamatta maasto on tiheää koivutaimikkoa.

Laarinkylä Laari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee kannaksen Lennusjärven ja Selänjärven välillä Laarin kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lennusjärven luoteispuolella rinteellä. Kohteessa on länsirinteellä noin 130 metrin mittainen taisteluhauta, jossa on kaksi asemaa. Lisäksi taisteluhaudan itäpuolella on epämääräinen kuoppa, joka on halkaisijaltaan noin 10 metriä. Kyseessä on mahdollisesti tuliasema.
Läntisestä taisteluhaudasta johtaa taisteluhauta itään. Se on matala ja erottuu huonosti pusikkoisessa maastossa. Taisteluhautaa katkovat pienet tiet. Itäpuolella on mahdollinen tuliaseman kuoppa.
Kohde jatkuu itäosissaan rinteen ympäri, jossa se katkeaa ainoastaan asutuksen kohdalta. Etelärinteellä taisteluhautaa on kahdessa linjassa. Kohteen kaakkoispäässä on lyhyt yhdyshauta kahden linjan väliin, jossa on suojahuoneen kuoppa. Kohteen torjuntasuunnat ovat etelä-luode välillä.
Maasto on idässä tuoretta kuusivoittoista kangasta ja kohteen keskiosissa pusikkoista aukkoa sekä taimikkoa. Länsiosan taisteluhaudan alueella on tuoretta kangasta, jossa on suoritettu avohakkuut.

Kupulankangas 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Lennusjärven ja Selänjärven välillä Laarin kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kupulankankaalla Soivuoren pohjoispuolisella rinteellä. Länsirinteellä on noin 900 metriä pitkä taisteluhauta, joka pohjoispäässä kaartuu etelään muodostaen kaksi linjaa. Eteläpäässä taisteluhauta haarautuu kahteen kaivantoon, joista molemmat johtavat kuoppiin, jotka ovat todennäköisesti tuliasemia. Eteläpäässä itärinteelle haarautuu yhdyshauta, joka johtaa kahteen suojahuoneeseen. Etelärinteellä on matalaa yhdyshautaa länsi-itä suuntaisesti sekä sen eteläpuolella kaksi matalaa kuoppaa, jotka ovat todennäköisesti keskeneräisiä kaivantoja.
Kohteen rakenteet ovat matalia ja painuneita. Ne on pääosin kaivettu maahan. Torjuntasuunnat ovat luode, länsi sekä lounas. Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta, ja erityisesti pohjoisosissaan täysin tasaista topografialtaan.

Mäkäränkangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka kulkee Laarin kylästä Jurvasen kylään saakka hyödyntäen järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mäkärämäellä Mämjärven pohjoispuolella Mäntyharjuntien molemmin puolin. Tien länsipuolella etenee taisteluhauta kahdessa linjassa, joka kaartuu pohjoisrinteellä koilliseen. Tien varressa on yksittäinen kaivanto. Pohjoispäässä taisteluhaudan yhteydessä louhittu suojahuoneen kuoppa. Mäntyharjuntien itäpuolella on suojahuoneen kuoppa sekä matalia keskeneräisiä yhdyshautoja. Lisäksi taisteluhautojen eteläosissa on kolme louhittua suojahuoneen kuoppaa. Niiden eteläpuolella rinteen alla on epämääräinen kaivanto, joka länsiosissaan yhdistyy suolle tehtyyn ojitukseen. Kohteen pohjoispään taisteluhauta on paikoitellen tuhoutunut. Kohteen rakenteet ovat keskeneräisiä ja matalia, joten oletettavasti Virmajärven ja Mämjärven välinen kangas on ollut tarkoitus sulkea myös kohteen itäpuolelta. Torjuntasuunnat ovat lounas, länsi ja luode. Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta Huipuntien pohjoispuolisissa osissa ja tien eteläpuolella tiheää taimikkoa. Eteläisimmän kaivannon kohdalla maasto on soista.

Jurvanen 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee Virmajärven ja Kuolimon välisen kankaan. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Jurvasen kylässä Pellonpään pohjoispuolisella rinteellä. Itäpäästä, tien mutkan pohjoispuolella on lyhyt kaivanto lounas-koillinen suuntaisesti, josta haarautuu luoteeseen matala taisteluhauta. Sen pohjoispuolella on keskikohdissa matala noin 3x2 m painauma, jonka merkitystä ei tunneta. Pohjoisempana taisteluhauta on louhittu kallioon paikoittain yli 2 metriä syväksi. Kohteen keskiosissa siitä haarautuu yhdyshauta luoteeseen, joka johtaa kallion seinämän yhteyteen louhittuun suojatilaan. Sen koillispuolelta alkaa yhdyshauta, joka johtaa pohjoiseen länsi-itä suuntaiseen taisteluhautaan. Taisteluhaudassa on useita traversseja sekä ensimmäisen maailmansodan aikaisille rakenteille tyypillisiä kaivantoja pohjoissuuntaisesti eli torjuntasuuntaisesti pohjoiseen. Kyseiset kaivannot ovat joko vedenlaskuun tai nopeaan vastahyökkäykseen. Kohteen eteläosissa yhdyshaudasta haarautuu lyhyt kaivanto etelään kohti asutusta.
Kohteen torjuntasuunnat ovat kohti pohjoispuolista suota luoteeseen, pohjoiseen ja koilliseen. Maasto on tuoretta kangasta, ja sammalpeite on paikoin runsas. Kohteen itäosissa maasto on kosteaa.

Hiekkalahti (1000017357) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan puolustusvarustus, joka on tehty Suomenniemen ja Savitaipaleen yhdistävän tien varteen mäelle ja mäeltä kohti Uitonsalmea laskevalle rinteelle. Paikalla on kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja sekä lintaasimonttuja. Taisteluhautojen seinämät on paikoin ladottu kivistä. Alueella on myös maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja. Lisäksi varustusten yhteyteen on kuulunut dynamiittivarasto.

Niemelä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Ylämaalla. Se on osa Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas Vilajoen itäpuolelta hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lahnajärven pohjoispuolella Niemelässä rinteellä. Länsirinteellä on pohjois-etelä suuntainen taisteluhauta, josta johtaa kaksi yhdyshautaa itään. Taisteluhaudassa on erotettavissa ampumakorokkeita. Yhdyshauta kiertää lähes koko rinteen ympäri, mutta sen katkaisee itäosassa pihatie. Yhdyshautojen välillä kulkee myös lyhyt hauta, jossa on kaksi traverssia. Kohteen koillisosassa pihatien itäpuolella on laaja ja yli kaksi metriä syvä kallioon louhittu suojahuone, jonka ympärille on rakennettu aita ilmeisesti suojaamaan kaivantoon tippumiselta. Kohteen eteläosassa on noin puolen metrin korkuinen ja 50 metriä pitkä kivistä ladottu valli, joka yhtyy itäpäässään yhdyshautaan. Vastaavia rakenteita ei inventoinnissa todettu. Rakenne on mahdollisesti tarjonnut lisäsuojaa tai on keskeneräiseksi jäänyt.
Kaivannon kaakkoisosassa yhdyshautaa on täytetty. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon, ja seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on länteen.

Männikkö (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas Vilajoen itäpuolelta hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lahnajärven hautausmaan lounaispuolella rinteessä. Kohteessa on länsirinteellä taisteluhauta, joka kulkee pohjoispäässä kahdessa linjassa. Pellonreunassa kulkeva taisteluhauta on osittain täytetty. Idemmässä taisteluhaudassa on näkyvissä ampumakorokkeita. Pohjoisosissa on kaksi louhittu suojahuoneen kuoppaa. Taisteluhauta muodostaa eteläpäässä lenkin. Sen katkaiseen keskeltä pihatie. Kohteen rakenteet on louhittu kallioon sekä osittain kaivettu maahan. Rakenteita on paikoitellen vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunnat ovat länteen ja lounaaseen.

Hautausmaa 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas Vilajoen itäpuolelta hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lahnajärven hautausmaan itäpuolella tien varressa. Kohteessa on taistelu- ja yhdyshautakokonaisuus, josta osa on tuhoutunut hiekkakuopan teon myötä. Kohteen länsipäädyssä traverssien kohdalta johtavat lyhyet yhdyshaudat keskeneräiseen suojahuoneen kuoppaan. Taisteluhauta jatkuu tien varressa etelään päin hiekkakuoppaan saakka. Kohteen koillisosan yhdyshaudat ovat matalia ja keskeneräisiä.
Maasto kohteessa on pääosin kuivahkoa kangasta. Tien varren kaivantoja on louhittu kallioon ja tuettu ladotuilla kivillä, jotka ovat osittain sortuneet. Koillispuolen kaivannot on pääasiassa kaivattu maahan, ja ne ovat paikoitellen painuneita.

Peltola 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas Vilajoen itäpuolelta hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Vaalimaantien itäpuolella peltojen ympäröimällä mäellä asutuksen välittömässä läheisyydessä. Kohteessa on taisteluhauta, joka kulkee länsirinteeltä mäen koillispuolelle. Taisteluhaudassa on yksi erottuva traverssi. Mäen koillispuolella taisteluhaudasta haarautuu yhdyshauta, joka johtaa mäen päälle. Kohteen rakenteet ovat pääosin matalia ja huonosti havaittavissa lukuun ottamatta rinteen päälle johtavaa louhittua ja kivillä kylmämuurattua yhdyshautaa. Kohde on todennäköisesti alun perin jatkunut länsirinnettä pitkin torjuntasuuntanaan lounas tai kohteen rakentaminen on jäänyt kesken.

Peltola 3 (Puolustusvarustukset)
Kohde on Vaalimaantien läheisyydessä peltojen ympäröimällä pienellä metsäkaistaleella. Kohteessa on taisteluhauta, joka kiertää matalan mäen eteläpuolelta pohjoispuolelle noin muutaman kymmenen metrin pituudella. Taisteluhauta on mahdollisesti jatkunut Vaalimaantien kohdalla, sillä kyseisellä kohdalla ei kulkenut tietä 1900-luvun alussa. Laajojen peltoalueiden ympärillä kaikki rinteet on pyritty linnoittamaan lounaasta tulevaa hyökkäystä vastaan.
Taisteluhauta on painunut ja matala erityisesti itäosistaan läheltä tietä. Luoteisosasta taisteluhauta on säilynyt parhaiten. Hautaa on kaivettu maahan sekä louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Maasto on kuivaa ja kallioista mäntykangasta.

Jokela 2 (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on noin kilometrin mittainen taisteluhautaketju Vilamäen lounaisrinteeltä aina lähelle Mehtolaa Juopperintien eteläpuolelle. Kohteen pohjoispäässä, Koskisillanmäen länsirinteellä on kuoppa, joka on mahdollinen asema. Kuopan kohdalta taisteluhaudasta haarautuu itään rinteen laelle yhdyshauta, joka johtaa keskeneräiseen suojahuoneen kuoppaan. Kuopan yhteyteen on kaivettu toisen maailmansodan aikainen telttakuoppa, joita on alueella useita. Taisteluhauta jatkuu länsirinnettä pitkin Juopperintielle eteläosissaan. Tien eteläpuolella peltoaukeiden väliin jäävällä metsäalueella taisteluhauta jatkuu vajaa 200 metriä pitkänä. Rakenteet ovat parhaiten säilyneet Koskisillanmäellä. Paikoitellen taisteluhautaa on täytetty. Rakenteet on pääosin kaivettu maahan.

Myllymäki (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on noin 400 metrin mittainen taisteluhautaketju. Taisteluhauta alkaa Vilajoen varresta Myllymäki-nimien mäen etelärinteeltä ja jatkuu joen itäpuolta seuraavaan mäkeen, jossa se päättyy asutuksen välittömään läheisyyteen. Selustassa eli taisteluhautojen itäpuolella on kaksi isoa suojahuoneen kuoppaa, joihin yhdyshaudat johtavat kohteen pohjois- ja eteläpäässä. Maasto on pääosin tuoretta kuusivoittoista kangasta lukuun ottamatta kohteen keskiosaa kahden rinteen välissä, jossa maasto on tiheää vaikeakulkuista taimikkoa. Kohteen matalan taisteluhaudan läpi kulkee näissä osissa useat ojat. Rakenteet kohteessa ovat painuneita.

Ernainmäki-Ryönänmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on yli kilometrin mittainen taisteluhauta, joka ulottuu aina pohjoispäästään lakkautetun kaivoksen länsipuolelta Ernainmäen eteläosiin Lohon kylälle. Taisteluhautoja yhdistää muutama lyhyt yhdyshauta, joista osa erottuu huonosti rinnevarjosteessa. Kohteessa on yhteensä neljä suojahuoneen kuoppaa, joista kaikki ovat kallioon louhittuja ja suurikokoisia. Taisteluhaudan yhteydessä on ampuma-asemia havaittavissa lähinnä kallioon louhituissa osissa. Maahan kaivetut taistelu- ja yhdyshaudat ovat pääosin matalia ja osa kaivannoista vaikuttaa keskeneräisiltä. Kohteen eteläpäässä Ernainmäelle nousevaa taisteluhautaa on täytetty kivillä ja jätteillä. Muuten rakenteet ovat säilyneet suuremmilta tuhoilta.

Kirkkokangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista Lahnajärven ja Pukalusjärven välisen reitin sulkevaa puolustusketjua Ylämaalla Leinon kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917. Kohde on linjan viimeinen Suomen puolella sijaitseva puolustusasema Pukalusjärven lounaispuolella muodostaen pitkän yhtenäisen puolustusvarustuskokonaisuuden Kirkkokankaan rinteeseen.
Kohteen länsiosassa on taisteluhautaa kahdessa linjassa. Molemmat taisteluhaudat päättyvät länsipäissään traverssimaisiin muodostelmiin ja mahdollisiin tuliasemiin. Eteläisemmässä linjassa on lisäksi suojahuoneen kuoppa. Kyseisen linjan taisteluhautaa on täytetty kivillä Valkjärventien itäpuolella.
Taisteluhautaketjun katkaisee lännenpuoleisessa osassa useasta kohdasta Valkjärventie sekä tien itäpuolella hiekkakuoppa, jonka kohdalla on sijainnut todennäköisesti suojahuone tai sen kuoppa, joka on nähtävissä vielä maakunnan kartoituksessa piirretyssä kuvassa vuodelta 1974 (Ylämaan alueen maalinnoitteet liite 1b).
Taisteluhauta jatkuu hiekkakuopan itäpuolella noin 300 metrin matkalta. Hiekkakuopan läheisyydessä noin 50 metrin matkalta hiekkapohjoiseen maahan kaivetut rakenteet ovat osittain tuhoutuneet. Taisteluhaudasta haarautuu pohjoiseen yhdyshauta, joka muodostaa lenkin. Pohjoispäässä on laaja suojahuoneen kuoppa. Yhdyshautoja yhdistää myös lyhyt taisteluhauta, jossa on kaksi traverssia ja niissä tuliasemat. Kohteen itäpäässä on myös kaksi lyhyttä yhdyshautaa, jotka johtavat suojahuoneen kuoppaan.
Maalinnoitteet on kallioisissa osissa louhittu ja hiekka- sekä sorapohjaisissa osissa kaivettu maahan. Kohteen ympäristössä on useita toisen maailmansodan aikaisia telttakuoppia sekä niihin liittyviä muita kuoppia.

Maalinnoituskohde 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Rantakujan tien länsipuolella ollen Ruokolahden puolustusketjun läntisin maalinnoite. Saimaaseen laskevalla länsirinteellä on noin 70 metrin mittainen taisteluhauta pohjois-etelä-suuntaisena. Eteläosissa on mahdollisesti ollut asema länteen kohti Saimaata. Kohteen torjuntasuunta on länsi. Rakenteet on kaivettu maahan ja ne ovat mataloituneita. Rakenteiden yhteydessä on paljon karsintajätteitä, joista osa peittää taisteluhautaa.

Maalinnoituskohde 8 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde on Puumalantien koillispuolisella rinteellä. Pohjoisrinteellä on noin 40 metrin mittainen taisteluhauta sekä sen koillispuolella noin 70 metrin mittainen taisteluhauta. Etelärinteellä on kolmas kaivanto, joka on vajaan 60 metrin mittainen yhdyshauta koilliseen, joka kaartuu kallion juurella itään. Rakenteet on kaivettu maahan. Torjuntasuunta on pohjoinen.

Maalinnoituskohde 9 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Puumalantien koillispuolella rinteellä. Kohteessa on taisteluhauta pohjoispuolella kallioisen mäen rinteellä. Taisteluhauta on matala ja painunut. Sen eteläpuolella on yhdyshauta rinteen eteläpuolella. Koko alueella metsä on tiheää taimikkoa, joten rakenteiden näkyvyys on heikko. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen sekä koilliseen.

Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Puumalantien koillispuolella mäen pohjoisrinteellä. Noin 170 metriä pitkä taisteluhauta kulkee itä-länsi-suuntaisesti loivassa rinteessä. Taisteluhaudasta haarautuu etelään rinnettä ylös yhdyshauta, joka johtaa pieneen suojahuoneen kuoppaan. Taisteluhauta on hyvin säilynyt huolimatta siitä, että rakenteet on ainoastaan kaivettu maahan. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen ja koilliseen. Taisteluhaudan läpi on tehty tie.

Kohde sijaitsee Puumalantien itäpuolella rinteessä sähkölinjan kohdalla. Noin 160 metrin mittainen taisteluhauta kulkee länsi-itä-suuntaisesti sähkölinjan poikki. Taisteluhaudan katkaisee keskeltä sähkölinjaan liittyvä huoltotie. Taisteluhauta on maahan kaivettu ja siinä on erotettavissa traversseja. Lisäksi taisteluhaudan lounaispuolella mäen länsirinteellä on vedellä täyttynyt kaivanto, joka on mahdollinen keskeneräinen suojahuoneen kuoppa. Erityisesti sähkölinjalla sijaitsevaan taisteluhaudan osuuteen on rakenteiden päälle kasattu hakkuujätteitä. Rakenteet ovat painuneita ja matalia. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen ja pohjoiseen.

Kohde sijaitsee Puumalantien itäpuolella kahden sähkölinjan kulmauksessa. Kyseessä on pieni noin 20 metrin mittainen maahan kaivettu taistelu- tai yhdyshaudan pätkä luode-koillis- suuntaisesti. Se sijaitsee sähkölinjan raivatun aukon sekä pohjoispuolisen metsän välissä. Rakenteet ovat osittain tuhoutuneita ja painuneita. Kaivantoon on kasattu hakkuujätteitä.

Kohde sijaitsee Puumalantien itäpuolella koillissuuntaan johtavalla sähkölinjalla. Pohjoisrinteellä sähkölinjan eteläpuolella on lyhyt yhdyshauta, joka johtaa etelään metsän puolelle noin 2,5–3 metriä syvään kuoppaan. Kyseessä on todennäköisesti suojahuoneen kuoppa. Linjan pohjoispuolella on metsän kupeessa taisteluhautaa, joka jatkuu linjan eteläpuolelle kohteen itäosissa. Rakenteet on kaivettu maahan ja ne ovat mataloituneita. Torjuntasuunta on pohjoinen.

Historiallinen; Kohde on ensimmäisen maailmansodan aikainen puolustusvarustus ja osa puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Puumalantien itäpuolella rinteessä. Eteläpuolella on Ruokolahden kunnan maa-ainesvarasto, jolle johtavan tien pohjoispuolella kohteen taisteluhauta sijaitsee. Kaivanto on erittäin matala ja sitä on mahdollisesti täytetty. Varsinkin sen länsiosa erottuu heikosti maastossa. Taisteluhauta on noin 60 metriä pitkä. Torjuntasuunnat ovat pohjoinen ja koillinen.

Kohde sijaitsee Käringintien itäpuolella pohjoisrinteellä jyrkän kallion alapuolella. Kohteessa on taisteluhauta, joka alkaa tien reunasta ja etenee noin 50 metrin pituudelta itään. Taisteluhauta on louhittu kallioon. Siinä on kaksi kaivantoa torjuntasuuntaan sekä yksi iso traverssi. Kaivannot on todennäköisesti tarkoitettu vedenlaskuun. Rakenteet on louhittu ja seinämiä on osittain vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on pohjoiseen.

Kohde sijaitsee Käringintien itäpuolella Pörtsykkälahteen laskevalla rinteellä. Kohteessa on asutuksen läheisyydessä rannassa lyhyt länsi-itäsuuntainen taisteluhauta, josta haarautuu pohjoiseen rantaa kohti mataloituva kaivanto. Maastonmuotojen perusteella taisteluhauta on jatkunut pidempänä länsi-suuntaisesti. Rakenteet on kaivettu maahan. Torjuntasuunta on pohjoiseen Pörtsykkälahdelle. Kohde sijaitsee asutuksen välittömässä läheisyydessä.

Kohde sijaitsee Vennonmäen pohjoisrinteellä Käringintien länsipuolella. Rinteessä on noin 90 metrin mittainen taisteluhauta. Rakenteet on kaivettu maahan ja ne ovat painuneita. Torjuntasuunta on pohjoiseen.

Historiallinen; Paikalla on ensimmäisen maailmansodan aikainen varustus.
Kohde on tarkistettava maastossa.

Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokolahden Myllyntaustan teollisuusalueella. Polveileva, kapea juoksuhauta alkaa teollisuushallin takaa mäeltä ja jatkuu voimalinja-aukon koillisreunalle. Juoksuhaudassa on aina välillä tähystys-/ampuma-asemia. Mäen rinne on kivinen ja juoksuhaudan seinämiä on jonkin verran myös tuettu kivillä. Hauta on paikoin peittynyt risuilla ja lehdillä. Juoksuhauta on noin 50 cm leveä ja 70-80 cm syvä. Se lienee madaltunut ja loiventunut aikojen saatossa.

Suojärvi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilan luoteisosassa, Urpalanjoen itärannan tuntumassa suosaarekkeella, kilometri Urpalanjoen sillalta pohjoiskoilliseen.
Paikalla on Urpalanjoen rantaan ulottuva, 70 x 40 m laajuinen matala ja hiekkainen suosta kohoava saareke, muinainen saari. Saarekkeesta löytyi sabiastianpaloja noin 10 neliömetrin alueelta. Paikalta on aiemmin löydetty kivihioin. Kumpareella näkyi myös suomalmia. Lähialueen suosta on myös melan jäänne, joka on nykyään Luumäen museossa.

Ojansuunnniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Elkiänjärven itärannalla, Ojansuunniemen eteläosassa, 10–30 metrin päässä rannasta.
Alue on laikutettu ja laikutuksista havaittiin varsin laajalta alueelta kvartseja.

Rautmulta (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kannuskosken koillispuolella ja Vehkolansaarten pohjoispuolella, pohjoisrannan etelään viettävällä rantapellolla.
Peltorinne on vanhan rantatörmän päällä. Saviastianpala ja kvartsi-iskokset löytyivät pellolta noin 50 metrin matkalta. Paikan rajus on epävarma, syksyllä 2005 pelto oli nurmella.

Revonkorpi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sompamäen koillispuolella, matalan hiekkaisen suoniemen itäpuolella, kahden korkean harjanteen välisessä laaksossa. Paikka on loivasti etelään viettävällä rinteellä.
Alueelta on löytynyt saviastianpaloja, kvartsia ja palanutta luuta. Paikan rajaus on epäselvä.

Salaniementien pelto (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asuinpaikka sijaitsee Salajärven kaakkoispuolella, Suo-Anttilassa Mustaniemeen menvän tien eteläpuolella, lounaaseen viettävällä pellolla.
Paikalta on niukasti löytöjä: muutamia kvartsi-iskoksia ja pii, joka voi olla myös historialliselta-ajalta.

Ruokolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Kännätsalon koillisosassa, 20–40 metrin päässä Ruokolahden lounaisrannasta, loivasti koilliseen viettävällä tasanteella.
Muinaisen rantatörmän päältä löytyi koekuopista ja metsänlaikutuksista kvartsiterä ja -iskoksia sekä palanutta luuta. Mökkitie leikkaa törmää ja asuinpaikka jää sen molemmin puolin.

Suohoikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suoknuutin kylän koillispuolella, noin 650 metriä Urpalanjoesta länteen ja 280 metriä Alatuvan talosta koilliseen. Paikka on kapealla koilliseentyontyvällä soiden ympäröimällä mäntyniemekkeellä.
Niemekkeen kärjessä on kolme kivi"röykkiötä", joiden läheltä tuli kvartsi-iskoksia. Iskokset ovat savukvartsia.
"Röykkiöt" ovat halkaisijaltaan 1–1,5 m ja ja ne on koottu halkaisijaltaan 10– 25 cm kokoisista pyöreistä kivistä. Vuoden 2005 tarkastuksessa on todettu, että röykkiöiden funktio on epäselvä, mutta ne saattaisivat liittyä esihistorialliseen asutukseen.

Suurenahonmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luumäen länsirajalla, Kannuskosken pohjoispuolella, Vehkolan saarten kohdalla kapeikon länsirannalla. Alue on itään viettävä peltorinne.
Asuinpaikka on pellolla ja varsin suppea-alainen. Löydöt kaksi kvartsikaavinta ja parikymmentä kvartsi-iskosta sekä palanutta luuta. Pelto oli vuonna 2005 nurmella, eikä lisähavaintoja voitu tehdä.

Syväpyörre (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 100 m Urpalanjoen länsipuolella, Syvänpyörteenkankaan itäosassa kapealla ja kivikkoisella muinaisrantatörmällä, jyrkäähkösti kohti jokiuomaan laskevan rinteen kapealla tasanteella. Paikka on metsäien alla ja ympärillä. Maaperä on hiekkaista moreenia.
Asuinpaikalta on löydetty muun muassa asbestikeramiikkaa ja kvartsi-iskoksia. Paikka on tuhoutunut osittain metsätien teossa ja löytöjä on tehty metsätien pohjoispuolisesta leikkauksesta ja ojasta.

Laplahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Haapasalon saaren etelärannalla, Laplahden kohdalla olevan pienen ja matalan lahdenpoukaman alueella, matalan veden alla.
Alueella on mahdollinen asumuspainanne, halkaisijaltaan noin 9 metriä, aivan rannassa sekä kaksi vedealaista kivettyä kuoppaliettä. Löydöt, pii- ja kvartsiesine sekä kvartsi-iskokset on kerätty rantavedestä Laplahden länsirannalta kesämökin laiturin vierestä ja asuinpainanteen edestä itärannalta.

Nenättömänsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Nenättömänlahden eteläpuolella, Rakolammen luoteispäästä 210 m luoteeseen ja maantie 378:sta 190 m koilliseen. Paikka on suon keskellä olevan laajan mäen koillisreunalla, mäen laen hiekkakuopasta 60 m koilliseen, aivan suon reunalla olevan kallion päällä.
Asuinpaikalla on kallion päällä paikoin useita kymmeniä senttejä maata. Löydöt, kampaleimakoristeiset saviastianpalat ja palanut luu, tulivat koekuopasta, ja paikka vaikuttaa kuopituksn perusteella suppea-alaiselta. Paikalla on paksu kulttuurikerros ja koko alue on kajoamaton.

Alatupa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suoknuutissa, noin 10 km Salpausselän eteläpuolella ja 2,5 km Hermusenjärven länsipuolella. Urpalanjoki on n. 800 metriä paikasta itään ja Taavettiin/Luumäen keskustaan johtavasta tiestä n. 100 metriä länteen. Asuinpaikka on hiekkaisella, hyvin loivasti viettävällä pellolla Alatalon talon itäpuolella.
Kvartsiesineen ja iskosten lisäksi paikalta on tuluspiitä ja pii-iskoksia. Löydöt on poimittu kynnökseltä.
Vuoden 2005 inventoinnissa havaittiin, että pellolla ja osittain kyläkeskuksen alla on vanha kylätontti, joka keramiikan perusteella voisi ajoittua keskiajalle – 1700-luvulle. Aiemmin kivikautiseksi epäillyt pii- ja kvartsilöydöt liittynevät samaan historiallisen ajan asutukseen, sillä paikka vaikuttaa pyyntikulttuurin asuinpaikaksi oudolta ja poikkeukselliselta. Kivikautisen asutuksen täytyisi alueella olla korkeutensa puolesta hyvin varhaista.

Hostikka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven rannalla, Kuopanlahden suulla, Kuopansaaren itäisintä kohtaa vastapäätä mantereen puolella. Paikka on hiekkaisella tasanteella kesämökin pihalla, heti mökin pohjoispuolella.
Löydöt, kvartsi-iskokset ja palanut luu, tulivat mökin pohjoispuolelle tehdyistä koekuopista. Inventointikertomuksen mukaan koekuopissa havaittiin myös keramiikkaa. Asuinpaikka on suurimmaksi osaksi ehjänä mökin pohjoispuolella ja ilmeisesti myös nurkkapaalujen varassa olevan mökin alla.

Juurikkaansalmi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuohtiainen-järven eteläpäässä Juurikkaansalmen itärannalla, Salmnenniemen kärjessä, 30–50 m rannasta. Paikka on loivasti lounaaseen laskevalla rinteellä sähkölinjan alla ja pohjoispuolella.
Sähkölinjan alla on pieni asumuspainanne, jonka pohjoispuolelle tehdyistä koekuopista tuli myös löytöjä. Alue on koskematonta.

Rinteen pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Salpauselän eteläpuolella ja noin 400 metriä Elkiänjärven pohjoispuolella. Kohde sijaitsee Rantasen talosta 330 m luoteeseen.
Löytöpaikka on hietapohjaisella pellolla. Löydöt, kvartsiesineet, -iskokset ja -ytimet, on poimittu pellossa näkyvän tervahaudan länsipuolelta. Kynnöksen hieta on likaisen väristä.
Vuoden 2005 inventoinnissa tervahautaa ei mainttu.

Sianniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärven lasku-uoman, Huopaistenvirran, tuntumassa Sianniemen lounaisosassa. Paikalla on suohon laskeva rantatörmä, jonka päällä on hiekkainen tasanne.
Löydöt on kerätty paikalla olevan mökin tontilta ja sille johtavalta tieltä pintapoimintana sekä tontin ulkopuolelta pienestä koekuopasta. Koekuopassa näkyi kulttuurikerros.
Luuanalyysi Kati Salo 2004: yksi hirvieläimen luufragmentti, linnunluita, hauen ja särkikalojen luufragmentteja.

Sokura (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 6,5 kilometriä Salpauselän eteläpuolella ja noin 2 kilometriä Urpalonjärvestä lounaaseen sijaitsevalla moreenialueella. Löytöpaikka on Sokuran kylässä Alatalon ja Ala-Outisen talon välissä, lounaaseen laskevalla rinteellä. Löydöt on poimittu sorapohjaisen pellon kynnökseltä muinaisen rantatörmän päältä. Kivikautisten löytöjen lisäksi paikalta on historiallisen ajan tuluspiitä ja iskoksia.
Kohteesta on löydetty vuonna 1999 historiallisen ajan keramiikkaa kvartsi-ja pii-iskosten (tuluspiitä) lisäksi. Vuonna 2005 on todettu, että löydöt näyttävät viittaavan pääasiassa historiallisen ajan kyläasutukseen. Tonttipaikka on tarkemmin paikantamatta, mutta se saattaa olla osittain tai kokonaan nykyisen kyläasutuksen alla.
Luuanalyysi Kati Salo 2004: palamaton luu peräisin metson siivestä, palaneissa nisäkkään luita.

Pieni Käärmevuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee karhunkylässä, Urpalanjoen itärannalla, rantapellon takaisessa metsässä. Paikka on Kärmevuoren lounaispuolella olevan mäenkumpareen länsilaidalla, loivasti peltoon viettävällä hiekkaisella moreenirinteellä.
Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia koekuopista, paikan rajaus on arvio.

Kätökangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven luoteisosassa Huopaistenvirran suun pohjoispuolella, aivan mt 378:n itäpuolella Sarkalahden risteyksen kohdalla. Paikka on tien ja rannassa olevan mökin välisellä kumpareella. ks alakohteet.
Löydöt ovat painanteeseen tehdystä koekuopasta. Rajaus on tehty topografian perusteella.

Santun pelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilan länsiosassa Luumäen kirkolle menevän tien pohjoispuolella, tienvarsipellon pohjoislaidalla, Urpalanjoen sillasta 325 m itään.
Pellosta löyty kvartseja paikasta, jossa pellon pohjoislaita viistää muinaista rantavallia.

Salonpää (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Kännätsalo-saaren koillispäässä olevan Salonpäänkankaan länsireunalla lahdekkeen eteläosassa, aivan rannan tuntumassa.
Paikalla on ehjä asumuspainanne muinaisen rantavallin ja rinteen välisellä kapealla tasanteella. Sen takareuna on kaivettu rinteeseen ja etureuna halkaisee rantavallin. Löydöt, kvartsi-iskokset, ovat koekuopista painateesta ja sen vierestä.
Paikka on täysin ehjä.

Empunpelto (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee 300 m Urpalanjoesta luoteeseen, Koskisaarentien eteläpuolella, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä.
Pellosta on tehty havaintoja vuonna 2002, jolloin pelto oli kesannolla. Vuonna 2005 ei tehty lisää havaintoja, eikä aluetta saatu rajattua.

Soivarinmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee valtatie 6:n molemmin puolin Soivarinmäen, Mustalaisvuoren ja Kuuselan maastoissa. Alueella on kenttälinnoitettuja, maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja korsuja. Päätorjuntasuunta on itään. Samoja alueita on linnoitettu jo ensimmäisen maailmansodan aikana. Osa linnoitteista on tuhoutunut maanottojen yhteydessä.
Paikalla olevia muinaismuistolain rauhoittamia ensimmäisen maailmansodan linnoitteita ei ole inventoitu.

Hallikkala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hallikkalan kylässä on Suomen asutuksen 1560-luvun kyläluetteloiden mukaan ollut vuonna 1557 16 taloa/veronmaksajaa. Hallikkalan kylän ja tonttimaan tarkempaa sijaintia esittävässä vuoden 1773 Viipurin läänin verollepanokartassa kylään on merkitty vain yksi tonttimaa. Isojakokartassa tontteja ja rakennuksia on laajemmalla alueella.
Hallikkalan vanhin tonttimaa on sijainnut todennäköisesi nykyisen Uusituvan tonttien alueella. Alue on nykyisin asuttua. Tonttimaan läpi kulkeva maantie noudat-telee todennäköisesti vanhan, ainakin 1700-luvulle periytyvän tien linjausta. Maantien molemmin puolin on peltoja ja asuinrakennuksia. Tonttimaa rajautuu pohjoispuolelle nousevaan mäkeen. Talojen lomassa ja pelloilla on mahdollisesti voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia. Tien länsipuolella on pihapiirissä säilynyt vanhoja puurakennuksia.

Immalanjärvi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Immalanjärven kylässä on Suomen asutuksen 1560-luvun kyläluetteloiden mukaan ollut vuonna 1557 2 taloa/veronmaksajaa. 1800-luvun alussa kylä on levinnyt hyvin laajalle alueelle Immalanjärven rannoille ja tonttimaita on useita (19 kpl).
Immalanjärven kylän tonttimaista on tarkastettu maastossa vain Imatran 2010 inventointialueen sisäpuolella sijainneet tonttimaat (4 kpl). Suurin osa kylän tonteista jäi tutkimusalueen ulkopuolelle. Tarkastetut tonttimaat sijaitsevat nykyisen Immolan golf-kentän ympäristössä sekä vesilaitoksen rakennusten kohdalla. Tonttimaat ovat todennäköisesti tuhoutuneet lukuun ottamatta nykyistä Immalanhovia.
Immalanhovin tontti läänitettiin vapaaherra von Ungern-Sternbergille vuonna 1652. Tila oli lampuotien asuttama 1680-luvun ison reduktion jälkeen. Entiset omistajat lunastivat tilan takaisin vuoden 1850 jälkeen ja vuonna 1897 tilan osti Tornator Oy. Myöhemmin tila on ollut Enzo-Gutseitin omistuksessa. Vuonna 1987 tilasta tuli osa golf-kenttää. Immalanhovin rakennuksen pihapiirissä on voinut mahdollisesti säilyä vanhempia, arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia.

Jakola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jakolan kylässä on vuonna 1557 ollut 4 taloa/veronmaksajaa. Jakolan kylän ja tonttimaan tarkempaa sijaintia esittävässä vuoden 1775 Viipurin läänin verollepanokartassa kylä on esitetty osana Teppanalan kylää ja Jakolaan on merkitty yksi tonttimaa.
Jakolan kylä on sijainnut nykyisen Jakolan alueella Vuoksen itäpuolella. Kohteen länsipuolella kulkeva Ensontie noudattelee vanhaa, ainakin 1700-luvulta peräisin olevan tien linjaa. Alueesta osa on nykyisin asuttua, mutta rakennusten ja teiden väliin jäävällä niittymäisellä aukealla on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia. Pienen kalliomäen pohjois-/ luoteispuolella olevalla aukealla kasvaa heinikkoa.

Näträmälä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Näträmälän kylässä on vuonna ollut 1557 8 taloa/veronmaksajaa. Näträmälän kylän ja tonttimaan tarkempaa sijaintia esittävässä vuoden 1773 Viipurin läänin verollepanokartassa kylään on merkitty kaksi tonttimaata. Kylän länsipuolella kulkeva maantie noudattelee todennäköisesti vanhan, ainakin 1700-luvulle periytyvän tien linjausta.
Näträmälän vanhin tonttimaa on sijainnut todennäköisesi Koivikonmäen luoteis- tai länsipuolella. Alue on nykyisin peltoaluetta, jonka ympärillä sijaitsee asuinrakennuksia. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia.

Räikkölä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Räikkölän kylässä on ollut vuonna 1557 7 tai 5 taloa/veronmaksajaa. Kyläluettelossa mainitaan Jääskessä olleen kaksi Räikkölä-nimistä kylää, eikä luettelosta käy ilmi, kumpi kylistä on tutkimusalueen Räikkölä. Räikkölän kylän tarkempaa sijaintia ja tonttimaiden jakautumista esittävässä vuoden 1773 Viipurin läänin verollepanokartassa kylä jakaantuu kahteen osaan. Kylän läntisessä osassa on kartan mukaan yksi tonttimaa ja itäisessä osassa kaksi. Itäisempi osa kylää on nykyisin Venäjän puolella.
Räikkölän läntisempi, Suomen puolella sijaitseva osa on nykyisin asuttua. Tonttimaan läpi kulkeva maantie noudattelee todennäköisesti vanhan, ainakin 1700-luvulle periytyvän tien linjausta. Maantien molemmin puolin on peltoja ja asuinrakennuksia. Talojen pihapiireissä on säilynyt vanhoja puurakennuksia. Talojen lomassa ja pelloilla on mahdollisesti voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia. Osa tonttimaata ympäröivistä pelloista oli avoimia ja peltojen pinta tarkastettiin pintalöytöjen varalta. Pelloista löydettiin muun muassa punasavikeramiikkaa, posliinia ja eläimen luita. Löytöjä ei otettu talteen.

Siitola tonttimaa 3 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siitolan kylässä on ollut vuonna 1557 28 taloa/veronmaksajaa. Siitolan kylästä vuosina 1775–1776 laadittua verollepanokarttaa ei vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä ollut saatavissa, joten tonttimaiden sijaintia jouduttiin tarkastelemaan vain 1800-luvun alun isojakokartan perusteella. Isojakokartassa Siitolaan on merkitty 17 kruunun tilaa. Tilat pitävät sisällään Siitolan kartanon, Neitsytniemen kartanon sekä Siitolan lossinpaikan, jotka on käsitelty erillisinä kohteina.
Suurin osa Siitolan tonttimaista on tuhoutunut uudemman rakentamisen sekä Imatrankosken patoamisen myötä. Mahdollisesti säilyneitä tonttimaita sijaitsee kartanoiden ja lossinpaikan lisäksi neljällä eri alueella: Ritikankosken länsipuolella (tonttimaa 1), Itä-Siitolassa Linnankosken itärannoilla (tonttimaat 2 ja 3) sekä alueen eteläosassa Rajapatsaalla (tonttimaa 4). Huom! tonttimaat 1-4 erotettu omiksi kohteikseen muinaisjäännösrekisterissä maaliskuussa 2019.
Tonttimaa 3: Itä-Siitolassa Linnankosken itärannoilla on sijainnut Siitolan kartanon mailla muun muassa Linnankosken mylly ja saha 1700-luvun lopulla. Rantaviiva paikalla on muuttunut Vuoksen patoamisen myötä. Nykyisin paikalla sijaitsevassa Veteraanipuistossa kasvaa muistomerkin ympärillä istutettuja koivuja ja alue on nurmikenttää. Rantatörmä on kivinen. Paikalla on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia kerroksia, myös joessa veden alla (vrt. kohde Imatra Linnankoski).
Vuoden 2020 inventoinnissa tien itäpuolella todettiin mahdollinen uuninjäännös, kellarikuoppa sekä rakennusten jäännöksiä.

Siitola lauttapaikka (Kulkuväylät)
Historiallinen; Imatralla Siitolassa on sijainnut lauttapaikka (myöh. lossi) ainakin 1600-luvulta lähtien. Siitolan lauttapaikka mainitaan ensimmäistä kertaa kirjallisissa lähteissä vuonna 1638. Verokirjoissa on mainintoja Jääskessä 1500-luvun loppupuolella toimineista Vuoksen lauttureista, mutta vasta 1600-luvulta on tarkempia tietoja lauttapaikoista. Todennäköisesti ensimmäinen Siitolan lautturi oli Antti Mulli. Kun Imatralle valmistui rautatie, vilkastuneen liikenteen ja alkavan teollisuuden kasvun myötä Vuoksen ylittävän sillan rakentaminen tuli välttämättömäksi. Imatran ensimmäinen silta rakennettiin vuosina 1891–93 ja Siitolan lauttapaikka jäi pois käytöstä 1800-luvun lopussa. Lauttapaikan itärannalla sijaitsi kestikievari (ks. kohde Imatra Siitola kestikievari). 1800-luvulla kestikievarin paikka siirtyi joen länsirannalle lossituvan yhteyteen.
Siitolan lauttapaikka on sijainnut Mansikkakosken yläpuolella. Länsirannalla on säilynyt 1800-luvun lopulla rakennetun hirsirunkoisen, pystylaudoitetun satulakattoisen lossituvan (/majatalon) kiviset perustukset. Rakennus paloi 1900-luvun lopulla. Kivijalka on 13x9 m kokoinen ja kiveystä on näkyvissä 0,55 m korkeudelta. Kivijalan kivet ovat noin 1,85x0,3x0,55 m kokoisia lohkokiviä. Rannassa veden alla näkyy noin 0,1-0,3 m kokoisista lohko- ja luonnonkivistä tehty kivitaso. Kiveys on noin 29 m pitkä ja noin 1-1,5 leveä. Samantapaista kiveystä on näkyvissä muuallakin rannassa katkonaisena. Rantatörmää on paikoittain tuettu lohkokivin. Rantatörmän päällä on tasainen nurmikenttä. Maan ja veden alla on voinut säilyä myös vanhempia lauttapaikkaan liittyviä jäänteitä.

Siitola kestikievari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Siitolaan perustettiin ensimmäinen kestikievari vuonna 1662. Kestikievaria pyöritti Paavo Mäenpää, joka kuitenkin jo vuonna 1665 luopui toimestaan varattomuuden takia. Vapaa-herra Reinhold von Ungern-Sternberg vouti Aake Olavinpoika otti tällöin Siitolan kestikievarin haltuunsa. Hän oli omalla kustannuksellaan rakennuttanut Vuoksen rantaan krouvin, jonne myös majatalo rakennettiin. 1800-luvulla majatalo siirtyi toimimaan joen länsirannalle.
Vuoden 2010 inventoinnissa maastossa havaittiin autotien (Vuoksenniskantien) itäpuolelle nousevan mäen päältä mahdollinen kivijalka, vanha tielinja, betonirakenne sekä mahdollisia puutarhapengerryksiä. Vuoden 2017 selvityksessä ilmeni, että jäännökset ovat moderneja.
Kohteen rajausta on muutettu vuoden 2017 selvityksen pohjalta. Paikalla ei ole tehty koekuopitusta. Paikannetun tonttimaan itäpuolella maasto vaikuttaa arkeologisesti kiinnostavalta.

Siitolan kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siitolan tila läänitettiin vuonna 1664 ratsumestari Joakim Dunkerille, joka rakennutti paikalle vuonna 1666 säterikartanon. Vuonna 1690 Siitolan kartano sai luvan ratsupalveluksen suorittamiseen. Kuitenkin jo vuonna 1692 Siitolan kartano määrättiin Viipurin ja Savonlinnan läänien ratsuväkirykmentin puustelliksi. 1600-luvun lopulla Siitolan kartanoon kuului muun muassa päärakennus, talli, riihi, aittoja, navettoja ja latoja.
Nykyisen päärakennuksen perustukset ovat peräisin 1770-luvulta. Kartanomiljööseen on liittynyt monia nykyisin hävinneitä rakennuksia. Kartano sijaitsee korkean mäen päällä. Alueella on kolmen modernin betoniperustaisen rakennuksen perustukset sekä kellarikuoppa. Kellarikuoppa sijaitsee alueen pohjoisosassa, pohjoiseen laskevassa rinteessä, kartanolle johtavan tien eteläpuolella. Se on noin 5x3 m kokoinen ja noin 1-1,5 m syvä. Kellarin oviaukko on pohjoiseen/luoteeseen päin. Seinissä pilkottaa maan seasta muutama kivi. Kellarikuopan pohjoispuolella on pystyssä oleva betonirakenteinen kellari/varastorakennus.
Kartanoalueen eteläpuolella on runsaasti irtonaisia lohkokiviä ja moderneilta vaikuttavia maakasoja. Kaakkoisosassa maasto on kallioista. Paikalla kasvaa etupäässä lehtipuita. Paikoittain kasvillisuus on peitteistä heinikkoa, paikoittain avonaista nurmikenttää. Paikalta ei havaittu maanpäälle näkyviä varmoja kartanon varhaisvaiheisiin liittyviä rakenteita, mutta todennäköisesti niitä on säilynyt maan alla.

Neitsytniemen kartano (Asuinpaikat)
Historiallinen; Neitsytniemen kartano perustettiin vuonna 1672 vapaaherra Ungern-Sternbergin lahjoitustilalle. Neitsytniemi oli Siitolan säterin päätila. Reduktion jälkeen kartanosta tehtiin Majurin komppanian päällikön virkatalo. Vuodesta 1761 tilaa hallitsi Zilliacus-suku vuoteen 1887 saakka. Vuonna 1889 tilan osti tehtailija Edvard von Nottbeck, jonka aikana nykyinen päärakennus rakennettiin.
Kartano sijaitsee mäen päällä Vuoksen itärannalla. Rannalle päin mäen rinne on hyvin jyrkkä. Päärakennuksen pohjoispuolella on asuinrakennus, sauna ja autotalleja. Ympäristö on avointa hoidettua pihaa. Alueen koillisosassa on muutama moderni betoni- ja tiilirakenteinen rakennuksenpohja. Paikalta ei havaittu maan päälle erottuvia kartanon varhaisvaiheisiin liitettäviä rakenteita, mutta on mahdollista että paikalla on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia jäänteitä.
Kartanolla on ollut kaksi torppaa, jotka näkyvät vuoden 1739 kartassa. 1800-luvun isojakokartassa torppien paikalla on peltoa/metsää. Toinen torpista on ollut rakuunan torppa ja toinen vuokralaisen. Eteläisempi torpan paikka on tuhoutunut uudisrakentamisen vuoksi. Pohjoisempi, rakuunan torppa sijaitsee nykyisin kosteassa lehtimetsässä. Alueelle on kaivettu useita ojia. Paikalle kaivettiin lapiolla koekuoppia, mutta mitään torpan paikaan viittaavaa ei havaittu. Todennäköisesti kohde on tuhoutunut metsänhoito-/ ojitustöiden yhteydessä.

Pässiniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoksen länsirannalla Pässiniemessä, Tainionkoskentien itäpuolella ja Urheilutalon eteläpuolella on säilynyt jäänteitä 1800-luvun alussa rakennetuista venäläisistä kasarmeista. Kasarmirakennuksia on alun perin ollut neljä: kaksi peräkkäistä rakennusta vanhan Vuoksen rantaa kulkevan tien molemmin puolilla. Rakennusten länsipuolella on ollut kenttämäinen aukea, jonka laidoilla on ollut muutamia muita rakennuksia. Paikalla on suoritettu arkeologiset tutkimukset vuonna 1959. Tällöin tien länsipuolella olevia rakennusten paikkoja on pystytty paikallistamaan maastossa ja tien itäpuolella olevia kasarminpohjia on tutkittu kaivauksin. Rakennukset näkyvät vuonna 1835 laaditussa Siitolan kylää esittävässä isojakokartassa.
Nykyisin kohteen länsipuolen kasarmirakennukset ovat jääneet leventyneen Tainionkoskentien alle. Paikalla on kuitenkin säilynyt pienemmän rakennuksen jäännös, jonka kohdalla vuoden 2017 koekaivauksessa todettiin selkeästi ihmisen aiheuttama nurmipintainen kumpare, jonka laajuus on n. 15 x 7 m. Kumpareen pinnassa todettiin tuolloin jonkin verran tiilenmuruja.
Tien itäpuolella on säilynyt jäänteitä kahdesta kasarmirakennuksesta. Rakennustenpohjat erottuvat maastossa maakumpuina. Eteläisempi rakennuksen pohja on noin 70 m pitkä ja noin 12 m leveä. Se sijaitsee autotien (Tainionkoskentien), Urheilutalon, kevyenliikenteenväylän ja alikulkutunnelin rajaamalla alueella. Paikalla kasvaa runsaasti heinää, marjapensaita, nokkosia ja lehtipuita. Rakennuksen pohja koostuu peräkkäisistä maan- ja kiviensekaisista kumpareista, jotka ovat 1 – 1,7 m korkeita. Paikoittain on nähtävissä suoria itä-länsi- ja pohjois-eteläsuuntaisia seinälinjoja. Näkyvissä olevien kivien koko on noin 0,15 x 0,25 – 0,25 x 0,3 m.
Pohjoisemmasta kasarmin pohjasta on jäljellä kolme peräkkäistä soikeaa maakumpua (pkoo:6787600, ikoo: 3595876). Kummut sijaitsevat Urheilutalon ja sen paikoitusalueen länsipuolella, kävelytien itäpuolella. Kummut sijaitsevat 6 m leveällä ja 19 m pitkällä alueella ja niiden korkeus on 0,4 – 1 m. Kumpujen eteläpuolella on tasainen nurmikkoalue. Mahdollisesti myös nurmikon alla on voinut säilyä rakennuksiin liittyviä perustuksia.

Linnankoski (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Linnankosken alueella on ollut runsaasti erilaista toimintaa. 1700-luvulla Linnankosken itärannalla toimi kruunun veromylly, joka kuului Siitolan ja Ojalan kartanoille. Vuonna 1796 Linnankosken vieressä aloitti ensimmäinen Vuoksen vesivoimaa hyödyntänyt sahalaitos, joka lopetti toimintansa 1810-luvulla.
Vuosina 1900-1901 Linnankoskella toimi lyhyen aikaa Siitola Aktiebolagin rakennuttama puurakenteinen vesivoimalaitos ja karbiditehdas. Voimalaitos oli 107 metriä pitkä ja se sijaitsi Vuoksen länsirannalta viistosti kohti ylävirtaa. Turbiineja oli 18 ja generaattoreita kuusi. Linnankosken vanhentunut karbiditehdas purettiin vuonna 1928 Imatran koskien patoamissuunnitelman ja voimalaitossuunnitelmien alta. Linnankoskessa on veden alla säilynyt voimalaitoksen seinien alaosia, siipipadon perustaa, puisia kuiluja, kävelysilta, lankkulattiaa, turbiiniaukkoja sekä niiden sulkuluukkuja. Veden alla on säilynyt myös graniitista tehty ohivirtauskanava.
Linnankosken jäännöksissä on erityistä voimalan järeiden hirsirakenteiden säilyminen. Suomalaisen voimala-arkkitehtuurin rakennusaines on ollut laitoksen koosta riippumatta kautta aikojen tiili, teräsbetoni ja lohkottu kivi. Linnankoski rakennettiin kantavin rakentein ja koristeellisin yksityiskohdin puusta, mikä oli varsinkin suurvoimalalle poikkeuksellista. Rakennusaineen valintaan arvellaan vaikuttaneen hankkeen väliaikaisen luonteen, sillä omistustaustaltaan kansainvälisen yhtiön (alunperin karbiditehdashanke) tarkoitus oli rakentaa vastarannalle vielä tehokkaampi laitosyksikkö.
Kohteen sijaintitieto on arvioitu peruskartalta ja jäännöksiä voi olla veden alla koko joen leveydeltä.
Linnankosken vedenalaisia osia ovat tutkineet mm. imatralaiset sukeltajat, jotka ovat julkaisseet aiheesta kirjan: Asunmaa, Anneli; Lankinen, Kimmo; Partanen, Janne; Petenius, Matti ja Timonen, Jukka: Linnakosken voimalaitos. Sukellus menneisyyteen. Linnankosken voimalaitoksen vaiheet 1899-1928. Helsinki 2008. Lisätietoja myös: Vanhan voimalaitoksen uumenissa. Sukeltaja 1/2012.

Niskalampi (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Niskalammen teollisuusalue liittyy Imatran varhaiseen teollistumiseen. Niskalammella on sijainnut Tornator Oy:n tehtaiden varasto- ja lastauspaikka, jonne on johtanut kapearaiteinen rautatie. Varasto- ja lastauspaikkaa rakennettiin 1800-luvun lopussa ja rakennustöitä on jatkettu 1900-luvulla. Tehtaiden satama oli Niskalammella Vuoksen puoleisella rannalla. Niskalammen rantaviiva on muuttunut aikojen saatossa sinne tuotujen täytemaiden vuoksi. Lammesta on täytemaan myötä kuroutunut umpeen soinen Liippilahti, jonka ympäristö on nykyisin metsittynyttä. Paikalta havaittiin useita rakenteita, jotka kaikki todennäköisesti liittyvät lastaus- ja varastorakenteisiin sekä rautatiehen.
Jäänteitä rautatiestä on paikalla säilynyt useammassa kohdassa. Selkein rautatien pohjan jäännös sijaitsee Liippilahden eteläpuolella. Rautatien pohja on lähes itä-länsisuuntainen kivi- ja maarakenne. Rakenne on yhteensä noin 200 m pitkä ja noin 10 m leveä. Sen itäpääty on noin 4,5 m korkea ja kivillä reunoistaan tuettu. Kivet ovat noin 0,5 x 0,5–0,7 x 1,2 m kokoisia lohkokiviä ja niiden välissä ei havaittu laastia. Rakenteen päällys on tasainen. Länsipäädystä rakenne on matalampi ja paikoittain vain maavalleilla tuettu. Matalimmillaan rakenne on noin 0,5–1 m korkea. Rakenteen pohjoispuolella kulkee polku/kulku-ura, jonka pohjoispuolelle nousee maaterassi. Terassi laskee luoteeseen kohti Liippilahtea. Terassin päällä on ainakin 5 kahdesta vierekkäisestä kivirivistä koostuvaa rakennetta. Kiveykset ovat 8–20 m etäisyydellä toisistaan. Yksi kiveys koostuu kahdesta kaakko-luode-suuntaisesta vierekkäisestä kivirivistä, jotka on aseteltu luoteeseen laskevaan rinteeseen. Kivirivit ovat noin metrin eteläisyydellä toisistaan. Kivirivien pituus vaihtelee noin 10–35 m välillä. Kivet ovat noin 0,2–0,4 m kokoisia. Alueella on lisäksi useita muita epämääräisiä kiveyksiä ja kivirivejä, jotka muodostavat paikoittain selkeitä linjoja. Osa rakenteista on todennäköisesti osittain hajonnut.
Liippilahden kaakkoispohjukassa (ks. alakohde) on kaarenmuotoinen puurakenne. Puupaaluja on poikittain maassa ainakin kolmessa kerroksessa. Puukaari on noin 14 m pitkä. Paalut ovat noin 1,35 m pitkiä, 0,3 m leveitä ja 0,17 m paksuja. Puurakenteen vieressä on noin 0,3–0,7 m kokoisista lohkokivistä kasattu suorakaiteenmuotoinen taso. Liippilahden kaakkois-/ etelänurkassa on sijainnut myös pieni moderni kaatopaikka.
Alueen koillisosassa on rannassa veden alla puisia pystypaaluja (mahdollinen laiturirakenne). Paaluja on noin neljässä rivissä ja rivistö jatkui rantaviivaa mukaillen noin 110 m pituudelta. Pohjoisosassa pystypaalujen päällä on säilynyt poikittaisia hirsiä. Pystypaalut ovat halkaisijaltaan noin 0,2 m kokoisia ja poikittaiset hirret noin 0,25 m kokoisia. Paalurivin eteläosassa on kuusikulmainen, halkaisijaltaan noin 3,4 m kokoinen betonirakenne.

Aronmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Räikkölässä Aromäellä, lähellä rajavyöhykettä on matalan mäen pohjois- ja luoteisrinteeseen kaivettu ensimmäisen maailmansodan aikainen taisteluhauta. Taisteluhauta on katkeileva ja se koostuu etupäässä kolmesta osasta. Puolustussuunta on luoteeseen.
Koillisin osa sijaitsee kuusimetsässä. Sen alkuosa on kaivettu maahan. Alkuosan vallit ovat 1–1,5 m korkeat. Noin 180 m pitkä taisteluhauta nousee rinnettä pitkin ylöspäin ja muuttuu osittain kivistä ladotuksi, osittain kallioon louhituksi haudaksi. Taisteluhaudan leveys on sen yläosasta noin 3 m ja syvyys noin 2 m. Hautaa on kivetty myös selustan puolelta. Taisteluhaudassa on hyvin paljon roskia ja jätettä.
Keskimmäinen osa on noin 65 m pitkä. Se on louhittu ja kaivettu mäen rinteeseen. Rintasuoja on ladottu lohko- ja luonnonkivistä. Rintasuojan edustalla on maansekainen valli. Taisteluhaudan leveys alaosasta on noin 0,5 m ja yläosasta se on leveimmillään noin 3 m. Syvimmillään taisteluhauta on noin 1,8 m. Taisteluhaudan selustan puolella on paikoittain betonia. Ojassa ei ole ampumatasannetta ja taisteluhauta vaikuttaa keskeneräiseltä. Ympäristö on paikoittain hyvin hankalakulkuista sekametsää.
Lounaisin osa on noin 150 m pitkä kaivanto. Taisteluhaudan leveys on yläosasta noin 2 m, alaosasta noin 0,6 m ja syvyys on noin 1,5 m. Koillisessa osassa taisteluhaudan seiniä ei ole tuettu kiveyksellä. Taisteluhauta päättyy länsipuolella alkavaan peltoaukeaan. Ympäristö on paikoittain hyvin hankalakulkuista sekametsää.

Suurisuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Harattalanjärven ja Elkiänjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa kulkee taisteluhauta mäen länsirinnettä pitkin noin 200 metrin matkalta. Taisteluhauta alkaa etelärinteeltä, jossa on kaksi traverssia ja jatkuu pohjoiseen aivan rinteen reunalla. Rakenteet on louhittu kallioon ja vahvistettu kylmämuuratuilla kivillä. Taisteluhaudasta haarautuu keskivaiheilta itään yhdyshauta, joka mataloituu loppupäässä. Kohteen pohjoispäässä sekä taisteluhauta että yhdyshauta vaikuttavat jääneen keskeneräiseksi. Taisteluhaudassa havaittiin yksi ampumiseen tarkoitettu syvennys, josta todennäköinen ampumakoroke on maatunut pois. Kohteen torjuntasuunnat ovat olleet länsi ja lounas. Korkea rinne on tarjonnut suojaisan puolustusasemalle suojaisan sijainnin ja hyvän näkyvyyden tasaiselle suoalueelle.

Ilves 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Harattalanjärven ja Elkiänjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteen rakenteet ulottuvat yli kilmetrin mittaiselle alueelle aina Halkosuon länsipuoliselta rinteeltä Harattalanjärvelle asti. Pisin taistelu- ja yhdyshautakokonaisuus on kohteen pohjoisosissa Kavinojalle vievän tien molemmin puolin. Tien länsipuolella on louhittua ja kivillä kylmämuurattua taisteluhautaa traversseineen osittain kahdessa linjassa. Torjuntasuunta on Suurisuolle länteen. Etenkin tien itäpuolella rakenteet ovat matalia ja vaikuttavat keskeneräisiltä. Taistelu- ja yhdyshauta jatkuu tien itäpuolella mäellä, jonka pohjoisrinteellä on keskeneräinen kallion syrjään louhittu suojatila. Rakenteet ovat kohteen pohjoisosissa kärsineet metsäkoneiden ajeltua niiden ylitse.
Rakenteet jatkuvat kohteen keskiosissa pienellä mäellä sekä sen kaakkoispuolella suurempana taistelu- ja yhdyshautaketjuna. Kohteen eteläosissa on taisteluhauta, joka kulkee kohteen eteläpäästä raivatulta aukolta rinteen länsireunaa kiertäen pohjoispäässä rinteen päälle, jolloin puolustusasemaan muodostuu kaksi linjaa, mikä luo kohteeseen syvyysporrastusta. Rinteen päällä kulkevassa taisteluhaudassa on kaksi traverssia, joiden pohjoispuolelta haarautuu rinteen itäpuolelle kulkeva yhdyshauta. Toinen yhdyshauta rinteen eteläpuolella koilliseen päättyen mökkitien varteen. Kohteen kolmas yhdyshauta kulkee eteläisimpänä mökkitien varressa.
Kohteen eteläosissa taisteluhauta erottuu heikosti. Metsätyökoneet ovat ajaneet rakenteiden yli ja rakenteiden yhteydessä havaittiinkin vääntynyttä patterilankaa, jolla haudan seinämiä vahvistaneet tukit on juntattu maahan kiinni. Parhaiten rakenteista ovat säilyneet louhitut ja kivillä kylmämuuratut taisteluhaudan osat. Kohteessa on myös noin 2x2 m kokoinen betonivalettu asema.

Kattilavuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Harattalanjärven ja Elkiänjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kalattomansuon pohjoispuolisella Kattilavuorella. Kohteen pohjoispäässä Hietalantien varresta alkaa yhdyshauta, joka on aiemmin yhdistänyt Kattilavuoren ja Sällinvuoren kohteet toisiinsa. Yhdyshauta yhdistyy taisteluhautaan, joka kiertää Kattivuoren ympäri. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Kohteen länsirinteellä taisteluhaudassa erottuvat vielä hyvin ampumakorokkeet. Kohteessa on ainakin yksi suojahuoneen kuoppa. Muuten rakenteet ovat heikosti tyypiteltävissä enää lukuun ottamatta taistelu- ja yhdyshautoja. Torjuntasuunta on länsi-etelä ympäröiville suoalueille.

Lusikkomäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Lusikkomäellä on Salpalinjan varustusten ohella ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Kohde on tarkastettava maastossa.
Kohteen aluerajausta on muutettu Lidar-havaintojen pohjalta 9/2016.

Huutsaari 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Elkiänjärven ja Urpalonjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Huutsaari 1 sijaitsee Elkiänjärven pohjoispuolella ison ojitetun suoalueen itäpuolisilla rinteillä Lusikkovuoren länsipuolella. Pohjoisessa yhdyshauta alkaa kallion syrjästä, ja jatkuu länsirinteelle, jossa se yhtyy taisteluhautaan. Taisteluhauta kiertää rinteellä aina kohteen eteläosiin, jossa lyhyt yhdyshauta johtaa kahteen peräkkäiseen isoon suojahuoneen kuoppaan. Pohjoisempi maahan kaivettu kuoppa sijaitsee hakatulla aukolla ja sen rakenteet ovat osittain tuhoutuneet. Yhdyshauta johtaa toisessa päässään kaakkoon ja päättyy pellon reunalle.

Huutsaari 4 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Elkiänjärven ja Urpalonjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on yhdys- sekä taisteluhautaa Häkäsentien pohjois- ja eteläpuolilla rinteellä. Eteläpuolella on taisteluhauta torjuntasuuntanaan länsi pellolle päin. Siitä haarautuu itään yhdyshauta, joka haarautuu etelään johtavaan tähystys- tai tuliasemaan. Idässä yhdyshauta johtaa kahden matalan suojahuoneen kuopan luokse. Yhdyshautaa jatkuu kaakkoon pellon reunalle, mutta matalaa kaivantoa on täytetty jätteillä. Myös taisteluhaudan pohjoispäässä lähellä pohjoispuolella sijaitsevaa peltoa on kaivantoa täytetty kivillä ja jätteillä. Häkäsentien pohjoispuolella taisteluhauta jatkuu koilliseen torjuntasuuntanaan luode. Taisteluhaudassa on ampumakorokkeille tarkoitettuja syvennyksiä sekä yksi traverssi pohjoispäässä. Rinteen itäreunalla on yhdyshautoja. Kohteen rakenteet ovat matalia ja keskeneräisiä.

Papuvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Elkiänjärven ja Urpalonjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Herajärven länsipuolella Papuvuoren rinteellä, jossa se ulottuu vajaan 800 metrin matkalta Papuvuorelta Mykymäelle päättyen Häkäsentien varteen eteläosissaan. Länsirinteellä pitkin kulkee taisteluhauta, josta kohteen pohjoispäässä haarautuu kolmesta kohdasta yhdyshauta itään. Yhdyshaudat johtavat selustaan muodostaen lenkin. Niiden itäosassa on mahdollinen kaponieeri eli kaksitykkinen tykkipatteri, jonka takaa kulkee yhdyshauta. Tykkipatterin eteläpuolella sekä yhdyshautalenkin kaakkoisosassa on lisäksi suojahuoneen kuopat. Kohteen eteläosissa on toinen yhdyshautojen muodostama lenkki selustan puolelle eli itään. Sen yhteydessä on kaksi tunnistettavaa suojahuoneen kuoppaa.
Kohteen pohjoispuolella rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu kivillä kylmämuuraamalla ja ne ovat säilyneet hyvin. Kohteen keski- ja eteläosissa rakenteet on kaivettu maahan sekä osittain tuettu kivillä kylmämuuraamalla. Etelä- ja keskiosien kaivannot ovat matalia ja erottuvat osittain heikosti maastossa.

Rajanotko (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on vajaan 700 metrin mittaisena rinteellä puolustusasema. Länsirinteessä on taisteluhauta, josta haarautuu useita yhdyshautoja itään ja kaakkoon. Taisteluhaudassa havaittiin neljä tuliasemaa, jotka ovat todennäköisesti konekivääriasemia. Kohteessa tunnistettavia suojahuoneen kuoppia on kolme ja romahtaneilta suojahuoneilta vaikuttavia rakenteita kaksi. Kohde päättyy eteläosassaan metsäautotien varteen.
Kohteen eteläosat ovat hakatulla aukolla, jossa rakenteet on pääasiassa kaivettu maahan. Niiden yli on ajeltu ja niiden kunto on huono. Muuten kohteessa maasto on tuoretta kuusivoittoista kangasta, jossa runsas sammalpeite on peittänyt rakenteita.
Kohteen pohjoisosa Orkolantien pohjoispuolella yhdistyy osaksi Salpalinjaa. Pohjoisosan yhdyshaudat voivat olla ensimmäisen tai toisen maailmansodan aikaisia. Lisäksi Urpalonjärveen laskee useita ojamaisia kaivantoja yhdyshaudoista pohjoissuuntaisesti.

Kolppola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Pieni-Urpalo järven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde on Pieni-Urpalo järven länsipuolisella peltojen ympäröimällä rinteellä. Länsirinteellä on kallioon louhittu taisteluhauta mäen pohjoispäässä. Siitä haarautuva yhdyshauta itään muodostaen lenkin. Rinteen eteläosissa on länsi-itä suuntainen yhdyshauta, jonka yhteydessä on kaksi suojahuoneen kuoppaa. Rakenteet on louhittu kallioon ja seinämiä on vahvistettu kivillä.

Jokisuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Urpalonjärven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Urpalonjärven koillispuolella Ritasuon eteläpuolisella rinteellä. Kohteessa on taisteluhautaa länsirinteellä, josta haarautuu yhdyshaudat itärinteelle. Taisteluhaudassa on Urpalonjärvelle päin yksi asema, mahdollisesti tähystysasema järvelle. Pohjoisrinteellä yhdyshauta johtaa kallionsyrjään louhittuun pieneen suojahuoneen kuoppaan (n. 2x2m). Lisäksi kohteen kaakkoisosassa yhdyshaudassa on muita rakenteita leveämpi louhittu kohta, joka on mahdollisesti suojatila. Lähes kaikki rakenteet on louhittu kallioon sekä niiden seinämiä on vahvistettu kivillä. Kohteen keskiosissa on useita matalia kuoppia ja painanteita, joiden merkitys ei ole selvillä.

Hannunmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Urpalonjärven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on kaksi puolustusasemaa, toinen Hannunmäellä ja toinen sen pohjoispuolisella mäellä. Pohjoispuolisella mäellä rinteen länsilaidalla kiertää taisteluhauta, jossa on vähintään yksi asema. Kaivanto muuttuu itäpuolella yhdyshaudaksi, joka kiertää itärinteen ympäri. Kohteessa on kolme suurta suppilomaista kuoppaa, joita on havaittu myös muista kohteista Luumäeltä sekä Lemiltä. Niiden käyttötarkoitus ei ole selvillä.
Eteläpuolisella mäellä eli Hannunmäellä taisteluhauta kiertää mäen länsipuolta ja muuttuu yhdyshaudaksi itäpuolella. Pohjoispäässä on pieni suojahuoneen kuoppa ja sekä kaksi isoa suppilomaista kuoppaa pohjoisen mäen tavoin. Länsirinteellä taisteluhauta tekee koukeron luoteeseen, jossa louhitut ja kivillä ladotut rakenteet ovat paikoitellen säilyneet hyvin. Muuten kohteen rakenteet ovat painuneita, romahtaneita ja osittain niin matalia, että vaikuttavat keskeneräiseksi jääneiltä. Kuten useissa kohteissa, myös tässä kohteessa on lukemattomia matalia ja epämääräisiä kuoppia.

Raappo 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Pieni-Urpalo järven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Pieni-Urpalo järven koillispuolella mäellä. Rinteessä on lenkin muodostava kaivanto, joka on pohjois- ja länsiosissaan taisteluhautaa ja yhdyshautaa itäpuolella selustassa. Yhdyshaudan yhteydessä pohjoispäässä on suojahuoneen kuoppa. Taisteluhaudassa on vielä erottuvia ampumakorokkeita. Kohteen keskellä on painaumina erottuvia kesken jääneitä kaivantoja. Torjuntasuunta on luode-lounas.

Raappo 4 (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Pieni-Urpalo järven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on Raapontien länsipuolella rinteessä taisteluhauta pohjois-eteläsuuntaisesti sekä useita yhdyshautoja, jotka johtavat tien itäpuolelle. Kohteessa on ainakin neljä suojahuoneen kuoppaa sekä kaksi konekivääri- tai tähystysasemaa taisteluhaudan yhteydessä pohjoispäässä. Kohteen aivan pohjoisin osa ulottuu piha-alueelle, joten sitä ei tarkastettu maastossa.

Myllyoja (1000017535) (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on Myllyojan pohjoispuolisessa rinteessä puolustusasema. Mäen länsirinteessä on taisteluhauta, joka on osittain tuhoutunut lounaisosissaan hiekkakuopan yhteydessä. Taisteluhaudasta haarautuu useita yhdyshautoja itään muodostaen verkoston. Etelä- ja keskiosissa on neljä pientä maahan kaivettua suojahuoneen kuoppaa ja kohteen itäreunalla lähellä Toikkalantietä yksi suuri suojahuoneen kuoppa. Suurin osa kaivannoista on maahan kaivettuja ja mataloituneita. Alueella on lisäksi runsaasti matalia epämääräisiä painanteita ja kuoppia.

Pakarinmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Luumäellä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee erillään muista puolustusasemista Taavetissa Heimalan kylässä, Haminantien varressa. Se on pienellä peltojen ympäröimällä mäennyppylällä kartan korkeuskäyrän 80 kohdalla. Kohteessa on matala keskeneräinen taisteluhauta, joka kiertää rinnettä. Siinä on havaittavissa länsirinteessä erittäin matala traverssi, mutta muuten rakenteita on mahdoton erottaa tarkemmin. Kaivannot eivät erotu rinnevarjosteessa. Torjuntasuunnat ovat länsi-lounas. Kohteen taktinen tarkoitus on ollut todennäköisesti sulkea reitti Luotosentien kautta Miehikkälään päin.

Urola 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista Urolan kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Kaihtulantien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kaihtulantien molemmin puolin Sissikangas ja Kissamäki nimisillä mäillä. Tien pohjoispuolelta alkaa taisteluhauta, joka kulkee koillissuunnassa mäen pohjoisrinnettä pitkin. Se on hiekkapohjaiseen maahan kaivettu ja rakenteet ovat painuneita ja paikoitellen erittäin matalia. Pohjoispäässä on mahdollinen suojahuoneen kuoppa. Taisteluhauta jatkuu Kaihtulantien eteläpuolella Sissakankaalla Länsirinnettä pitkin etelään päättyen etelään kulkevan tien varteen. Eteläosassa on yksi laaja kallioon louhittu suojahuone. Sissikankaan itärinteelle haarautuu yhdyshauta, joka kulkee itäpuoleisen pellon reunassa. Pellon pohjoispuolella on yksi iso kuoppa, jonka merkitys ei ole selvillä. Kaivannot jatkuvat Kissamäellä, jossa on lyhyt noin 10 metrin pätkä yhdyshautaa tien ja peltojen väliin jäävällä pienellä metsäkolmiolla. Lisäksi Kissamäen länsirinteellä peltojen väliin jäävällä metsäkaistaleella on taisteluhautaa noin 100 metrin pituudella pohjois-länsi suunnassa.
Torjuntasuunnat ovat länsi ja luode.

Urola 3 (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa Urolan kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Kaihtulantien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kaihtulantien länsipuolella Multamäen pohjoisrinteellä. Länteen haarautuu pieni hiekkatie, jonka varressa on noin 70 metriä pitkä taisteluhauta länsi-itä suuntaisena. Taisteluhaudassa on kolme traverssia. Itäosissa kaivanto madaltuu ja on mahdollisesti keskeneräinen. Torjuntasuunta on pohjoinen. Taisteluhaudan itäosaa on käytetty kaatopaikkana.
Maasto on länsiosissa kuivahkoa mäntykangasta ja itäosissa tiheää mäntytaimikkoa.

Nuorakoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Nuorakoskella ja sulkee Kotajärven sekä Keskisen järven väliin jäävän kankaan. Nuorakoskentien molemmin puolin on taisteluhautoja torjuntasuuntanaan luode. Rakenteet on louhittu kallioon ja niiden seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Taisteluhaudoissa on traversseja ja torjuntasuuntaisia kaivantoja, jotka ovat todennäköisesti vedenlaskuun tarkoitettuja. Kohteessa havaittiin kuusi louhittua suojatilaa. Rakenteet ovat pääosin hyvin säilyneitä.

Kuukanniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien itäpuolella mäellä. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua. Mäkeä kiertää taistelu- ja yhdyshautaketju, joka on ympärysmitaltaan noin 900 metriä pitkä rinteen ympäri. Sen keskiosissa on useita yhdyshautoja. Itäosasta haarautuu lisäksi yhdyshauta itään kohti kohdetta Kuukanniemi 4. Kohteessa on itärinteellä kaksi suojahuoneen kuoppaa. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen ja pohjoiseen. Rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä sekä osittain kaivettu maahan.

Kourharju (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa Kangasmäen kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Mikkelintien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien länsipuolella Savitaipaleen ja Lappeenrannan puolivälissä. Kourharjun luoteisrinteellä kulkee noin 330 metrin mittainen taisteluhauta. Pohjoispäässä taisteluhauta muodostaa kolmionmuotoisen lenkin. Kohteen itäpäässä lähellä Vesikiventietä on suuri kaivanto, joka vaikuttaa luonnonmuodostelmalta tai myöhemmältä kaivannolta. Sen profiilista alkaa lyhyt noin 40 metrin mittainen yhdyshauta luoteeseen. Sen pohjoispuolella on lisäksi keskeneräinen vajaan 40 metrin mittainen taisteluhauta. Kohteen eteläosassa on noin 75 metrin mittainen taisteluhauta noin 80 metrin päässä luoteispuolisesta taisteluhaudasta muodostaen osittain kaksi linjaa ja syvyysporrastuksen kohteeseen. Molemmissa taisteluhaudoissa on traversseja. Torjuntasuunta on pääosin luode, ja osittain koillinen Mikkelintietä kohti.
Kohteen kaivannot jatkuvat Kalalammen pohjoispuolisella mäellä, jonka länsirinteellä on taisteluhautamuodostelma. Sen kaakkoispuolella on lisäksi vajaan 70 metrin mittainen taisteluhauta. Kohteen rakenteet on pääosin louhittu kallioon sekä osittain kaivettu maahan. Kaivantojen seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Kaivannot ovat painuneita.

Kuukanniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi-suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien itäpuolella mäellä. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua. Mäen luoteisrinteellä on puolustusasema, jossa on kaksi lyhyttä kaivanto pohjoiseen sekä ne eteläpuolella yhdistävä yhdyshauta. Kohteen luoteispäässä kaivanto päättyy ampumasektoriin, joten kyseessä on todennäköisesti tuliasema. Idempi kaivanto päättyy levennettyyn kaivantoon. Torjuntasuunta on pohjoiseen. Rakenteet on louhittu kallioon.

Kuukanniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien itäpuolella mäellä. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua. Kohteessa mäkeä kiertää lähes 500 metrin mittainen taisteluhauta. Taisteluhauta on noin 2 metriä syvää ja kallioon louhittua. Luoteisosassa sen yhteydestä on otettu kiviä, mikä on osittain johtanut rakenteiden tuhoutumiseen. Taisteluhaudassa on useita traversseja sekä niiden yhteydessä ”lenkkejä”, joita lyhyet yhdyshaudat muodostavat kohti kohteen keskiosia. Lounaisosissa osa kaivannoista on täytetty ja rakenteiden läpi on tehty metsätie. Taisteluhaudan länsireunalla havaittiin kolme suojahuoneen kuoppaa. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen, koilliseen ja itään.
Lisäksi mäen länsirinteellä Mikkelintien läheisyydessä, aukolla on toisen maailmansodan aikaisia telttakuoppia.

Kohde sijaitsee Koukkulammen pohjoispuolella. Rinteen ympäri kiertää taisteluhauta, joka on lounaisrinteeltä koillisrinteelle. Lisäksi kohteen keskellä on yhdyshauta pohjois-etelä suuntaisesta, josta haarautuu toinen yhdyshauta itään lähelle tien vartta. Kohteessa on kaksi suojahuoneen kuoppaa etelärinteellä sekä taisteluhaudan yhteydessä pohjoisrinteellä kaksi konekivääri- tai tähystysasemaa. Kohteen itäpuolisen tien varressa kaivantoa on käytetty kaatopaikkana. Torjuntasuunnat on luoteeseen, pohjoiseen ja koilliseen.

Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista osa puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välisen kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kelmisenlammen itäpuolella. Kohteessa on pohjoisrinteellä noin 400 metriä pitkä taisteluhauta, jossa on kaksi konekivääriasemaa ja kallioon louhittu syvä suojatila. Taisteluhaudan itäpuolisessa päässä on havaittavissa ampumakorokkeita. Taisteluhaudan eteläpuolella selustassa on kolme suojahuoneen kuoppaa, joihin ei johda yhdyshautoja. Taisteluhaudan lounaispuolella on erillinen lyhyt taisteluhauta. Rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä. Rakenteet ovat säilyneet hyvin. Torjuntasuunta on pohjoinen. Kohde päättyy itäosassa tiehen, jonka itäpuolella rakenteet jatkuvat osana kohdetta Kuukanniemi 9.

Kohde sijaitsee Kähönsalmen länsipuolella Salmelassa. Pohjoisrinteellä mäkeä on noin 300 metrin mittainen taisteluhauta, josta haarautuu etelään yhdyshauta. Taisteluhaudassa havaittiin yksi mahdollinen konekivääriasema. Eteläpäässä on kaksi erillistä louhittu suojahuoneen kuoppaa sekä niiden pohjoispuolella taisteluhautaa toisessa linjassa. Rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä ja osittain kaivettu maahan. Osa kohteen rakenteista on keskeneräisiä. Torjuntasuunta on pohjoiseen.

Kohde sijaitsee Kähönsalmen länsipuolella Salmelan pohjoispuolella. Kohteessa on kolmella eri mäellä taisteluhautaa sekä yhteensä kolme suurta louhittua suojahuoneen kuoppaa sekä yksi pieni suojahuoneen kuoppa. Lounaispuolisella rinteellä on noin 120 metriä pitkä taisteluhauta torjuntasuuntana pohjoinen ja koillinen. Taisteluhaudasta johtaa länsirinteellä yhdyshauta louhittuun suojahuoneeseen selustan puolelle. Kohteen keskimmäisellä mäellä on noin 80 metrin mittainen taisteluhauta rinteen ympäri sekä rinteen itäpuolella louhittu suojahuoneen kuoppa. Koillispuolisella mäellä on Kähönsalmeen laskevalla rinteellä noin 180 metrin mittainen taisteluhauta. Länsiosissa on yhdyshauta etelään. Lisäksi itäosissa kohde päättyy pieneen suojahuoneen kuoppaan. Torjuntasuunta on koilliseen. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon ja seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä.

Haimilanranta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven Vehmainselän etelärannalla, venevalkama-alueella. Paikka on hiekkakankaalla Kivijärven laskua edeltäneellä rantatörmällä, osin rannassa kulkevan tien alla, osin tien mutkan kaakkoispuolella. Haimilanranta 1 sijaitsee noin ja 120 m kohteesta kaakkoon ja noin 2 m alempana.

Kokonvuori (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilan länsiosassa, aivan Urpalanjoen länsipuolella, joesta nousevan rinteen päällä olevalla tasanteella. Kohde sijaitsee noin 180 m Urpalanjoen sillasta pohjoiseen.
Asuinpaikka on vastapäätä Reijonkankaan asuinpaikkaa joen toisella puolella. Paikka on traktoriuran päässä ja lähes koskematon. Löytöjä, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja saviastianpaloja, tuli niin joen varresta niemekkeeltä kuin sen eteläpuoliselta tasanteeltakin. Tasanteella on siirtolohkareita ja maaperässä on runsaasti rapakiveä.
Aiemmin Selänalaryhmä on tenhyt havaitoja myös etelämpää jokeen viettävältä rinteeltä, mutta tätä ei paikannettu vuonna 2005.

Mielo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Urpalanjoen varrella olevan suon reunalla, noin 300 m joesta koilliseen. Paikka on suopellon keskellä olevan kapean harjanteen länsipäässä, hiekkaisella pellolla.
Vuonna 2005 paikalla aiemmin ollut lato oli purettu ja paikalla oli purkujätettä, eikä lisähavaintoja kohteeesta saatu.

Pärsäniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kivijärven etelärannalla, Tyynilahden luoteisrannalla Pärsäniemen kaakkoistyvessä. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia rantavedestä.

Riihiniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kännätsalon kaakkoisosassa Jurvalanselän luoteisrannalla olevan Riihiniemen eteläreunalla.
Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia rantavedestä.

Santunmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 500 m Urpalanjoesta itäkaakkoon, Luumäen kirkolta Suo-Anttilaan menevän tien pohjoispuolella. Kohde sijitsee sekä pellon että metsän alueella.
Asuinpaikka vaikuttaa varsin laajalta, ja se on kahdella eri korkeustasolla. Metsän puolella asuinpaikka alue näyttää olevan sekä mäen laella että sen itäpuollla alemmalla tasanteella tien varressa. Tien varressa on myös vanha hiekanottopaikka ja sen reunalta on löydetty keramiikkaa.

Tervalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitse Jurvalasta Kännätsaloon menevän tien lounaispuolella, Kännätsalon kaakkoisosan Jalkosaaren eteläkärjessä.
Paikalta on löydetty kvartseja rantavedestä.

Syvänpäänsuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Herajärven ja Syvänpäänlammen välisen kannaksen itäreunalla, soisesta rannasta kohoavan loivan törmän laella, mökkitien eteläpuolella.
Paikan rajaus on arvio.

Männistö (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 280 m Urpalanjoen pohjoispuolella, Suoknuutista Suo-Anttilaan kulkevan maantien kaakkoispuolella, matalalla etelään pistävällä peltokumpareella moreenimaassa.
Pellosta on löydetty laajalta alueelta kvartsi-iskoksia ja esineitä.

Laarinkylä Märkälä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Lennusjärven ja Selänjärven välillä Laarin kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee vajaan kuudensadan metrin päässä etelänpuoleisesta Laarinkylä Muikula -kohteesta Kalliokoskentien länsipuolella tien varressa. Kohteessa on kuoppa, joka on täytetty kivillä. Rakenteen merkitystä ei tunneta. Ympäröivässä maastossa ei havaittu muita rakenteita. On mahdollista, että kyseiseen rinteeseen on alettu rakentaa puolustusasemaa, mutta rakentaminen on jäänyt kesken. Maasto on kuivahkoa mäntykangasta.

Soivuori (Puolustusvarustukset)
Varustukset sijaitsevat kolmena ryppäänä, joista eteläisimmässä on kaksi miehistösuojaa. Soivuoren kohdalla on louhittua taisteluhautaa, jotka ovat lyhyinä pätkinä kalliomäkien reunoilla. Näiden lisäksi alueella on kaksi miehistösuojaa. Luoteessa olevalla alueella taistelu- ja yhdyshaudat muodostavat yhtenäisimmän kokonaisuuden. Kallioisen mäen koillispuolella on maahan kaivettua yhdyshautaa, joka luoteessa yhdistyy louhittuun taisteluhautaan. Yhdyshaudasta lähtee myös kaksi haaraa länteen, jotka päättyvät miehistösuojiin.
Tarkastuksessa havaittujen varustusten lisäksi alueella saattaa olla enemmänkin linnoitteita.

Kupulankangas 2 (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kupulankankaalla Tuohikotintien pohjoispuolella. Tien laidasta alkaa kaksi taisteluhautaa pohjoiseen, joiden välillä on matkaa noin 100 metriä. Läntisemmässä taisteluhaudassa on isoja traverssimuodostelmia, joista yhden yhteydessä on selustan puolella suojahuoneen kuoppa. Idänpuoleisessa taisteluhaudassa rakenteet ovat matalampia ja traverssit pienempiä. Osa taisteluhaudasta on tuhoutunut hiekkakuopan myötä.
Lännenpuoleinen taisteluhauta jatkuu pohjoisosissaan lähelle asutusta Selänjärven eteläosaan. Pohjoispäässä yhdyshauta yhdistää taisteluhaudat ja jatkuu itään kahteen suojahuoneen kuoppaan. Torjuntasuunta on länsi. Rakenteet on kaivettu maahan. Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta. Alue on topografialtaan erittäin tasaista. Koska rakenteet ovat matalia ja painuneita erityisesti idänpuoleisessa taisteluhaudassa, on niiden rakentaminen todennäköisesti jäänyt kesken.
Lisäksi kohteen pohjoispäässä hiekkakuopan ja tien välissä (P: 6776239 I: 520898) havaittiin neliönmallinen noin 1x1 m kivilatomus, jonka päällä oli pystysuunnassa yksi kivi, johon oli hakattu numero 10. Vastaavanlainen rakenne havaittiin myös kohteessa Savitaipale Mäkäränkangas numerolla 9. Rakenteet ovat mahdollisesti vanhoja rajamerkkejä.

Partakoski (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jolla on suljettu Partakoskentien strategisesti oleellinen kulkureitti. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Partakoskella, Parranniementien pohjoispuolisilla rinteillä. Kohteessa on puolustusasema yli 600 metrin matkalta pohjoisrinteellä. Taisteluhautaa on kohteen keskiosissa kahdessa linjassa. Kohteessa havaittiin neljä suojahuoneen kuoppaa, joista yksi on erillään puolustusaseman lounaispuolella. Kohteessa havaittiin kolme mahdollista konekivääriasemaa. Torjuntasuuntia ovat koillinen, pohjoinen ja luode. Rakenteita on pääasiassa louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä, mutta muutamissa kohdissa myös kaivettu maahan. Louhitut rakenteet ovat säilyneet hyvin.
Kohteen itäisiä osia asutuksen välittömässä läheisyydessä ei tarkastettu maastossa vuoden 2022 inventoinnissa. Kohteen keskellä sijaitsee 1790-luvulle ajoittuva Partakosken redutti (1000038884). Lisäksi kohteen länsiosissa maalinnoitteiden keskelle jäävällä niityllä on useita viljaröykkiöitä, jotka erottuvat myös rinnevarjosteessa.

Peltola 2 (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Vaalimaantien itäpuolella, länsipuolella on laaja peltoalue. Myös kohteen eteläpuoliset alueet ovat olleet 1900-luvun alussa laajaa peltoaluetta joen länsipuolelle asti.
Kohteessa on noin 30m mittainen taisteluhauta, jonka torjuntasuunta on etelään. Taisteluhaudasta haarautuu pohjoiseen yhdyshauta, josta haarautuu rinteen ympäri kiertävä kaivanto, jonka länsiosa on taisteluhautaa ja idänpuolinen osa yhdyshautaa, jossa on mahdollinen suojahuoneen kuoppa. Taisteluhaudassa on traverssi. Kohteen eteläosassa on yhdyshauta, joka kulkee taisteluhaudasta yhdyshaudan kaakkoisosaan. Rakenteita on sekä kaivettu maahan että kylmämuurattu kivillä. Paraiten kaivannot ovat säilyneet kohteen länsi- ja eteläosissa. Taisteluhaudan pohjoispään läpi kulkee vanha metsäautotie, jota varten hauta on täytetty.

Mehtola (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on taistelu- ja yhdyshautaketju, jonka torjuntasuunta on lounaaseen. Ensimmäisen maailmansodan aikaisten rakenteiden läpi kulkee toisen maailmansodan aikainen taisteluhautaketju, joka jatkuu kohteen lounaispuolella peltojen keskellä sekä Paarainmäellä. Kaivannot ovat osa toisen maailmansodan aikaisia kenttälinnoitettua ketjua, joka jatkuu kohteen koillispuolella. Taisteluhautaketju kiertää Mehtolan ja Hämäläisen mäkien eteläosia. Hämäläisen rinteen eteläosissa kaivantoja on jopa kolmessa linjassa vain muutaman metrin päässä toisistaan. Mäen laelle haarautuu yhdyshauta, joka johtaa lähelle laajaa maahan kaivettua suojatilaa, joka on todennäköisesti jäänyt kesken. Taistelu- ja yhdyshaudat ovat maahan kaivettuja sekä osittain louhittuja. Niitä on osittain kylmämuurattu kivillä. Länsiosissa taisteluhautaan on rakennettu myöhemmin betoninen maatalouteen liittyvä rakenne.

Uutela (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on kaksi selkeästi erillistä taisteluhautaa. Ensimmäisen maailmansodan aikainen taisteluhauta on mäen länsirinteellä maahan kaivettu, osittain louhittu ja syvyydeltään noin metrin. Torjuntasuuntina ovat länsi ja lounas. Taisteluhauta on noin 60 metrin mittainen.
Mäen etelärinteellä kulkee toinen taisteluhauta, joka on todennäköisesti toisen maailmansodan aikainen. Taisteluhaudan torjuntasuunta on kaakko ja se on rakenteeltaan siksak-kuvioista toiselle maailmansodalle tyypillistä kaivantoa, jossa on kolme ulokemaista kaivantoa torjuntasuuntaan. Noin 80 metrin mittainen taisteluhauta kulkee lähelle pohjoispuolella sijaitsevaa asutusta.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaiset puolustusvarustukset kohtaavat Ylämaan Juopperin kylässä. Toisen maailmansodan aikainen taisteluhautaketju jatkuu Uutelan kohteen koillispuolella Vaalimaan tien länsipuolta.

Uudenladonmäki-Rajakankaanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde koostuu taisteluhautaketjusta, joka alkaa järven eteläpäädystä Ristolantien reunasta ja jatkuu Kukkosuolle päin 60 metrin korkeuskäyrän kohdille. Pohjoispäässä taisteluhaudan itäpuolella on kaksi painannetta, joiden käyttötarkoitus ei ole tiedossa. Taisteluhaudasta haarautuu kaksi yhdyshautaa, jotka johtavat koilliseen kohteen pohjoisimpaan suojahuoneen kuoppaan. Toiselle suojahuoneelle johtava yhdyshauta haarautuu taisteluhaudan keskivaiheilta. Kolmanteen suojahuoneen kuoppaan johtava yhdyshauta haarautuu aivan taisteluhaudan eteläpäädystä. Kaikki kolme suojahuoneen kuoppaa ovat suorakaiteen muotoisia ja louhittu kallioon. Eteläisin suojahuoneen kuoppa on parhaiten säilynyt. Muut ovat painuneet ja mataloituneet ajan saatossa. Kaikki kuopat olivat inventointihetkellä 2022 täyttyneet vedellä.
Aivan kohteen länsipäässä taisteluhauta päättyy suorakaiteen muotoiseen noin 6x3m louhittuun kuoppaan. Kyseessä on mahdollisesti konekivääriasemaksi suunniteltu rakenne, josta on ollut tarkoitus katkaista reitti nykyisen Ristolantien kohdalla kulkeneen tien kautta Ylämaantielle. Kirjasjärven lounaispäässä on ollut myös 1900-luvun alussa peltoaukea, mikä on mahdollistanut hyvän näkyvyyden, mikäli hyökkääjä olisi pyrkinyt liikkumaan järven eteläpuolelta rinteen alta Ylämaantielle.

Pentinkylä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven pohjoispuolelta alkavaa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Ylämaan Pentinkylällä Kirjasjärven itäpuolella. Kohteessa on lyhyt yhdyshauta, joka alkaa itäpuolella kulkevan peltotien varresta. Yhdyshauta johtaa lyhyeen taisteluhautaan, jossa on mahdollisesti tuliasema torjuntasuuntanaan luode. Kohteen taktinen merkitys on ollut estää hyökkäys Kirjasjärven kapeimman kohdan yli, josta järvi on erittäin matala.
Rakenteet kohteessa ovat painuneita, ja vaikuttavat keskeneräisiltä. Yhteensä rakenteita on kohteessa vain vajaan 40 metrin matkalta. Muita mahdollisia rakenteita ei rinteessä havaittu. On myös mahdollista, että hyökkäystä Kirjasjärven keskikohdalta ei ole pidetty kuitenkaan kovin todennäköisenä ja yksittäisen lyhyen tuliaseman on ajateltu riittävän.

Riepäs (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Kirjasjärven ja Puntasenjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Puntasen pohjoispuolella, Ylämaantien varressa sen länsipuolella. Kohteessa on kivillä täytetty vajaan 100 metrin mittainen taisteluhauta mäen länsirinteellä välittömästi kohteen läheisyydessä sijaitsevan rakennuksen takana. Taistelukaivannon torjuntasuunta on länsi-lounas. Taisteluhaudan taktisena tarkoituksena on ollut estää hyökkäys Kirjasjärven pohjoispuolen peltoaukeita pitkin.
Lisäksi kohteen läpi kulkevan tien itäpuolella on suora kaivanto, joka päättyy suurikokoiseen kuoppaan aivan Ylämaantien varteen. Täysin suora kaivanto sekä iso laakea kuoppa eivät vaikuta ensimmäisen maailmansodan aikaisilta. Kyseessä saattaa olla toisen maailmansodan aikainen kaivanto, jonka tarkoituksena on ollut tarvittaessa katkaista Ylämaantie torjuntasuuntanaan kaakko.

Suurimäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Ylämaalla, Lappeenrannassa. Se on osa linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Kirjasjärven ja Puntasenjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Suurimäen etelärinteellä taisteluhauta jatkuu kahdessa linjassa, joista toinen seuraa jyrkän rinteen reunaa ja toinen kulkee alempana rinteessä. Ylempi linja on louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Alempi linja on paikoitellen louhittu ja toisinaan maahan kaivettu. Useampi linja on tarjonnut syvyysporrastusta, mikä vahvistanut puolustusasemaa. Alemmassa taisteluhaudassa on koko matkalta torjuntasuuntaan aukeavia noin 10 m pituisia kaivantoja 8 kappaletta. Niiden tarkkaa merkitystä ei tunneta, mutta ne saattavat olla vastahyökkäysreittejä tai vedenlaskuun tarkoitettuja.
Mäen itäpuolella toisesta linjasta haarautuu yhdyshauta pohjoiseen. Yhdyshauta haarautuu kahteen osaan, joista läntisemmässä on suorakaiteen muotoinen suojahuoneen kuoppa, joka on mitoiltaan noin 6x10m. Suurimäen rinteen länsipuolella pohjoiseen haarautuu kaksi yhdyshautaa, jotka johtavat samaan suojahuoneeseen. Itäisempi yhdyshauta erottuu muita rakenteita huonommin sekä maastossa että rinnevarjosteessa. Yhdyshauta jatkuu pohjoisrinteen päähän. Suurimäen länsirinteellä taisteluhauta jatkuu yksilinjaisena Kälviäisentien varteen saakka. Länsipäässä taisteluhaudasta haarautuu kaksi yhdyshautaa, jotka johtavat suojahuoneen kuopalle, ja muodostavat lenkin itään. Kohteessa on lisäksi useita pienempiä väistämiseen tarkoitettuja yhdyshautalenkkejä sekä traversseja. Rakenteet katkaisee neljästä kohdasta pohjoiseen suuntautuva metsäautotie. Kohteen keskivaiheilla taisteluhauta on täyttynyt polttopuista sekä muusta jätteestä. Kohteen itäpäässä, aivan Ristolantien itäpuolella on lyhyt muutaman kymmenen metrin pätkä taisteluhautaa, sekä pohjoissuuntaan haarautuva yhdyshauta, joka päättyy kellariin. Kellari on rakennettu hyödyntämällä taisteluhaudan kivillä kylmämuurattuja seinämiä.

Kälviäinen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Kirjasjärven ja Puntasenjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kyseessä on etelään ja lounaaseen kohdistettu puolustusvarustus, joka sijaitsee Puntasen järven itäpuolella. Rakenteet on tehty kahdessa taisteluhautalinjassa, joihin yhdistyy mäen päälle kulkeva yhdyshauta. Rakenteet on osittain louhittu kallioon ja osittain vahvistettu kiviä latomalla. Yhdyshaudan seinämät ovat jyrkät ja haudan syvyys noin 1-1,5 m.
Taisteluhautaketju loppuu Puntasen rantaan aivan asutuksen lähelle. Etummaisessa taisteluhautaan on kasattu metsän karsinnan tuottamia hakkuujätteitä. Puolustusvarustuksen länsiosassa on taaemman taisteluhaudan yhteydessä Harjulan pellolle suunnattu kuoppa. Kyseessä on mahdollisesti konekivääriasema. Puolustusvarustuksen on osa Kirjasjärven ja Puntasen välissä etenevää ketjua, jonka tarkoitus on ollut sulkea luode-kaakko-akselilla vihollisen eteneminen järvien väliseltä alueelta.

Sipilä 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Pukalusjärven välisen reitin sulkevaa puolustusketjua Ylämaalla. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on taisteluhauta Polenkoittaantien molemmin puolin torjuntasuuntanaan lounas. Taisteluhaudassa on useita selkeästi erottuvia traversseja. Taisteluhauta yhdistyy yhdyshautaan, joka johtaa rinnettä ylös koilliseen suojahuoneen kuoppaan, joka on noin 8x4 m painauma maastossa, joka on täyttynyt vedellä.
Rakenteet on osittain louhittu kallioon ja osittain kaivettu maahan ja tuettu kivillä kylmämuuraamalla. Yhdyshautaa on käytetty kaatopaikkana, minkä vuoksi rakenteet ovat paikoitellen sortuneet ja täyttyneet.
Maasto on kuivahkoa mäntykangasta, puusto harvaa, joten rakenteet erottuvat selvästi rinteessä. Kohteen koillispuolella, rinteessä on useita toisen maailmansodan aikaisia telttapaikkoja sekä poteroita.

Sipilä 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven ja Pukalusjärven välisen reitin sulkevaa puolustusketjua Ylämaalla. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde haarautuu pohjoiseen kulkevaan yhdyshautaan sekä luoteeseen kulkeutuvaan taisteluhautaan, jonka lounaispuolelle jää lampi. Taisteluhaudasta haarautuu yhdyshauta, joka johtaa kallioisessa maastossa länsirinteelle. Taisteluhauta jatkuu tieltä lammelle päin. Hautaa on täytetty kannoilla sekä karsintajätteillä. Taisteluhauta jatkuu lammen suuntaisesti luoteeseen torjuntasuunnan ollessa lounas. Rakenteet on louhittu kallioon ja seinämät tuettu ladotuilla kivillä. Lounassuuntaisessa taisteluhaudassa on kaksi suurempaa traverssia sekä useita pienempiä.
Taisteluhaudasta pohjoiseen haarautuva yhdyshauta kulkee itärinnettä pitkin kallioon louhittuna. Itäpuolen lammen kohdalla hauta laskeutuu mäen juurelle, josta se nousee taas ylös rinnettä johtaen louhittuun suojahuoneen kuoppaan. Suojahuone on noin 3 m syvä ja mitoiltaan noin 5x3 m.
Länsirinteellä on myös pohjois-etelä suuntainen taisteluhauta, joka päättyy pohjoisessa peltoon. Torjuntasuunta on länsi. Rakenteet on kallioon louhittuja sekä kivillä kylmämuuraamalla vahvistettuja. Haudat ovat painuneita, ja useassa kohdassa kivirakenteet ovat sortuneet.

Kohde sijaitsee Rasilantien itäpuolella mäen länsirinteen laella. Kohteessa on pohjois-etelä-suuntainen noin 40 metrin mittainen taisteluhauta tai yhdyshauta. Kaivanto on erittäin painunut ja osittain lähes mahdoton erottaa maastossa. Todennäköisesti kaivantoa on täytetty. Inventointihetkellä rakenteissa ja niiden ympäristössä oli runsaasti karsintajätteitä, jotka heikensivät kaivantojen näkyvyyttä. Kohteen torjuntasuunta on länsi.

Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaisia puolustuslinjaa, jonka tarkoituksena on ollut sulkea reitti Ruokolahden keskustan läpi kohti kaakkoa. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Rasilantien itäpuolisella mäellä sen pohjoisrinteellä. Kohteessa on noin 100 metrin matkalla länsi-itä suuntaisesti taisteluhautaa. Siinä on erotettavissa kaksi traverssia. Torjuntasuunnat ovat pohjoinen ja luode. Rakenteet ovat mataloituneita ja erottuvat runsaassa aluskasvillisuudessa heikosti.

Kohde sijaitsee Rasilantien itäpuolisella mäellä sen etelärinteellä. Kohteessa on länsi-itä suuntaisesti matalaa yhdyshautaa, joka johtaa itäpäässä kahteen suojahuoneen kuoppaan. Rakenteet ovat maahan kaivettuja ja matalia.

Kohde sijaitsee Rasilassa Rinnetien eteläpuolisella mäellä. Pohjoisrinteellä on noin 60 metrin mittainen taisteluhauta itä-länsi-suuntaisesti. Länsiosissa taisteluhauta erottuu maastossa kaivantoja ympäröivien vallien myötä. Sen itäosien läpi on ajettu ja kaivannot ovat mataloituneet. Taisteluhautaan on kasattu hakkuujätteitä. Rakenteet on kaivettu maahan. Torjuntasuunnat ovat pohjoinen ja luode.

Kohde sijaitsee Rasilassa Rinnetien eteläpuolisella mäellä rinteen laelle mastoille johtavan tien länsipuolella. Kohteessa on noin 60 metriä pitkä taisteluhauta. Se on kaivettu maahan ja osittain kylmämuurattu kivillä. Haudassa on traversseja. Lisäksi kohteen länsipuolella on rinteessä todennäköisesti kivillä täytettyä kaivantoa eteläsuuntaisesti rinnettä pitkin.

Kohde sijaitsee Tapiontien ja Puumalantien väliin jäävällä metsäkaistaleella. Tapiontien koillispuolella on aivan tien vieressä etenevä taisteluhauta, jolla on pituutta noin 70 metriä. Taisteluhauta on maahan kaivettu ja siinä erottuvat hyvin traverssimuodostelmat. Kohde on poikkeuksellisen hyvin säilynyt Ruokolahden muihin ensimmäisen maailmansodan aikaisiin maalinnoitteisiin verrattuna. Torjuntasuunta on koillinen.

Ruokolahden kunnan maa-aineisvaraston pohjoispuolella, teiden risteyksessä, havaittiin lyhyt noin 20 metriä pitkä, kivillä täytetty pohjois-etelä-suuntaisena kaivanto.

Kohde sijaitsee Käringintien länsipuolella asutuksen pihapiirissä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Muinaisjäännösrajaus perustuu lidar-aineistoon.

Kohde sijaitsee Käringintien länsipuolella mäen pohjoisrinteellä. Kohteessa on taisteluhautaa noin 180 metrin pituudelta pohjoisrinteellä. Kaivannossa on useita traversseja. Itäpäässä taisteluhautaa on osittain kahdessa linjassa. Rakenteet on kaivettu maahan sekä osittain louhittu. Rakenteet mataloituvat länsipäässä. Torjuntasuunnat ovat pohjoiseen sekä koilliseen.

Historiallinen; Paikalla on ensimmäisen maailmansodan aikainen varustus. Kohde sijaitsee Ruokolahden Myllyntaustan teollisuusalueella. Juoksuhaudat alkavat voimalinjan alta ja mutkittelevat mäen päällä ja rinteellä voimalinjan itäpuolella. Kohde on säilynyt metsäalueella kohtalaisen hyvin ja on hyvä esimerkki tyypillisestä taisteluhaudasta ampuma-asemineen. Rintamasuunta on kaakko, pohjoisosissa myös koillinen.

Sällinvuori (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kalattomansuon pohjoispuolella metsästysmajan pohjoispuolisella Sällivuoren rinteellä. Isot suoalueet, kuten Takkasuo, Kalattomansuo sekä Suurisuo on jätetty rintamalinjan eteen, jolloin soista on muodostunut hidaste hyökkääjälle sekä ne ovat luoneet hyvän näkyvyyden suoalueiden takaisista puolustusasemista.
Hietalantien varresta kulkee pohjoiseen yhdyshauta Sällivuoren rinteelle taisteluhautaan. Yhdyshauta on yhdistänyt kohteen Hietalantien eteläpuoliseen Kattilavuoren puolustusasemaan. Sällivuorella yhdyshauta yhtyy taisteluhautaan, joka kiertää länsirinteeltä itärinteelle. Länsirinteellä haarautuu pohjoiseen yhdyshauta, joka johtaa romahtaneeseen suojahuoneeseen. Eteläpuolella haarautuu toinen yhdyshauta, joka kohtaa itään suojahuoneen kuoppaan. Kohteen itäpuolella taisteluhaudasta haarautuu yhdyshauta itään, joka johtaa rinteen itäpäähän lyhyeen taisteluhautaan. Itäosassa pohjoispuolella on erillinen noin 50 m mittainen taisteluhauta. Rakenteet kohteessa on osittain kaivettu maahan sekä paikoitellen louhittu ja kivillä kylmämuurattu.

Vaskivuori 2 (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Elkiänjärven itäpuolella rinteessä. Kohteessa on yhdyshauta, joka alkaa Hietalantien varresta ja jatkuu etelään Takkasuontien itäpuolella. Kaivannot ovat maahan kaivettuja ja osittain erittäin mataloituneita ja heikosti havaittavissa maastossa. Takkasuontien vasemmalla puolella rinteessä kohde jatkuu taistelu- ja yhdyshautaverkostona, jonka torjuntasuunta on lounas-kaakko-välillä. Laajojen suoalueiden ympäröimänä hyökkääjän on todennäköisesti ajateltu tulevan kankaita pitkin joko Tervakivenmäen tai Elkiänjärven rannan kautta.
Kohteessa on lisäksi selustassa kolme isoa suppiloista kuoppaa, joiden halkaisija on noin 8 metriä. Niiden käyttötarkoitus ei ole tietoa. Myös yksi mahdollinen romahtanut suojahuone havaittiin. Alue on täynnä kymmeniä pieniä epämääräisiä keskeneräisiltä vaikuttavia painanteita, joiden kaltaisia on havaittu myös muissa puolustusvarustuskohteissa Etelä-Karjalassa. On myös mahdollista, etteivät ne liity suoraan maalinnoitteisiin.

Vääntäjänmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vääntäjänmäellä on ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Kohde on tarkastettava maastossa.

Nikamamäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Elkiänjärven pohjoispuolella Nikamanmäellä. Kohde on runsaan 800 metrin matkalla rinteessä ulottuen aina Hietalantien varresta mäen pohjoispäähän. Taisteluhauta kulkee mäen länsirinteellä yhtenäisenä lähes koko matkan. Yhdyshaudat muodostavat useita lenkkejä selustaan, jossa on kaksi todennäköisesti romahtanutta suojahuonetta. Taisteluhaudassa on ampukorokkeita sekä traversseja. Rakenteita on kaivettu maahan sekä louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Pohjoispään rakenteet ovat matalia ja keskeneräisiä. Mäellä on lisäksi useita pieniä painanteita, joiden merkitystä ei tiedetä. Rakenteet ovat voimakkaasti sammaloituneita. Torjuntasuunta on luode-lounas.

Huutsaari 2 (Puolustusvarustukset)
Kohde on soiden ympäröimällä korkealla Huutsaari-nimisellä mäellä. Mäen länsirinteellä on taisteluhauta, josta haarautuu kohteen keskiosissa yhdyshauta kaakkoon. Rakenteet kohteessa ovat matalia ja keskeneräisiä. Pohjoispäässä on lisäksi useita matalia painanteita, jotka ovat mahdollisesti kesken jääneitä rakenteita. Torjuntasuunta on länsi.

Kohde sijaitsee Huutsaaren koillispuolisen mäen länsirinteellä. Kohteessa on noin 300 metrin mittainen taisteluhauta pohjoispäästä etelään, josta haarautuu selustan puolelle itään yhdyshauta kahdesta kohdasta muodostaen lenkin. Kohteessa on kaksi suojahuoneen kuoppaa. Lisäksi etelämpänä on noin 80 metrin mittainen mutkitteleva taisteluhauta. Kohteessa on useita traversseja sekä pohjoisemmassa länsirinteen taisteluhaudassa että eteläisemmässä lyhyessä taisteluhaudassa. Rakenteet on pääosin kaivettu maahan.

Mykymäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Herajärven länsipuolella Mykymäellä, jossa se muodostaa vajaan 200 metrin mittaisen taisteluhaudan, jonka torjuntasuunta on länteen. Taisteluhaudasta haarautuu kaksi yhdyshautaa selustaan koilliseen. Rakenteet on louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä sekä osittain kaivettu maahan. Yhdyshaudat johtavat suojahuoneiden kuoppiin. Kohteen eteläpäässä on suuria painanteita, joiden merkitystä ei tiedetä.

Kukkaromäki (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on taisteluhauta, joka kiertää Lahdenvuoren sekä Kukkaromäen länsirinnettä. Pohjoispäässä taisteluhauta alkaa tähystysasemasta kalliorinteen reunalla. Sen on mainittu olevan toisen maailmansodan aikainen. Taisteluhauta länsirinteellä on lähes koko matkalta kallioon louhittu ja kivillä kylmämuurattu. Lisäksi siinä on neljä havaittua tähystys- ja tuliasemaa. Rakenteista haarautuu kolme lyhyttä yhdyshautaa selustaan. Taisteluhautaa on täytetty kivillä Urpalontien läheisyydessä.
Itärinteellä on syvä maahan kaivettu noin 120 metrin mittainen kaivanto Urpalontien molemmin puolin. Se on todennäköisesti toisen maailmansodan aikainen taisteluhauta, jonka tarkoituksena on ollut sulkea tie. Lisäksi länsirinteellä on matalia murtoviivan muodossa eteneviä taistelu- ja yhdyshautakaivantoja torjuntasuuntanaan kaakko-koillinen. Ne ovat todennäköisesti toisen maailmansodan aikaisia.
Lahdenvuoren länsipuolisella mäellä Hataralassa on kallioon louhittu suojahuone mäen etelärinteellä sekä noin 20 metriä pitkä taisteluhauta kallion alapuolella mäen länsirinteellä.

Valhunmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on taistelukaivantoja. Alueen läpi kulkee sekä ensimmäisen maailmansodan että
toisen maailmansodan puolustusvarustusten ketju. Kohteen rakenteet liittyvät todennäköisesti pääsosin Salpalinjaan.
Kohde on tarkastettava maastossa
Aluerajaus tehty lidar-aineiston perusteella 2023.

Jokimetsä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Urpalonjärven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on Junttolantien varressa tien molemmin puolin taisteluhautoja sekä yhdyshautoja. Pohjoispäässä on ojitetulla suoalueen äärellä kaksi lyhyttä taisteluhautaa tien länsipuolella sekä yhdyshauta koilliseen. Etelämpänä on tien suuntaisesti noin 150 metrin mittainen taisteluhauta, jonka yhteydessä on suojahuoneen kuoppa. Taisteluhauta on asutuksen välittömässä läheisyydessä. Yhdyshauta haarautuu eteläpäästä itään ja jatkuu tien itäpuolella. Tien länsipuolella yhdyshauta on täytetty kivillä, kannoilla sekä karsintajätteillä.

Raappo 1 (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Raapontien molemmin puolin. Eteläosassa on taisteluhauta kapealla metsäkaistaleella peltojen välissä. Sen ampukorokkeet ovat erityisen hyvin säilyneitä. Taisteluhauta jatkuu pohjoiseen mutkitellen tien molemmin puolin. Lännessä on pienellä mäellä puolikuun muodossa taisteluhauta. Itärinteellä on kallioon louhittu suuri suojatila. Kohteen pohjoisosissa tien länsipuolen rakenteet ovat heinäisellä ja taimikkoisella aukolla, jossa ne ovat painuneita ja aluskasvillisuuden peitossa. Keskiosissa on kaksi pientä suojahuoneen kuoppaa. Pitkä yhdyshauta jatkuu länteen lähelle kohdetta Raappo 3. Torjuntasuunnat ovat luode, länsi ja lounas.

Nurmiainen-Saunaniemi (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on moottoritien ja pellon väliin jäävällä pienellä kallioisella rinteellä huonosti erottuva taisteluhauta, joka on osittain kaivettu maahan ja osittain louhittu kallioon. Kohteen aiempi pistemerkintä sijaitsi moottoritiellä, joten kohde saattanut on ulottua laajemmalle.

Nurkankylä 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaisia Nurkankylän puolustusasemia Ellolantien pohjoispuolella, joiden tarkoituksena on todennäköisesti ollut sulkea reitti tietä pitkin kaakkoon. Lennusjärven ja Ala-Kivijärven välissä on ollut laajoja suoalueita, joten koko kannaksen linnoittamista järvien välillä ei ole ehkä pidetty tarpeellisena tai linnoittaminen on jäänyt kesken.
Kohde sijaitsee Aholanvuorella, jonka jyrkän länsirinteen laella on noin 150 metrin mittainen taisteluhauta. Kohteen keskiosissa on lyhyt yhdyshauta, joka yhdistyy taisteluhautaan molemmista päistään. Kohde päättyy pohjoispäässään kiviseen traverssiin, jonka eteläpuolella on matala noin 3x2 m painauma, joka vaikuttaa keskeneräiseltä kaivannolta. Taisteluhaudan eteläpää on kaivettu maahan, mutta muuten kohteen rakenteet on louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Rakenteet ovat säilyneet varsin hyvin. Torjuntasuunnat ovat länsi-luode.
Maasto on eteläosissa tuoretta kuusivoittoista kangasta ja pohjoisosissa kuivaa mäntykangasta.

Nurkankylä 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaisia Nurkankylän puolustusasemia Ellolantien pohjoispuolella, joiden tarkoituksena on todennäköisesti ollut sulkea reitti tietä pitkin kaakkoon. Lennusjärven ja Ala-Kivijärven välissä on ollut laajoja suoalueita, joten koko kannaksen linnoittamista järvien välillä ei ole ehkä pidetty tarpeellisena tai linnoittaminen on jäänyt kesken.
Kohde sijaitsee Hirsikankaalla. Siinä on taisteluhautaa kahdessa linjassa. Toinen kulkee rinteen päällä hiekkakuopan laella. Toinen on Hirsikankaantien varressa hiekkakuopan pohjois- ja eteläpuolella. Mäen päällä kulkevassa taisteluhaudassa on useita traversseja sekä ampumakorokkeille tarkoitettuja syvennyksiä. Kaikki rakenteet on kaivettu maahan. Mäen alla kulkevan taisteluhaudan läpi kulkeva kaivanto, joka erottuu myös rinnevarjosteessa, on oja. Torjuntasuunnat ovat luode-lounas välillä. Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntyvoittoista kangasta.

Nurkankylä 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaisia Nurkankylän puolustusasemia Ellolantien pohjoispuolella, joiden tarkoituksena on todennäköisesti ollut sulkea reitti tietä pitkin kaakkoon. Lennusjärven ja Ala-Kivijärven välissä on ollut laajoja suoalueita, joten koko kannaksen linnoittamista järvien välillä ei ole ehkä pidetty tarpeellisena tai linnoittaminen on jäänyt kesken.
Kohde on Ellolantien pohjoispuolisella mäellä. Kohteessa on maahan kaivettu ja osittain louhittu taisteluhauta noin 120 metrin matkalla. Lisäksi kohteen vieressä kulkevan metsätien itäpuolella on keskeneräisiä matalia kaivantoja. Taisteluhaudassa on useita traversseja. Torjuntasuunnat ovat länsi-luode.
Maasto on tuoretta kangasta. Vuoden 2022 inventoinnin aikaan osa kohteesta oli hyvin tiheällä taimikkoalueella.

Urola 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa Urolan kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Kaihtulantien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kaihtulantien pohjoispuolella Lamminmäellä Liikoilalammen itäpuolella. Mäen lounaisrinteellä on noin 20 metriä pitkä pohjois-etelä suuntainen taisteluhauta, joka pohjoispäässä kaartuu muodostaen lenkin, jossa taisteluhautaa on kahdessa linjassa. Taisteluhauta on kaivettu maahan. Kohteen rakenteet jatkuvat pohjoisempana jyrkän kallioseinäisen länsirinteen reunalta, josta taisteluhauta nousee rinteen laelle. Taisteluhauta on noin 90 metriä pitkä, pääosin louhittu kallioon ja osittain vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on länsi.

Korotinmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Korotinmäellä on ensimmäisen maailmansodan aikana, vuosina 1915-1917 rakennettu puolustusasema. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua.
Korotinmäellä on maahan ja kallioon louhittua taisteluhautaa. Osa kaivannoista on osittain vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on pohjoiseen. Mäen etelärinteessä on neljä isoa suojahuoneen kuoppaa, joita yhdistää syvä yhdyshauta. Pohjoisrinteen taisteluhauta on osittain tuhoutunut.

Saijala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Kohde sijaitsee Juvolantien itäpuolella rinteessä.
Alue on taajama-aluetta, joten rakenteita on asutuksen läheisyydessä. Kohteessa on lähes koko rinteen ympäri kulkeva taistelu- ja yhdyshautaketju. Pohjoisrinteellä taisteluhautaa on tuhoutunut. Kohteen keskiosissa on iso suojahuoneen kuoppa, johon kaksi yhdyshautaa johtaa. Kohteessa on lisäksi kolme muuta pienempää suojahuoneen kuoppaa, joista yksi on erillisenä kohteen itäpuolella. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon sekä osittain kaivettu maahan. Seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen, pohjoiseen sekä koilliseen.
Maasto on kuivahkoa mäntykangasta sekä tuoretta kuusivoittoista kangasta kohteessa.

Kohde sijaitsee Koukkulammen pohjoispuolella. Rinnettä kiertää vajaan kilometrin mittainen taisteluhauta. Lisäksi kohteen keskiosissa on yhdyshauta, suojahuoneen kuoppa, sekä yhdyshaudasta länteen haarautuva toisen linjan muodostava taisteluhauta. Lounaisosissa on toinen suojahuoneen kuoppa. Osa kaivannoista etenkin kohteen itäosissa on painuneita. Torjuntasuunta on luoteeseen.

Kohde sijaitsee Kelmisenlammen itäpuolella. Kohteessa on etelänpuoleisella rinteellä noin 150 metrin mittainen taisteluhauta. Taisteluhaudassa on konekivääriasema. Lisäksi pohjoispuolisella rinteellä on lyhyt taistelu- tai yhdyshauta. Torjuntasuunnat ovat koilliseen ja pohjoiseen.

Kohde sijaitsee Kelmisenlammen pohjoispuolella. Kohteessa on noin 160 metriä pitkä taisteluhauta länsi-itä suuntaisena. Taisteluhaudassa on kaksi traverssia ja mahdollisesti yksi tuliasema. Rakenteet on louhittu kallioon ja seinämät on vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on pohjoinen.

Okkola (Asuinpaikat)
Keskiaikainen; Asuinpaikka sijaitsee Taavetin taajamasta noin 1,5 km länteen, Okkolan talon lounaispuolisella etelään viettävällä pellolla.
Kohteesta on löydetty saviastianpaloja joista kaksi on tunnistettu. Toinen on Jukka Luodon mukaan Bobzinger-astiasta tai -kannesta, slaavilaista keramiikkaa 950–1000 jKr. Toinen pala on Jukka Luodon mukaan Mankendorffin ryhmää, naarmukoristeltua 750–1200 jKr. keramiikkaa ja Aivar Kriiskan mukaan taas 1200–luvun keramiikkaa.
Paikalta on löydetty myös muutamia muita saviastian paloja sekä epäselviä keramiikkapaloja, jotka saattavat olla astioista tai upokkaista. Lisäksi on löydetty muutamia kvartsi-iskoksia ja pii-iskoksia, jotka saattaisivat olla tuluskvartsia ja -piitä.
Kohde lienee historialllisen ajan (tai myöhäisen rautakauden) kylän tai talonpaikka. Aluetta ei ole rajattu.

Taivaltie (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suoknuutissa, Urpalanjoen ja Hermusenjärven välisen kannaksen keskivaiheilla. metsätien alla ja ympärillä. Alue on hiekkakangasta ja Hermusenjärven puolella on matala vanha rantatörmä.
Paikalta on läydetty kvartsi-esine ja -iskoksia.

Niittyniemensuo (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee noin 1,2 km Urpalanjoesta itään, Niittyniemensuon itäpuolella Suurisuo-nimisen talon peltosaran kaakkoisreunassa.
Kohteesta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Jäkälänjärvi Ruuniemi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Jäkälänjärven itäosan etelärannalta pohjoiseen kurottuvan niemen kärjen länsipuolella. Rantakalliossa on todettu kaksi ihmiskuviota ja pystysuora hieman käärmemäisesti kiemurteleva juova. Maalauksesta on ilmoittanut kirjallisesti Jukka Luoto 1997 (Selänala-työryhmän raportti).

Ala-Ruokojärvi Välijoki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Ruokojärven eteläpäässä, järven ja Välijoen välissä olevalla suon ympäröimällä matalalla kumpareella, sen länsi- ja eteläosassa. Paikalla on laakea ja matala, suon ympäröimä saari, jonka pohjoispää on Ala-Ruokojärven soisessa rannassa. Saarekkeen etelä- ja länsiosa kohoavat hieman muuta saareketta korkeammalle muodostaen puolikuun muotoisen harjanteen, joka
on leveimmillään lännessä.
Länsireunalla on noin 8 metriä halkaisijaltaan oleva, melko syvä kuoppa, jonka funktio on epäselvä (ei hiili- tai tervahauta). Kuopan eteläpuolelle tehdyistä parista koekuopasta on löytöjä samoin siitä vajaat 40 metriä itä-kaakkoon, harjanteen eteläreunalta löytyi tuulenkaadosta kvartseja. Rajaus on arvio topografian perusteella.

Rajakorvenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ylä-Ruokojärven pohjoispäässä, Välijoen suun koillispuolella siitä 40 metrin päässä, suon äärellä, suosta nousevan törmän äärellä, tasanteella. Alue on mäntykangasta, maaperä hiekkamoreenia. Löydöt (saviastianpaloja, kvartsi-iskoksia, palanutta luuta) ovat koekuopista noin 5 metrin etäisyydeltä toisistaan. Rajaus on arvio.

Tihvonniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rautjärven Tihvonniemen lounaisosassa. Paikalla on rinteen juurella, niemen mantereeseen yhdistävän kapean kannaksen pohjoisreunalla ehjä hiilimiilun jäännös. Sen halkaisija on noin 5 m.

Salolahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Rautjärven Salolahden länsirannalla. Paikalla on rantakalliolla pieni nelisivuiselta vaikuttava kivilatomus, koottu noin 30-40 cm halkaisijaltaan olevista kivistä. Latomuksen koko on 2 x 2 m. Kyseessä saattaisi olla vanha rajamerkki. Paikalla ei kuitenkaan nyt ole rajaa.

Haudanniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Savitaipaleen Virmajärven länsirannalla, etelään kurottuvan Haudanniemen länsirannalla. Paikalla on tasanne rannan äärellä ja siinä jyrkkä nykyinen rantatörmä rantaan. Törmä vaikuttaa kuluvalta eli ranta on aikojen kuluessa syöpynyt ja siirtynyt sisämaahan. Maaperä alueella on hiekkainen moreeni. Rannasta pari kymmentä metriä rinne nousee loivasti.
Aivan rantatörmän päälle ja siitä noin 10 m poispäin tehdyissä koekuopissa kvartsi-iskoksia ja joissain palaneita kiviä. Alueen pohjoisosassa rinne ulottuu rantaan ja samalla rantatörmä nousee. Pohjoispäässä, on loivaan rinteeseen kaivettu asumuspainanne, jonka länsiosa ulottuu rantatörmän reunalle ja on ilmeisesti törmän kuluessa osin sortunut rantaan. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi saviastianpala ja palanutta luuta. Muista koekuopista löytyi myös kvartsi-iskoksia.
Paikka on ehjä - ilmeisesti pieneltä osin rantaveteen sortunut. Paikan rajaus on suoritettu melko tiheän koekuopituksen perusteella, joten se on varsin tarkka.

Haudanniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Virmajärven länsirannalla, etelään kurottuvan Haudanniemen kärkiosan länsirannalla. Paikalla on kohoava rantatörmä. Pohjoisessa ranta on alavampi ja rinne loiva, kaakossa maaperä muuttuu kumpareiseksi ja kivisemmäksi. Suppealla alalla, pienellä tasanteella koekuopissa esiintyi palanutta luuta ja kvartseja. Ympäristöä koekuopitettiin melko runsaasti, joten paikan rajausperuste on hyvä topografian ja koekuoppien nojalla.

Haukhonkakangas 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Säynjärven keskiosan pohjoisrannalla, lahden koillisrannalla, lammesta laskevan puron itäpuolella, mökkitien varrella. Paikalla on laaja hiekkamaaperäinen tasanne. Sen itä-koillispuolella kohoaa harjun rinne jyrkästi tasanteesta. Tasanteen kaakkoisosassa on vanhoja betonisia rakennusten perustoja. Maan pinta on myöskin tasattu ja kuorittu rakennusten perustojen ympäristössä. Rannassa on muinainen rantavalli tai törmä 105–106 metrin tasolla. Rantatörmä mataloituu luoteessa ja mökkitien pohjoispuolella se hiipuu ensin valliksi häviten suohon.
Rantatörmän äärelle, mökkitien varteen – sen molemmille puolille – tehdyissä koekuopissa esiintyi löytöjä ja lisäksi kauemmaksi luoteeseen, rantavallille tehdyssä kuopassa palanutta kiveä. Kaakossa asuinpaikka häviää, missä pintamaa on kuorittu tai tasattu. Löydöt palanutta luuta ja kvartsi-iskoksia.

Hananniemi (Maarakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Säynjärven pohjoispuolella. Paikalla on kuusikkoisen moreenimäen länsikulmalla, jyrkän rinteen äärellä pitkänomainen kuoppa jonka rinteen puoleinen eli länsipää on kivetty - kiviseinä, josta oviaukonpaikka etelään. Kuopan funktio on epäselvä. Olisiko puolustusvarustus (1. maailmansota) tai kellarikuopan jäännös? Kellarille paikka on kuitenkin outo, koska mitään asutukseen tai muihin varustuksiin viittaavaa ei lähistöllä ole.

Alatalo (1000016662) (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kuppikivi sijaitsee Tuohtjärven itärannalla, Alatalon maalla, lähes pihapiirissä, lehtomaisemassa noin 50-60 metriä järvenrannasta. Paikkaa on vanhastaan kutsuttu uhrilehdoksi. Kooltaan kivi on noin 3 x 1.5 metriä ja munan muotoinen, päältä melko tasainen. Kiven päällä on kaksi kuppia.
Kiven vieressä on kumpare, josta on löytynyt rautakuonaa. Paikalle on pystytetty kyltti, jossa kerrotaan, että vuoden 1839 talvikäräjillä Abel Tuomaanpoika Nikuselle on myönnetty oikeus harjoittaa sepän ammattia.

Vääräsenlahti (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Virmajärven länsirannalla, Haudanniemen itäpuolella olevan Vääräsenlahden luoteisrannalla olevalla harjanteella. Paikalla on laakea etelään kurottuva ja rannan suuntainen harjanne, joka etelässä ja lounaassa päättyy soiseen purolaaksoon. Harjanteen kärjen alueella on noin 30 x 30 m alueella seitsemän kuoppaa, pyöreitä tai soikiomaisia, halkaisija vaihtelee 1,4 - 2 m. Osassa on vallit. Osa kuopista on kohtalaisen jyrkkäreunaisia, osa sortuneita. Kuopissa podsolmaannos, ei hiiltä. Kuoppien funktio on tuntematon. Ne ovat "hujan hajan", eivät siis jonossa tms. järjestyksessä. Voisivatko ne olla pyyntikuoppia tai ehkä enneminkin varastokuoppia? Ajoitus on samoin epäselvä. Podsolmaannos viittaa kuitenkin yli 100 vuoden ikään.
Tästä paikasta 105 m pohjoiseen, pellon reunamilla, tien varressa on jyrkkäseinäinen isompi kuoppa, joka on tulkittu resentiksi.

Kemppilä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Viikinki-ristiretkiaikaisten pronssikorujen löytöalue sijaitsee Haloniemenlahden pohjoispuolella Kemppilän talon mailla, peltoaukealla ja puutarhassa maalaistalon vieressä. Pronssiesineet löytyivät metallinilmaisimen avulla kevään ja kesän 2010 kuluessa. Löytökohtia on kolme:
löytökohta 1. p 6801493 i 3596695, pyöreä kupurasolki
löytökohta 2. p 6801563 i 3596707, saviastianpala
löytökohta 3. p 6801653 i 3596685, tasavartisen soljen katkelma, soikea kupurasolki, riipus; marjapuutarhasta soikea kupurasolki, sulanut soikea kupurasolki, riipus, kaksi pronssihelan palaa.
Marjapensaiden välissä on pieniä kalliopaljastumia, mikä viittaa polttokalmistoon. Löytöalue 3:n laajuus on noin 30 x 30 m.
Kohteelta on tehty lisää löytöjä metallinietsinnän yhteydessä 27.5. ja 1.6.2014:
löytökohta 4. p 6798786 i 596682, pyöreän kupurasoljen kappaleita ja tasavartinen solki (KM 40513: 1-2).

Mikkelmäenrinne (Hautapaikat)
Rautakautinen; Viikinki- ja ristiretkiaikaiset pronssiesineet on löydetty metallinilmaisimella laajalta peltoaukealta Kyläjärven itärannalta, Mikkelmäen kaakkoispuolelta. Löytöalueita ja löytöpaikkoja on useita (ks. myös alakohteet - huom! alakohteet nimetty tilojen mukaan, raporteissa myös yksittäisten esineiden löytöpaikkojen koordinaatit):
1. Näveri: tasavartinen solki; matalan kumpareen reunalta (alueella myös tummaa tulikukkaa) kaularenkaan katkelma, eläinriipuksen katkelma, pronssineula (KM 38538).
2. Nikkari/Mikkelmäenrinne: tasavartinen solki, sulaneita pronssinpaloja, soikean kupurasoljen katkelma, hevosriipus (KM 38539)
3. Mikkelmäenrinne: kumpu peltojen rajalla: kaksi vyönhelaa (KM 38534), lisäksi kaksi 1500-luvun sormusta (ei kokoelmiin)
4. Nikkari: dirhemien (KM Rahakammio 0212011), vyönsoljen ja hihnanjakajan katkelmia (KM 39145) Kyläjärven koillispuolisen viljellyn mäen harjalta.
5. Näveri 2: Krusifiksin katkelmia, kaularenkaan katkelmia, hihnanhela jne. (KM 39129) (löytöalue 1); rannerenkaan ja valmunuppisen kaarisoljen katkelmat (KM 39129) (löytöalue 2)
Tarkastuksissa alueelta ei ole löytynyt mitään kiinteisiin muinaisjäännöksiin viittaavaa, joskaan aluetta ei tutkittu koekuopin. On mahdollista, että esineiden löytöpaikat kuitenkin merkitsevät kalmistopaikkoja tai muita kiinteitä muinaisjäännöksiä.

Kotkaniemi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on I maailmansodan aikainen linnoite, joka sijaitsee Kotkaniemen pohjoisosassa, nk. Svinhuvudin ampumakivi -nimisen muistokiven läheisyydessä, sekametsässä. Alue kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin ympäristöihin.
Kohteen muodostaa kaksi tuliasemaa, joissa on suullisen tiedon perusteella ollut aikanaan hirsillä tuetut katot mutta nykyään asemat erottuvat luhistuneina kivillä tuettuina kuoppana. Ampuma-aukkojen leveydet ovat 3 m.
Pohjoisempi tuliasema on kooltaan 4 x 3 m. Eteläisemmän aseman koko on 6 x 3 m ja sen taustalta lähtee lyhyt, maahan kaivettu yhdyshauta joka kääntyy tuliaseman viereen, sen itäpuolelle rakennettuun pienempään kuoppaan, jonka koko on 2 x 1,5 m. Kuoppa saattaa olla tähystys- tai valonheitinasema. Eteläisemmän tuliaseman kohdalla erottuu selkeämmin aseman eteen raivattu ampumasektori, jonka keskisuunta on 50°.
Kyseessä on kaksi sivustatuliasemaa eli kaponieeria, jotka ovat tulittaneet Paijanlahtea ja estäneet mahdollisen maihinnousun tai jään yli tapahtuvan hyökkäyksen Soivarinmäellä sijainneeseen saman aikakauden puolustuslinjan kylkeen. Tuliasemien aseistuksesta ei ole tietoja. Niissä on saattanut olla 76 mm:n kenttätykit tai konekiväärit.

Partakoskentien patteri (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Partakoskentien vieressä sijaitsevat patterin jäännökset. Tietä on oikaistu 1980-luvulla. Patteri on nykyisen tien länsipuolella, mäntyjä kasvavan kallion päällä. Kallion itäreunaa on louhittu uuden tien takia. Kallio laskee jyrkästi lounaaseen. Patterista on jäljellä enää kaksi maavallia ja kaksi kiviriviä. Ensimmäinen maavalli on luode-kaakkosuuntainen, ja sen pituus on noin 10 metriä. Toinen maavalli on lounas-koillissuuntainen ja pituudeltaan noin 8 metriä. Molempien vallien
korkeus on noin puoli metriä. Kivirivit on ladottu luode-kaakkosuuntaisiksi. Lounaskoillissuuntaisesti jatkuu myös kivirivi, mutta se ei näy maastossa selvästi. Patteri näkyy maastossa enää huonosti. Sen luoteisosassa on iso maakivi.

Lahnanen (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Röykkiöt sijaitsevat Lahnasen koillisrannalla peltoalueen rannan puoleisella reunalla. Alueen pohjoispuolella nousee korkea kallioinen mäki, jonka eteläpuolella on maaperältään hiekkaisempi alue. Kallioisen mäen ja sähkölinjan välisellä alueella oli runsaasti tuulenkaatoja, jotka tarkistettiin tuloksetta. Nykyinen pelto sijaitsee hieman kauempana, mutta röykkiöiden vieressä oleva alue on metsittyvää vanhaa pelto- ja niittyaluetta.
On kuitenkin huomioitavaa, että Rautjärven ainoat rautakauden lopun hautalöydöt on tehty juuri matalista viljelyraunioita vastaavista röykkiöistä (Hirnilä [689010004]).

Räystäskivi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kostamojärveen etelästä pistävän Kanniemen itärannalla, jyrkässä rinteessä. Alue on kivikkoista. Rannasta noin 15 metrin päässä, rinteen tyvessä, on sijainnut kaksi röykkiötä. Näistä pohjoisempi (röykkiö 1) tutkittiin 2015 ja se todettiin kaskiröykkiöksi.

Ratasalon patteri (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ratasalon patteri sijaitsee Vuorilinnoituksesta noin 0,7 kilometriä lounaaseen, Junnontien päässä.
Patteri on rakennettu pohjois-eteläsuuntaisen kallion päälle. Alueella kasvaa harvaa mäntymetsää. Kallion etelärinne on kivinen. Patterista on jäljellä kaksi matalaa maavallia. Ensimmäinen valli on lähes pohjois-eteläsuuntainen ja pituudeltaan noin 12 metriä. Toinen valli on itälänsisuuntainen ja noin 16 metriä pitkä. Maastossa oli vielä näkyvissä kolme ampumalovea. Kallion jyrkkää pohjoisrinnettä pitkin johtaa kivetty tykkitie patterille. Osa kivistä on poissa paikoiltaan, koska metsätraktori on ajanut kiveyksen päältä. Tykkitien lounaispuolella on jyrkän kallioseinämän vieressä ladottu uuni. Sen koko on 1,1 x 0,9 metriä ja korkeus noin 0,65 metriä. Tulipesän syvyys on noin 50 cm. Uunin päältä on pudonnut kivi, muuten se on ehjä. Uunin suu on kohti koillista. Uuni liittyy todennäköisesti patteriin.

Kärnäkosken kivivarastot (Kivirakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kärnäkosken linnoitukselta Vuorilinnoitukseen johtavan polun länsipuolella on viisi kivivarastoa. Ne sijaitsevat noin 200 metriä luoteeseen Vuorilinnoituksesta mänty- ja koivumetsässä. Ensimmäinen (nro 1) sijaitsee noin 40 metriä polun länsipuolella. Toinen kivivarasto (nro 2) on tästä 75 metriä luoteeseen. Kivivarastoista kolme (nro 3-5) on pohjois-eteläsuuntaisen mäen länsi- ja kaakkoisrinteillä. Kivien väleissä on suuria rakoja. Osa kasoista on ladottu järjestelmällisesti. Kivien väleissä ei ole maata. Kyseessä on todennäköisesti kivivarastot, jotka ovat jostain syystä jääneet käyttämättä. Kivet on mahdollisesti tarkoitettu linnoituksen rakentamiseen. Vastaavanlaisia kasoja on myös Vuorilinnoituksen luona. Tuomo Mäkelä oli löytänyt kivikasoista kolme 1980-luvun lopulla. Tarkastuksen yhteydessä kasoja löytyi vielä kaksi lisää. Todennäköisesti kivivarastoja on metsässä enemmänkin.

Jurvanen 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee Virmajärven ja Kuolimon välisen kankaan. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde on kartoitettu tiesuunnitelmaa varten 2011. Tällöin kohteet Jurvanen 1 ja Jurvanen 2 yhdistetty kohteeksi Jurvanen 1.
Vuoden 2022 selvityksestä kohteesta voitiin inventoida ainoastaan itäpääty Mikkelintien räjäytystyömaan vuoksi. Kyseessä oli pihatien itäpuolella sijaitseva kallioon louhittu yhdyshauta pohjoiseen, joka haarautui itään loppupäässä. Kyseessä on todennäköisesti louhittu suojatila. Yhdyshaudan itäpuolella rinteessä on kivikasa, joka on louhinnan tuottamaa kivijätettä.
Maasto on kuivahkoa mäntyvoittoista kangasta.

Myttiömäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Savitaipaleella. Se on osa linnoitusketjua, joka sulkee Virmajärven ja Kuolimon välisen kankaan. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Muinaisjäännös on kartoitettu tiesuunnitelmaa varten 2011. Kohteet Myttiömäki ja Koiravuori yhdistetty kohteeksi Myttiömäki.

Kyöstänniitty (Hautapaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka on pitkänomaisella kaakko-luode-suuntaisella harjanteella Ruokalahdesta Puumalaan kulkevan maantien (62) itäpuolella, pienen Lanajoen pohjoispuolella. Löytöpaikka sijaitsee harjanteen kapeimmalla kohdalla, koillisella sivustalla. Alue on vanhaa metsitettyä peltoa.
Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä viikinkiaikainen soikea kupurasolki ja tasavartisen soljen katkelma noin metrin päästä tosistaan puun molemmin puolin. Löytökohdalla on matala kumpare, mahdollisesti maakivi tai pieni kivilatomus. Alueelta on löydetty myös uudempien pronssi- ja rautaesineiden katkelmia.
Vuoden 2021 koekuopituksessa ei saatu polttokenttäkalmistoon liittyviä havaintoja. Kyseessä voi olla yksittäinen, kiven syrjään tai pieneen latomukseen tehty hautaus, josta soljet ovat ovat peräisin.

Ämmäniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ylijärven kylässä, Ottojärven länsirannalla, kuusimetsässä on 90 x 100 metrin laajuisella alueella ainakin 26 viljelyröykkiötä. Röykkiöalueen eteläosan läpi kulkee mökkitie. Huolellisesti kasattujen röykkiöiden muoto vaihtelee: suurin osa röykkiöistä on pyöreitä tai suorakulmaisia, mutta joukossa on myös muutama kolmiomainen sekä hevosenkengän muotoinen rakennelma. Pyöreät röykkiöt ovat halkaisijaltaan 1,3 – 1,7 metrisiä, ja niiden korkeus on 0,3 – 1 metriä. Suorakulmaiset röykkiöt ovat kooltaan 1,5 – 2,2 x 1 – 2 x 0,4–0,8 metrisiä. Ks. alakohteet.

Rinteenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Suo-Anttilan pohjoisosassa Ontelan talon koillispuolella, pellon pohjoisrinteellä.
Paikka on pellolla muinaisen rantatörmän päällä, varsin laajalla alueella. Löydöt kvartsi-kaavin, 26 kvartsi-iskosta ja palamnutta luuta.

Huopaisenvirta 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärven lasku-uoman, Huopaisenvirran, ja mt 378:n koillispuolella, vanhan tukinlaskupaikan ääressä rantavedessä.
Asuinpaikalta on löydetty kvartsi-iskoksia. Alue on osittain tuhoutunut tienrakennuksen, uiton ja linnoitustöiden seurauksena.

Venevalkama (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Kivikautinen asuinpaikka Urpalanjen länsirannalla, rantapellon takan olevalla matalalla harjanteella. Kvartsi-iskokset ovat löytyneet metsätieltä.

Reijonkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Luumäen eteläosassa, Urpalanjoen itäpuolella 200 m maantiestä pohjoiseen. Asuinpaikka on alunperin sijainnut ns. Selänalan muinaisjärven rannalla.
Alueella on useita eri asuinpaikoiksi tulkittuja löytökeskittymiä, ks. alakohteet, mutta alue voi myös olla osin yhtenäinen.
Löydöt viittaavat asutukseen varhaisesta kampakeramiikasta varhaismetallikaudelle, paikalla on limittäin ja päällekkäin useita asutusvaiheita. Vahva kulttuurikerros.

Kuisaari (Taide)
Tuntematon ajoitus; Mahdollinen kalliomaalaus sijaitsee Ruokolahden eteläosassa, Saimaan Kuisaaren pohjoisrannalla, saaren keskiosassa.
Koverossa kallioseinämässä on kahdesta alueesta koostuva punaväriläiskä. Alueet ovat 35 x 40 cm:n ja 20 x 50 cm:n laajuisia. Maalauksen alareuna sijaitsee 6 metriä Saimaan pinnasta (75,7 m mpy) ja vajaan metrin maalauksen edustalla olevasta terassimaisesta kohoumasta.
Maalauksessa on sinooperiin vivahtava värisävy. Rapautumista käy ilmi, että punainen värikerros on yhdestä kahteen millimetrin paksuinen. Kalliossa on ko. kohteen lisäksi muitakin punaisia väriläiskiä. Ne ovat kuitenkin vaaleanpunaisia ja luontaisia.
Väriläiskän rapautumisesta johtuen sen maalausluonne on jossakin määrin epäselvä. Kohde sijaitsee kuitenkin kalliomaalauksille luonteenomaisessa miljöössä.

Keskisenpää (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syntymäinen ja Keskinen -nimisten järvien välisellä kannaksella Kierniemen kohdalla. Kohteessa on ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaisia varustuksia, joista jälkimmäiset ovat osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Paikallisen asukkaan mukaan linnoitteita vahvistettiin ja laajennettiin toisen maailmansodan aikana.
Kierniemen etelärinteellä kohteen länsiosissa rinteessä on neljä taisteluhautaa torjuntasuuntinaan etelä ja kaakko. Taisteluhaudat on louhittu kallioon sekä kaivettu maahan. Ne ovat toisen maailmansodan aikaisia. Rakenteet jatkuvat Kierniemen itäpuolisella mäellä, joka ulottuu kankaalla Konttilantien molemmin puolin. Mäen etelärinteellä on noin 750 metrin pituudella toisen maailmansodan aikainen panssariestekaivanto. Sen pohjoispuolella on runsaasti taisteluhautakaivantoja sekä epämääräisiä painanteita ja kuoppia. Konttilantien länsipuolella on kolme pitkää yhdyshautaa, joista yksi johtaa mäen laelle ja kaksi muuta mäen pohjoisrinteelle, jossa ne yhdistyvät taisteluhautaan. Pohjoisrinteen taisteluhauta on lähes 400 metriä pitkä ja ulottuu Kärsäniemeen saakka, jossa se päättyy niemen päässä tähystys- tai tuliasemaan. Taisteluhaudassa on useita traversseja ja se on maahan kaivettu. Torjuntasuunnasta (koilliseen) päätellen se on ensimmäisen maailmansodan aikainen. Taisteluhaudan eteläpuolella lyhyet yhdyshaudat johtavat neljään laakeaan kuoppaan, jotka ovat mahdollisesti kenttätykkien tuliasemia. Taistelu- ja yhdyshaudat jatkuvat Konttilantien itäpuolella, jossa pohjoisrinteellä on kahdessa linjassa ensimmäisen maailmansodan aikaista taisteluhautaa torjuntasuuntanaan koillinen sekä yhdyshauta etelään toisen maailmansodan aikaiseen taisteluhautaan, joka on panssariestekaivannon yhteydessä. Rakenteet on pääosin kaivettu maahan, mutta pohjoisosissa myös osittain louhittu kallioon.

Hyötiönsaari 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 4,14 km koilliseen, Hyötiönsaaren koillisosassa. Marjolaan menevän tien itäpuolella on laakea kumpare, jonka laen koillispuolella, hyvin loivassa rinteessä, on nelisivuinen matala painanne. Sen kaakkoisosa on hieman syvemmällä rinteessä kuin matalampi luoteisosa. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi hiotun kiviesineen kappale ja kivilaji-iskos (diabaasia/viherliusketta). Maaperä paikalla on sorainen hiekka. Painanteen lähiympäristö on ehjää metsämaata. Painanteessa noin 5 cm paksu selvä podsolimaannos.
Painanteen länsi-luoteispuolella on tien levennys, josta painanne noin 20 m päässä.
Paikan rajaus on epäselvä. Kumpareen laelle ja hiekkamaaperäiselle etelä-kaakkoisrinteelle tehtiin runsaasti koekuoppia havaitsematta mitään. Painanteen itä-koillispuolella, parinkymmenen metrin päässä maaperä muuttuu kivikkoiseksi. Luoteessa, tien varrella ja painanteesta kauemmaksi luoteeseen tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään. Oletettavasti kohde on melko suppea-alainen.

Hyötiönsaari 4 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 4,11 km koilliseen, Hyötiönsaaren koillisosassa, Marjolan eteläpuolella. Marjolaan menevän tien länsipuolelle, lähellä rantaa olevan törmän kaakkoispuolisella tasanteelle tehdyistä kahdesta koekuopasta löytyi kvartsiydin ja palanen tekstiilikeramiikkaa vuoden 2011 inventoinnissa.
Paikasta hieman kauemmaksi lounaaseen tehtiin useita koekuoppia 100 matkalla länteen, mutta niissä ei havaittu merkkejä esihistoriasta.
Löytöpaikan koillispuolella ylempi törmä kaartuu pohjoiseen ja sen päällä on suuria siirtolohkareita. On ilmeistä, mutta ei varmaa, että asuinpaikka rajoittuu kivien etelä-lounaispuoliselle melko suppealle alalle. Rajaus on kuitenkin arvio.

Veikkola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Hauklapin Polosniemestä Veikkolan huvilatontilta on löytynyt kvartseja ja asbestikeramiikkaa maasta, joka oli peräisin läheisen kesämökin rakennuspaikalta. Vuoden 2006 tarkastuksessa mökin viereen tehdyistä koekuopasta löytyi lisää keramiikkaa ja kvartseja. Kvartseja poimittiin myös huvilatontin rannoilta, rantavedestä.

Turponniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikainen puolustusasema, johon kuuluu kallioon louhittu taistelu-/yhdyshauta mahdollisine konekivääripesäkkeineen, puolustusaseman taustalle kulkeva maahan kaivettu yhdyshauta ja varaston tai parakin kuoppa. Kohde sijaitsee Kuivasensaaren luoteisosassa sijaitsevassa Turponniemessä, niemen länsipäässä olevalla kalliokohoumalla. Kohde on sijoitettu niin, että siitä on pystytty hallitsemaan Turponselältä Vehkaselälle kulkevaa vesireittiä.
Hauta on pohjois-eteläsuuntainen ja se kaartuu pohjoispäässä kohti kollista ja eteläpäässä kohti itää. Sen kokonaispituus on noin 100 metriä, syvyys keskimäärin 1–2 metriä ja leveys keskisyvyydellä 1,5–2,5 metriä. Hauta on louhittu hyvin karkeasti ja se on selvästi jäänyt vain alustavan luohinnan asteelle. Louhintajäte on kasattu rintasuojaksi haudan torjuntasuunnan (luoteeseen, länteen ja lounaaseen) puolelle.
Maasto on suurimmaksi osaksi Saimaan rannalla sijaitsevaa avokalliota. Kalliolla ja sen takamaastossa kasvaa harvaa puustoa. Avokallion pohjois-, länsi- ja eteläpuolella on jyrkkä rinne järveen. Kallion etelä-kaakkoispuolella on kesämökki.

Turponniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Ensimmäisen maailmansodan aikainen puolustusasema, johon kuuluu osittain maahan kaivettu ja osittain kallioon louhittu taistelu-/yhdyshauta Kuivasensaaren luoteisosassa sijaitsevassa Turponniemessä, niemen pohjoiskärjen länsirannalla. Kohde on sijoitettu niin, että siitä on pystytty hallitsemaan niemen länsipuolitse kulkevaa vesireittiä.
Haudan kokonaispituus on noin 125 metriä, syvyys keskimäärin vajaat 2 metriä ja leveys keskisyvyydellä 2–2,5 metriä. Kohteeseen kuuluu taisteluhaudan pohjoispäässä oleva levennys (mahdollisesti suojatila), pieni traverssi, mahdollinen pesäke, iso traverssi, viemärikaivanto, muurimainen traverssi ja mahdollinen konekivääripesäke.
Maasto on mäntymetsää, jossa kasvaa joitakin koivuja. Haudan etupuolella oleva järvenranta on jyrkkä. Välittömästi kohteen etelä- ja pohjoispuolella on kesämökkitontit.

Haukkavuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee aivan Rautjärven ja Ruokolahden rajalla, Etelä-Karjalan korkeimmalla paikalla Haukkavuoren laella. Haukkavuoren ylin kohta on 171 metriä merenpinnan yläpuolella, ja itse vuori kohoaa viereisen Sarajärven pinnasta 78 metriä.
Haukkavuoren kautta ovat kulkeneet Pähkinäsaaren rauhan, Täyssinän rauhan ja Uudenkaupungin rauhan rajalinjat. Viimeksi mainitun rauhan rajamerkki on hakattuna jyrkänteen partaalle kallion laelle. Merkissä on Ruotsin kruunu ja Venäjän tähtimäinen ristikuvio sekä vuosiluku 1722.
Pähkinäsaaren rauhassa (1323) Suomi ja Karjala jaettiin kahden silloisen suurvallan eli Ruotsin ja Novgorodin kesken. Rajan kulku tunnetaan tarkoin vain linjan eteläosassa Siestarjoelta Etelä-Karjalaan. 1500-luvulla rajariidat puhkesivat jälleen sodaksi, ja uusi rauha solmittiin Täyssinässä (1595). Lyhyen rauhan jälkeen sota jatkui, kunnes Stolbovan rauha (1617) siirsi valtakunnanrajan Laatokalle yli sadaksi vuodeksi. Suuren Pohjan sodan jälkeisessä Uudenkaupungin rauhassa (1721) Ruotsi joutui luovuttamaan Kaakkois-Suomen Venäjälle. Tällöin suuri osa Rautjärveäkin jäi Venäjän puolelle.
Haukkavuorelle ohjaa viitoitettu tie, joka alkaa Simpeleeltä Sarajärvelle johtavalta tieltä. Tie päättyy pysäköintialueeseen, jossa on retkeilijöiden taukopaikka ja josta alkaa viitoitettu polku Haukkavuorelle. Polun alkupäässä on kohteesta kertova informaatiotaulu.
Rautjärvellä on muitakin historiallisia rajamerkkejä kiveen hakattuina, mm. Torsanvuorella ja Torsansaloon vievän tien oikealla puolella. Jälkimmäinen sijaitsee runsaan kilometrin päässä valtatieltä 6. Tässä ns. metsurin kivessä on vuosiluku 1722 sekä Ruotsin kruunu ja kaksi Venäjän ristiä. Kiven vieressä on informaatiotalu.

Anola 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Linnoite sijaitsee Joutsenosta Leppälään vievän Penttiläntien kummallakin puolella, mäntykankaalla. Aluetta on linnoitettu ensimmäisen maailmansodan aikana, viimeistään sisällissodassa 1918. Toisen maailmansodan aikana alueelle oli ryhmitetty sotaväkeä, jolloin linnoitteita on saatettu muuttaa tai rakentaa lisää.
Taisteluhaudat on kaivettu pehmeään hiekkaan, kaivannot on vahvistettu puuseinämin. Kaivannot erottuvat selkeästi maastosta. Hylsylöytöjen perusteella punakaartilaisilla on ollut ainakin yksi konekivääripesäke.
Penttiläntien eteläpuolella, mäntykankaalla on taistelu- ja yhdyshautaa peltoaukean pohjoispuolella. Torjuntasuunta on kaakko-etelä. Taisteluhaudan syvyys on noin 1,5 m ja yhdyshaudan noin 0,5 m. Kaivannon yhteispituus on noin 600 m, josta taisteluhautaa on noin 290 m ja yhdyshautaa noin 310 m.
Penttiläntien pohjoispuolella erottuu 07/2017 laserkeilausaineistossa taisteluhautaa sekä useita kuoppia. Aluetta ei ole tarkastettu maastossa.
Valkoisten asemat (ks. Anola 3) sijaitsevat vastapäisellä mäellä, runsaat 500 metriä kaakkoon. Punaisten ja valkoisten asemien välissä on myös vuoden 1940 panssarieste (ks. Anola 4).

Karhusaari pohjoispuoli (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustasta pohjoiseen, Mertaniemen itäpuolella olevan Karhusaaren pohjoispuolella, Suuri Kaijansaaren ja Karhusaaren välillä.
Paikalla on puurunkoisen tasasaumaisen aluksen hylky, jonka pituus on noin 21 metriä ja leveys 4 - 5 metriä. Hylky lepää pohjassa kölillään pystyasennossa. Keula on muodoltaan kapea ja perä on rakenteeltaan siro. Sikoköli on vahvarakenteinen ja osa kylkikaarista on tehty yhdestä puusta. Kansirakenteita eikä pohjalaudoitusta ole havaittavissa. Hylyssä on puusta tehty pumppu. Kylkien yläosat puuttuvat ja oikea kylki on hieman paremmin säilynyt kuin vasen puoli. Hylyn ympäristössä on irrallisia rakenneosia.
Hylky ilmoitettiin Museovirastolle syksyllä 2012. Ilmoittaja oli havainnut hylyn viistokaikuluotaimella. Saimaan Hylyt -ryhmä teki kohteelle tarkistussukelluksen syyskussa 2012, jolloin kohdetta viistokaikuluodattiin ja siitä tehtiin havaintoja sukelluksen yhteydessä. Todettiin, että kyseessä ei ole ns. perinteinen saimaalainen peruslotja, vaan huolellisemmin rakennettu purjealus.

Laihianranta (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Saimaan etelärannalla, Salpausselän rinteellä. 1950-luvulla vesirajasta on löytynyt keramiikkaa (ei tallessa). Hiekkarannan yläpuolella olevaan havumetsään tehtiin syksyllä 2012 useita koekuoppia. Kahdesta alimmasta koekuopasta löytyi kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavia löytöjä: keramiikkaa, kivettynyt suomu, kvartsi ja hiiltä. Kohde tulkittiin tekstiilikeraamiseksi asuinpaikaksi.
Vuoden 2013 koekaivauksissa Laihianrannan asuinpaikan säilynyt osa rajattiin koekuopittamalla ja todettiin suhteellisen pienialaiseksi ja pesäkkeiseksi. Alue on ehjää metsämaastoa, jossa muinaisjäännös lienee säilynyt suhteellisen hyvin. Topografian ja löytöjen perusteella paikalla on asuttu useampaan otteeseen kivi- ja ilmeisesti varhaismetallikaudella.

Kalevanmäki (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Rautakautinen löytöalue sijaitsee Purnujärven kylässä Hiijärven länsirannalla. Löytöalue on erityisesti lounaissivultaan hyvin loivapiirteinen, kokonaan viljelykseen otettu, Hiijärven suuntaan työntyvä harjanne. Harjannetta on ympäröinyt kosteikko ennen Hiijärven laskua. Löytöalueen läpi kulkee Purnujärveltä Rautjärven asemalle johtava maantie, Purnujärventie.
Löydöt, joita on kaikkiaan kolmisenkymmentä (mm. solkia, heloja, tappara, nappi, riipuksia), on tehty vuonna 2012 metallinilmaisimen avulla harjanteen lakitasanteelta ja harjanteen koillispuoleiselta rinteeltä noin 550 metrin pituiselta ja keskimäärin 150 metrin levyiseltä alalta. Paria poikkeusta lukuun ottamatta esineet on löydetty pintamaasta. Ne ajoittuvat pääasiassa viikinkiajan loppupuolelle tai ristiretkiajalle, joskin varhaisimmat esineet ovat jo merovingiajalta tai viikinkiajan alkupuolelta.
Lisäksi noin 150 metriä Purnujärventiestä pohjoiseen olevalta pellolta on löydetty v. 2013 metallinilmaisimella hopearaha (Otto-Adelheid) KM 39937, ks. alakohde.
Syksyllä 2013 löytyi myös vyön heloja (KM 40035:1) noin 50 metrin päästä Kalevanmäen talosta, talon eteläpuolisesta mäenrinteestä. Paikka on vanhaa peltoa, johon on istutettu puita. Helat löytyivät useiden kymmenien metrien päästä toisistaan. Kaikki olivat alle 10 cm syvyydessä, ks. alakohteet. Alueelta on löytynyt myös pronssikattila KM 40154, ks. alakohde.
Noin 180 metriä rajatun alueen kaakkoispäästä länteen pellosta läheltä Niska-Pietiläntietä on löytynyt metallinilmaisimella sulaneen pronssiesineen kappale, jota ei talletettu kokoelmiin (verifikaatti ja valokuva), ks. alakohde
Löydöt eivät muodosta selväpiirteisiä keskittymiä, eniten esineitä on kuitenkin löytynyt Niskapietiläntien ja Purnujärventien risteyksestä luoteeseen. Toinen keskittymä on aivan alueen pohjoispäässä Purnujärventien lähistöllä.
Löytöalueelle tehtyjen koekuoppien ja -kairausten perusteella osa esinelöydöistä liittynee kiinteisiin muinaisjäännöksiin, mahdollisesti sekä asuin- että hautapaikkaan. Kohteen luonteen selvittäminen vaatii tarkempia tutkimuksia.

Punainensuo 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiröykkiöt sijaitsevat Kattelussaaren Ketveleenlammen länsirannalla, Tervaniemeen johtavan tien eli Paukuntien länsipuolella olevassa metsikössä. Kohtessa on yhteensä kahdeksan kivirauniota (rauniot A – H). Raunioalueen
eteläpuolella sijaitsee uudehko omakotitalo
Rauniot oli koottu halkaisijaltaan 0,3 – 0,5 metriä olevista kivistä. Osa raunioista oli koottu suurempien kivien yhteyteen.
Röykkiö A on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 2 metriä. Korkeutta rakenteella on noin 0,7 metriä.
Röykkiö B oli muodoltaan myös pyöreä, sen halkaisija oli noin 2,5 metriä ja korkeus 0,7 metriä. Raunion keskellä on kuopanne.
Röykkiö C koostui muutamien suurempien kivien yhteyteen kasatuista pienemmistä (halkaisija noin 0,3 metriä) kivistä. Röykkiö oli muodoltaan soikeahko ja sen halkaisija oli noin 3 metriä ja korkeus 0,6 metriä.
Röykkiö D oli muodoltaan soikeahko ja sen halkaisija oli noin 2,5 metriä ja korkeus 0,5 metriä.
Röykkiö E oli muodoltaan soikeahko ja sen halkaisija oli noin 3 metriä. Korkeutta rauniolla oi noin 0,7 metriä.
Röykkiö F on halkaisijaltaan noin 2 metriä.
Röykkiö G oli kasattu suuren kiven kylkeen ja se oli osittain hajonnut paikalla suoritetun metsänraivauksen yhteydessä. Röykkiön mitat ovat noin 1,5 x 1,5 x 0,7 metriä.
Röykkiö H koostui suuremman kiven ympärille kasatuista pienimmistä kivistä. Röykkiön mitat ovat 1 x 1,3 x 0,4 metriä.

Surmasuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kiviraunio sijaitsee Kattelussaaren Surmasuon pohjoispuolella olevalla kallioalueella, kallion lähes korkeimmalla kohdalla. Raunio on kooltaan noin 2 x 2 ja sen korkeus on noin 0,7 metriä. Raunion keskellä kasvaa mänty. Raunio on hieman hajonnut, tämä on mahdollisesti tapahtunut paikalla suoritetun metsänraivauksen yhteydessä.
Kiviraunion luonne viittaisi siihen, että kyseessä saattaa olla historialliselle ajalle ajoittuva rakenne. Todennäköisesti se ei kuitenkaan ole rajamerkki, sillä lähellä ei sijaitse kylien tai tilojen välisiä rajalinjoja. Todennäköisesti kyseessä ovat uunin jäännökset.

Kivikautinen; Asumuspainanne sijaitsee muinaisrantatörmän päällä noin 10 metrin päässä törmän reunasta.
Ehjän painanteen koko on noin 7 x 4 metriä ja se on lähes nelisivuinen. Sen vieressä on kaksi isohkoa resenttiä kuoppaa, maanottokuoppia tai mahdollisesti korsun jäänne. Painanteeseen tehdystä koekuopasta löytyi tyypillistä kampakeramiikkaa, koekuopassa oli podsol maannos. Paikalla on 80 m korkeuskäyrää noudatteleva, parisen metriä korkea muinaisrantatörmä, jonka päällä tasanne on noin 82 metrin tasolla.
Asuinpaikan rajaus on tehty topografian perusteella.

Kylpylä etelä (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Röykkiöt sijaitsevat Lammassaaren sillan itäpäästä 145 m etelään, uimarannan tasanteen itäreunalla, jyrkän rinteen juurella, rannan kävelytien ja rinteen välisellä kapealla alueella.
Sammalpeitteinen kiviröykkiö on halkaisijaltaan noin 2,5 m ja korkeus puolisen metriä. Sijaintinsa ja rakenteensa perusteella röykkiö voisi olla pieni lapinraunio. Se saattaa olla myös kiukaan jäänne, mutta talon perustuksia ei paikalla hahmotu.
Röykkiöstä kuutisen metriä eteläkaakkoon on loivemmassa alarinteessä myös pieni röykkiö, jonka keskellä kasvaa järeä mänty. Männyn juuret ovat nostaneet kiviä hieman koholle. Rinne on sorainen, mutta männyn ympäristön kivikasa erottuu luontaisesta kivikosta. Kyseessä voi olla ihmistekoisen röykkiön, lapinraunion, sijasta myös luontainen, männyn juurten esiin nostama kivikasa.
Sijainnin ja ulkomuodon perusteella rakenteita voi pitää vähintään yhtä todennäköisesti historiallisen ajan viljelyröykkiöinä kuin varhaismetallikautisina hautoina.

Kiviniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat sijaitsevat Ala-Kuorejärven länsirannalla, hiekkaisella harjanteella, kaakkoon pistävällä niemekkeellä. Pyöreät kuopat (3 kpl) ovat erillisillä pienialaisilla kumpareilla, ks. alakohteet. Kuoppien 1 ja 2 väliin on rakennettu mökkitie.
Kuoppa 1: halkaisija 2 metriä, syvyys noin 0,5 m.
Kuoppa 2: halkaisija 2,5 metriä, syvyys noin 1 m.
Kuoppa 3: halkaisija 2 metriä, syvyys noin 1 m.

Uukuniemi Kannas 3 (Kulkuväylät)
Historiallinen; Papinniemen itäosassa, nykyisen tien itäpuolella, todettiin kosteahkossa notkelmassa nykyistä tielinjaa edeltävä kapean tien perustus. Tämä vanhin tunnettu tielinjaus saattaa liittyä jo Papinniemen autiokylän aikaiseen toimintaan.

Lapinsalo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on ensimmäisen maailmansodan aikainen puolustusasema. Puolustusasemaan kuuluu maahan kaivettu taistelu-/yhdyshauta, jossa on 6 traverssia. Lisäksi aseman keskivaiheilla on yksi takamaastoon kulkeva lyhyt yhdyshauta.

Kotkatsaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on ensimmäisen maailmansodan aikainen puolustusasema. Puolustusasemaan kuuluu kallioon louhittu taistelu-/yhdyshauta, jossa on kaksi suurehkoa pesäkettä.

Silvu (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee Simpelejärven Kukkarolahden pohjukassa, 400 m rannalta, Salpausselän luoteisrinteellä. Kummunmäen laidassa länteen viettävällä rinteellä lähellä metsitetyn pellon reunaa on suuri siirtokivilohkare (koko 4 x 4 x 6 m). Laen korkeimmalla harjalla lounaisreunassa on 7(-8) kuppia. Kivi on haljennut kahteen osaan niin, että halkeamaan on kiven itäreunalle muodostunut kapeat "portaat".

Myllymäki (580010024) (Kultti- ja tarinapaikat)
Keskiaikainen; Kuppikivi sijaitsee 200 metriä Mustalammen pohjoispäästä itään lampeen viettävällä rinteellä, Myllymäen talon navetan takana rakennuksen eteläpuolella karjapihassa. Laakea maakivi, koko 2 x 1,5 x 0,7 metriä. Kiven laella, sen lounaisosassa on 11 kuppia.

Sepänrinne (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Sammallammen pohjoisrannalla, Simpelejärven vanhalla rantatörmällä lounaaseen laskevan hiekkaisen rinteen alaosassa. Löydöt on poimittu pellolta n. 100 m matkalta. Löydöt kvartsia, palanutta luuta ja saviastianpaloja (kampakeramiikkaa? historiallisen ajan keramiikkaa). Lähistöllä sijainnut (1500-l. lähtien?) Joukion eli Sammatlammen kappeliseurakunnan kirkko.

Päivärinta (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuoppa sijaitsee lähellä Kolmikannan tieltä Rantalaan vievää tietä, Päivärinnan talosta 350 m pohjoiskoilliseen. Kuoppa on suorakaiteen muotoinen (3,2 x 1,3 x 0,6 m).

Varpavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Pyyntikuopat (4 kpl) sijaitsevat Kolmikannantien varrella, 60 m sen ja Terävänmäkeen menevän tien risteyksestä länteen, pienen harjukumpareen päällä, sen itäpäässä. Pyyntikuopat ovat tiiviinä rykelmänä. Kuoppien halkaisija on 2–3 m ja syvyys 0,5–1 m.

Tiviänlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Tiviänlammen luonaispuolella, noin 100 metriä rannasta. Kohde sijaitsee satulamaisessa notkelmassa.
Paikalle tehdystä koekuopista löytyi keramiikkaa (osa asbestisekoitteista), kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Heti turpeen alta havaittiin paksu kerros mustaa, nokista ja suuria puuhiilen paloja sisältävää hiekkaa. Asuinpaikkalöytöjä oli sekä nokisessa maassa että sen alisessa kulttuurikerroksessa.
Asuinpaikan läpi kulkee rantatörmän suunnassa viitoitettu patikkareitti.

Lautsilta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisen ajan asuinpaikka Vaaranmäen pohjoisrinteen niemekkeellä.
Paikalla on useita rakennusjäännöksiä ja asutukseen liittyviä luonnonkivistä tehtyjä rakenteita, kiviaitoja sekä kiviaitojen rajaamassa kujassa kulkeva, eroosion rinteeseen uurtama tiejäännös. Kaikki jäännökset ovat hyvin säilyneitä.
Paikalla on 1700-luvun lopulle saakka ollut talo, jonka ikä on tuntematon. Sen jälkeen paikka on ollut enemmän tai vähemmän autiona 1800-luvun alkupuolella. 1800-luvun jälkipuoliskolla paikalla on taas ollut talo, joka on lopullisesti autioitunut viimeistään 1900-luvun alkukymmeninä.
Vaikka todennäköisesti suurin osa näkyvistä rakenteista on 1800-luvun jälkipuolelta, on syytä olettaa, että alueella on säilynyt jäänteitä myös 1700-luvun loppuun päättyneestä asutusvaiheesta.

Vaaranmäki (Kulkuväylät)
Historiallinen; Historiallisen tien jäännös. Vanha Parikkalan kirkolta Kangaskylästä pohjoiseen Järvenpäähän ja edelleen pitäjän pohjoisosaan menevä tie näkyy Vaaranmäen jyrkässä rinteessä noin sadan metrin matkalla kolmisen metriä leveänä ja enimmillään noin puoli metriä syvänä urana. Tien ura on poikkileikkaukseltaan tasaisen kovera.
Tie on ollut tärkeä pitäjän sisäisessä liikenteessä, sillä sen kautta on päästy kirkolta Simpelejärven Lemmikonsalmen rantaan, joka sijaitsee pari kilometriä Vaaranmäestä pohjoiseen. 1700-luvulla tie on ollut pitäjän ylläpitämä yleinen maantie, ja Lemmikonsalmessa on ollut pitäjän ylläpitämä lautta. Lautalta tie on vienyt edelleen Simpelejärven luoteispuolisiin kyliin.

Pieni Vääräjoki A (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pienen Vääräjoen suun koillispuolella. Löydöt (kvartsikaavin ja -iskoksia) on kerätty Simpelejärven laskua edeltävän rantatörmän rinteestä ja juurelta, pellon laidalta.
Asuinpaikan alueeksi on arvioitu Putikon-Kirjavalan tien ja rantatörmän välinen alue löytöpaikkojen kohalla. Asuinpaikan laajuus itään on epävarma.

Hiekkaniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Tuosa-nimisen saaren kaakkoispäässä, Hiekkaniemen lounaisrannalla olevalla tasanteella. Löydöt vanhan hiekkakuopan koillisseinämästä: keramiikkaa (asbestisekoite), kvartsia. Löytökohdasta noin 10 metriä itään on pyöreähkö painanne, mahdollinen asumuspainanne, jonka halkaisija on noin 7 metriä. Tasanne lienee paljastunut veden alta Vuoksen puhkeamisen jälkeen.

Mansikkamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Röykkiökohde sijaitsee Kokkolanjoen itäpuolella sijaitsevan Mansikkamäen päällä. Alueella on havaittu yhteensä 18 röykkiötä. Vaihtelevan muotoiset röykkiöt vaikuttavat kaskiraunioilta.

Lapinlisiensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kekäleniemen kylässä Torsajärven kaakkoispään Valkialahden lounaisrannalla, noin 460 m Leviähiekan lahdelmasta kaakkoon. Jyrkän harjun päällä tasaisella kankaalla suurella alueella on hajallaan kymmenkunta kiviröykkiöitä. Röykkiöt vaikuttavat kaskiraunioilta.

Kurenniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kurenniemen alueella on metsässä yli 100 kiviröykkiötä. Suurin osa lienee viljelyraunioita, mutta Mustasuon ympärillä kallioilla olevat säännölliset röykkiöt voivat olla jopa hautoja.

Ilkonsaaret (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiö 1 sijaitsee kahden avokallion väliin jäävällä loivasti etelään viettävällä rinteellä, jossa kasvaa kuusta. Röykkiö 2 sijaitsee avokallion juurella, lähes tasaisessa maastossa.
Alueella on kaksi röykkiötä, joista 1 on kooltaan 2,2x2,0x0,5 m ja muodoltaan lähes pyöreä. Röykkiö 2 on kooltaan 1,7x1,5x0,6 m ja muodoltaan soikeahko – sen kaakkoisreunalla on isompi kivi, jonka kylkeen röykkiö on kasattu. Röykkiöt lienevät viljelysraunioita.

Pappilanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Röykkiö sijaitsee avokallion kaakkoispuolella olevalla loivasti viettävällä rinteellä, joka laskeutuu suohon. Röykkiöltä on matkaa suon reunaan noin 20 m. Puusto muodostuu lähinnä koivuista ja pihlajista, aluskasvillisuus on varpuja ja heinää.

Pappilanniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ei määritelty; Röykkiöt sijaitsevat loivan rinteen pohjois- ja koillisrinteessä sekä kolme pienintä röykkiötä mäen päällä. Seitsemän röykkiön (R4, 5, 6, 8, 9, 11 ja 12) kivet on koottu suuremman kiven viereen, neljä röykkiötä (R1, 2 ja 7, 18) on muodoltaan pyöreitä, kolme (R03, R17, R19) neliön muotoista ja kaksi (R10 ja R16) soikeaa. Kaksi (R14 ja 15) on epämääräisen muotoista. Ks. alakohteet. Röykkiöiden kivien seassa ei ole maata.
Röykkiöt 1–2 ja 4-11 ovat tuhoutuneet. Suorakaiteen muotoinen röykkiö (R13) ja pyöreä röykkiö (R3) tutkittiin vuonna 2017. Molemmat tutkitut röykkiöt olivat muodoltaan epämääräisen nelikulmaisia ja niissä oli viidestä seitsemään kivikertaa. Röykkiöt olivat löydöttömiä eikä niissä havaittu rakenteita.

Anteroisenmäki 3 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Tammikuussa 2014 metallinilmaisimen avulla löytyneet soikea kupurasolki ja rautainen veitsen terä (KM 40038). Solki on tyypiltään ns. rapusolki. Löytöpaikka sijaitsee metsässä noin 2,6 km Ruokolahden kirkosta lounaaseen, Salosaaren Anteroisenmäellä, noin 230 metriä Kyläjärven eteläpäästä eteläkaakkoon. Esineet löytyivät 20 cm syvyydestä multamaasta 5 metrin päästä isosta kivestä, yhden metrin päässä toistaan. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Mikkelänmäenrinteen rautakautinen hautapaikka 1000018062 480 metriä pohjoiseen.

Häyhä (Hautapaikat)
Rautakautinen; Häyhän tilan metsästä ja pellolta on löytynyt rautakautisia pronssisolkia ja tarkastuksessa kairaamalla kiinteään muinaisjäännökseen liittyvä punertava maakerros. Jarkko Lehtinen on löytänyt soljen ja napin KM 39626 metallinilmaisimella pellosta sekä vanhan, nykyisin metsitetyn pellon alueelta. Tasavartinen solki löytyi 2.10.2012 ja mahdollinen vuorikristallinappi 20.5.2013 noin 50 metrin päässä toisistaan. Soljen löytöpaikalla tehtiin kairaus, jossa todettiin mahdollinen kiinteään muinaisjäännökseen liittyvä punertava maakerros. Vuonna 2013 Pertti Hyvärinen on löytänyt tasavartisen soljen KM 40113 metallinetsinnässä samasta metsästä. Solki on samanlainen kuin läheisessä Mieslankeaman kohteessa 1000023961. Muinaisjäännöksen tarkempi määrittely vaatii lisätutkimuksia. Ehdotus suoja-alueeksi on 50x50 metriä soljen KM 39626 ympäristössä.

Häyhä 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pertti Hyvärinen löysi esineet KM 39586 metallinilmaisimella 4.7.2013 Ruokolahden Salosaaren Mattarilasta, Häyhän tilan metsitetystä pellosta. Esineet löytyivät noin 25 cm syvyydestä. Löydöt ovat ristiretkiaikainen akantuskuvioilla koristettu pronssinen veitsenkahva, nuolenkärki ja veitsi. Löytöpaikka on tarkastettu 2.8.2013. Maaperä oli hienojakoista, mutta paikoin kivisen oloista. Peltokerros paikalla oli n. 30 cm paksu. Sen alapuoleisessa hiekkaisessa kerroksessa havaittiin epäsäännöllisiä hiililaikkuja ja -kerrostumia, jotka saattavat liittyä esihistorialliseen toimintaan paikalla. Kohdetta on pidettävä kiinteänä muinaisjäännöksenä, vaikka sen tarkempi luonne voi selvitä vain koekuopituksella tai koekaivauksella. Muinaisjäännöksen suoja-alueeksi ehdotetaan 10x10 metriä.

Mieslankeama (Hautapaikat)
Rautakautinen; Pertti ja Kari Hyvärinen ovat löytäneet esineet KM 40114:1-8 metallinilmaisimella vuonna 2013 Ruokolahden Salonsaaresta Kaljaniemenselän länsirannalta Mieslankeama nimisen kalliojyrkänteen päältä. Alue on metsää, jonka puusto on suojeltu. Harjanteella on pieni varastorakennus. Löydöt ovat peräisin kolmesta kohdasta rakennuksen ja rannan välistä, noin 30 x 40 metrin alalta. Löydöt ovat kaksi tasavartista tappikoristeista solkea, rautaveitsiä ja ongenkoukku. Soljet ovat löytyneet 13. ja 30.6.2013, rautaesineet 30.6.2013. Paikalle tehdyssä tarkastuksessa kairattiin solkien löytöpaikalla ja havaittiin metsämaannoksesta poikkeavia ilmiöitä 30 ja 50 cm syvyydessä. Paikalla on luultavasti muinaisjäännös, mutta sen luonteen selvittäminen vaatii jatkotutkimuksia. Ehdotus suoja-alueeksi on 10x10 metriä solkien löytöpaikalla. Soljet ovat samanlaisia kuin lähellä sijaitsevassa Häyhän kohteessa 100023957.

Ometanmäki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Rautjärven Simpeleen taajaman pohjoispuolella, Ometanmäen pohjoisosassa. Kohteen koillispuolella on uimaranta ja veneenlaskupaikka, johon päättyy Tiiliruukintie. Vuoden 2014 kaavainventoinnissa kohteessa havaittiin 19 pientä kiviröykkiötä, jotka ovat selvästi raivausröykkiöitä. Ne sijaitsevat hieman viettävässä rinteessä. Maaperä on moreenia ja alue kasvaa varttunutta kuusikkoa. Röykkiöitä on vaikea ajoittaa, mutta on mahdollista, että osa niistä on kaskiraunioita, osa voi liittyä 1700-luvun maatalouteen ja on myös mahdollista, että joukossa on myöhemmin syntyneitä röykkiöitä. Ometanmäen alue on ollut varsin intensiivisen maatalouden käytössä 1800–1900 –luvulla, mäen päällä ja laidoilla on runsaasti tältä ajalta peräisin olevia raivausröykkiöitä ja kiviaitoja. Tähän kohteeseen kuuluvat röykkiöt voivat olla vanhempia historiallisen kartta-aineiston ja sijaintinsa perusteella.

Pitkäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Pitkäkankaalla junaradan ja voimalinjan välissä molempiin on matkaa noin 60 metriä. Haudan halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 20 metriä. Ympäristö on tiheää mäntytaimikkoa. Tervahauta erottui ilmalaserkeilauskuvassa.

Kylmänpadanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Tervahauta sijaitsee Kylmänpadanmäen eteläpuolella noin 300 metriä valtatiestä 6 pohjoiseen. Voimalinja kulkee noin 90 metriä tervahaudan pohjoispuolella. Haudan halkaisija vallin ulkoreunasta mitattuna on noin 15 metriä, se erottuu maastossa selvänä kumpareena, jonka ympärillä on muutamia pieniä halkaisijaltaan noin 1–1,5 metriä olevia kuoppia. Kuopat ilmeisesti liittyvät tervahaudan katteiden lapioimiseen. Haudan keskellä on syvä kuoppa. Tervahauta erottui ilmalaserkeilauskuvassa.

Hanhijärven mylly (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mikroliitti Oy:n inventoinnissa todetut havainnot: Näkyvin maastossa havaittu jäännös myllytoiminnasta on Piutulantien sillalta muutamia kymmeniä metrejä pohjoiseen, joen länsipuolella metsässä oleva pato. Patoa on jäljellä noin 25–30 m matkalla Rakkolanjoen uoman länsirannasta länteen, luontaisella kumpareikkoisella harjanteella. Pato on ladottu pystyseinäiseksi muuriksi luonnonkivistä, joista suurimmat ovat läpimitaltaan 50–80 cm. Pato on noin 1,5 m leveä, ja sen korkeus on enimmillään noin 80 cm. Korkeus vaihtelee maan pinnan muotojen mukaan siten, että padon laki on vaakasuora. Länsipää on muutaman metrin matkalta hyvin matala, vain kivikerroksen paksuinen. Jäljellä olevan padon osan itäpuolella Rakkolanjoen uomaa on perattu, ja ainakin padon kohdalla sen poikki kulkenutta kallioharjannetta on louhittu. Perkaustyössä uoman länsiranta on jäänyt luonnontilaan, ja siten pato joen länsirannalla on säilynyt aivan louhitun kallion reunaan asti. Joen itärannalle on raivattu rannalle arvatenkin työtilaksi noin 10 m levyinen kivetön kaista. Perkauksessa ja louhinnassa poistetut kivet on kasattu korkeaksi rannan suuntaiseksi valliksi sen itäpuolelle. Idässä valli ulottuu itäpuolella olevan pellon laitaan. Siellä mukana saattaa olla myös pellolta raivattuja kiviä. Perkaustyössä pato on siten hävinnyt joen uoman kohdalta ja sen itäpuolella.
Piutulantien sillan eteläpuolella joen uoma haarautuu kahdeksi, ja uomien väliin jää pieni saari (näkyy myös isojakokartassa). Ainakin nykyisellään (ylempänä tapahtuneen perkauksen jälkeen) joessa ainoa kohta, jossa on lyhyellä matkalla myllylle riittävä putouskorkeus, on saaren itäpuolisessa uomassa oleva koskipaikka. Sen yläpuolella saaren itärannalla ja läntisen uoman suulla on joen rannalla 10–15 m matkalla suurista kivistä ladottu muurimainen kivirakenne (suuria kiviä on tosin enimmäkseen vain yhtenä kerroksena). Kivet ovat enimmäkseen luonnonkiviä, mutta muutamat näyttävät lohkotuilta. Yhdessä kivessä havaittiin kaksi porausjälkeä, jotka osoittavat että kiveä on lohkottu porausta apuna käyttäen. Kivirakenne saattaa olla osa myllyrakennuksen perustuksia, mutta muita jälkiä rakennuksesta ei havaittu.

Ihala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mikroliitti Oy:n inventoinnissa todetut havainnot: Ihalaisen kylässä on ollut viisi taloa jo 1500-luvun puolivälissä, ja talojen määrä on ollut sama vuoden 1767 kartassa ja isojaon aikaan vuonna 1834. Suuri osa kylän vanhoista talonpaikoista ja lähes kaikki pellot ovat jääneet teollisuusrakennusten ja rautatien alle. Isojakokarttaan talolle Ihalainen 5 merkitty tontti on kuitenkin teollisuusalueen ulkopuolella, myöhemmällä Paraisten kalkin asuntoalueella, Paraistentien itäpuolella.
Isojaon aikaisen tontin pohjoisosa on jäänyt suurelta osin myöhemmän asuinrakennuksen pihapiirin alle, mutta eteläosa on metsämaata. Maasto on tasaista, kivetöntä hiekkakangasta. Kaakossa isojaon aikainen tontti rajautuu melko jyrkkänä töyräänä laskevaan hiekkarinteeseen. Lounaassa tasamaa jatkuu noin 30 m isojakotontin ulkopuolelle, mutta rajautuu lopulta sielläkin samanlaiseen rinteeseen. Rinteen alaosassa on selvästi ihmisen tekemiä kaivantoja ja pisteessä N 6767364 E 563399 moderni tiilirakenteinen kellari.
Tontin lounaispuolella olevalla tasanteella havaittiin noin 3 m läpimittainen ja puolisen metriä korkea kumpu (N 6767377 E 563372). Kahdesta koekuopasta löytyi tummahkoa, noensekaista hiekkamaata ja tiilenpaloja. Kyseessä on selvästi tulisijan, todennäköisesti uunin jäännös. Koekuopasta, n. 7 m kummusta itään, löytyi vähän tiilenpaloja, pari palaa kalkkikiveä, muutamia muita kiviä ja pala kirkasta ikkunalasia. Koekuopassa, noin 6 m edellisestä itään, oli noin 20 cm paksuinen nokinen, hiilipitoinen palokerros jossa oli sulanutta vihertävää lasia, joukossa osittain sulanutta ohutta vihertävää ikkunalasia ja nauloja (eivät lankanauloja). Paikalla maan pinta alkaa laskea loivasti kohti kellaria. Maan pinnalla ei erottunut mitään rakenteita. Yhdessä vanhassa naulassa on vahva palopatina. Tästä kuopasta löytyi vain yksi pala tiiltä ja pari palaa sulamatonta kirkasta ikkunalasia. Palokerroksen alla oli puhdasta hiekkaa.
Havaintojen perusteella näyttää siltä, että tasanteen lounaisosassa on jäännöksiä ainakin kahdesta eri-ikäisestä rakennuksesta. Uuninjäännös tuskin on 1900-luvun alkukymmeniä nuorempi. Vanhempaan selvästi kiinteänä muinaisjäännöksenä pidettävään palaneeseen rakennukseen viittaavat sulanut vihertävä ikkunalasi ja palopatinainen naula. Tähän rakennukseen liittyvää tulisijan jäännöstä ei havaittu. Paloon viittaavien jälkien varsin äkillinen loppuminen koekuoppien 3 ja 4 välillä saattaa tarkoittaa, että palokerros on poistettu myöhemmän rakennuksen alueelta. Havaitut muinaisjäännökset ovat isojaon aikaisen tontin ulkopuolella, mutta aivan sen vieressä. Isojakotontin puolelle ei kaivettu koekuoppia, mutta topografisesti se on samaa tasannetta kuin löytökohdat. On syytä olettaa, että sielläkin on asuinpaikkajäänteitä. Isojakotontin rakentamattomana säilynyt lounaisosa on siten sisällytetty muinaisjäännösalueen rajaukseen.

Lasola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mikroliitti Oy:n inventoinnissa todetut havainnot: Lasola on vanha kylä, jossa on vuoden 1558 kymmenysluettelon mukaan ollut silloin kolme taloa. Isojaossa Lasolan kylässä oli yksi talo. Sen tontti sijaitsi nykyisin maastokartalla Patakallioksi nimetyn mäen pohjoiskärjessä olevalla harjanteella.
Isojaon aikaisen tontin eteläosassa sijaitsee nykyisikin asutulla tontilla oleva suurehko asuinrakennus. Sen ympärillä on nurmikkopihaa, ja rakennuksen ympärillä maan pintaa on ilmeisesti muotoiltu. Tämän nykyisen tontin puolella muinaisjäännöksiä tuskin on voinut säilyä. Isojako-tontin länsilaitaa kulkee tie ylempänä mäellä oleville taloille. Sen länsipuolella nykyisen kesäasunnon pihapiirissä on uudehkoja talousrakennusten perustuksia. Myös tämä isojakotontin osa on tuhoutunut. Isojakotontin pohjoisosa kasvaa nuorta lehtimetsää, eikä siellä havaittu tuoreempia maankäytön merkkejä. Tontin tässä osassa on suurehko rakennuksen jäännös. Vajaat 10 m tiestä itään (N 6768410 E 570085) on noin kolmen metrin läpimittainen ja lähes metrin korkuinen kumpu, johon tehdystä koekuopasta löytyi tummaa, nokista hiekkamaata, palaneita kiviä ja palanutta savea. Tiiltä ei löytynyt. Havaintojen perusteella kyseessä on suurehkon tulisijan jäännös, joka ei ole aivan tuore. Tulisijan pohjoispuolella on noin 7 m x 7 m kokoisen huoneen perustukset. Länsi- ja itäseinien perustuksissa on suuria luonnonkiviä. Pohjoisseinän perustusta on vaikea erottaa. Huoneen keskiosan alla näyttää olleen kellarikuoppa. Alueella kasvaa tiheää pensaikkoa ja muuta rehevää aluskasvillisuutta, mikä vaikeuttaa rakennuskokonaisuuden hahmottamista. Näyttäisi siltä, että tulisijan jäännös on edellä mainitun huonetilan lounaiskulmassa, mutta mahdollisesti sen ulkopuolella. Edellä mainitun huonetilan eteläpuolella on saattanut olla toinen huone, johon tulisijan jäännökset ainakin osittain liittyvät. Tämän perustuksia on kuitenkin vaikea varmasti hahmottaa. Mahdollinen eteläisempi huone on ollut melko tasaisella maalla, joten korkeita perustuksia ei ole tarvittu. Pohjoinen huone taas on pohjoiseen laskevassa rinteessä, ja varsinkin pohjoispään korkeat perustukset erottuvat hyvin. Melkoisen järeiden perustusten vuoksi arvioituna ainakin pohjoisempi huone tuskin on 1800-lukua vanhempi. Tontin asutus kuitenkin saattaa olla tätä huomattavasti vanhempaa perua.
Havaintojen perusteella ehdotetaan isojaon aikaisesta tontista muinaisjäännökseksi rajattavaksi nykyisin metsää kasvava osa, jolla havaittiin rakennusjäännöksiä.

Kilpisen linnake (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kilpisen (Kimpisen) linnake kuuluu Suvorovin 1790-luvulla Lappeenrannan päälinnoituksen ulkopuoliseksi varustukseksi rakennuttamiin etulinnakeisiin yhdessä Nikolain ja Paldon (Pallo) etulinnakkeiden kanssa. Pallon linnake on tuhoutunut.
Varustus on kivimuurein tuetuista maavalleista rakennettu linnake, jonka itä-kaakkoon osoittava kärki on tuhoutunut viereistä urheilukenttää rakennettaessa.

Nikolain vallit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Nikolain vallit (Pyhän Nikolain kruunulinnan vallit) kuuluu Suvorovin 1790-luvulla Lappeenrannan päälinnoituksen ulkopuoliseksi varustukseksi rakennuttamiin etulinnakeisiin yhdessä Kilpisen (Kimpisen) ja Paldon (Pallo) etulinnakkeiden kanssa. Pallon linnake on tuhoutunut.
Varustus on kivimuurein tuetuista maavalleista rakennettu linnake, jonka neljä sarvea osoittavat etelään. Alueelle aloitettiin ortodoksikirkon rakentaminen 1913 ja työt keskeytyivät 1914. 1923–1924 kirkko muutettiin luterilaiseksi kirkoksi. Linnakkeen ruutikellari on säilynyt kirkon vieressä. Se on korjattu vuonna 1961 seurakunnan työhuoneeksi.

Anola 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Vuoden 1918 taisteluihin liittyvä valkoisten varustus Joutsenon Anolassa Penttiläntien kummallakin puolella. Taisteluhautoja ja pesäkkeitä.
Punaisten asemat (ks. Anola 2) sijaitsevat vastapäisellä mäellä, runsaat 500 metriä luoteeseen. Punaisten ja valkoisten asemien välissä on myös vuoden 1940 panssarieste (ks. Anola 4). Osa alueen rakenteista on toisen maailmansodan aikaisia korsunpohjia ym. kaivantoja (eteläisempi alue, ks. alakohde).

Jäppilänniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven kaakkoisosassa, Jäppilänniemen etelärannalla sijaitsevassa Vanhakylässä. Paikalta on löytynyt syyskuussa 2013 metallinetsinnän yhteydessä runsaasti historiallisen ajan asuinpaikkaan viittaavia löytöesineitä (KM 40039: 1-78). Ne löytyivät peltoalueelta neljästä eri löytökeskittymästä: A, B, C ja D (ks. alakohteet). Esineet löytyivät pääasiassa kyntökerroksesta tai noin 25-30 cm syvyydestä.
Perimätiedon mukaan alueella on sijainnut kaksi pajaa sekä asuinrakennus. Rantasaunan perustuksia kaivettaessa tehtiin havaintoja myös mahdollisesta tulisijasta. Löytäjien havaintojen mukaan alueella on nähtävissä kolme kiviröykkiötä, noin 10 metriä pitkä kiviaita, rakennukseen liittyvä kiviaita sekä pellonreunassa oleva rajakivi. Metallinilmaisinlöytöjen perusteella kyseessä on todennäköisesti pääasiassa 1700- ja 1800-luvuille ajoittuva kylätontti, jossa on ollut pajatoimintaa. Kohteelta on myös löytynyt 1500- ja 1600-luvun rahoja (ks. mm. KM 40039: 63, 76-78).
Useisiin 1700–1800-luvun vaihteen karttoihin alueelle on kuvattu kahden talon pihapiirit. Molemmat pihapiirit ovat autioituneet.

Päiviösaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Päiviösaaren lounaisosan eteläisessä niemessä. Paikalla sijaitsee kaksi sammaloitunutta kaskiröykkiötä, joista röykkiö 1 sijaitsee lähellä Päiviösaaren leirimökkiä. Röykkiö on kooltaan noin 4 x 6 m ja noin 40 cm korkea. Muodoltaan se on melko tasasivuinen ja -lakinen. Röykkiö 2 sijaitsee pihapiirin pohjoislaidassa ja se on kasattu isomman kiven päälle suurimmaksi osaksi. Kiveyksen halkaisija on noin 2,5 m ja korkeus noin 25 cm.

Päiviösaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Päiviösaaren lounaisosassa kuusimetsässä. Paikalla sijaitsee noin 1 x 1,5 m kokoinen ja 0,5 m korkea kaskiröykkiö, joka on sammalen peittämä.

Karhusjärvi Taskupelto (Asuinpaikat)
Tuntematon ajoitus; Asuinpaikka sijaitsee laakean peltokumpareen korkeimmalla kohdalla. Maaperä on hiekansekaista savea. Karhusjärven kylässä mainitaan Veijo Saloheimon (2006:160) mukaan ainakin vuonna 1580 asukkaana Matti Hannunpoika Tasku. Vuoden 1767 konseptikarttaan paikalle on merkitty Tasupeldo ja vielä 1800-luvun puolivälin pitäjänkartassa paikalla on edelleen Taskunpeldo-niminen talo.

Sikoniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee mäntyä kasvavalla soran sekaisella hiekkamaalla. Paikalla on hiilimiilu, joka erottuu maastossa kumpuna. sen halkaisija on noin 10 m. Miilua kiertää pienemmät kuopanteet.

Sikoniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee äestetyllä metsäaukealla (vuoden 2015 tilanne), jonka ympärillä on mäntymetsää. Maaperältään alue on enimmäkseen hiekansekaista kivikkoa. Äestysvaoista sekä paikalle tehdyistä koekuopista on löytynyt keramiikkaa, kvartsi-iskoksia sekä palanutta luuta. Löydöt ovat alueella harvakseltaan.
Kohde on rajattu löytöhavaintojen sekä topografian perusteella.

Rakoniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kivikkoisella moreenimaalla sekametsässä. Paikalla on yksi siististi ladottu kaskiröykkiö, joka on ladottu noin 2,5 m laajuisen ja 0,5 m korkean tasalakisen kiven päälle. Röykkiö on laajuudeltaan kiven kokoinen ja sen korkeus on noin 30 cm.

Jukka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kivikkoisella länteen viettävällä moreenirinteellä. Paikalla kasvaa pääasiassa mäntyä. Alueella on noin 70 x 100 m laajuisella alueella 20 kiviröykkiötä, joiden halkaisija on 1,5 - 3,5 m. Röykkiöiden läheisyydessä ei ole havaittu viitteitä vanhoista pelloista, minkä vuoksi kyseessä on luultavasti kaskiröykkiöt. Sen sijaan röykkiöalueen itäreunalla on kiviaita, joka itäpuolella on havaittavissa vanhaa peltoaluetta. Aita liittynee pellon raivaamiseen.
Kohde on muutettu vuoden 2015 inventoinnin perusteella kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

Kujansuu (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kolinlahden pohjukasta noin 300 m koilliseen. Ensimmäiset löydöt saatu hiekkapellolta Syrjälään vievän tien länsipuolelta, mutta sittemmin asuinpaikka-alueen on todettu ulottuvan laajalle alueelle tien itäpuolelle. Kaivauksissa on löytynyt runsaasti erityisesti tyypillistä kampakeramiikka, mutta myös Pöljänkeramiikkaa (luusekoitteista) ja mahdollisesti varhaismetallikautista keramiikkaa. Löytöihin kuuluu myös piikarhu sekä savi-idolien katkelmia. Pinta-alaltaan laaja ja kronologialtaan lavea asuinpaikka, jonka ajoitus on noin 3900–1200 calBC.
Siitepölyanalyysi asuinpaikan itäpuolelta (ks. Vuorela 1995).
Koordinaattitietoja muutettu muinaisjäännöksen rajojen tarkistamisen yhteydessä (2016). Muinaisjäännösaluetta laajennettu kaakkoon uusien tarkastuslöytöjen perusteella vuonna 2020.

Räihä Sormuskivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Suuri siirtolohkare sijaitsee Räihän entisen koulun edustalla. Kiveen liittyy paljon perimätietoa ja tarinoita, mm. sen päältä olisi löytynyt käsi, jossa on ollut sormus kiinni ja kivelle on aikoinaan rakennettu kierreportaat, jotta sen päälle on päästy kiipeämään. Tarinoiden mukaan jopa hevonen on saatu kiipeämään kerran kiven päälle. Lisäksi kivi on toiminut kokoontumispaikkana sotaan lähdettäessä. Kiveen on kiinnitetty kyltti, jossa kerrotaan vuoden 1939 sotaan lähdön kokoontumisesta paikalle.
Kohde on tullut esille Nuijamaantien osayleiskaavan rakennetun kulttuuriympäristön selvitystyön (Tmi Lauri Putkonen 2014/2015) yhteydessä.

Metsäkansola Suuriniittu (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajakivi sijaitsee pienessä sekametsikössä pellon ja tilustien välissä, loivasti etelään laskevassa rinteessä. Yläosaansa kohden kapenevan siirtolohkareen laajuus on 3 x 2,5 m ja korkeus 1,9 m. Kiven eteläsivun lähes pystysuoralla pinnalla on Uudenkaupungin rauhan rajanvetoon liittyvät hakkauksia: kuvakentän länsiosassa ruotsalaisen osapuolen kruunu ja F-kirjain, itäosassa venäläisten hakkaamat risti, rajankäynnin vuosiluku 1722 sekä luultavasti raja-sanan lyhenteenä (GRAN).

Nisola (Asuinpaikat)
Rautakautinen; Asuinpaikka (?) sijaitsee Maaveden Halilanlahden länsirannalla, Piispalanniemessä kallioisella mäellä, Nisolan päärakennuksen kaakkoispuolella. Löydöt keramiikkaa ym.
Koordinaattit korjattu vastaamaan raportin paikkatietoja - peruskarttapohjaan jäi merkintä rautakautisesta asuinpaikasta 1 km itään.

Kanasaarensuo (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kanasaarensuo sijaitsee Savitaipaleen eteläosassa Mielakka-järvestä 0,5-1 km etelään. Suon itälaidalla on Kalaton-lampi. Vesistö näyttää olleen aiemmin suurempi ja lienee kattanut nykyisen suon alueen. Vuoden 1789 geometrisessä kartassa Kalaton-lampi on kuitenkin ollut jo nykyisen kokoinen ja suon reunustama. Suon pohjoispuolella on etelään työntyvä hietapohjainen ja osin kivinen niemi. Niemen eteläosassa lounaisreunalla on maakivien väliin kasattu pieni sammaloitunut kiviröykkiö halkaisijaltaan noin 0,5 m. Röykkiö muistuttaa raivausröykkiöitä. Röykkiöstä noin 7 m itään on tasainen lähes kivetön alue, joka on kooltaan noin 4x4 m, ja joka vaikuttaa kivistä siivotulta. Alueelle kaivetuista koekuopista ei ole löytynyt mitään merkkejä kulttuurikerroksesta, lukuun ottamatta mahdollista heikkoa maaperän värjäymää.
1700-luvun geometrisen tai 1800-luvun pitäjänkartan perusteella paikalla ei ole sijainnut rakennuksia ainakaan 1700-luvun loppupuolella tai 1800-luvulla. Yksittäisenä röykkiönä se vaikuttaa historiallisen ajan rakenteelta, mutta sijainniltaan se voisi olla myös kivikautinen tai pronssikautinen.

Säkkirannanmäet (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taipalsaaren Pönniälänkankaan koillisosassa Toisella Salpausselällä. Paikalla on Ampumaradan ja Putkenlahden välissä, tienmutkan kaakkoispuolella harjanteella, pieni kuoppamiilu. Hiilimiilu on valleineen kooltaan noin 5x4x0,5 m. Kuopan pohjalle tehdyssä kairauksessa on todettu noin 15 cm nokimaata turpeen alla. Alue on rehevää kangasta.

Konstunkangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee noin kolme kilometriä Taipalsaaren kirkosta etelään, Saimaanharjun länsiosassa. Konstunhiekan uimaranta on noin 100 metriä asuinpaikasta etelään. Uimarannalle johtava tie jatkuu uimarannan ohitse ja kulkee kivikautisen asuinpaikan halki. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta. Asuinpaikan kohdalla on kallioinen niemeke.
Kohteen löysi Timo Miettinen vuonna 1975 ja Timo Jussila havaitsi vuonna 1992 ensimmäisen asuinpainanteen. Petro Pesonen löysi vuonna 1999 paikalta tyypillistä kampakeramiikkaa tien leikkauksesta. Vuonna 2016 kohteessa tehtiin tarkkuusinventointi asemakaavan muutoksen johdosta. Tarkkuusinventoinnissa asuinpaikan laajuus tutkittiin koekuopittamalla. Samassa yhteydessä havaittiin toinen asumuspainanne.
Asumuspainanteet ovat halkaisijaltaan noin 13–14 metriä ja puolisen metriä syviä. Painanteet ovat kallioisen harjanteen molemmin puolin, toinen etelä ja toinen pohjoispuolella. Painanteiden kohdalta jatkuu hieman rantaa kohti viettävä alue päättyen selvään rantatörmään. Löytöjä on myös tältä alueelta. Kohde on rajattu koekaivauksen ja havaittujen painanteiden perusteella.
Painanteiden itäpuolella on toisen maailmansodan aikaisien parakkien pohjia, jotka erottuvat maastossa pengerrettyinä suorakaiteen muotoisina alueina.

Ristimäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Täyssinän (1595) ja Uudenkaupungin (1721) rauhan rajapaikka. Kalliossa myös muita hakkauksia, mm. vuosiluku 1806.
Parikkalan, Ruokolahden ja Savonlinnan kunnanrajojen rajapaikka.

Hevosoronsuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Autionmäen luoteispuolella on laakean mäen päällä ja pohjoisrinteessä kaivantoja, jotka ovat I. maailmansodan aikaisia varustuksia. Paikalla on noin 90 m pitkä taistelukaivanto, joka on mahdollisesti jäänyt alun perin keskeneräiseksi. Lisäksi alueella on neljä isoa kuoppaa, jotka ovat luultavasti korsujen tai varastokuoppien jäännöksiä.
Kaivantoja on lisäksi alueelta itään päin olevan pellon reuna-alueella ja Kankaanourujen etelä- ja länsirinteellä, Rautaperinsuon pohjoispuolella. Näitä ei ole tarkastettu maastossa.

Sääsänlahti (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; Kuppikivi sijaitsee Parikkalan Pienen Rautjärven koillisrannan tuntumassa, n. 60 m rannasta sijaitsevan peltosaarekkeen reunassa. Peltosaareke on lehtipuuta kasvava kivikkoinen matala kumpare, jonka lounaisreunalla näkyy selkeästi vanha rantalinja, joka kohteen löytäjän,ilmoittajan ja oppaana toimineen Ari Tiaisen mukaan liittyy aikaan ennen Pienen Rautjärven laskua. Kuppikivi sijaitsee kyseisen rantamuodostuman yläpuolella. Kivi on lähes maan tasainen, osittain sammaleen peittämä lähes tasainen kivi. Kiven pinnassa on nähtävissä kaksi suurempaa ja yksi pienempi pyöreä kuppi sekä yksi kahden kupin yhdistelmäkuppi.
Peltosaarekkeen koillisreunassa on nähtävissä n. 4x3,5 m suuruinen, hieman yli metrin syvyinen vallillinen kuoppa, jonka pohjoisreunassa on nähtävissä matala painanne, mahdollinen oven paikka. Kyseessä saattaa olla kellarikuoppa, joka sortuneisuuden perusteella voisi ajoittua 1900-luvun alkuvuosikymmenille.

Rokkeli (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohteessa on 13 röykkiötä, tulisija ja kellari. Lappeen pitäjän karttaan (Geographisk Charta öfwer Lappwäsi Sokn 1767) on Karhusjärven pohjoisrannalle merkitty talo, joka esiintyy edelleen 1800-luvun alussa piirretyssä ns. Steinheilin kartassa (Aflidne Excellencen grefve Steinheils Karta öfver Wiborgs län 1805), mutta jota ei enää ole vuoden 1826 isojakokartassa (Palmroth 1826). Vuoden 1767 kartasta ja päiväämättömästä Lappeen kartasta (Geographisk Charta öfver Lapwesi sokn sine anno), joka lienee edellisen konsepti, ilmenee että talon nimi on ollut Rokkeli (jälkimmäisessä kartassa: Råckeli hemman).
Talonpaikan tarkka sijoittaminen nykyisille kartoille ei ole historiallisten karttojen perusteella mahdollista, mutta sen voitiin todeta sijainneen suurin piirtein kohdassa N 6767515 E 572706 (arviolta 150 metrin tarkkuudella).
Karhusjärven pohjoispuolista maastoa tarkastettaessa todettiin rehevässä nuoressa sekametsässä, pienialaisella tasanteella kohdassa N 6767528 E 572830, kiven- ja maansekainen röykkiö, jonka laajuus on 3 x 3 metriä ja korkeus 0,7 m. Röykkiö on rakenteensa, sijaintinsa ja siitä todetun palaneen saven perusteella tulkittava tulisijan jäännökseksi. Saman pienialaisen tasanteen reunassa, kohdassa N 6767519 E 572804, havaittiin pohjakaavaltaan neliönmuotoinen kuoppa, jonka sivujen pituus on 2,5 m ja syvyys 1,2 m. Kyseessä lienee kellarikuoppa, joka epäilemättä liittyy samaan asuinpaikkaan kuin tulisijakin.
Tulisijan luoteispuolella, osin metsässä ja osin raivatulla voimajohtolinjalla todettiin pelkistä pyöristyneistä kivistä kasattuja röykkiöitä. Röykkiöt sijaitsevat viljelyskelpoisella maalla, joka ei kuitenkaan soveltune vakituisesti viljellyksi pelloksi – kyse lienee kaskiröykkiöistä, jotka voivat hyvin olla samanaikaisia kuin asuinpaikka, johon tulisijan jäännös liittyy.
Paikalta todetut asuinpaikkaan ja kaskiviljelykseen viittaavat jäännökset on yhdistettävä Rokkeli-nimiseen taloon, joka on historiallisten karttojen perusteella sijainnut paikalla 1700-luvulla ja aivan 1800-luvun alussa, mutta on autioitunut viimeistään 1820-luvulle tultaessa. Kyseessä on selkeästi kiinteä muinaisjäännös.

Lähdekorvanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee moreenipohjaisessa sekametsässä. Paikalla todettiin pohjakaavaltaan pyöreä tervahauta, joka on halkaisijaltaan on noin 12 m. Sen pohjalle tehdyssä kairanpistossa todettiin hiilensekaista tummaa maata ainakin 40 cm:n paksuudelta. Haudan koillisreunassa on halssi, josta lähtee kohti koillista 15 m pituinen ura.

Pieni-Haukkalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pieni-Haukkalammen pohjoispuolella, sen ja Suuren-Haukkalammen välisen suon länsipuolella on suon laidalla, törmän päällä kuopanne, kooltaan 1 x 1,5 m. Kuopassa on turpeen alla n 1 cm paksu hiili- ja nokikerros. Kuopassa ei ole podsolia. Kuoppa lienee pienen hiilihaudan jäänne.

Pohjakorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Esihistoriallinen; Kohde sijaitsee Syyspohjassa, Utulantien länsipuolella olevalla mäntykankaalla, kapean notkon eteläpuolella. Paikalla on LiDAR-aineistossakin heikosti näkyvillä olevat viisi halkaisijaltaan 3-metristä kuoppaa. Painanteet näkyvät heikohkosti maastossakin, mutta ovat kuitenkin havaittavissa. Kuoppien sijainti ja ryhmitys viittaavat siihen, että ne saattaisivat olla esihistoriallisia pyyntikuoppia.

Läänmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Läänmäellä on ensimmäisen maailmansodan aikaisia puolustusvarustuksia. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua.
Lounaisosastaan kohde on osin tuhoutunut hiekanoton seurauksena.

Roninsuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on puolustusvarustuksia, jotka sijaitsevat viidessä erillisessä osassa. Kohteelle on tehty aluerajaus metsänkäyttöilmoitukseen perustuvan lausunnon yhteydessä lidar-aineiston perusteella 2.1.2019. Kohteesta ei ole tarkempia tietoja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa. Kyseessä lienevät ensimmäisen tai toisen maailmansodan aikaiset rakenteet.

Linnakonki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lemin Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua. Linnakonki-nimisen mäen koko ylärinteen ympäri kiertää yhtenäinen taisteluhauta. Taisteluhaudassa on useita traversseja sekä kaivantoja taisteluhaudan ulkopuolelle, jotka ovat todennäköisesti vedenlaskuun tarkoitettuja. Kohteessa havaittiin yksi suojahuoneen kuoppa. Torjuntasuunta on pohjoiseen. Rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä. Lounaisosaa taisteluhaudasta on käytetty kaatopaikkana.

Hatkanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Juvolantien pohjoispuolisella Hatkanmäellä. Kohde on osa Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua. Hatkanmäellä on pohjoisrinteellä sekä itärinteellä taisteluhautaa. Pohjoisrinteellä on noin 350 metrin pituinen taisteluhauta, josta haarautuu kaksi yhdyshautaa etelään. Kaakkoisosassa on matala painanne, joka on mahdollisesti keskeneräinen suojahuoneen kuoppa. Varustukset on kaivettu kankaalle ja ne ovat matalia ja osittain keskeneräisiä. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen ja pohjoiseen.

Juvola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Kohde sijaitsee Juvolassa Juvolantien länsipuolella mäen pohjoisrinteellä osana Kotajärven ja Kähönsalmen välisen kankaan sulkevaa kaksilinjaista puolustusketjua.
Rinteen ympäri kiertää noin 260 metrin mittainen taisteluhauta. Keskellä on yhdyshauta suojahuoneeseen. Pohjoisosan rakenteet ovat osittain tuhoutuneet ja ne ovat matalia. Kohde vaikuttaa myös keskeneräiseltä. Torjuntasuunnat ovat pohjoispuolen pelloille luoteeseen, pohjoiseen ja koilliseen. Rakenteet on pääosin kaivettu maahan lukuun ottamatta luoteisosia, joissa on myös louhittuja rakenteita.
Maasto on tuoretta kangasta, jossa on runsaasti aluskasvillisuutta ja tiheää taimikkoa.

Mäkelä (1000034517) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Kivijärven ja Saimaan välin Lemillä ja Taipalsaarella. Kohde sijaitsee Mäkelässä Kotajärven kaakkoispuolella osana Kotajärven ja Kähönsalmen välistä kaksilinjaista puolustusketjua.
Mäen pohjoisrinteellä on noin 430 metriä pitkä taisteluhauta, joka on pääosin kaivettu maahan ja osittain louhittu kallioon. Taisteluhaudassa on useita traversseja. Rakenteet ovat painuneita ja paikoitellen erottuvat heikosti maastossa. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen, pohjoiseen ja koilliseen.
Maasto on lehtomaista kangasta, jossa lehtipuiden lehdet ovat muodostaneet rakenteiden päälle runsaan peitteen. Kohteen keskiosissa maasto on erittäin pusikkoista ja aluskasvillisuutta on runsaasti.

Rönasaarenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka Kaislanen-järven pohjoisrannalla sijaitsevan Rönasaarenmäen luoteisosassa, lakirinteen juurella, muinaisella rantatörmällä.
Kallion länsipuolelle, tasanteen kapenevaan itäosaan, törmän reunamille tehdyistä koekuopista löytyi kvartseja ja palanutta luuta.
Asuinpaikan länsiraja on arvio, eikä ole mahdotonta, etteikö asuinpaikka voisi ulottua arvioitua lännemmäksikin harjanteen länsipäähän.
1800-luvun lopussa löytynyt tasataltta KM 3559 liittynee Rönansaarenmäen asuinpaikkaan.

Muurniemenmäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Hanhijärven länsirannan eteläosassa, Hanhisillanjoen suusta 160 metriä pohjoiseen.
Paikalla on malasta rannasta kohoava noin 50 x 30 metrin laajuinen ja tasalakinen kumpare. Kumpareen länsipuolella on alavaa ja kosteaa metsää, itäpuolella järvi. Kumpare on muinainen pieni saari. Sen tasaisella laella on salpalinjan juoksuhautaa pesäkkeineen.
Laen kaakkoispäähän, rantatörmälle tehdyistä koekuopista löytyi kvartseja, luuta ja keramiikkaa. Salpalinjan juoksuhaudan kaakkoispää on törmän reunalta noin neljän metrin etäisyydellä. Sen ja törmän välillä on ehjää kivikautista asuinpaikkaa. On oletettavissa, että asuinpaikka on ollut ainakin kumpareen lakialueen tasaisen eteläosan laajuinen, mutta varustus on sitä tuhonnut.

Siitola tonttimaa 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siitolan kylässä on ollut vuonna 1557 28 taloa/veronmaksajaa. Siitolan kylästä vuosina 1775–1776 laadittua verollepanokarttaa ei vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä ollut saatavissa, joten tonttimaiden sijaintia jouduttiin tarkastelemaan vain 1800-luvun alun isojakokartan perusteella. Isojakokartassa Siitolaan on merkitty 17 kruunun tilaa. Tilat pitävät sisällään Siitolan kartanon, Neitsytniemen kartanon sekä Siitolan lossinpaikan, jotka on käsitelty erillisinä kohteina.
Suurin osa Siitolan tonttimaista on tuhoutunut uudemman rakentamisen sekä Imatrankosken patoamisen myötä. Mahdollisesti säilyneitä tonttimaita sijaitsee kartanoiden ja lossinpaikan lisäksi neljällä eri alueella: Ritikankosken länsipuolella (tonttimaa 1), Itä-Siitolassa Linnankosken itärannoilla (tonttimaat 2 ja 3) sekä alueen eteläosassa Rajapatsaalla (tonttimaa 4). Huom! tonttimaat 1-4 erotettu omiksi kohteikseen muinaisjäännösrekisterissä maaliskuussa 2019.
Tonttimaa 2: Pohjoisin mahdollisesti säilyneistä tonttimaista (isojakokartan tontti M). Tilan läpi kulkee noin 3 metriä leveä kärrypolku, joka noudattelee isojakokartassa näkyvän tien linjaa. Kärrypolku haaraantuu Vuoksentieltä länteen kohti rantaa. Tien haarassa on lammashaka, jonka sisäpuolella on moderni, noin 7x7 m kokoinen, betoninen rakennuksen perustus. Kärrytien molemmilla puolilla on peltoa. Peltomullan seassa oli paljon tiilimurskaa. Peltojen ja rannan väliin jää noin 20 m leveä ruoho/lehtipuu kaistale. Rantaviiva on hieman muuttunut Vuoksen patoamisen jälkeen

Siitola tonttimaa 4 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Siitolan kylässä on ollut vuonna 1557 28 taloa/veronmaksajaa. Siitolan kylästä vuosina 1775–1776 laadittua verollepanokarttaa ei vuoden 2010 inventoinnin yhteydessä ollut saatavissa, joten tonttimaiden sijaintia jouduttiin tarkastelemaan vain 1800-luvun alun isojakokartan perusteella. Isojakokartassa Siitolaan on merkitty 17 kruunun tilaa. Tilat pitävät sisällään Siitolan kartanon, Neitsytniemen kartanon sekä Siitolan lossinpaikan, jotka on käsitelty erillisinä kohteina.
Suurin osa Siitolan tonttimaista on tuhoutunut uudemman rakentamisen sekä Imatrankosken patoamisen myötä. Mahdollisesti säilyneitä tonttimaita sijaitsee kartanoiden ja lossinpaikan lisäksi neljällä eri alueella: Ritikankosken länsipuolella (tonttimaa 1), Itä-Siitolassa Linnankosken itärannoilla (tonttimaat 2 ja 3) sekä alueen eteläosassa Rajapatsaalla (tonttimaa 4). Huom! tonttimaat 1-4 erotettu omiksi kohteikseen muinaisjäännösrekisterissä maaliskuussa 2019.
Tonttimaa 4: Siitolan kylän eteläosissa, Rajapatsaalla on sijainnut isojakokartan tontti N. Matalan kumpareen päälle on pystytetty paasikivi, jossa lukee ”Tällä paikalla on sijainnut Miikkien sukutalo v. 1544–1895”. Kohteen ympäristössä kasvaa runsaasti omenapuita ja paikalla on pieniä kasvimaaviljelmiä. Alueella on voinut säilyä arkeologisesti mielenkiintoisia rakenteita.

Hallikkala 2 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Hallikkalassa, nimettömän mäen läntisemmän laen lounaispuolella on kaksi röykkiötä. Vuonnha 2019 havaitun röykkiön laajuus on noin 2,5 x 3,5 m ja korkeus suurimmillaan 45 cm. Röykkiö on osin sammaleen peitossa, mutta se vaikutti kasatun kahden suuremman maakiven ympärille kutakuinkin kaakko-luodesuuntaisesti. Noin 10 metriä pohjoiseen vuonna 2019 löytyneestä röykkiöstä on toinen vaatimattompi kiviröykkiö. Sen halkaisija on metri ja korkeus 0,2 m. Se on koottu maakiven (0,8 x 0,7 m) juurelle.

Hakamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kenttälinnoitteet sijaitsevat Hakamäen museoalueella, korkean Hakamäen pohjoisen ja itäisen harjun reunamilla. Mäen reunamille on kaivettu pesäkkeitä (kuoppia) sekä taistelu-hautoja. Lisäksi lähempänä mäen itäreunaa havaittiin kiviröykkiöitä ja mahdollisia kivivalleja. Painanteiden halkaisija vaihtelee 1 ja 2 metrin välillä, muodoltaan kuopat ovat soikeita tai pyöreähköjä ja niiden syvyys vaihtelee 20 - 40 cm. Taisteluhaudan muoto vaihtelee ja paikoitellen taisteluhautaa ja painanteita oli vaikea erottaa toisistaan kasvillisuuden takia.
Hakamäkeä on hyödynnetty Savitaipaleen keskustan puolustamiseen ainakin kahteen otteeseen. Kustaan sodassa v. 1790 Hakamäellä on ollut venäläisten puolustusvarustuksia ja mahdollisesti myös kaksi tykkiä. Sisällissodassa Hakamäen hyvää sijaintia ja valmiita kaivantoja hyödynsivät punaiset joukot. Luultavasti tuolloin kaivantoja on tehty lisää tai muokattu alkuperäisiä kenttälinnoitteita. Paikalla on nykyään Hakamäen museoalue ja museon rakennukset sijaitsevat paikoitellen hyvin lähellä kaivantoja. Alue on myös luonnonsuojelualuetta.
Pertti Jurvasen (2012/2013) mukaan Hakamäen venäläisen 1790-luvun patterin suojana olleet maavallit sijoittuivat museon päärakennuksen etupuolelle, nykyisen lipputangon paikkeille. Vallit tasattiin konevoimin vuoden 1955 maatalousnäyttelyä varten. Perimätiedon mukaan mäellä on ollut myös vuoden 1918 punaisten joukkohauta, johon oli haudattuna 25 vainajaa. Omaiset hakivat vainajia pois haudasta olojen rauhoituttua. Hakamäen tuvan rakentajat löysivät yhden vainajan jäännökset kesällä 1972.

Paimenpolku (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kenttälinnoitteet sijaitsevat Paimensaaren eteläisen mäenhuipun päällä, harjanteen länsi-, itä- ja pohjoispuolella. Mäen päälle kulkee polku Paimenpolku-nimisen tien päästä ja polun varrella on yksi erillinen painanne, jonka liittyminen linnoitteisiin on epävarma. Polku kulkee mäen huipulle, missä maahan on kaivettu useita matalia taisteluhautoja/yhdyshautoja, niihin liittyviä pesäkkeitä sekä yksittäisiä erillisiä kuoppia.
Pesäkkeiden halkaisija vaihtelee 1 ja 2 metrin välillä ja muoto vaihtelee pyöreän ja soikean välillä. Kaivannoissa oli joitakin irtonaisia kiviä. Kenttälinnoite liittyy ainakin sisällissodan Savitaipaleen taisteluihin, mutta sama paikka on ollut strategisesti tärkeä myös Kustaa III sotaan liittyvässä Savitaipaleen taistelussa v. 1790 ja mahdollisesti paikalla on voinut olla jo tuolloin kenttälinnoitteita.

Paimensaari (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kenttälinnoitteet sijaitsevat Paimensaaren pohjoisosassa, korkean mäen huipulla. Paikalla on matalia pyöreähköjä kivilatomuksia, joista osa on varsin epämääräisiä. Lisäksi paikalta löytyi hirsistä tehty kehikko/latomus (kooltaan noin 2 m x 1m) joka koostui muutamasta lahoavasta hirsikerrasta. Hirsikerran keskellä vaikutti olevan aukko, joka voisi olla ampuma-aukko, mikäli kehikon on ollut tarkoitus suojata ampujaa tähystyspaikalla.
Sisällissodan taisteluissa Paimensaaressa kerrotaan olleen konekivääri, mutta se on saattanut sijaita myös toisella korkeista harjanteista. Paikalta on hyvät näköyhteydet joka suuntaan ja strategisesti paikka on ollut luultavasti tärkeä Kustaan sodan Savitaipaleen taistelussa v. 1790 ja sisällissodan Savitaipaleen taisteluissa 1918. Molemmissa taisteluissa hyökkäys tapahtui Partakosken suunnasta maantietä pitkin ja mäen harjanteelta on melko hyvä näköyhteys tielle n. 500 m päähän.

Hakala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Olkkosentien pohjoispuolella, hyvin lähellä tietä ja aivan tervahaudan kyljestä kulkee metsätie. Kohde erottuu hyvin vinovalovarjostetusta laserkeilausaineistosta.
Tervahaudan halkaisija on noin 16 m ja halssi on ollut haudan kaakkoispuolella. Inventointiajankohtana (kesäkuu 2019) kohde sijaitsi hakkuuaukealla ja haudan vallin päällä kasvoi nuoria koivuja.

Kaikkonen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee ojitetun suoalueen itäreunalla, noin 370 m Mikkelintiestä pohjoiseen ja pienen metsätien länsipuolella noin 35 m päässä maastossa heikosti erottuvasta metsätieurasta. Paikalla kasvaa kosteaa lehtometsää ja kasvillisuuden vuoksi vallin muotoa oli vaikea erottaa maastossa inventointiajankohtana.
Tervahaudan halkaisija on noin 17 metriä. Kohde erottuu hyvin vinovalovarjostetusta laserkeilausaineistosta.

Sepänniittu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Myllylammen eteläisen pohjukan länsipuolella, noin 95 m päässä lammen rannasta. Paikka oli tarkastushetkellä kesäkuussa 2019 hakkuaukean vieressä kasvavassa tiheässä ryteikössä. Vinovalovarjostetussa laserkeilausaineistossa kohde erottuu heikosti verrattuna alueen muihin tervahautoihin jotka ovat selkeitä ilmiöitä aineistossa. Haudan halkaisija on noin 18 m.

Suurmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Rauhanlaakso-hautausmaan itäpuolella ja Pöntyläntien pohjoispuolella, noin 180 m päästä tiestä. Maasto on tervahaudan kohdalla melko tasaista.
Tervahaudan halkaisija on noin 18 m ja se erottuu hyvin vinovalovarjostetusta laserkeilausaineistosta.

Piuniemi 1 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,9 km etelään, Hanhijärven pohjoisosan itärannalla, Piuniemen luoteiskärje länsirannalla, kesämökin pohjois-luoteispuolella.
Kesämökin luoteispuolella on tiheä näreikkö ja metsä. Rannassa on nykyrannan yläpuolella rantatörmä joka kohoaa matalaksi rantavalliksi. Sen takana on tasainen laakea alue, joka on maaperältään liki kivetön ja hiekkaa. Pohjoisempana, niemen kärjen suuntaan maasto nousee ja on kivisempää. Rantavallin taakse, tasanteelle tehdyistä muutamasta koekuopasta tuli kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja yksi saviastian pala (koristeeton, vaikuttaa myöhäiskivikautiselta). Paikan rajaus pohjoiseen ja itään on topografian puolesta ja myös koekuoppien perusteella selvä. Samoin länsiraja rantavallilla. Eteläraja on todennäköinen, mutta ei varma. Asuinpaikka ei kuitenkaan ole ulottunut mökin tasaa etelämmäksi sinne tehtyjen koekuoppien ja topografian perusteella.

Piuniemi 2 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,9 km etelään, Hanhijärven pohjois-osan itärannalla, Piuniemen pohjois-koilliskärjessä.
Piuniemen pohjoisranta on hiekkamaaperäistä mutta varsin kivikkoista sekä länsi-osassa myös yhtenäistä loivaa ja väliin jyrkempää rinnettä. Itäosassa, niemen pohjoiskärjen tasalla on kuitenkin vanhan rantatörmän päällä tasainen alue joka on lähes kivetön, reunoilla kivisyys kasvaa. Paikalle tehtiin viisi koekuopaa, joista yhdessä oli kampakeramiikalta vaikuttava saviastian pala. Paikka on topografian ja maaperän sekä sijainnin puolesta tyypillinen kivikautiselle asuinpaikalle.

Törsävänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,7 km etelään, Hanhijärven pohjoisosan itärannalla, Törsävänlahden koillisrannalla. Kohde on tien itäpuolella pellossa, matalan harjanteen pohjoisosassa.
Järven rannassa kulkevan tien itäpuolella on laakea ja matala rannansuuntainen harjanne. Sen pohjoispäässä on pellossa melko runsaasti kvartsi-iskoksia. Kvartseja on erityisesti 10–15 metrin etäisyydellä tiestä itään. Pohjoisempana, missä tie kaartuu koilliseen, on alavampaa ja kosteampaa maata ja siellä ei ole kvartseja. Etelämpänä harjanne nousee hieman korkeammalle. Siellä on paikallisen isännän kertoman mukaan ollut pieni talo. Sen kohdalla pellossa on kivikkoisempaa ja tummempaa maaperää, joka on ilmeisesti peräisin hajotetusta talon uunista. Harjanteen eteläosassa ei pellossa ole kvartseja. Paikka rajautuu löytöjen ja osin topografian perusteella selkeästi.

Vörsti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,0 km etelään, Hanhijärven pohjois-pään Arolahden rannasta noin 300 metriä, tien laidalla oleva pieni peltosaareke Uusi-Vörstin ja Vanha-Vörstin välillä.
Vörstintien länsireunalla on 35 x 33 m laajuinen, tiheäpusikkoinen metsäsaareke. Saarekkeessa on tiheän pusikon peittämiä kivirakenteita. Vuoden 1767 yleiskartalta Hanhijärven talo paikantuisi karkeasti n. 300 m Arolahden rannasta itään. Vuoden 1835 isojakokartalta paikantuu talo E (Hanhijärven kylän talo) tähän saarekkeeseen ja hieman se eteläpuolelle varsin tarkasti.

Haudanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskirauniot sijaitsevat Pieni-Kärinki-nimisen järven itäpäässä olevan Haudanlahden koillispuolisella mäellä. Mäen länsipuolella idästä länteen laskevalla rinteellä noin 30 x 30 metrin kokoisella alueella on 5–6 maapohjalle pelkistä kivistä rakennettua melko tasakokoista pyörää ja soikeaa kiviröykkiötä. Suurin röykkiö on kooltaan 1,5 x 1,5 x 0,5 metriä. Rakennuskivien läpimitta vaihtelee 15-30 cm. Pienin röykkiö on kooltaan 1 x 2 x 0,5 metriä ja rakennuskivien läpimitta vaihtelee 15–50 cm. Röykkiöt ovat sammalen peitossa. Paikalla on myös maakivien päälle koottuja kivikasoja.

Suurvuoren kalmisto (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaskiröykkiöt sijaitsevat Suurvuorenkalmisto-nimisen niemen jyrkällä lounaisrinteellä. Maakivien päälle ja paikoin maapohjalle on koottu pelkistä kivistä pyöreähköjä kasamaisia kiviröykkiöitä sekä matalia vallimaisia kivirakennelmia. Suurin röykkiö on kooltaan 2 x 1,5 x 1,20 metriä ja pienin tehty vain muutamasta kivestä. Rakennuskivien koko vaihtelee 25 ja 45 senttimetrin välillä. Röykkiöt ovat vaatimattoman näköisiä.

Lahtikallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen pohjoisosassa Kirvesniemessä, Kirvesniementieltä noin 200 metriä itään.
Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 16 metriä. Keskellä on noin 1 – 1,5 metriä syvä kasvillisuuden peittämä laakea painanne. Tervahaudan itäpuolella on lisäksi kaksi erillistä painannetta, joissa oli inventointiajankohtana 2016 näkyvillä hiilensekaista likamaata. Haudan vallien korkeutta oli hankala arvioida kasvillisuuden vuoksi.

Pitäjänlahti 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen pohjoisosassa Kirvesniemessä, noin 70 metriä Kirvessalmentiestä länteen, loivassa etelään viettävässä rinteessä.
Tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä ja haudan keskellä oleva painanne on noin 2 metriä syvä. Vallien korkeus on noin 0,5 – 1,5 metriä ja vallien reunamilla oli havaittavissa hiilensekaista tummaa maata. Haudasta noin 15 metriä etelään kulkee itä-länsisuuntainen matala oja, joka saattaa liittyä tervahautaan. Oja on havaittavissa myös laserkeilauskuvissa. Tervahaudan eteläpuolella on neljä kivistä kasattua viljelyrauniota.

Pitäjänlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen pohjoisosassa Kirvesniemessä, noin 190 metriä Kirvessalmentiestä itään, metsäisellä hyvin loivalla etelään viettävällä mäntykankaalla.
Tervahaudan halkaisija on noin 10 metriä ja painanne vallien keskellä on noin 1,5 – 2 m syvä. Valli on noin 1,5 metriä korkea. Tervahaudasta noin 15 metriä kaakkoon on havaittavissa painanne, joka todennäköisesti liittyy tervahaudan käyttöön.
Vuoden 2016 inventoinnissa sekä tervahaudan vallin reunalla että erillisessä painanteessa oli näkyvillä hiilensekaista likamaata.

Tahvonlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen pohjoisosassa Kirvesniemessä, noin 50 metriä Tahvontiestä kaakkoon.
Tervahaudan läpimitta on noin 20 metriä ja painanne haudan keskellä on noin 1,5 metriä syvä.
Inventointiajankohtana 2016 tervahaudan keskellä olevassa painanteessa oli havaittavissa mustaa hiilensekaista likamaata. Vallien muotoa ja muita kohteeseen liittyviä rakenteita oli vaikea hahmottaa runsaan kasvillisuuden vuoksi.

Metsäpirtti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Savitaipaleen Vartusjärven lounaispuolella, noin 170 m koiliseen Toivolantiestä.
Tervahauta on matala ja muodoltaan pyöreä. Sen halkaisija on noin 12 metriä ja vallien korkeus on noin 0,5 metriä.
Inventointiajankohtana 2016 metsäkoneen ajourien kohdalla tervahaudan vallissa oli näkyvillä hiilenkappaleita ja tummaa maata.

Urpanansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde on Urpanansuon pohjoispäästä noin 100 metriä pohjoiseen.
Tervahauta on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan noin 15 metriä ja matalien vallien keskellä on noin 1 m syvä painanne.
Inventointiajankohtana 2016 kohteen havainnointi oli runsaan kasvillisuuden vuoksi haastavaa.

Kairlammit (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee noin 230 metriä luoteeseen vesistöstä Kairlammit.
Tervahauta on muodoltaan pyöreä ja halkaisijaltaan noin 15 metriä. Vallien korkeus on noin 1 – 1,5 metriä. Haudan keskellä olevan painanteen syvyys on arviolta noin 2 metriä.
Inventointiajankohtana 2016 tervahauta sijaitsi hakkuuaukealla.

Pekonruukinniitty (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vartusjärven itäpään ja Mikkelintien rajaamalla kankaalla, noin 60 metriä tieltä lounaaseen.
Tervahaudan halkaisija on noin 18 metriä. Painanne keskellä on noin 1,5 metriä syvä ja painanteen ylälaidassa oli näkyvillä hirsi- tai tukipuurakenne. Tervahautaan liittyy erillinen painanne haudan eteläpuolella. Vuoden 2016 inventoinnissa erillisessä painanteessa oli näkyvillä puista tukirakennetta tai seinämää.
Inventointiajankohtana 2016 kohde oli hyvin säilynyt, mutta kasvillisuuden peitossa.

Lampojanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vartusjärven itärannalla vastapäätä Valkamasaarta, noin 70 metrin päässä rannasta.
Pyöreänmuotoisen tervahaudan läpimitta on noin 18 metriä ja vallien korkeus on noin 1-1,5 metriä. Painanne tervahaudan keskellä on laakea ja syvyydeltään noin 1 metri.
Inventointiajankohtana 2016 runsas kasvillisuus vaikeutti tervahaudan rakenteiden hahmottamista maastossa.

Kivisahinoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vartusjärven koillispään ja Mikkelintien välisellä kankaalla, noin 50 metriä tiestä lounaaseen.
Pyöreänmuotoisen tervahaudan läpimitta on noin 20 metriä. Vallin korkeus on arviolta
noin 1 metri.
Inventointiajankohtana 2016 tervahauta oli täysin kasvillisuuden peitossa ja ilman viistovalovarjostettua laserkeilauskuvaa kohdetta olisi ollut vaikea havaita.

Likalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kuolimon Likalahden ja Mustalahden välisellä kankaalla, noin 80 metriä Poronniemen kärkeen vievältä tieltä länteen.
Pyöreänmuotoisen tervahaudan halkaisija on noin 20 metriä. Painanne
tervahaudan keskellä on noin 1,5 metriä syvä.
Inventointiajankohtana 2016 tervahauta oli hyvin säilynyt.

Vanha hautausmaa (Hautapaikat)
Historiallinen; Taipalsaaren nykyisen kunnantalon alapuolisessa rinteessä suoritettiin kaivaukset vuonna 1988. Kaivauksissa tutkittiin ruumishautoja ja palaneen rakennuksen jäännökset. Löytöinä saatiin mm keskiaikaan ja 1500-luvun lopulle ajoittuvia rahoja, maitolasinen helmi ja Kristus-monogrammilla varustettu sormus. Kaivausraportissa on maininta paikalta jo aiemmin maanmuokkaustöissä löytyneistä luista ja kokonaisista luurangoista, joiden on kerrottu olleen siisteissä riveissä päät länttä ja jalat itää kohti. Vuonna 2020 kaivettiin Kirkonrantatien länsipuolella vanhan kunnantalon tontilla. Tontilta ei löytynyt hautoja.
Hautausmaata käsittelevässä neuvottelukertomuksessa vuodelta 1988 on maininta nykyisen kunnantalon tontin vieressä, vanhan Lappeenranta-Mikkeli-tien pohjoispuolella, sijainneesta Kellotapulinmäestä. Mäki tasattiin nykyisen maantien pohjaksi 1960-luvulla.
Kalmiston laajuudesta ja säilyneisyydestä ei ole tietoa. Muinaisjäännösrajaus on vuoden 1988 kaivausraportin karttoihin, 1988 neuvottelukertomuksen tietoihin, vanhoihin kyläkeskuksesta otettuihin valokuviin ja vuoden 2020 kaivaukseen perustuva arvio.

Ukonmäki (1000037923) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Puolustusvarustus sijaitsee Joutsenon taajaman pohjoispuolella Ukonmäen lakialueella, mäen jyrkän pohjoisrinteen päällä. Varustuksia pidetään punaisten vuoden 1918 sodan aikana kaivamina (esim. Ropponen 1997: 355).
Syksyn 2015 maastotyössä todettiin, että alueella on säilyneitä puolustusvarustuksia noin 400 metrin matkalla. Jyrkän rinteen päällä on taisteluhauta, joka koostuu useista erillisistä pätkistä, joita erottavat muutamien metrien mittaiset välit. Kaivanto alkaa Ukonmäen koillisosasta ja jatkuu mäen pohjoisreunaa kiertäen Pöyhiänniementien varteen. Tien länsipuolella se jatkuu kahdessa osassa yhteensä noin 50 metrin matkan.
Kaivannon nykyinen syvyys on 0,5-1 m, leveys 0,5-1,5 m. Pohjoisreunalla on valli, jonka leveys on 1-1,5 m ja korkeus 0,5 m. Siellä täällä taisteluhaudan eri kohdissa on pohjoiseen suunnattuja ampumapesäkkeitä: yhden taistelijan suojaksi soveltuvia pienialaisia kaivantoja taisteluhaudan etupuolella.
Hiidenmäen lakialueen itäosassa, metsämaastossa loivassa luoteisrinteessä, todettiin pohjakaavaltaan suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka laajuus on 3,5 x 2,5 m ja syvyys 0,8 m. Reunoilla on isoja kiviä. Kyseessä lienee korsukuoppa.
Topografian perusteella on mahdollista, että varustukset jatkuvat Rantalantiehen rajautuneen inventointialueen länsipuolella.

Ukonniemi (1000037924) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutsenon kirkosta 2,5 km pohjoiseen Ukonniemen kaakkoisosassa.
Vuoden 1766 verollepanokartan konseptissa (Chiilander 1766a) Hiidenmäen alue on merkitty pappilan maaksi (Prästegårds Teg), ja sen koillisosaan on merkitty nimeämätön torppa. Mäen kaakkoisrinteellä, nykyisellä metsäalueella, on ollut torpan peltoa. Asuinpaikka on merkitty vielä vuoden 1805 Viipurin läänin karttaan (Steinheil 1805), muttei enää 1800-luvun puolivälin pitäjänkarttaan (karttalehti 3134 11).
Vuoden 2015 inventoinnissa aluetta tarkastettiin maastossa varsin perusteellisesti. Rakennustenjäännöksiä ei havaittu, mutta torpanpaikan ympäristössä metsämaastossa todettiin useita kiviröykkiöitä.
Röykkiöt voidaan niiden sijainnin perusteella yhdistää 1700-luvun torpanpaikkaan. Torpan sijaintipaikan tienoille kaivettiin muutamia koekuoppia. Niissä tavattiin sekoittunutta maata, muttei mitään konkreettisesti kiinteään muinaisjäännökseen yhdistettävää. On mahdollista, että jokin röykkiöistä on torpan uuninjäännös, mutta tätä ei voi varmistaa ilman tarkempia tutkimuksia. 1760-luvun karttamerkinnän perusteella on todennäköistä, että torppa on peräisin 1700-luvun alkupuolelta. Röykkiöitä ja niiden keskellä olevaa torpanpaikkaa on pidettävä kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Lisäksi röykkiöiden itäpuolella, itään laskevassa rinteessä kohdassa P=6779123, I=580377 todettiin kulmistaan pyöristyneen suorakaiteen muotoinen kuoppa, jonka laajuus on 2,5 x 3 m ja syvyys 1,5 m. Reunoilla on lisäksi vallit, joiden leveys on 1 m ja korkeus 0,5 m. Kuopan reunat ovat jyrkät ja rakenne vaikutti kaikkiaan nuorelta – sitä ei ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Vuonna 1971 painettuun peruskarttaan (karttalehti 3134 11 Kattelussaari) on aivan vuoden 1766 karttojen torpanpaikan tuntumaan merkitty neljän rakennuksen muodostama pihapiiri. On mahdollista, että 1900-luvun rakennukset ovat tuhonneet suuren osan 1700-luvun torpan jäännöksistä.

Hönölä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutsenon kirkosta 2,6 km pohjoisluoteeseen metsäisellä mäenkumpareella Rantalantien ja Pöyhiänniementien välissä.
Vuoden 2015 inventoinnissa paikalla todettiin kolme sammaloitunutta kiviröykkiötä vain muutaman metrin päässä toisistaan. Ulkomuodon ja sijainnin perusteella kyse on viljelyröykkiöistä.

Kinnari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutsenon kirkosta 2,6 km pohjoiseen Ukonmäen lounaisosassa, loivassa lounaisrinteessä, mäntyvaltaisessa sekametsässä.
Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin pohja-kaavaltaan neliönmuotoinen kivilatomus, jonka sivujen pituus on 1,8 m ja korkeus 0,4 m. Rakenne koostuu särmikkäistä ja pyöristyneistä kivistä, joiden koko on pääosin 20–50 cm. Latomuksen keskellä on litteä pystykivi, jonka leveys on 0,4 m, paksuus 0,15 m ja korkeus 0,4 m. Pystykiven pitkän sivun suunta on 375 goonia. Lounaissivulle on hakattu numero 89.
Merkki saattaa liittyä rajalinjaan, joka on merkitty jo vuoden 1766 verollepanokarttoihin (Chiilander 1766a-b). Kyseessä on todennäköisesti osin sama rajalinja, joka on merkitty myös pitäjänkartalle. Nyt dokumentoidun rajamerkinkohdalla ei ole kulkenut rajaa ainakaan enää vuoden 1971 peruskartassa.

Sarviniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sarviniemen tyvessä, sen etelärinteellä, niemen yli johtavan ajouran vieressä on vanhan rakennuksen perustukset. Jäännös on kooltaan n 6 x 6 metriä ja sen keskellä on uunin rauniokumpu. Asuinrakennuksen jäännöksen länsipuolella on matala neliömäinen, kivistä aseteltu, mahdollinen tallin perustus, kooltaan n 6 x 12 m.
Steinheilin 1805 kartastossa Sarviniemen tyveen on kuvattu vastaava symboli kuin mm. Kutveleen, Käyhkään ja Kukonharjun kanavien yhteyteen. Taavitsaisen (1981) informantin mukaan rakennuksista on ollut jo 1800-luvulla jäljellä vain perustukset. Taavitsainen on esittänyt mahdollisuuden, että rakennukset ovat liittyneet Saimaan laivaston toimintaan. Jussilan (2009) mukaan kohde on vanha tulliasema.

Punkinniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on iso ja laakea, leveä ja matalavallinen, pyöreä kuoppa, jonka halkaisija vallin
reunoilta on 21 m. Valli on leveä ja maalahko. Vallin pinnassa on mustaa nokista maata. Valli laskee loivasti keskustaa kohden, jossa on iso ja syvä, nelisivuinen, sortunut kuoppa. Kyseessä on mitä ilmeisimmin suuri keskussäiliöllinen eli halssiton tervahauta.

Pappila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruokolahden seurakunnan historian perusteella paikalla on ollut Ruokolahden pappila viimeistään 1700-luvun alkupuolelta, mahdollisesti jo aiemmin. Ruokolahden seurakunta itsenäistyi vuonna 1572 ja kirkko rakennettiin 1570-90-luvuilla. 1700-luvun puolivälissä pappilan tontilla oli päärakennuksen lisäksi useita rakennuksia, joista muodostui erilliset mies- ja karjapihat. Päärakennus rakennettiin uusiksi useita kertoja 1700- ja 1800-luvuilla. 1800-luvulla tonttimaalla oli kymmeniä rakennuksia. Viimeisin ja sittemmin jo purettu päärakennus valmistui 1963.
Muinaisjäännösaluerajaus perustuu pappilan tonttimaata kuvaavaan Viipurin läänin verollepanokarttaan vuodelta 1779/80, ja Senaatin kartastoon sekä vuoden 2020 tarkastukseen, korkeusmalliin ja ilmakuvaan.

Suuripelto (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutsenon Ritasuon koillispuolella, Suuripellon koillislaidassa pellon reunassa. Paikka on länteen viettävällä loivalla rinteellä.
Karstunrannan paikallishistoriaa selvittävän hankkeen yhteydessä paikalta on löytynyt huhtikuussa 2020 metallinpaljastimella löytäjien mukaan useita 1500-luvun lopun ja 1600-luvun alun rahoja. Ilmoituspalvelun ilmoituksen perusteella joukossa on ainakin Juhana III:n kahden äyrin raha. Pääosa rahoista on tullut esiin noin 30 x 30 m alueelta.
Rahojen löytöpaikan tarkastuksen yhteydessä kaivetuissa koepistoissa (3 kpl) havaittiin tulessa rapautuneita ja halkeilleita kiviä, muutama pala palanutta savea ja noin 25 cm pellon kyntökerroksen alla vanha kulttuurikerros, jossa on joukossa mm pieniä määriä hiiltä. Havaintojen perusteella paikalla on 1500- ja 1600-lukujen vaihteeseen ajoittuva talonpaikka. Vuoden 1766/1787 kartassa paikalle on kuvattu pellolle viljelemätön suorakaiteenmuotoinen alue. 1766/87 kartassa kuvatut talot ovat sijainneet lähempänä Kolarinlahtea.

Malonsaari 1 (Asuinpaikat)
Varhaismetallikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Malonsaaren eteläpäässä. Alue on ympäristöään alavampi ja vähäkivisempi suojaisa tasanne, jolla kasvaa mäntyvaltaista sekametsää. Alueen pohjoisosassa on kuusi matalaa kiviröykkiötä.
Asuinpaikka todettiin koekuopista, joiden koko oli noin 30 x 30 cm. Löytöinä saatiin pii-iskos ja kvartsi-iskos. Lisäksi alueelle kaivetuissa koepistoissa oli havaittavissa kaskiviljelyn sekoittama tumma pintakerros ja sen alapuolinen puhdas luontainen maa. Paikan myöhempi pienimuotoinen viljely on sekoittanut osan esihistoriallisesta asuinpaikkakerroksesta.
Tasanteen pohjoisreunalla todettiin kuusi kiviröykkiöitä. Muodon ja sijainnin perusteella ne ovat pienimuotoiseen viljelyyn liittyviä raivausröykkiöitä. Niiden päällä oli vahva sammalkerros.
Yksi röykkiöistä on erillään muista länteen laskevassa kivisessä rinteessä, mäntyvaltaisessa sekametsässä, kahden polun välissä maapohjalla. Röykkiön itäreuna on selkeä, länsireuna epämääräisempi. Röykkiössä on arviolta 3–4 kivikerrosta. Röykkiön ulkomuoto ja osin sijaintikin sopivat yhtä hyvin varhaismetallikautiseen hautaan kuin raivausröykkiöönkin.

Kujansuu (1000038624) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on yhteensä 10 erimuotoista ja -kokoista kuoppaa, joista osa on selvästi tunnistettavissa varustuksiksi. Rakenteita on luodekaakko-suuntaisen 1-2 m leveän polun molemmin puolin ja koillisessa ne ulottuvat aivan valtatie 13:n reunaan. Alueella on epäilemättä ollut enemmänkin rakenteita, mutta aiempi maanotto on tuhonnut niitä.

Kalliola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tien eteläpuoleisessa nuoressa mäntymetsässä on suora ja ehjä noin kahdeksan metrin
pituinen koillinen-lounas-suuntainen kaivanto, joka on muodon ja sijainnin perusteella
ampumahauta.
Kaivannon leveys on 1 m ja syvyys 0,7 m. Sen koillispää on neljän metrin päässä tien reunasta kohdassa N 6773688 E 549697 ja lounaispää kohdassa N 6773683 E 549693. Kaivannon suunta on tiehen nähden poikittainen. Kohta on loivaa pohjoisrinnettä.
Kohde on varsin matala ja vaatimaton ollakseen 1. maailmansodan venäläinen linnoite.
On mahdollista, että se on jokin vanhempi puolustusvarus

Värtölänharju (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kapean ja jyrkkäreunaisen Värtölänharjun päällä kulkee leveä hiekkapohjainen polku, joka on selvästi ollut aiemmin laajemmin käytetty kulkuväylä. Harjun laelle on kulunut 2–3,5 m leveä ja 10–20 cm syvä kulkuura. Paikoin sitä on myös kevyesti tasattu ja pengerretty.
Etelän suunnalla säilynyt osa alkaa kohdasta N 6773126 E 550763. Kyseisen pisteen kaakkoispuolella tielinjan on tuhonnut maanottokuoppa.
Paikalla kulkeva tie on merkitty vanhimpiin käytössä oleviin karttoihin. Linjaus on tällä kohdalla mahdollista määrittää tarkasti, koska tie on merkitty mm. vuosien 1768–1769 verollepanokarttaan ja se kulkee siinä ja muissa vanhimmissa kartoissa kahden lammen välillä – lammet ovat tunnistettavissa nykykarttojen Kaitalammeksi ja Värrönlammeksi.
Epäilemättä tie on vanhimmassa vaiheessaan kulkenut niiden välisen kapean harjun, Värtölänharjun, päällä. Vuoden 1831 isojakokartassa tälle kohdalle on merkitty kaksi tielinjaa: toinen em. lampien väliin ja toinen niistä itäisemmän eli Värrönlammen itäpuolelle. Linjaukset on kuvattu samalla tavalla myös 1800-luvun puolivälin pitäjänkarttaan. Vuoden 1893 Senaatin karttaan mennessä tielinja on merkitty ainoastaan Värrönlammen itäpuolelle ja entinen harjun päällä kulkeva linjaus on kuvattu poluksi. Vuoden 1950 peruskartassa entinen linjaus on merkitty kärrypoluksi. Harjun päällä kulkeva tie on siis jäänyt käytöstä 1800-luvulla. Nykyisin paikalla kulkee kävelyyn ja mönkijäajoon käytetty polku.
Kyseessä on vanha Mikkeli–Savitaipale–Lappee-tie. Historioitsija Kauko Pirisen mukaan se on peräisin viimeistään 1500-luvulta (Pirinen 1982: 464, 466; ks. myös Ylönen 1976: 251). Tie on ollut samalla osa keskeisintä Mikkeli–Viipuri-maareittiä. Kyseessä on siis maakunnallinen tie eli ns. valtatie.
Kohde on huomattavan hyvin säilynyt, koska se on jäänyt käytöstä varhain, eikä ole joutunut modernin tienparannuksen kohteeksi.

Kärnänsalmi (Hautapaikat)
Historiallinen; Kärnänsälmen itärannalla sijaitseva hautapaikka, joka on ilmeisesti peräisin 1700-luvulta. Hautapaikka liittynee joko alueella käytyihin taisteluihin tai Kärnäkosken linnoitukseen. Linnoituksen rakennustöissä kuoli huomattava määrä sotilaita.
Museovirasto tutki paikalla vuonna 1989 yhden ruumishaudan. Tutkimuksissa löytyi luiden lisäksi kreikkalaiskatoliseen uskoon viittaava ristiriipus. Kaivausraportin mukaan paikalla todettiin toinenkin hauta, johon ei kajottu. Vuonna 1994 samalta seudulta löytyi maantietä parannettaessa hauta, jota ei tutkittu. Lisäksi perimätiedon mukaan Kärnänsalmen itärannan hiekkakuopista on tullut esiin luita.
Teoksessa Partakosken ja lähikylien historiaa mainitaan venäläisten haudanneen vuoden 1790 Kärnäkosken taistelun jälkeen 66 kaatunutta Raimlahden rantarinteeseen. Raimlahti on hautapaikasta noin 800 m pohjoiseen.
Muinaisjäännösalueen laajuutta ei tunneta.

Suurisuo (1000038882) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta, joka on tehty loivasti luoteeseen viettävälle rinteelle. Tervahaudan halkaisija on n 8 m. Haudan keskellä on neliönmuotoinen kuoppa, jonka syvyys on n 2,5 m vallien yläreunasta.

Partakosken redutti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kärnäkosken linnoitukseen liittynyt ns Partakosken redutti. Paikalla oli linnoitteita jo ennen Kärnäkosken linnoituksen rakennustöitä.
Kohteesta on säilynyt ainakin redutin pohjoisosan maavallia. Pohjoispäässä, vallin juurella, on kivikkoa, joka oletettavasti on vallin kivimuurin jäännös. Redutin kaakkoisosassa on vanhaa kivimuuria, mutta sen rakennusajankohdasta ei ole tietoa. Redutin itäpuolelle on tehty kivistä pengertä 2000-luvulla.
Kohde sijaitsee pihapiirissä. Redutin keskelle on rakennettu 1880-luvulla huvila, joka sittemmin toimi kansakouluna.

Hiekkaharju (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on Laarintien pohjoispuolella n. 20 metrin päässä tiestä. Se näkyy tielle selkeästi ja sijaitsee pienen kumpareen päällä.
Tervahaudan koko on 11 x 11,5 metriä valleilta mitattuna, vallien sisältä mitattuna sisähalkaisija on 6 metriä. Tervahaudan keskellä oleva kuoppa on noin 70 cm syvä. Tervahaudan länsipuolella on kaksi selkeää kuoppaa 4-3 metrin päässä tervahaudasta, jotka liittynevät tervan valuttamiseen. Lisäksi länsipuolella on kolmas kuoppa, joka on muodoltaan enemmän suorakulmainen. Kuopat ovat n. 50 cm - 1 metrin syvyisiä.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan paikalla kasvoi koivikko ja aluspuuna kuusta.

Hiekkaniemi 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hiekkaniemeen johtavan uran varressa. Se muodostuu seitsemästä pyöreästä tai U:n mallisesta kivirakennelmasta ja yhdestä pitkänomaisesta kivilatomuksesta, jotka kulkevat selkeässä linjassa rannan suuntaisesti n 50 metrin matkalla.

Hoihkainvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Kupintien pohjoispuolella, välittömästi tien vieressä.
Tervahaudan halkaisija on ulkoreunasta ulkoreunaan 15 metriä ja sisältä 7 metriä. Tervahaudan keskellä oleva kuoppa on noin 70 cm syvä ja halkaisijaltaan noin 120 cm.
Keskikuopan pohjalta tervahaudan vallin laelle on noin 150 cm. Tervahaudan itäpuolella on yksi selkeä kuoppa 2 metrin päässä, ja se liittyy tervan valuttamiseen. Kaksi muuta selkeää
kuoppaa halkaisijaltaan 2,5 metriä, sijaitsevat 12 metrin päässä tervahaudasta itään.

Kirkkosuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kaakosta Myllylampeen laskevassa ojassa. Paikalla on säilynyt kivistä rakennettu pato, joka on liittynyt myllyyn. Padon korkeus vaihtelee noin puolen metrin ja metrin välillä ja sen leveys on noin metri. Pato on noin 10 metriä pitkä, mutta on jäänyt osittain hakkuualueelle. Padon pudotus on ainakin kaksi metriä. Pato on myllynpaikkaa selkeämmin tunnistettavissa.
Mylly ei ole säilynyt, mutta tasaisen maastokohdan ja suurten kivien perusteella myllynpaikka vaikuttaa olleen padon itäpuolella. Tasanteen pituus on noin seitsemän metriä ja leveys kuusi metriä. Etelässä, noin viiden metrin päässä on toinen tasanne, joka on voinut olla toinen myllyrakennuksen paikka.

Korvensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkelintiestä n 50 metriä länteen etelärinteessä. Kohteessa on neljä lähellä toisiaan olevaa halkaisijaltaan noin kolmemetristä kivilatomusta. Rakenteet ovat linjassa keskenään rinteen suuntaisesti.
Kivilatomusten seassa ei ole maa-ainesta. Kairatessa havaittiin likamaata noin 10-15 sentin kerros. Latomukset ovat oletettavasti viljelyraunioita.
Vuoden 2018 inventointiajankohtana puusto paikalla oli varttunutta talousmetsää.

Revonpesä (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Hoihkainvuoren luonaispuolella, n 20 m pellonreunaa kulkevasta metsäautotiestä itään.
Tervahauta on halkaisijaltaan n 15 metriä ulkoreunalta ulkoreunalle ja sisäreunalta sisäreunalle 7 metriä. Tervahaudan keskikuopan halkaisija on 2 metriä ja tervahauta on 180 cm syvä haudan vallin laelta mitattuna. Vallin korkeus maanpinnalta on noin 120 cm. Tervahaudan pohjoispuolella on kaksi kuoppaa, joista lähempi, noin 3 metriä pitkä ja 2 metriä leveä kuoppa on todennäköisesti valutuskuoppa eli halssi. Halssin lounaispuolella sijaitsee toinen, halkaisijaltaan 2 metrin kokoinen kuoppa. Lisäksi noin 15 metriä tervahaudasta kaakkoon sijaitsee kolmas kuoppa, halkaisijaltaan noin 4 metriä.
Inventointiajankohtana 2018 haudan päällä ja itäpuolella kasvoi harvaa koivikkoa.

Selkäkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Piklammelta n 400 metriä itäkaakkoon Selkäkankaan kainalossa.
Kohde koostuu tervahaudasta ja kaksi metriä sen itäpuolella sijaitsevasta kuopasta. Tervahaudan halkaisija reunavallin korkeimmalta kohdalta toiselle mitattuna on 15 metriä ja halkaisija kokonaisuudessaan 21 metriä. Vallin korkeus on noin yksi metri. Haudassa erottuu keskuskuoppa ja ulkopuolelta etelään metsätielle erottuva kouru, jonka leveys on 1,5 metriä, pituus kaksi metriä ja syvyys noin yhden metrin. Kairausnäyte haudan keskeltä oli kokonaisuudessaan hiilestä mustaa. Haudan itäpuolella 2 m päässä on kuoppa, jonka leveys on 2,8 m, pituus 7 m ja syvyys 1 m. Kairauksessa kuopan pohjalta paljastui pintaturpeen alta 15 cm hiekkaa ja sitten hiiltä.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan alueella kasvoi varttuneita kuusia ja mäntyjä.

Toivola (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kärnäkosken linnoitukselta noin 250 metriä etelään, lahden itäpuolella pohjoiseen suuntautuvan niemekkeen päällä, kuivalla tasaisella hiekkaisella metsänpohjalla.
Inventointiajankohtana 2018 alueen puusto oli hakattu ja maapohja muokattu. Paikalta löytyi kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja saviastian pala.

Tölski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mikkelintien ja Pyhäpaulantien risteyksestä n. 200 metriä itäkoilliseen.
Tervahauta on säännöllisen pyöreän muotoinen kumpare, joka viettää keskiosaa kohti noin 80 cm alaspäin. Tervahaudan vallit on rakennettu latomalla kivestä ja maasta. Kumparetta kiertää oja, joka on noin 3,5 metriä leveä sekä 50 cm syvä. Tervahauta on halkaisijaltaan 14,5 metriä x 13 metriä, ja korkeutta tervahaudan reunalla on ojan pohjalta mitattuna 1 metri. Tervahaudan keskellä on kuoppa, joka on 40 x 40 cm, ja se näyttää jatkuvan syvemmälle.
Haudan eteläpuolella sijaitsee kolme kuoppaa, joista kaksi sijaitsee noin samalla etäisyydellä tervahautaan nähden. Lisäksi kohteesta 12,5 metriä pohjoiseen sijaitsee kuoppa, josta on mahdollisesti otettu maata tervahautaan.
Tervahauta kuuluu Pomperin kierrokseen, ja sen pohjoispuolella sijaitsee opastekyltti.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan kohde sijaitsi kuusivaltaisessa sekametsässä.

Tuurrenlampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Tuurrenlahden pohjoispuolella, loivasti kaakkoon viettävällä rinteellä.
Tervahaudan halkaisija vallilta vallille on noin 12 metriä. Tervahaudan keskuskuopan halkaisija on noin 1,7 metriä. Valutuskuoppa sijaitsee vallin itäpuolella ja sen halkaisija on noin 1,5 metriä. Lähistöllä on myös pienempiä kuoppia ja metsänhoitoon liittyviä maanmuokkauksia.
Tervahaudasta koilliseen on noin 25 metrin päässä kivilatomus, jonka merkitys jäi epäselväksi. Latomuksen päällä oli sammalta, mutta välissä ei ollut maa-ainesta.

Vasaraniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee harjanteella Porostipäänsuon luonaispuolella.
Tervahaudan maksimihalkaisija on 13 metriä ja vallin reunalla halkaisija on 9,5 m. Vallin korkeus vaihtelee, maksimissaan se on 1,3 m. Keskuskuopan mitat ovat 1,5 x 1,5 m ja syvyys on noin 20 cm. Tervahaudan vieressä n. 1,5 m. itään löytyy valutuskuoppa, jonka pituus on 1,7 x 1,2 m ja syvyys 70 cm. Valutusaukosta n. 2 m itään löytyy toinen kuoppa, jonka halkaisija on 2 x 2 m. Kairausnäytteen perusteella maaperä on hiilistä ainakin 8 metrin
säteellä vallista.
Vuoden 2018 inventointiajankohtana paikalla kasvoi nuorta taimikkoa ja vesakkoa.

Muuronkangas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hiekkapohjaisen Muuronkankaan eteläreunalla sijaitsee neliönmuotoinen, noin 3 x 3 m laajuinen matala maavalli. Kyseessä on oletettavasti tilapäisasumuksen sija. Sisäpuolen lattiapinta on n 30 cm valleja syvemmällä.

Kuoppasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppasaaren pohjoispäässä, harjanteella pienehkö tervahauta, jonka halkaisija on n 5 metriä.

Vähikkälä Ala-Kurronen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vähikkälän kylän Ala-Kurrosen talon eteläpuolelta pellolta, harjanteen päältä on löytynyt metallinetsinnässä kaksi 1500-luvun rahaa. Vuoden 2020 tarkastuksessa löytökohdalle tehdyistä kahdesta lapionpistosta löytyi kyntökerroksen alta säilynyttä kulttuurikerrosta, palanutta ja nokista maata ja palanutta savea. Lisäksi koepistojen kyntökerroksessa esiintyy sirpaloitunutta kiveä, palanutta savea ja palamatonta luuta. Maanomistajan mukaan pellolta on tullut esiin runsaasti sirpaleista kiveä, jota on kerätty ja siirretty pois pellolta.
Kurrosen tonttimaa on kuvattu vuoden 1777 geometrisessa kartassa jotakuinkin samalla paikalle kuin nykyisin. Pitäjänkartastossa talon tonttimaa on kuvattu pohjois-etelä-suunnassa pitkänomaiseksi ja nykyistä laajemmaksi harjanteella.
1500-luvun rahojen lisäksi peltoalueelta, sekä ojan länsi- että itäpuolelta, on löytynyt metallinetsinnässä useita rautakautisia löytöjä, mm Ethelred-kolikko. Vuoden 2020 tarkastuksen rautakautisina pidettyjen löytöjen löytökohdille kaivetuissa yksittäisissä koepistoissa ei havaittu kyntökerroksen alla säilynyttä kulttuurikerrosta.

Eerikkapenkereenvalli (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Partakoskentien varressa, lähellä Mikkelin rajaa sijaitsevan neliönmuotoisen linnoitusvallin koko on 17 x 17 metriä. Valli on 3 metriä paksu ja sitä ympäröi noin 2 metriä leveä vallihauta. Vallin korkeus ulkoapäin on noin 1,8 metriä ja sisältä metrin. Luoteisreunan vallin sisäpuoleisella sivulla on noin 1,6 metriä leveä ja 30 cm korkea tasanne ja koillisreunan sisäpuoleisella sivulla 4 metriä leveä ja 30 cm korkea tasanne. Leveämpi tasanne on mahdollisesti tykkiä varten tehty. Tykkien ampumasuunta olisi ollut suunnattu koilliseen. Linnoiterakennelma aukeaa kaakkoon, missä on 3 metriä leveä oviaukko, jota suojaa koillis- ja kaakkoisreunalta L-kirjaimen muotoinen valli. Maasto on kivistä, mutta rakenteen maavalleissa kiviä ei ole käytetty.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan kohde sijaitsi hakkuuaukealla. Metsäkone oli osittain vaurioittanut valleja.

Kaidansalmi (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Kokonniemen länsilaidalla, Jaakonniemen eteläpuolella Kaidansalmessa muutaman metrin korkuisessa kallioseinämässä, joka kohoaa kohtisuoraan vedestä. Pyöreähkön kalliolohkon keskellä, noin 110 cm korkeudella veden pinnasta erottuu heikko värijälki. Kyseessä on mahdollisesti oikealle katsova, sivusta kuvattu ihmishahmo, jonka korkeus on noin 18 cm. Ihmisen käsi suuntaa ylöspäin ja pää on maalattu vartaloa leveämmin. Alhaalla jäkälä haittaa jalkojen asennon hahmottamista. Punaista on myös muualla kalliossa, mutta se lienee luontaista.

Matinlahti (Hautapaikat)
Historiallinen; Lapinsalon Matinlahden länsirannalla on hautapaikka, josta on löytynyt reisiluita ja luunkappaleita huvilaa rakennettaessa. Löytökohta sijaitsi metrin päässä huvilan koillisnurkasta ja 9 metriä vesirajasta. Maasto laskee järveen loivasti löytökohdan ollessa n 1,5 m vedenpinnan yläpuolella. Maaperä löytöpaikalla on hyvin kivistä moreenia.
Huvilan tarkka sijainti ei käy ilmi vuoden 1967 raporteista. Laaksosen raportin liitekartta ei ole säilynyt Museoviraston arkistossa ja Ahveniston karttapohjana on 1700-luvun kartta. Kohteen sijainti on arvio, joka perustuu Ahveniston 1700-luvun karttapohjaan tekemään merkintään.
Partakosken historian mukaan ruotsalaiset hautasivat vuoden 1790 taistelun jälkeen kaksi upseeria ja 128 sotilasta etupäässä Lapinsaloon.

Utaranmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Kurhilasta itäkaakkoon kulkevan metsäautotien pohjoispuolella, tien vieressä. Rakenteen kokonaishalkaisija ympäröivine kaivantoineen n 25 m. Tie on esitetty Taipalsaarta kuvaavassa geometrisessä kartassa vuodelta 1771.
Tervahauta on havaittu maastokartasta ja laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastossa.

Kotkatsaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta Kotkatsaaren kaakkoisosassa. Rakenteen kokonaishalkaisija on n 15 metriä.
Kohde on havaittu laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastossa.

Solkei Jurvanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Viipurin kuvernementin revisionikonttorin kartta-arkiston vuoden 1768/1771 Taipalsaarta kuvaavassa kartassa (VKKA, V 13 :1 Ia.* 220) paikalle on merkitty yksi Solkein kylän keskusalueen viidestä talosta. Kartan mukaan kyseinen talo on ollut Jurvanen. Muut talot ovat Potti (nyk. Rantala-Peltola), Hujala, Hofwi (nyk. Hovi) ja Pessu (nyk. Pesu). Talonpaikka on ilmeisesti autioitunut 1800-luvulla. Pitäjänkartastossa paikalle ei ole kuvattu taloa, ei myöskään 1900-luvun topografisissa kartoissa (v. 1948, 1971).
Matalan harjanteen päällä sijaitseva talonpaikka on nykyisin peltoa. Paikalta on löytynyt metallinpaljastimella mm. hopeinen saraperäsormus (ks. alakohde) ja runsaasti rahoja 1500-luvulta 1800-luvulle. Tarkemmin Ilppari ILM16696 ja ILM16771.
Löytöalueen keskellä on pieni metsäsaareke, johon on kasattu isoja kiviä. Saarekkeessa vaikuttaisi olevan nuorempien kivikerrosten alla vanhempaakin kivikerrostumaa. Paikalla voi olla säilynyt talonpaikan kiinteitä rakenteita.
Muinaisjäännösalueen rajaus perustuu topografiaan ja metallinpaljastinlöytöjen levintään.

Viidanpohja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Havaittu laserkeilausaineistosta. Ei maastotarkastettu.

Korvenkylä Laurikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Laurikan isojakokartalta v. 1833-45 paikannettu talonpaikka on autiona. Paikalla
on nyt pienen ojan ympärillä peltoa ja peltolohkojen välinen kapea ryteikkö. Tonttimaan lounaiskulmassa, puron molemmin puolin on pellossa näkyvissä nokista maata, palanutta kiveä ym. vanhaan rakennukseen viittaavia merkkejä. Kauempana purosta koilliseen ei kynnetyssä pellossa ollut mitään merkkejä asutuksesta.
Kyseessä on täysin autioitunut talotontti, joka periaatteessa voi ulottua 1500-luvulle. Koska lähipelloilla ei ole mitään merkkejä aiemmasta asutuksesta voidaan ainakin alustavasti olettaa, että talo olisi autioitumiseen saakka pysynyt kyseisellä paikalla. Koska tontti on autioitunut, ei ole tiedossa. Vuotta 1845 myöhempää karttamateriaalia ei löytynyt josta talonpaikka luotettavasti ja tarkasti kävisi ilmi. Vuoden 1971 peruskartassa paikalla ei ole taloa.

Torsanvuori 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kallioon vuonna 1722 hakattu Uudenkaupungin rauhan rajamerkki.

Viitoinmäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Tuulenkaadosta paljastunut kvartsilouhos. Peruskalliossa on kvartsijuonne ja lisäksi paikalla on suuria kvartsilohkareita sekä iskoksia.

Kurjenlahti 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Imatran ja Lappeenrannan rajalla, Saimaaseen laskevassa loivassa länsirinteessä, noin 10 m rannasta, joutomaalla.
Paikalla on matala, 1–2 kivikerroksen paksuinen röykkiömäinen kivirakenne, jonka laajuus on 2,2, x 2 m ja korkeus 0,3 m. Kiviaineksen koko vaihtelee nyrkinkokoisista puolimetrisiin.
Rakenteen keskellä on keskimääräistä hieman suurempi (50 x 45 x 25 cm) kivi, jonka liki vaakatasossa olevassa yläpinnassa on hakattuna kulmaviiva, joka osoittaa rajalinjan kulmakohtaa ja rajapisteestä lähtevien rajalinjojen suuntia. Samassa kivessä on myös luontaisia uria.
Hakkauksen yhteispituus on 30 cm, leveys 1–2 cm ja syvyys 0,5–1 cm. Pohjoisempi suuntaviiva osoittaa kohti Lammassaarta. Ennen hakkauksen löytymistä sitä peitti ohut sammalkerros.
Rajapiste on Kohoniemen (Joutsenoa, nyk. Lappeenrantaa) ja Korvenkannan (Imatraa) kylien välinen. Historiallisista kartoista päätellen raja on kulkenut samalta kohdalta viimeistään 1700-luvulta alkaen. Rajamerkin tyyppi viittaa isoajakoa vanhempaan ajoitukseen

Kurjenlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ukonniemellä, rantaan vievän tien pohjoispuolella, sekametsää kasvavassa kumpuilevassa maastossa, kaakkoisrinteessä.
Kohdassa N 6786200 E 592505 todettiin kiviröykkiö, jonka laajuus on 2,6 x 2 m ja korkeus 0,5 m. Siitä noin viisi metriä koilliseen, kohdassa N 6786207 E 592508, on toinen samantyyppinen rakenne. Sen pohjakaava on pyöreähkö ja halkaisijaltaan 1,5 m. Rakenteen korkeus on 0,3 m.
Sijainnin ja muodon perusteella kyseessä ovat varsin tyypilliset viljelyröykkiöt. Ympäristö tarkastettiin muutamien kymmenien metrien säteeltä; enempää rakenteita ei alueelta löytynyt.
Ukonniemen alueen kiviröykkiöitä on tarkastanut myös arkeologi Ville Luho (1954). Myös hän päätyi pitämään rakenteita ”kaskesraunioina”.

Lammassaari 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lammassaaren kaakkoisosassa, jyrkän rinteen päällä, sekametsää kasvavassa loivassa kaa-koisrinteessä, noin 50 metrin päässä rannasta.
Paikalla on pohjakaavaltaan pyöreähkö kiviröykkiö, jonka laajuus on 3 x 2,3 m ja korkeus 0,5 m. Sen keskellä on litteähkö teräväkärkinen pystykivi, jonka pituus on n. 80 cm. Inventoinnin aikaan 2019 se oli pystyssä noin 45 asteen kulmassa. Pystykiven eteläsivuun on hakattu numero 42 (alkuosa on osin tulkinnanvarainen).
Kyseessä on Korvenkannan ja Kohoniemen kylien ja samalla Imatran ja entisen Joutsenon pitäjien rajapiste – nykyään koko Lammassaari kuuluu Imatraan. Kylänraja on merkitty tälle paikalle ainakin jo isonjaon karttaan (mitattu 1833, jako tehty 1848). Rajamerkin tyypin perusteella rakenne saattaa olla peräisin samalta ajalta – ainakaan myöhempänä sitä ei ole syytä pitää.

Lammintausahot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee tasaisessa, mutta melko kivisessä täysikasvuisessa sekametsässä.
Paikalta todettiin seitsemän kiviröykkiötä, jotka ovat muotonsa ja sijaintinsa perusteella tyypillisiä viljelysmaan raivausröykkiöitä.
Ympäristöä tarkastettiin inventoinnissa suhteellisen laajasti ja havainto-olot olivat niukan kasvillisuuden vuoksi erinomaiset. Rakenteiden vaatimattomuuden vuoksi on kuitenkin mahdollista, että niistä osa jäi havaitsematta.
Kohteen nimi perustuu Nimiarkiston aineistoon (NA, Lammintausahot, Ulla Hanhinen 1970).

Pieni Mustalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaan ja Pienen Mustalammen väli-sellä harjanteella, moreenipohjaisessa sekametsässä.
Alueella on runsaasti kiviröykkiöitä. Niiden halkaisija vaihtelee välillä 1–3,5 m, mutta suurin osa on parimetrisiä. Rakenteiden korkeus on 0,3–0,8 m, suurin osa on puolimetrisiä. Sijainnin ja ulkomuodon perusteella kyseessä ovat viljelyröykkiöt.
Niiden lisäksi paikalta todettiin kaksi kuoppaa. Ne sijaitsevat röykkiöalueen eteläreunalla. Kohdassa N 6788268 E 594494 on 2,5 x 2,5 metrin laajuinen ja metrin syvyinen ja pohja-kaavaltaan nelikulmainen kuoppa, jonka reunat ovat jyrkät. Sen alarinteen puolella (kaa-kossa) on valli, ja kuoppaan on tuotu jätettä. Kyse lienee jostakin nuoresta rakenteesta, joka ei välttämättä liity röykkiöihin.
Kohdassa N 6788271 E 594449 olevan kuopan laajuus on 2,2 x 1,2 m ja syvyys 1,3 m. Reunat ovat jyrkät ja alarinteen puoleisella reunalla on valli. Kyseessä voi olla säilytyskuoppa.

Malonsalmi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Malonsalmen eteläpuolella, moreenikumpareen laella, sen korkeimman kohdan pohjoispuolella nuoressa sekametsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan pyöreä sammaleen peittämä kiviröykkiö, jonka halkaisija on 2 m ja korkeus 0,8 m. Rakenne koostuu pelkistä kivistä; niiden koko vaihtelee välillä 10–50 cm. Röykkiö on ilmeisesti maapohjalla.
Maasto on hyvin kivistä ja paikalta on hyvä näkyvyys Saimaalle. Koko kumpareen ala tarkastettiin, mutta muita rakenteita ei ollut havaittavissa. Röykkiötä ja sen ympäristöä prospektoitiin myös metallinilmaisimella, mutta mitään erityistä ei havaittu.
Röykkiö on suhteellisen pieni, melko korkea ja kauniin pyöreä. Muodon perusteella kyseessä voi hyvin olla kaskiraunio. Sijainnin perusteella ei kuitenkaan ole poissuljettua, etteikö kyseessä voi olla jokin toisentyyppinen rakenne, esimerkiksi isoajakoa vanhempi rajamerkki tai jopa hauta.

Syrjälahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pohjoiseen laskevassa rinteessä, jyrkemmän rinteen päällä, hyvin kivisessä kuusimetsässä. Paikalla todettiin neljä kiviröykkiötä, jotka liittynevät viljelysmaan raivaamiseen.
Kivisen maaperän perusteella kyseessä on todennäköisesti ollut kaskiviljely. Rakenteista eteläisin on muita epämääräisempi, mutta ihmisen tekemä.
Leppälahden länsipuolista lahtea, jonka läheisyydessä kohde on, nimitetään Syrjälahdeksi (NA, Ulla Hanhinen 1970).

Mikonsaari (1000040266) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee kumpuilevassa metsämaastossa Mikonsaaren keskellä. Tiheässä nuoressa kuusikossa on 12 viljelyrauniota.

Vestasaari (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Vuoksen niskan länsipuolella olevan Vestasaaren itäosassa, pohjoinen–etelä-suuntaisella noin sadan metrin mittaisella ja 40 m leveällä alalla, sekametsässä.
Kohde todettiin koekuopista. Löytöinä saatiin kvartsi-iskoksia ja keramiikan paloja.
Lisäksi koordinaateista N 6789543 E 595770 todettiin 4 x 4 metrin laajuinen ja 0,3 m syvä painanne, johon kaivettiin kaksi löydöttömiksi osoittautunutta koekuoppaa. Maa koekuopissa oli kuitenkin tummaa, ja painanne saattaa olla jokin asuinpaikkaan liittyvä rakenne.

Korpela 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta halkaisijaltaan n 15 m. Määritetty laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastossa.

Hautasuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta halkaisijaltaan n 14 m. Määritetty laserkeilausaineistosta. Ei maastotarkastettu.

Homasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Hiidenjärven eli nykyisen Hiijärven Homasaaresta on kesämökkiä rakennettaessa löytynyt luurankoja ja 1700-luvun raha. Homasaari on nykyisin mantereessa kiinni oleva niemi, mutta ennen järvenlaskua kyseessä on ollut pieni saari.

Miettilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Miettilään perustettiin varuskunta Värälän rauhan jälkeen 1790-luvulla. Varuskunta liittyi ns. Vanhan Suomen puolustukseen. 1700-luvun lopulla Miettilään rakennettiin ilmeisesti esikuntarakennus, kaksi kasarmia ja tallirakennus. Suomen sodan jälkeen varuskunta jäi tarpeettomaksi. 1880-luvulla alueella rakennettiin uudet kasarmit.
Muinaisjäännösalue on rajattu 1700-luvun rakennusten perusteella. Rakennusten jäännökset näkyvät edelleen mm laserkeilausaineistossa ja maastossa.
Alueella on suoritettu jäännösten inventointi ja koekaivaus vuonna 1982.

Risuniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaaseen pistävän Risuniemen länsiosassa, metsämaastossa.
Alueella todettiin kuusi kiviröykkiötä, jotka liittyvät selvästi viljelykseen. Osa niistä on alavan ja tasaisen kuusimetsän reunalla, osa sen yläpuolisessa rinteessä. Yksi sijaitsee noin 50 m muita etelämpänä. Rakenteiden sijainnista päätellen em. kuusikko on joskus ollut viljelyksessä.

Saunalahden torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaaseen pistävän Risuniemen pohjoisosassa lähellä Saunalahden rantaa, iäkkäässä sekametsässä.
Ns. Steinheilin kartassa (1805) on Risuniemelle merkitty kaksi torppaa, joita ei vielä ole 1770-luvun verollepanokartassa (Törn 1775–77). Ne on merkitty myös vuoden 1855 isojakokartalle (Gahmberg 1855), mutta vuoden 1898 Senaatin kartassa ei ole enää niistä läntisempää (käsillä oleva kohde). Torpasta käytetty nimi ei käytettävissä olevista lähteistä ilmene.
Maastotarkastuksessa todettiin torpanpaikan ympäristössä kahdeksan raivausröykkiötä, kuoppa sekä kaksi viljelysmaiden raivaamiseen liittynevää vallimaista kivirakennetta. Alue on rehevää ja paikalla kasvaa mm. metsälehmuksia. Raivausröykkiöitä saattaa olla paikalla nyt havaittua enemmänkin.
Rinteessä, kohdassa N 6794057 E 599597, on ihmisen tekemä kuoppa, jonka halkaisija on 2,5 m ja syvyys 0,5 m. Se saattaa olla säilytyskuoppa. Sen kaakkoispuolella on vallimainen, noin 10 metrin pituinen ja luode–kaakko-suuntainen kivirakenne, jonka leveys on 1–1,5 m ja korkeus 0,2–0,3 m. Siitä 50 m länsilounaaseen on varsin vaatimaton samantyyppinen rakenne. Sen suunta on länsilounas–itäkoillinen, pituus noin 25 m, leveys 1–2 m ja suurin korkeus 0,5 m. Vallin kaakkoispuoli on tasaista kuusikkoa, joka on arvattavasti ollut joskus viljelyksessä.
Vanhoihin karttoihin merkittyä pihapiiriä tarkastettiin, mutta rakennuksista ei todettu merkkejä. On syytä olettaa, että röykkiöt ja torppa liittyvät ajallisesti yhteen.

Sutela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ruokolahden Sutelan autioitunut historiallisen ajan tonttimaa sijaitsee Kaiturin Sutelanlahden ja Vesamon yhdistävän Alajoen pohjoispuolella, aluetta hallitsevan mäen päällä. Sutelan kylä tunnetaan kirjallisista lähteistä 1500-luvulta, jolloin kylässä on ollut kaksi taloa. Tonttimaa on dokumentoitu kyseiselle kohdalle vuoden 1779 verollepanokartassa. Muinaisjäännösrajaus perustuu vuoden 1779 verollepanokartan ja pitäjänkartaston kartta-asemointeihin, isojakokarttaan sekä mäen topografiaan. Isojaon aikatasossa ja tämän jälkeen asutus on hajautunut etäämmäs ja vanha tonttimaa on jäänyt pois käytöstä. 1900-luvun puolivälissä otetuissa ilmakuvissa tonttimaa on autioituneena heinäpeltona.
Asutuksen hajautumisen seurauksena vanha tonttimaa, sille johtaneet tieurat ja tonttimaata ympäröivät vanhat, osin metsittyneet pellot röykkiöineen ovat säilyneet varsin hyvin modernilta maankäytöltä.

Torsansalo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rautjärven Torsansalon tien varrella olevaan kiveen on kaiverrettu Uudenkaupungin rauhan (1721) rajamerkki.

Hovatanniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Ruokolahden itäosassa, Vääräjärven itäosan keskivaiheilla olevan
Matinsalmen pohjoispuolella olevan Hovatanniemen pitkässä ja kapeassa eteläkärjessä.
Paikalla on n. 30 m leveä ja 50 m pitkä etelään kurottuva matala niemennokka, joka kohoaa vedestä vain 1-2 m. Maaperä paikalla on hiekkainen moreeni ja kasvillisuus kuusivaltaista nuorta sekametsää.
Niemen kärkiosan keskelle tehtiin muutama koekuoppa, n 10 m etäisyydelle toisistaan. Kaikissa kuopissa havaittiin palanutta luuta ja kvartseja, sekä myös kulttuurikerrosta. Paikka näyttää rajautuvan niemen alavan kärkiosan kärjen puolelle.
Heti niemennipukan takana maasto nousee ja muuttuu kivisestä moreenista hiekaksi. Ranta on myös jyrkkä ja nousee 2-4 m järvestä. Kauempana koillisessa, lähellä jokisuuta rantatörmään päällä on hiekkaisia tasanteita matalien kumpareiden laella. Jokisuun ja asuinpaikan välillä tehtiin runsaasti koekuoppia havaitsematta mitään esihistoriaan viittaavaa vaikka maaperän ja pientopografian puolesta alue olisi mitä sopivinta pyyntikulttuurin asuinpaikalle.

Harakkalahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Syyspohjan pohjoispuolella olevan Vehkajärven keskivaiheilla,
järven itärannalla olevan Harakkalahden pohjukan itärannalla aivan nykyisellä
rannalla.
Koekuopista löytyi kvartseja aivan nykyisen rannan tuntumasta. Maaperä paikalla hiekkainen moreeni.

Ranta-aho (Hautapaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt metallinilmaisemalla ortodoksikalmistoon viittaavia löytöjä. ILM16785.
Löytöpaikalta n 300 m eteläkaakkoon on muinaisniemi, joka ennen järvenlaskua tehdyssä v 1786 kartassa on nimellä ”Kallmisto Niemi”.

Solkei Hannula (Kivirakenteet)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Taipalsaaren Solkeissa Hujalan tilasta n 100 etelään pellolla, tien 14777 luoteispuolella. Pellolta on löytynyt metallinetsinnässä kesällä 2021 seitsemän viikinkiaikaisen rannerenkaan katkelmaa, jotka ovat peräisin ainakin kahdesta rannerenkaasta (ks. myös alakohteet). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19048, ILM19054. Lisäksi paikalta on löytynyt mahdollisesti metallivaluun liittyviä pronssisia tappeja.
Syksyllä 2021 tehdyssä tarkastuksessa todettiin kyntökerroksen alapuolella säilynyttä kulttuurikerrosta ja kivistä koostuva rakenne. Kohteen laajuus on rannerengaslöytöihin ja koepistojen havaintoihin perustuva minimiarvio. Kohde voi olla laajempikin.

Kammarlahti 3 (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Savitaipaleen Kuolimojärven Kammarlahdessa, lahden lounaisrannalla noin metrin syvyydessä, tunnetun kivikautisen asuinpaikan Kammarlahti 1–2, (mj.rek. 739010010) edustalla.
Muinaisella rantaterassilla sijainnut mesoliittinen asuinpaikka on jäänyt veden alle. Järven pohjasedimentin alla on havaittiin säilynyttä liesirakennetta palomaakerroksineen sekä kvartsi-iskoksia.
Kohde löytyi Helsingin yliopiston Lost Inland Landscape -hankkeeseen liittyneissä koekaivauksissa.

Rovastinoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pyhä-Paulan lahden itärannalla, sen ja Rajalamminsuon välisen niemekkeen tyvessä Rovastinojasta 150 m koilliseen, metsätien alla ja pohjoispuolella. Asuinpaikka löytyi vuonna 1996 suoritetussa muinaisjäännösten inventoinnissa. Paikalla on hyvin säilynyt kivikautisen asumuksen (talon) pohja, joka on poikkeuksellisen suuri: noin 20 x 16 m (vallin ulkoreunasta). Asumuspainanne on aivan muinaisen Saimaan rantatörmän reunalla. Alueella on komeita muinaisen Suur-Saimaan rantatörmiä. Asuinpaikan koillisosassa on myös kaksi pienempää asumuspainannetta.
Asuinpaikka lienee myöhäiskampakeramiikan tai ns. Pöljän keramiikan aikainen (3600-2800 eKr.) korkeussijainnin, Saimaan rannansiirtymiskronologian ja löytöjen (myöhäiskampakeramiikkaa) perusteella.

Ritakoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ala-Ritakosken pohjoisrannalla on toiminut vesimylly, joka on pantu verolle 1830-luvulla. Mylly oli käytössä, kunnes Lahnasenkosken voimala otettiin käyttöön vuonna 1911. Myllyn kivinen perustus on dokumentoitu vedenpinnan ollessa matalalla. Rannalla sijainnut myllytupa oli käytössä vielä ainakin vuosisadan puolivälissä ja on näkyvissä vuosien 1950 ja 1952 ilmakuvissa. Paikalla on ollut myös sivurakennus. Lisäksi inventoinnissa on dokumentoitu piha-alueelta kahden muun mahdollisen rakennuksen perustukset.

Kolmiköytisienvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Äitsaaren länsirannalla, Riislahden kaakkoispuolella olevan Kolmiköytisienvuoren länsiseinämässä.
Maalauksessa on ihmis- ja viivakuvioita, osaksi vaikeasti tunnistettavia ja tuhoutuneita maalausjälkiä. Maalauksen väri on voimakkaan oranssinpunainen ja erottuu hyvin kallionpinnasta. Alueella, kalliomaalauksesta etelään, on myös kaksi ajoittamatonta kiviröykkiötä, mahdollisia kaskiraunioita.

Honka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Lahdensuon pohjoisrannalla. Paikalta on löytynyt rikkoutuneesta maanpinnasta keramiikkaa, jossa koristeena kampaleimapainannetta. Lisäksi paikalta on löytynyt kuonaa.
Tarkemmin viranomaiskäyttöön ILM19394 ja ILM19452.

Kukkurasaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kukkurasaaren kaakkoisosasta, saaren korkeimman kallion päältä, sen ympäriltä ja rinteeltä on löytynyt rauta- ja kupariseosesineitä, joista ainakin osa rautakautisia: itäinen pronssiriipus, nuolenkärki, keihäänkärki, rengaskuolaimet, veitsi jne. Paikalta on myös palanutta luuta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM19483, ILM19531. Löytösyvyys: 5 - 20 cm hiekkamaassa.
Kallion huipulta oli löytynyt metallinetsinnässä yhdessä tulusrauta ja palaneita luita sekä näiden päällä osittain ollut n 25x10 cm kivi. Kyseessä lienee tarkoituksella tehty hautaus.
Metallinetsintä saaressa on kielletty.

Likolahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Merenlahden kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kähön kylässä Saimaan Likolahden eteläpuolisella rinteellä. Pohjoisrinteellä on kahden mökkitien välisellä kankaalla noin 100 metrin pituinen taisteluhauta, joka jatkuu kohteen itäpäässä kallioon louhittuna. Itäpäässä on taisteluhaudassa kaksi mahdollista konekivääriasemaa. Etelään haarautuu yhdyshauta, joka johtaa suojahuoneen kuoppaan. Kohteen läpi pohjoiseen kulkevan mökkitien länsipuolella aivan tien laidassa on lyhyt yhdyshauta, jonka läpi on joskus kulkenut tie, joka on tuhonnut osan kaivannosta. Yhdyshaudan länsipää on erittäin tiheässä kasvustossa. Kohteen läntisin kaivanto on toisen mökkitien varressa mäen länsirinteellä. Se koostuu kahdesta noin 4 metriä pitkästä kaivannosta, jotka vaikuttavat keskeneräisiltä. Kohteen rakenteet on kaivettu maahan sekä osittain louhittu kallioon ja vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen ja pohjoiseen.

Ojala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Merenlahden kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kähön kylässä Merenlahdentien länsipuolella Tiaisenmäen pohjoispuolella. Mäen pohjoisrinteellä on kallioon louhittu paikoitellen jopa 3 metriä syvä taisteluhauta, joka on noin 350 metriä pitkä. Pohjoisrinteellä taisteluhaudasta haarautuu kaksi lenkkiä selustan puolelle. Kohteessa on yksi mahdollinen konekivääriasema. Taisteluhaudasta haarautuu torjuntasuuntaan kaivanto, joka on todennäköisesti vedenlaskuun tarkoitettu. Rakenteet on louhittu kallioon sekä vahvistettu ladotuilla kivillä. Koillisrinteessä on louhittu portaikko mäen päälle, joka on mahdollistanut reitin syvästä taisteluhaudasta rinteen laelle. Eteläosassa kaivanto mataloituu ja loppuu lähelle peltoa. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen, pohjoiseen sekä koilliseen.

Niittylä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Merenlahden kankaan itä-länsi suuntaisesti Lemillä ja Taipalsaarella. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kähönsalmen itäpuolella Merenlahdentien länsipuolella. Pohjoisrinteellä on noin 150 metriä pitkä taisteluhauta. Taisteluhaudassa on yksi konekivääriasema, usea traverssi sekä suojahuone (P: 6773027 I: 553754), johon lyhyet yhdyshaudat johtavat. Perimätiedon mukaan suojahuone on ollut hirsillä katettu. Taisteluhauta kulkee osittain asutuksen välittömässä läheisyydessä. Etelärinteellä on noin 20 metriä pitkä yhdyshauta. Yhdyshauta jatkuu lännessä rantaan. Rakenteet on kaivettu maahan ja osittain louhittu. Seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on pohjoinen.
Kohteen kaivantoja on osittain käytetty kaatopaikkana.

Peltomäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kähön kylässä Merenlahdentien itäpuolella. Kohteessa on noin 100 metrin mittainen taisteluhauta, joka kulkee pihatien varressa. Taisteluhaudassa on kaksi kaivantoa pohjoiseen. Ne ovat mahdollisesti vedenlaskuun tarkoitettuja. Taisteluhauta on osittain tuhoutunut pohjoisosissaan, ja jatkuu vain noin 10 metrin matkalta pohjoisimmassa päässä. Taisteluhauta jatkuu myös tien eteläpuolella lähellä asutusta. Rakenteet on kaivettu maahan sekä osittain vahvistettu ladotuilla kivillä. Torjuntasuunta on luode.

Kähö (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kähön kylässä mäellä Merenlahdentien pohjoispuolella. Luoteisrinteellä on noin 50 metriä pitkä taisteluhauta, joka on louhittu kallioon. Lisäksi itärinteelle on louhittu laaja suojahuoneen kuoppa. Kohteen torjuntasuunta on luoteeseen.

Lähteenmäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kähön kylässä Lähteenmäentien pohjoispuolella. Kohteessa on kolme taisteluhautaa sekä niiden itäpuolella suojahuoneen kuoppa. Lounaisin taisteluhauta on noin 30 metriä pitkä ja siinä on lyhyt yhdyshauta lounaaseen. Sen koillispuolella on noin 90 metriä pitkä taisteluhauta Lähteenmäen koillisrinteellä. Taisteluhaudassa on kaksi mahdollista konekivääriasemaa. Koillispuolella on toinen noin 90 metriä pitkä hyvin säilynyt taisteluhauta. Kohteen torjuntasuunnat ovat koilliseen ja pohjoiseen.

Tiaisenmäki (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Kähön kylässä Tiaisenmäellä. Kohteessa on kolme taisteluhautaa, joista läntisin on noin 50 metrin mittainen taisteluhauta, joka päättyy kohteen läpi kulkevaan tiehen. Tien itäpuolella taisteluhauta jatkuu noin 40 metrin mittaisena. Torjuntasuunnat ovat luoteeseen ja pohjoiseen. Itäisin taisteluhauta on noin 80 metriä pitkä torjuntasuuntanaan koillinen. Rakenteet on louhittu kallioon sekä osittain kaivettu maahan.

Riikinrajankallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Uudenkaupungin rauhan rajamerkki.
Merkintä on tehty kallioon, johon hakattu mm. vuosiluku 1722 sekä kruunu ja risti.

Hakulinmaa (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Etelälounaaseen aukeava hiekkapohjainen rinne, jolla on pienialainen kivikautinen asuinpaikka.
Koepistosta on löytynyt kampakeramiikkaa.
Lisätietoja ILM19455.

Vilsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vilsaaren eteläpäässä on matalahko painanne, joka on halkaisijaltaan n 6 metriä. Painanne erottuu hyvin laserkeilausaineistossa. Painanteen eteläreunan vallissa on muuta vallia matalampi "oviaukkomainen" kohta.
Kuopan keskelle tehdyssä koepistossa oli turpeen alla n 5 cm paksu ruskea likamaa ja tämän alla n 5 cm paksu hiilensekainen karkea hiekka, jonka alla valkoinen palomaa. Kyseessä lienee terva- tai hiilihaudan jäännös. Kohdan kasvillisuus ei poikkea muusta kankaasta.

Järvitaipaleen leiripaikka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Järvitaipaleen leiripaikka sijaitsee Järvitaipaleen linnoituksesta n 500 metriä itäkoilliseen Tuohikotintien pohjoispuolella soraharjun päällä, kuivassa kangasmetsässä.
Leiripainanteet rajoittuvat kahden pohjoiseteläsuuntaisen polun väliin. Painanteiden syvyydet vaihtelevat noin 20 cm:stä aina metriin saakka. Osa painanteista on pyöreitä, osa suorakaiteen muotoisia, ja osa lähes neliön muotoisia. Myös painanteiden pinta-alat vaihtelevat. Suurimmat painanteet ovat pituudeltaan 13,5 metriä ja leveydeltään 3,5 metriä. Pienimmät ovat pinta-aloiltaan vain 1,4x1,7 metrin kokoisia. Pyöreiden painanteiden halkaisijat ovat noin neljä metriä. Muutamissa suorakaiteen muotoisissa painanteissa on kulkuaukko päätysivun keskellä tai pitkän sivun kulmassa. Joidenkin painanteiden ympärillä on selvästi näkyvät maavallit. Pyöreät painanteet on kaivettu riveihin lähelle toisiaan. Niiden pohjoispuolella on suorakaiteen ja neliön muotoisia painanteita.
Museovirasto on kartoittanut painanteet vuonna 1995 ja 2008. Kartoitettuja painanteita tai niiden jäännöksiä oli yhteensä 56 kappaletta. Ne olivat alueella, jonka pinta-ala oli noin 140 x 80 metriä.

Kosinonniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haljakanselkään pistävän Kosinonniemen tyvellä, tasamaalla noin 10 m tiestä etelään, nuoressa lehtimetsässä. Paikalla on pohjakaavaltaan nelikulmainen jyrkkäreunainen kuoppa, jonka laajuus on 6 x 6 m ja syvyys 1,8 m. Reunoilla erottuu valli, jonka leveys on 1–1,5 m ja korkeus 0,3 m. Pohjaan tehdyssä lapionpistossa totesin ainakin 50 cm sekoittunutta maata ja hiiltä. Muodon ja sijainnin perusteella kyseessä on tervahauta tai kuoppamainen hiilimiilu.

Opotta (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siikalahden itärannalla, pääosin kuusta kasvavassa kumpuilevassa metsämaastossa.
Vuoden 1785 Tiviän ja Kaukolan kylää kuvaavassa verollepanokartassa mäelle on kuvattu tonttimaa ja sen ympärille peltoja (Charta öfver Tifviä och Caukola Byars ägor). Lisäksi harjanteella on kulkenut kylätie. Tonttimaa on esitetty myös pitäjänkartastossa samalla paikalla. Vuoden 1950 ilmakuvassa paikalla ei ole enää rakennuksia.
Mäenharjanteen pohjoisosassa on mahdollinen rakennuksen perustus (n 7 x 7 m) sekä sen lähistöllä kaksi kuoppaa, halkaisialtaan 2 ja 3,5 m. Paikka vastaa hyvin tonttimaan sijaintia vuoden 1785 kartassa. Lisäksi mäellä on laajalla alueella yhteensä useita satoja kiviröykkiöitä, joiden halkaisija vaihtelee metristä viiteen metriin ja korkeus alle puolesta metristä yli metriin. Tiheimmillään röykkiöitä on alle kymmenen metrin välein. Sijainnin ja muodon perusteella kyseessä ovat varsin tyypilliset viljelyröykkiöt. Niiden lisäksi alueella on useita kiviaitoja, joista osa on huomattavan pitkiä.

Ristimännyt (Taide)
Historiallinen; Luumäen Viuhkolassa on kaksi ristimäntyä, joiden kyljissä on vielä näkyvissä veistettyjä ristejä. Toinen männyistä katkesi myrskyssä elokuussa 2004. Viuhkolan ristimännyt ovat ainoat säilyneet ristimännyt Etelä-Karjalassa.
Ristimäntyjen juurella on Luumäen Kotiseutulautakunnan laittama laatta, jossa teksti: ”Vainajia hautaan saatettaessa leikattiin näihin mäntyihin risti, jonka tarkoituksena oli estää vainajan hengen paluu takaisin kotiin. Männyt ovat lailla rauhoitetut. Luumäen Kotiseutulautakunta”

Lapinsaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Nuorehkossa kuusimetsässä olevan kalliopaljastuman kupeessa, n 60 metrin päässä rannasta, on luode–kaakko-suuntainen pitkänomainen kiviröykkiö, jonka laajuus on 12 x 1,5 m ja korkeus 0,7 m. Kivien halkaisija on 15–50 cm.

Kalasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kalasaaren eteläosassa, tiheässä kuusivaltaisessa sekametsässä, jossa maaperä on moreenia. Melko tasaisella maalla, vanhinta järvenlaskua edeltävän rantapenkan päällä, on joukko ulkomuodoltaan ja sijainniltaan tyypillisiä kaskiröykkiöitä
Röykkiöt ovat keskimäärin pienikokoisia, suurimman halkaisija on noin kaksi metriä. Korkeudet vaihtelevat välillä 0,3–0,7 m. Röykkiöitä lienee saaressa enemmänkin

Tinkko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Tinkko-nimisen saaren länsiosassa, lounaaseen laskevassa rinteessä, melko kivisessä nuorehkossa sekametsässä.
Alueella todettiin parikymmentä kiviröykkiötä, joiden halkaisija vaihtelee pääasiassa välillä 1,5–2,5 m ja korkeus välillä 0,3–0,5 m. Röykkiöt ovat ensimmäistä järvenlaskua edeltävän rantapenkan päällä. Sijainnin perusteella röykkiöt ovat tyypillisiä kaskiviljelyn muistoja.
On mahdollista, että röykkiöalue jatkuu saaren sisäosiin, sillä ao. suuntaa ei tutkittu. Rannan suunnassa alue tarkastettiin luoteen ja kaakon suunnilla olemassa oleviin kesämökkeihin saakka.

Hyypiä (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vartialahden kaakkoisnurkan tuntumassa, luoteeseen laskevassa metsäisessä rinteessä, rantaan menevän tien koillispuolella.
Paikalla on 1,2 x 1 m laajuinen ja 0,4 m korkea pohjakaavaltaan suorakulmainen kivilatomus, jonka keskellä on 50 cm leveä, 35 cm korkea ja 5 cm paksu pystykivi. Pystykiven koillissivulle on hakattu numero 23.
Kyseessä on historiallinen Kaukolan ja Tyrjän kylien välinen raja. Se on merkitty tälle paikalle jo 1700-luvun verollepanokarttaan ja on siis isoajakoa vanhempi. Kylänraja on paikalla edelleen. Pystykiven pituusakseli on rajalinjan suuntainen.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin, että osa latomuksen kivistä on liikkunut hieman (muutamia senttejä) paikaltaan, arvattavasti tehtyjen metsätöiden yhteydessä.

Mustaniemi 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Mustaniemen eteläosassa, vanhan rantapenkan päällä, noin 140 m nykyisestä rannasta, metsämaastossa.
Koordinaattien osoittamassa kohdassa on 1,4 x 1,4 m laajuinen ja 0,55 m korkea pohjakaavaltaan neliönmuotoinen tasalakinen kivilatomus, jonka keskellä on 55 cm korkea, 40 cm leveä ja 18 cm paksu teräväkärkinen ja litteähkö pystykivi. Pystykiven pohjoissivulle on hakattu numero 22, jonka korkeus on 11–12 cm. Kiven litteä sivu on rajalinjan suuntainen.
Edellisestä 15 m itään, kohdassa N 6832326 E 640380, on litteä pystykivi, rajalinjan suuntaa osoittava viisarikivi, jonka koko on 50 x 25 ja paksuus 7 cm. Sen juurella on muutamia tur-peen peittämiä kiviä / vaatimaton kivirakenne.
Kyseessä on Joensuun ja Kesusmaan kylien välinen raja. Se on merkitty tälle paikalle jo 1700-luvun verollepanokarttaan ja on siis isoajakoa vanhempi.

Lapinsaari Torkkelinkasa (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lapinsaaren eteläkärjessä, rantakalliossa, noin neljän metrin päässä rantaviivasta. Kaakkoon laskevan laakean kallion yläpinnassa on V-kirjaimen muotoinen hakkaus, jonka sivujen pituudet ovat 16 ja 18,5 cm. Hakkausjäljen leveys on 1–1,5 cm, syvyys samoin. V:n kärki osoittaa luoteeseen; kyseessä on kahden lounaan suunnasta tälle paikalle ulottuvan rajalinjan yhteinen päätepiste.
Noin 15 cm mainitusta hakkauksesta luoteeseen on 11,5 cm pitkä, 1–1,5 cm syväksi ja le-veäksi hakattu suora viiva, joka on karkeasti pohjoinen–etelä-suuntainen. Se saattaa tarkoittaa numeroa 1. Hakkausten päällä kasvoi saman verran jäkälää kuin ympäröivässäkin kalliossa. Jäkälää ei tarkastuksen yhteydessä poistettu.
Kyseessä on historiallinen Koitsanlahden kylän ja Koitsanlahden hovin (kartanon) maiden välinen rajapiste, joka vertautuu merkitykseltään historiallisiin kylänrajoihin. Raja on merkitty jo 1700-luvun verollepanokarttaan ja on siis isoajakoa vanhempi.

Viipuri–Savonlinna-tie Saarlampi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nykyisen Saarlammentien molemmin puolin todettiin yhteensä kolme käytöstä jäänyttä tie-osuutta. Pohjoisimman osuuden leveys on 5–6 m ja se nousee noin puoli metriä ympäristöään ylemmäs. Sen päällä kasvaa täysikasvuinen sekametsä. Reunoilla erottuu paikoin ojaa. Keskimmäinen osuus on osin ympäristöään selvästi ylempänä, paikoin taas 0,5 m harjuun kulunut. Myös tällä kohdalla kasvaa sekametsää. Eteläisin osa sijaitsee samantyyppisessä sekametsässä. Se päättyy eteläpäässään nykyisen tien luiskaan.
Imatran ja Ruokolahden välinen tielinja tällä kohdalla on kuvattu jo ensimmäisissä suurimit-takaavaisissa kartoissa 1775–77. Kyseessä on vanha Jääsken kautta kulkenut Viipurin–Savonlinnan tie, joka periytyy viimeistään 1500-luvulta ja jota käytettiin myös Käki-salmen ja Savonlinnan välillä (ks. Ylönen 1957: 320–322). Ei ole syytä olettaa, että linjaus olisi muuttunut 1500-luvulta 1700-luvulle tultaessa. Tielinja menetti merkitystään sen jälkeen, kun uusi Savontie rakennettiin Saarlammen itäpuolelle 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Dokumentoidut osuudet ovat jääneet pois käytöstä tienoikaisun yhteydessä. Oikaisu ajoittuu vuoden 1898 Senaatin kartan ja vuonna 1945 painetun pitäjänkartan laatimisajankohtien välille. Dokumentoidut osuudet erottuvat kartta-aineistoissa kiinteistöjen rajoina ja osin myös laserkeilausaineistossa.

Törönlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohdee sijaitsee Lipurinniemen tyvellä, Törönlahden etelärannalla. Maasto on kumpuilevaa ja alueella on paljon siirtolohkareita.
Paikalle on merkitty torppa Steinheilin karttaan (1805). Viitisenkymmentä vuotta nuorempaan Salosaaren jakokunnan isojakokarttaan on samalle paikalle piirretty pihapiiri ja peltoa (Gahmberg 1855). Karttaan liittyvä jakokirja ei ole säilynyt, joten esimerkiksi torpan nimi on tuntematon. Paikalle ei ole merkitty asutusta tai viljelyksiä vielä 1770-luvun verollepanokarttaan (Törn 1775–77), joten torppa lienee saanut alkunsa aivan 1700-luvun lopussa. Vuoden 1898 Senaatin kartassa paikalla on vielä peltotilkku, muttei enää rakennusta, joten asuinpaikka näyttää autioituneen 1800-luvun jälkipuoliskolla.
Maastotarkastuksessa todettiin torpanpaikan ympäristössä 16 viljelyröykkiötä noin 50 x 100 metrin alalla. Rakenteiden koko vaihtelee välillä 1,5–6 m. Tyypillinen halkaisija on 2–3 m ja korkeus noin puoli metriä. Niiden sijaintialue on viljelyskelpoista sekametsää. Alue oli tar-kastushetkellä melko peitteinen, joten röykkiöitä saattaa olla paikalla enemmänkin.
Rakennuksista ei alueella todettu merkkejä. On syytä olettaa, että röykkiöt ja torppa liittyvät ajallisesti yhteen.

Lipurinniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lipurinniemen tyvellä, pienialaisen ja jyrkkärinteisen mäen korkeimmalla kohdalla, mäntymetsässä. Mäki on hyvin kivinen ja siellä on suuriakin lohkareita.
Paikalla on kahden noin metrin kokoisen maakiven väliin koottu 3 m pitkä kaareva muurimainen kivirakenne. Se on ladottu harvakseltaan puolimetrisistä ja hieman pienemmistä kivistä. Rakenne 0,7 m korkea ja suurimmillaan 0,8 m leveä.
Rakenteen muodon ja sijainnin perusteella kyseessä lienee puolustusvarustus. Paikalta on näkyvyys pohjoiseen Törönlahdelle. Alueen sotahistorian ja kohteen torjuntasuunnan perusteella kyseessä on todennäköisesti ensimmäisen maailmansodan aikainen varustus.

Haapasaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Haapasaaren keskiosassa, tasamaalla nuorehkossa ja harvassa koivuvaltaisessa metsässä. Aluskasvillisuus paikalla on niukkaa.
Noin 100 x 100 metrin alalla on harvakseltaan yhdeksän kiviröykkiöitä, joiden halkaisija on 1–3,5 m.

Haapasaarenkangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Sammaloitunut kiviröykkiö sijaitsee Haapasaaren pohjoiskärjessä, kymmenen metrin päässä rannasta, rannassa olevan kuusikon ja hakkuuaukean rajalla.
Loivassa rantaan viettävässä rinteessä on pohjakaavaltaan soikea kiviröykkiö, jonka laajuus on 2,2 x 1,5 m ja korkeus 0,4 m. Kivet ovat pääosin pyöristyneitä. Rakenne on noin metrin Saimaan pintaa ylemmällä korkeustasolla.
Röykkiö on selvästi ihmisen tekemä, mutta sen tarkoitus on epäselvä. Se ei sijaitse tunnetuilla rajoilla. Maapohja ja ympäristö on kivistä.

Malonsaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kolmesta kaskiröykkiöstä koostuva kohde sijaitsee Malonsaaren kivisessä keskiosassa, sekametsässä. Maaperä on moreenia.

Hosseinlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hosseinlahden pohjoispuolella noin 50 metrin päässä Saimaan rannasta, länteen laskevassa sekametsää kasvavassa rinteessä, 5–10 m polun länsipuolella. Kohde muodostuu kolmesta lähekkäin sijaitsevasta kiviröykkiöstä.

Lammassalmi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lammassaarentien varressa olevan pysäköintialueen kaakkoispuolella, luoteeseen laskevan jyrkän rinteen alareunassa, melko kivisessä koivuja ja mäntyjä kasvavassa metsämaastossa.
Alueella todettiin kolme selvästi ihmisen kasaamaa kiviröykkiötä.

Pyhälampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on Pyhälammen pohjoispuolella valtatien 13 tiepenkereen kupeessa. Rakenteen halkaisija on vallin reunoilta 14 m. Tervahaudan halssi on sen etelään.

Paljakanvuori (Taide)
Historiallinen; Parikkalan ja Punkaharjun rajalla olevalla Paljakanvuorella on hakattuna Uudenkaupungin rauhan rajamerkit: kruunu, risti, F-kirjain ja vuosiluku 1722.

Junttola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Alueella on toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita sekä muinaismuistolain piiriin kuuluvia ensimmäisen maailmansodan aikaisia varustuksia.
Toisen maailmansodan kohteet ovat osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Ne sijaitsevat Takala ja Toikkala -nimisten tilojen itä- ja pohjoispuolilla osin pihamailla ja osin metsässä. Kohteen eteläosassa on yksityisalueiden pihapiireissä konekiväärikupupesäke nro C499, konekivääripesäke nro K67, teräsbetoninen majoituskorsu C405 sekä konekiväärikorsu nro C406/404. Kohteen keskiosassa on konekivääripesäke nro K65 ja konekiväärikupupesäke C445. Kohteen pohjoisosassa ovat kuusimetsää kasvavalla mäellä teräsbetoniset panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro C403, tulenjohtokorsu nro F44 ja konekiväärikorsu nro C422.
Toisen maailmansodan aikaisten korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä korsuja. Taisteluhaudat jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolelle pohjoiseen ja länteen. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat olleet pohjoiseen ja itään. Linnoitteita on peitetty peltojen ja pihojen alueilla. Kohteen itä ja eteläpuolella on ollut panssarivaunun kivieste, jonka kivet on poistettu peltojen alueilta.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Perholahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mäen lakialueella on röykkiöistä, rakennuksenperustuksista ja kivivallista koostuva kohde. Paikalla on 11 röykkiötä, 3 rakennuksenpohjaa ja kivivalli, jotka muodostavat melko selvän kokonaisuuden. Lisäksi tämän luoteispuolella, n. 50–100 m etäisyydellä todettiin 2 röykkiötä.
Röykkiöt ovat kooltaan noin 2 x 1,5–6 x 3 m, korkeudeltaan alle 1 m. Osa on suurten kivien päälle koottuja. Rakennuksenpohjat ovat kivi- ja / tai multapenkillisiä, kooltaan 4x4 - 4x7 m. Kahdessa niistä on uuninjäännös koillisnurkalla. Lisäksi alueen koillisosassa havaittiin muutama epämääräinen kaivanto – kooltaan noin 2 x 3 m, syvyydeltään alle 1 m. Kyseessä saattavat olla kellarikuopat, mutta myös uudehkot maa-aineksen ottokuopat.
Vanhoilla kartoilla alueelle ei ole merkitty peltoa eikä rakennuksia. Vuoden 1956 ilmakuvassa samalla alueella on näkyvissä metsittymässä oleva entinen aukea.

Pöllöniementie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on kuuden raivausröykkiön kokonaisuus noin 60 x 20 metrin alueella. Röykkiöt sijaitsevat notkelmassa ja sen laidoilla. Maaperä on melko kivikkoista moreenia, kasvillisuus osaksi kuusikkoa, osaksi risukkoista ja heinikkoista muutaman vuoden takaista hakkuualuetta. Röykkiöt ovat kekomaisia – kooltaan 2–3 m, korkeudeltaan korkeintaan 1 m.
Röykkiöiden ajoitus on epäselvä. Vanhojen karttojen perusteella alueella ei ole ollut peltoa ennen 1900-lukua. Vuoden 1956 ilmakuvassa tien 62 ja kanavan välissä on avoin pelto tai niitty ja röykkiöt ovat osin aukean äärellä ja metsäsaarekkeessa.

Ritakoski 3 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivivalli liittynee Ylä-Ritakosken vanhaan, arviolta 1860-luvulla käyttöön otettuun vesimyllyyn. Valli ei ole yhteydessä vuonna 1920 valmistuneeseen Ritakosken voimalaitokseen. Kivivallilla on todennäköisesti tuettu jyrkkää rantapengertä vesimyllyn rakentamisen ja käytön aikana.

Koivuniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Koivuniemen luoteispäässä sijaitsevan talon rannanpuoleiselta pihalta löytyi vuonna 1992 viemäröintiä tehtäessä useiden ihmisyksilöiden luita. Paikalta siirtyneet luut peitettiin takaisin kuoppaan. Kohteen sijainti on paikannettu työmaalla mukana olleen kertojan kanssa maastossa.
Alueelta tiedetään löytyneen ihmisluita aiemminkin. Wiipuri-sanomalehden vuoden 1910 numerossa 135 (23.11.1910) uutisoitiin Immolan sahan läheisestä saaresta maantasoitustöissä löytyneestä luurangosta. Immolan saha sijaitsi Koivuniemen, silloisen saaren, kaakkoisosassa, mutta saaren luoteispää oli tuolloin vielä rakentamatta.
Vuoden 1781 Ruokolahden pitäjää kuvaavassa kartassa Koivuniemen läntisen saaren nimi on ollut Kuolleensaari (Kuolensari). Myös vuosien 1775/1776/1777 Mattarilan tilusten karttamerkintöjen kuvauksessa saari on samalla nimellä (Kuollensaari). Oletettavasti kalmisto on ollut käytössä ennen vuonna 1572 perustettua Ruokolahden seurakuntaa ja sen läheisen Pappilanlahden rannalle perustettua kirkkomaata.
Muinaisjäännösmerkintä kattaa vuonna 1992 todetun luulöytöpaikan, mutta tämän lisäksi myös muilla Koivuniemen rakentamattomilla alueilla on voinut säilyä hautoja.

Kärmelammen patterit (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kärmelammen pohjoispuolelle jäävällä harjulla on kaksi venäläisten puolustusvarustusta. Patterit on kuvattu kenraali A.V.Tutskovin kartta-albumissa, joka kuvaa vuosien 1788-1790 sotatoimia mm Savitaipaleella. Tutskovin kartan mukaan Kärmelammen pohjoispuolisella harjulla on sijainnut kaksi puolustusvarustusta. Näiden vallitukset ovat säilyneet ja löytyvät maastosta. Läntinen varustus on harjanteen länsipäässä ja itäinen patteri on harjanteen pohjoisreunalla suunnattuna pohjoiseen. Jäännökset näkyvät hyvin laserkeilausaineistossa.
Läntisen varustuksen koko vallien ulkoreunoista lukien on n 15 x 15 metriä. Vallien sisäpuolinen ala on kooltaan n 7 x 5 metriä. Vallien korkeus on puolisen metriä. Eteläreunastaan vallitus on tuhoutunut viereistä Paimensaarentietä varten tehdyn rinneleikkauksen vuoksi. Muuten vallitus on säilynyt kangasmetsässä hyvin.
Itäisen varustuksen mitat ovat vallin ulkoreunoista lukien n 15 x 15 metriä. Vallien sisäpuolelle jäävä ala on kooltaan n 7 x 6 metriä. Itäinen vallitus on toteutettu kaivamalla varustus melko syvälle harjanteeseen, lähelle sen pohjoisreunaa ja kasaamalla maaaines valliksi kaivannon ympärille. Varustuksen korkeusero valleilta pohjalle on arviolta n 1,2 metriä. Varustus on suunnattu pohjoista kohti ja alueen luontaisen topografian vuoksi varustus on pitkälti suojassa muista ilmansuunnista. Tykkipatterin pohjoisvallissa on myös havaittavissa edelleen matalampi ampuma-aukko tykkiä varten. Varustus on säilynyt muuten hyvin, mutta kiinteistöraja kulkee sen itävallissa ja viereisen huvilan kasvimaa ulottuu vallille.

Mustalampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mustalammen luoteispuolella harjanteella on puolustusvarustus. Paikalla on hiekkamaahan kaivettua, nykyisellään matalaa taisteluhautaa ja tuliasemia n 40 m matkalla. Kohde erottuu laserkeilausaineistossa.
Tarkastusajankohtana 2022 kohde kasvoi nuorta männikköä.

Vihtola Tukiala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha Vihtolan kylän Tukialan talon tonttimaa on paikannettu vuoden 1833 kartalta. Vuonna 1767 yleiskartalla talo vaikuttaisi olevan samalla paikalla. Myös vuoden 1844 kartalla talo on edelleen samalla paikalla. Tukialan talo sitten siirtynyt idemmäksi, mutta paikalla ollut ja on edelleen Hämälä-niminen talo. Kaikilla myöhemmillä kartoilla samalla paikalla on ollut talo. Peruskartoilla 1954 ja 1970 talo ja muutoin koko vanha tonttimaa on peltoa. Tonttimaan koillisosa on nyt rakennettua ja kaakkoisosa on osin peltona, osin niittynä. Koko tonttimaa ollut viljelyksessä vielä 1980-luvun alussa.
Tonttimaan autioitunut länsiosa on rajattu muinaisjäännökseksi. Länsiosalta on löytynyt metallinetsinnässä mm. 1700-luvun alkupuolen rahoja. Rajaus perustuu isojakokarttaan, metallilöytöihin ja topografiaan.

Melkkola (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta on rakennettu Sarvijoen lounaispuolelle, jokeen viettävän rinteen yläosaan. Tervahaudan vierestä kulkee kärrypolku. Haudan halkaisija on yhdeksän metriä, ja vallin leveys 2,5 metriä ja korkeus noin 0,4-0,5 metriä. Haudan keskusta erottuu selvästi syvänä kaivantona. Lapionpistossa havaittiin voimakkaan nokista maata heti pintaturpeen alta.

Pesämäki 1 (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Koivulan tilan länsipuolella 60 m (mpy) kohoavan mäen lounaisreunalla, voimalinjan ja rautatien välissä on kaksi kookasta kiviröykkiötä. Röykkiöt ovat kooltaan noin 4 x 2,8 x 0,7 m sekä 7 x 2,5 x 0,7 m. Röykkiöiden etäisyys toisistaan on alle kymmenen metriä ja myös niiden välissä on kiviä. Röykkiöt ovat sammaloituneita ja ne on ladottu pienistä lohkoontuneista, halkaisijaltaan noin 20-40 cm kivistä. Mäen länsipäätä on aikanaan kaivettu pois, jolloin toinen röykkiö on jäänyt noin kolmen metrin päähän soranoton reunasta.

Maitsuonmäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Melkkolassa, Kankaantien koillispuolella, Maitsuonmäen rinteen puolivälissä on kaksi toisissaan kiinni olevaa kiviröykkiötä aivan sähkölinjan itäreunan alla. Paikalla on jyrkkä kallioinen mäki, jonka puolivälissä on pieni tasanne, jossa röykkiöt sijaitsevat.
Läntisempi röykkiö on kooltaan 2x3 metrin kokoinen ja noin metrin korkuinen. Röykkiö on kasattu suurehkoista, halkaisijaltaan noin 50 senttimetrin kokoisista tai sitäkin suuremmista kivistä. Röykkiö on sammaloitunut ja osin levinnyt. Röykkiön itäpuolelle on kasattu pienemmistä kivistä toinen röykkiö, joka on kooltaan noin 2x2,5 metriä ja korkeudeltaan noin 90 senttimetriä. Kyseessä voi olla yksi ja sama röykkiö/kivilatomus, mutta eri kokoisista kivistä tehtyinä.
Röykkiön sijainti ei viittaa mihinkään tunnettuun rajalinjaan rajamerkkinä.

Värrätsaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Paikannettu laserkeilausaineistosta.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Värrätsaari 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu tai matala tervahauta. Paikannettu laserkeilausaineistosta.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Värrätsaari 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta. Paikannettu laserkeilausaineistosta.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Kyläniemi-Tyrsyvänlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kyläniemen luoteiskärjessä, sen etelärannalla olevan Tyrsyvänlahden pohjoisrannalla tien molemmin puolin. Paikka on laikutettua hiekkaista laikutettua metsämaata. Alueelta on löytynyt kampakeramiikkaa (Ka2:2 - Ka3:1) ja kvartsi-iskoksia.

Hietasaari (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hietasaaren länsiosassa on ilmoituksen mukaan viisi hiilimiilua. Laserkeilausaineistossa paikalla näkyy neljä miilukumpua. Ilmoitusajankohtana 2022 alueella kasvoi varttunutta mäntymetsää. Löytöjä oli tehnyt miiluun koepiston, josta oli löytynyt runsaasti puuhiiltä.

Vaivionkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vaivionkankaan länsiosassa, reunamuodostuman päällä, tasaisella kankaalla on yli 30 hiilimiilua alueella, jonka laajuus on noin 700 x 500 m. Miilut ovat suuria, halkaisijaltaan yli 10 m, ja niitä kiertää oja. Miilut on havaittu laserkeilausaineistosta.
Kohdetta ei ole maastatarkastettu.

Haudanlahti (1000044908) (Hautapaikat)
Rautakautinen; Savitaipaleen Lavikanlahden Haudanlahden itärannalla, lounaaseen työntyvästä niemestä on metallinetsinnässä löytynyt kaksi rautaesinettä: taivutettu terä sekä ruodollinen, angoa muistuttava n 30 cm pitkä keihäänkärki, jonka teräosa on säilyneen muodon perusteella ollut pajunlehtimäinen. Tarkastuksessa vuonna 2022 todettiin keihäänkärjen sijainti turpeen alla selvästi mineraalimaassa, joskin lähellä mineraalimaan yläosaa.
Topografisesti kyseessä on rautakautiseksi hautapaikaksi hyvin sopiva veteen työntyvä kallioniemi.
Tarkemmin viranomaiskäyttöön ILM22629.

Vapunkangas (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kieron kylässä Ruskoharjan tilan luoteispuolella laajan Riihimäen länsireunalla. Vuoden 1971 ilmoituksen mukaan paikalta on löytynyt ihmisen luita hiekanotossa noin metrin syvyydestä. Kalmiston laajuus on karkeasti arvioiden ainakin 10 x 20 m, todennäköisesti kuitenkin 20 x 30 m luulöytöjen perusteella.

Tervahaudanlahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistosta paikannettu tervahauta, jota ei ole maastotarkastettu.

Hatkansuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hatkansuon länsipuolella, etelään viettävässä rinteessä on iso matalavallinen tervahauta, joka on halkaisijaltaan n 15 m. Haudan halssi on kaakkoon. Inventointiajankohtana 2022 haudan ympäristö oli varttunutta männikköä kasvavaa ja melko avointa mäntykangasta.

Merenlahti Tallinen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tallisenlammelta satakunta metriä itään on autioitunut historiallisen ajan tonttimaa, joka on ollut käytössä arviolta 1800-luvun puoliväliin. Varhaisin käyttövaihe ei ole tiedossa. Paikka on nykyisen Lepikontien kaakkoispuolella pääosin rakentamatonta, avointa peltoalaa. Tien varressa tonttimaalla on yksittäinen talousrakennus.
Tallisen tila voidaan paikantaa Tallisenlammelta itään Lemin pitäjää kuvaavien karttojen 1769/1804, isojakokartan 1831/1840 ja pitäjänkartan 1844 perusteella. Tallisen tila on kuvattu myös Kanniemen ja kappalaisen tiluksia esittävän geometrisen tiluskartan (1763) ohessa, Kotajärven itäpuolella Viipurin tien läheisyyteen oletettavasti samalle paikalla kuin myöhemmissä pitäjänkartoissa. Vuoden 1893 Senaatin kartassa vanha tonttimaa on autioitunut ja tilakeskus on kuvattu myöhemmälle paikalleen Viipurin tien varteen. Anu Talkan Lemin historian mukaan sukunimi Tallinen esiintyy Lemillä ensimmäisen kerran vuoden 1571 hopeaveroluettelossa. Tallinen toimi Viipurin tien varressa myös kestikievarina.
Vuoden 2022 inventoinnissa alueella ei havaittu merkkejä vanhasta asutuksesta, mutta kohdetta ei koekuopitettu, joten pellon kyntökerroksen alla voi olla säilynyt Lemin varhaista asutushistoriaa valottavia arkeologisia jäännöksiä. Tonttimaan autioitunutta osaa pellolla on syytä pitää muinaisjäännöksenä. Muinaisjäännösrajaus on isojakokartan asemointiin ja topografiaan perustuva arvio.

Siitola Sysihaudanpäällys (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun jäännös on Ritikankosken peltoaukean itäreunassa vanhan peltotien varressa. Paikka on länsiosastaan viljelyksessä olevaa peltoa ja itäosastaan joutomaata, jolla kasvoi vuoden 2021 tarkastuksen aikoihin heinikkoa ja pensaikkoa. Paikalla on laakea kumpare, jolla on pellon muokkauskerroksen alla runsaasti hiiltä.
Kairausten perusteella hiilikerros on noin 14 x 10 metrin laajuinen ja ilmeisen yhtenäinen. Hiilialue rajautuu idässä vanhaan sorapintaiseen tiehen, joka on merkitty jo vuoden 1820 tienoilla tehtyyn karttaan (Telén). Hiilikerroksen pohja ulottuu syvimmillään vähintään 75 cm:n syvyyteen. Kerros on paikoin selvästi savensekainen, toisaalla liki puhdasta hiiltä.
Koekuoppien ja kairausten perusteella alkuperäinen rakenne on ollut kuoppamainen ja kes-kustaansa syvenevä. Ilmeisesti rakenne on peitetty myöhemmin savikerroksella, sillä nykyi-nen pellon muokkauskerros ei tällä kohdalla ole erityisen hiilipitoinen. Tarkastushetkellä pellon kyntö oli kuitenkin nostanut syvemmältä joitain hiililaikkuja pellon pintaan.
Hiili-ilmiöön liittyviä esinelöytöjä tai esimerkiksi rautakuonaa ei ollut havaittavissa. Ympä-ristöstä on kuitenkin todettu metallinilmaisinhavaintojen tihentymä.
Maastohavaintojen perusteella kyse voi olla hiilihaudasta, joka on peitetty savella ja otettu viljelyskäyttöön. Tulkinnan näyttää vahvistavan isojakokarttaan (Aminoff 1834–35) merkitty kantatilojen välinen rajapiste (nro 132), jonka nimeksi on tuolloin kirjattu Syshauvan-pälyxenraja – siis Sysihaudanpäällyksenraja. Rajapiste on sijainnut noin 20 metrin päässä vuonna 2021 dokumentoidusta hiilialueesta.
Tarkastushetkellä 2021 hiilialueeseen oli avattu koneellisesti 2 x 1 metrin laajuinen ja 0,5 m syvä kuoppa (kohtaan N 6786881 E 595399). Paikalta oli myös otettu hiilinäyte radiohiiliajoi-tusta varten (Hela-4906, 115±24 BP).
Isojakokartan perusteella hiilihauta voidaan ajoittaa viimeistään 1800-luvun alkuun. Radio-hiiliajoituksen tulos sopii tähän. Selkeästi korkeampaa ikää kohteelle ei ole syytä olettaa.
Hiiliä on arvattavasti valmistettu sepäntyön tarpeisiin. Todettakoon, että edellä mainitussa rajaluettelossa on numerolla 134 kirjattu rajapiste nimeltään Pajasälanraja. Sen mukainen Pajaselkä näyttäisi sijaitsevan Siitolan tonttimaa 1 -muinaisjäännöskohteen itäosassa. Muita tietoja ilmeisestä pajasta ei vuonna 2021 tavoitettu.

Pinnakka (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee kaakkoon viettävän hiekkaisen rantatörmän päällä ja sen yli kulkee Jauhialaan vievä maantie. Kyseinen Mankaselän ja Syvälahden välinen kapeikko, Pinnakka, jonka länsireunassa asuinpaikka on, on ollut Suur-Saimaan aikana salmena.
Paikalta on löytynyt saviastianpaloja ja kvartsi-iskos, minkä lisäksi paikalla on havaittu paksu kulttuurikerros. Todennäköisesti suurin osa asuinpaikasta on jäänyt maantien alle. Tien eteläpuolella on säilynyt pieni osa asuinpaikkaa rakentamatta.

Hirvilahdentie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hirvilahdentien koillispuolella, koilliseen viettävässä kivikkoisessa rinteessä todettiin 11 kpl kivikasoja, halkaisijaltaan 2-3,5 m, korkeudeltaan alle metrin. Muutama näistä oli tehty suuren kiven päälle. Todettu röykkiöalue on noin 120 x 25 m laajuinen. Maaperän ja maaston perusteella kysymyksessä ovat kaskiröykkiöt. Vanhoista kartoista, 1800-1900 luvuilta, ei löydy vihjettä röykkiöiden ajoitukseen.

Lapinsaari (1000046839) (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; Lapinraunio sijaitsee Lapinsaaren lounaisrannalla, kallion päällä noin 25 metriä rantaviivasta. Kohde on merkitty maastokartalle. Kyseessä on suuri ja muodoltaan pyöreä lapinraunio, jonka läpimitta on noin 11 m ja korkeus 0,6 m. Hautaröykkiö on rakennettu suurimmaksi osin halkaisijaltaan noin 30 x 30 cm kivistä. Röykkiön keskellä erottuu kuoppia, joissa on näkyvissä rakenteita ja yksi laakakivi. Lapinraunio näkyy järveltä ja siltä on avoin näkymä etelälounaaseen.
Vuoden 2021 inventoinnissa lapinraunio todettiin hyvin säilyneeksi.

Suuri Turasalo Riitolahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Taipalsaaren kirkosta 3,5 km etelään, Suuren Turasalon eteläosassa, Riitolahden kaakkoispuolella. Paikalla on kallioisella ja kivikkoisella alueella muutaman aarin hiekkapohjainen tasanne.
Vuoden 2021 inventoinnissa alueelle tehtiin 10 koekuoppaa – kolmesta löytyi kvartsi-iskoksia. Selvää kulttuurikerrosta ei havaittu. Havaintojen perusteella paikalla on pienialainen ja luultavasti vähälöytöinen kivikautinen asuinpaikka.

Suuri Turasalo Pötsiniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikka Suuren Turasalon luoteisosan pohjoisrannalla. Alue on koilliseen viettävää melko kivikkoista moreenimaata.
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin noin 80 x 50 m alueella 11 kpl halkaisijaltaan 1,5 – 3 m kivikasoja, korkeudeltaan 25 – 60 cm. Maaston ja maaperän perusteella kyseessä ovat kaskiröykkiöt. Vanhoilla kartoilla ei ole viljelyyn viittavia merkintöjä näillä kohdin.

Heikkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on autioitunut talotontti. Tonttimaa on kuvattu vuoden 1843 pitäjänkartalla ja 1837 isojakokartalla. Tällöin kohdalle on kohdalle on merkitty tonttimaa, mahdollisesti idempänä sijaitsevan Heikkolan talon torppa. Myös vuoden 1771 melko suuripiirteisellä pitäjänkartalle näille kohdille on merkitty talo (Kurki). 1900-luvun alun senaatinkartalla paikka vaikuttaisi olevan autioitunut. Samoin vuoden 1953 ilmakuvassa ja 1973 peruskartassa alue on peltona.
Vuoden 2021 inventoinnin aikaan paikalla sijaitsevat pellot olivat maastokäynnin aikana sängellä ja havainnointiolosuhteet siten kelvolliset. Vanhan kylätontin paikka erottuu muuta peltoa selvästi tummemmaksi värjäytyneenä alueena. Sitä tutkittiin metallinilmaisimella ja koekuopin, joissa erottui noin 30 cm paksu tumma kyntökerros. Metallinilmaisimella löydettiin paikalta yksi kappale sulanutta pronssia ja tunnistamattomaksi korrodoitunut kupariraha. Tummemman maan alueella saatiin metallinilmaisimella myös runsaasti signaaleja maassa olevasta raudasta. Etäämpänä pellolla näitä signaaleja saatiin huomattavasti vähemmän. Paikalla ei näkynyt maanpinnan yläpuolisia kylätonttiin liittyviä rakenteita.

Ahola Niemisenkärki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Niemisenkärjen niemen kapeimmalla kohdalla. Löydöt (saviastianpaloja, mm. asbestikeramiikkaa) on poimittu hiekkakuopan itäreunasta. Asuinpaikkaa on säilynyt vanhan hiekanottoalueen itäpuolella arviolta noin 30 x 20 m laajuisella alueella.

Nieminen 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohdalla on Lappeenrannan ja Taipalsaaren välinen rajapiste. Sama rajalinja esiintyy vuoden 1767 Lapvettä kuvaavalla kartalla, vuoden 1768/71 Taipalsaarelta kuvaavalla kartalla, vuoden 1845 Lappeen pitäjänkartalla sekä vuoden 1856 isojakokartalla. Isojakokarttaan tähän rajapisteeseen on merkitty numerot 14 ja 63.
Rajamerkin kivistä ladottu jalusta on 1,4 x 1,4 m kokoinen ja puolisen metriä korkea. Päällä on laakamainen pystykivi, korkeudeltaan n. 60 cm. Pystykiveen on hakattu numero 14. Rajamerkki sijaitsee loivasti lounaaseen viettävällä harvapuustoisella kalliopohjalla.

Nieminen 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohdalla on Lappeenrannan ja Taipalsaaren välinen rajapiste. Sama rajalinja esiintyy vuoden 1767 Lapvettä kuvaavalla kartalla, vuoden 1768/71 Taipalsaarelta kuvaavalla kartalla, vuoden 1845 Lappeen pitäjänkartalla sekä vuoden 1856 isojakokartalla. Isojakokarttaan tähän rajapisteeseen on merkitty numerot 13 ja 62.
Rajamerkki on kalliohalkeaman päällä. Sen kivistä ladottu jalusta on 1,4 x 1,4 m kokoinen ja 40 - 70 cm korkea. Päällä on laakamainen pystykivi, korkeudeltaan n. 40 cm. Pystykiveen on hakattu numero 13.

Sipilä 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven ja Pukalusjärven välisen reitin sulkevaa puolustusketjua Ylämaalla. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee kolmen peltoalueen ympäröimällä rinteellä. Lähes koko matkalta rinteen ympäri kulkevat taistelu- ja yhdyshaudat. Lounaisrinteellä kulkee taisteluhauta, josta haarautuu pohjoiseen yhdyshauta. Pohjoispuolella rinnettä on lyhyt yhdyshauta, joka johtaa kallioon louhittuun suojahuoneeseen.
Puolustusaseman torjuntasuunta on lounaaseen ja länteen. Kohde on osa Leinon puolustusvarustuksia, joiden taktinen merkitys on ollut sulkea reitit Pukaluksen ja Lahnajärven välistä.
Kohteen kaakkoispuolella on asutusta, ja osa kohteesta on rakennusten välittömässä läheisyydessä.

Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista, Lahnajärven ja Pukalusjärven välisen reitin sulkevaa puolustusketjua Ylämaalla. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde on noin 50 metrin mittainen taisteluhauta, joka sivuaa hiekkakuoppaa kiertäen sen länsireunaa. Hiekkakuoppa on tuhonnut osan juoksuhaudasta luoteissivulla. Kohteessa on myös hiekkakuopan eteläpuolella kuoppa, johon lyhyt yhdyshauta johtaa. Taisteluhauta mutkittelee muodostaen useita traversseja, mutta rakenteet eivät ole maastossa erityisen selkeitä johtuen niiden rikkoutumisesta hiekanoton seurauksena sekä rakenteiden painumisesta. Maasto on pellon ja hiekkakuopan välisellä alueella heinäistä kuivaa kangasta ja sekametsää. Rakenteet ovat maahan kaivettuja.

Toikka (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Lahnajärven ja Kirjasjärven välinen kannas Vilajoen itäpuolelta hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Lahnajärven hautausmaan eteläpuolella rinteellä. Rinnettä kiertää lähes koko pituudelta taistelu- ja yhdyshauta asutuksen läheisyydessä. Pohjoisrinteellä on kallioon louhittu yli 2 metriä syvä suojahuone, jonka molemmin puolin on lyhyt yhdyshaudat selustaan. Matala yhdyshauta kohteen pohjoisrinteellä muuttuu länsirinteellä taisteluhaudaksi, jossa on traversseja, joista osa on erittäin hyvin säilyneitä. Osa taisteluhaudasta on pihapiirissä. Rakenteet on pääosin louhittu kallioon. Seinämiä on vahvistettu ladotuilla kivillä. Kohteen torjuntasuunnat ovat länteen, lounaaseen ja etelään.
Maasto on kuivahkoa mäntykangasta.

Hautausmaa 1 (Puolustusvarustukset)
Hautausmaan lounaispuolella kulkee taisteluhauta noin 200 metrin mittaisena. Taisteluhauta kulkee luode-kaakko suuntaisena rinteen juuressa. Kohteen itäpäädyssä taisteluhaudasta haarautuu pohjoissuuntaan lyhyt yhdyshaudan pätkä, joka päättyy metsäautotiehen. Rakenteet on kaivettu maahan. Taisteluhaudan läpi kulkee viereisen pellon kohdalla kaatunut piikkilanka-aita, joten metsä on ilmeisesti ollut karjan laidunalueena. Rakenteet ovat painuneita, mutta erottuvat maastossa. Kohteen torjuntasuunta on aukealle peltoalueelle lounaaseen.

Rajakankaanmäki (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on taisteluhauta, joka kiertää Rajakankaanmäen länsipuolelta aina mäen kaakkoispuolelle noin 800m matkalta. Kohteen pohjoispäässä rakenteet ovat kallioon louhittuja ja kivillä kylmämuurattuja. Pohjoispäässä on kaksi traverssia, joista eteläisemmästä haarautuu koilliseen yhdyshautalenkki, joka koillisosassa johtaa maahan kaivettuun suojahuoneen kuoppaan. Taisteluhauta jatkuu rinteen kallioon louhittuna kaakkoon, jossa siitä haarautuu lyhyt yhdyshautalenkki koilliseen sekä etelämpänä yhdyshauta, joka johtaa pohjoiseen kallioon louhittuun isoon noin 10x6 m suojahuoneen kuoppaan. Suojahuoneen koillispuolella rakenteiden louhinta vaikuttaa olevan jäänyt keskeneräiseksi. Taisteluhaudan eteläpäässä Ylämaantien länsipuolella hauta on heikommin näkyvissä, ja sitä on täytetty metsänkarsinnan jätteillä. Taisteluhaudasta haarautuu vielä tien länsipuolella yhdyshauta, joka johtaa mäen päälle louhittuun ja kivillä kylmämuurattuun suorakaiteen muotoiseen suojahuoneen kuoppaan, joka on mitoiltaan noin 10x4m ja noin 3m syvä. Yhdyshauta jatkuu Ylämaantien varteen.
Tien länsipuolella taisteluhauta jatkuu etelärinteellä ulottuen yhdyshautaan kohteen itäosassa. Taisteluhautaa on täytetty itäosissa, ja se erottuu heikosti maastossa. Pohjoispäässä yhdyshauta päättyy suojahuoneen kuoppaan. Myös kohteen keskellä kulkee yhdyshauta, jossa on suojahuoneen kuoppa.

Kangasrinne (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on noin 200 metrin mittainen taisteluhauta Vilajoen itäpuolisella rinteellä Rajakankaanmäen itäpuolella. Taisteluhauta on eteläosissaan kallioon louhittu sekä kivillä kylmämuurattu ja pohjoisosissaan maahan kaivettu. Louhitut osuudet ovat hyvin säilyneitä, mutta maahan kaivetut rakenteet ovat painuneita. Torjuntasuunta on lounas.

Ahola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, jonka tarkoitus on sulkea Kirjasjärven ja Puntasenjärven välinen kannas hyödyntäen jokea ja järviä vesiesteinä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on kaksi taisteluhautalinjaa, joista itäisempi alkaa aivan tien vierestä ja etenee pohjoissuuntaisesti. Läntisempi taisteluhauta alkaa noin 30 m päästä tien varresta alempaa rinteestä. Taisteluhaudat yhdistyvät yhdeksi linjaksi kohteen keskivaiheilla. Taisteluhautoja yhdistää myös yhdyshauta keskeltä. Pohjoispäässä kohde loppuu tien varteen asutuksen läheisyyteen.
Taisteluhaudasta aukeaa funktioltaan epäselvä kaivanto torjuntasuuntaan. Taisteluhaudasta haarautuu kaksi yhdyshautaa itään, jotka yhdistyvät yhdeksi taisteluhaudaksi ja johtavat laajaan suojatilaan, jonka kivillä kylmämuuratut seinämät ovat monin paikoin romahtaneet.

Kälviäinen 2 (Puolustusvarustukset)
Kohteessa on kaksi lyhyttä taisteluhautaa kahdessa linjassa, joista toinen on mäen päällä ja toinen tien reunassa. Maalinnoitteet ovat todennäköisesti jatkuneet rinteen länsireunalle, mutta hiekkakuoppa on tuhonnut linnoitteet muilta osin. Kälviäisentie on kulkenut suurin piirtein samassa kohdassa 1900-luvun alussa, joten linnoitteilla on mahdollisesti pyritty sulkemaan reitti tien kautta itään. Kohteen rakenteet ovat pääosin mataloituneita ja sortuneita. Taisteluhaudat on kaivettu kuivaan hiekkaperäiseen maahan.
Kaivannoissa on jätteitä, jotka todennäköisesti liittyvät lähellä sijainneeseen asutukseen, josta merkkeinä ovat rakennusten perustukset kaivantojen välittömässä läheisyydessä.

Puntanen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Puntasenjärven pohjoispuolelta. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on pitkä taistelu- ja yhdyshautaketju Puntasen järven koillispuoleiselta rinteeltä. Etummainen taisteluhauta kulkee Puntasen pohjoispuolelle johtavan tien länsipuolta. Sähkölinjan kodalla jyrkässä rinteessä taisteluhauta kulkee aivan rinteen juuressa. Taisteluhaudan sijainnin perusteella nykyisten peltojen kohdalla joen viertä on voinut kulkea piikkilankaeste tai siihen on voitu suunnitella sellaista. Maastossa ei havaittu piikkilankaesteen jäännöksiä. Sekä sähkölinjan etelä- ja pohjoispuolella hauta jakautuu kahteen linjaan. Pohjoispäässä linjat yhdistää yhdyshauta. Taistelu- ja yhdyshaudat ovat pääosin maahan kaivattuja, mutta paikoitellen myös osittain louhittuja ja kiviä latomalla vahvistettuja. Pohjoispäässä itäisempi korkeammalla rinteessä kulkeva taisteluhauta johtaa suojahuoneelle, joka on louhittu kallioon suorakaiteen mukaiseksi noin kaksi metriä syväksi rakenteeksi sekä vahvistettu kiviä latomalla. Rakenne oli inventointihetkellä täyttynyt vedestä.

Vuorenniitynvuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Puntasenjärven pohjoispuolelta. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on yhdeksän lyhyttä taisteluhaudan pätkää, joista suurin osa on noin 150 metrin välein Puntasen järven pohjoispuolella kulkevan Vuorenniitynvuoren länsirinteessä lukuun ottamatta neljättä ja kahdeksatta kaivantoa, jotka on tehty harjanteen itäpuolelle. Taistelukaivannot ovat lyhyitä, noin 20-30 metrin mittaisia. Suurin osa on louhittu kallioon ja kylmämuurattu kivillä. Pohjoispuolen kaivannot ovat paikoitellen jopa 3 metriä syviä. Koko rinnettä ei ole ehkä koettu tarpeelliseksi linnoittaa, koska Vuorenniitynvuoren länsirinteet ovat erittäin jyrkkiä, minkä lisäksi mäen alapuolella tasaiselle alueelle on todennäköisesti hakkuutöistä johtuen ollut mäen rinteeltä hyvä näkyvyys. Lisäksi hyökkäyksen sattuessa alhaalla kulkenut joki on toiminut vesiesteenä hidastamassa hyökkäystä.

Ehatoksenniityt (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee kannaksen Puntasenjärven pohjoispuolelta. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Puolustusasema muodostuu Ehatoksenmäen eteläpuolisen mäen länsi- ja eteläosissa kulkevasta taisteluhaudasta sekä mäen kaakkoisosassa sijaitsevasta kallioon louhitusta suojasta. Taisteluhauta on tuhoutunut hiekkakuopan kohdalla, jonka läpi se on todennäköisesti aiemmin kulkenut. Kohteen itäosissa on myös kaksi matalaa kuoppaa, jotka liittyvät hiekanottoon.
Taisteluhaudat on länsirinteellä osittain louhittu kallioon ja osittain kaivettu maahan. Seinämät on kylmämuurattu kivillä. Kohteelle johtavan tien sekä hiekkakuopan välissä on säilynyt noin kymmenen metrin matkalla taisteluhautaa. Hiekkakuopan eteläpuolella taisteluhauta jatkuu maahan kaivettuna painuneena kaivantona etelärinnettä pitkin. Kaakkoisrinteessä kaksi lyhyttä yhdyshaudan pätkää johtaa molemmin puolin suojahuoneelle, joka on louhittu kallioon syvimmillään noin kolmen metrin syvyiseksi. Suojahuone on suorakaiteen muotoinen noin 5x3 m mitoiltaan, ja sitä on paikoitellen kylmämuurattu kallioseinämien jatkeeksi. Rakenteet ovat osittain sortuneet, ja suojahuoneen sisällä kasvaa puustoa.

Ehatoksenmäki (Puolustusvarustukset)
Kohde on ketjun päättävä puolustusasema. Puolustuslinja jatkuu Harattalanjärven länsipuolella. Ehatoksenmäen ja Harattalanjärven välinen maasto on soista ja hidaskulkuista, minkä vuoksi se on jätetty linnoittamatta. Ehatoksenmäen puolustusasema on suunniteltu taktisesti niin, että mäeltä voidaan nähdä kauas Uudenladonkorven ja Ehatoksenniittyjen tasaiselle alueelle. Lisäksi Yläjoki on muodostanut hyökkääjää hidastavan vesiesteen.
Kohteessa on luoteis-kaakko suuntaisena taisteluhauta, joka on pohjoispäässä kahdessa linjassa. Rinteen eteläjuurella taisteluhauta on osittain maahan kaivettua, mutta muuten kohde on kallioon louhittu ja kivillä kylmämuurattu. Rakenteet ovat pääosin hyvin säilyneet, mutta erityisesti eteläosassa rinteen juurella maahan kaivettu taisteluhauta on painunut.

Suurisuo 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee kannaksen Harattalanjärven ja Elkiänjärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Ilveksen kylässä Suurisuolla kahden kallioisen mäen rinteillä. Läntisemmässä rinteessä on lyhyt yhdyshautakaivanto. Idemmällä rinteellä on lounaisrinteellä taisteluhauta. Siitä haarautuu yhdyshauta itään. Rakenteet on louhittu kallioon ja vahvistettu ladotuilla kivillä. Kohde on hyvin säilynyt. Torjuntasuunta on lounaaseen.

Ritasuo (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Urpalonjärven koillispuolella Ritasuon eteläpuolisella rinteellä joen eteläpuolella. Kohteessa on noin 100 metriä pitkä taisteluhauta pohjois-etelä suuntaisena. Taisteluhaudasta haarautuu selustan puolelle itään yhdyshauta, joka yhdistyy toiseen taisteluhautaan, joka on huomattavasti syvempi. Taisteluhaudat yhdistyvät pohjoispäässä toisiinsa aivan joen rannassa. Läntisemmässä taisteluhaudassa on vielä havaittavissa ampumakorokkeiden paikkoja. Rakenteet on kaivettu maahan sekä osittain louhittu kallioon. Torjuntasuunnat ovat länteen ja luoteeseen.
Kohteen taktinen tarkoitus on ollut vahvistaa puolustusta sulkemalla Kytöjoen eteläpuolelta mahdollinen reitti Urpalonjärven ja Pieni-Urpalo järven väliltä. Ritasuon ja länsipuolella sijaitsevan Jokisuon kohteiden lisäksi Kytöjoen eteläpuolisilta kankailta ei kuitenkaan havaittu rinnevarjosteesta muita kohteita. On mahdollista, että puolustuslinja on jäänyt kesken.

Kohde sijaitsee kohteen Raappo 1 länsipuolella. Kohteessa on kaksi taisteluhautaa, joita yhdistää keskiosissa yhdyshauta. Kaksi tunnistettavaa suojahuoneen kuoppaa sekä yksi romahtaneelta vaikuttava suojahuone. Taisteluhaudoissa on näkyviä ampumakorokkeita sekä yksi konekivääri- tai tähystysasema pohjoispäässä. Torjuntasuuntia ovat lounas, länsi ja luode. Taisteluhaudasta haarautuu länteen useita lyhyitä kaivantoja, joita tunnetaan yleisesti ensimmäisen maailmansodan aikaisista varustuksista. Ne ovat joko vedenlaskuun tai nopeaan vastahyökkäykseen tarkoitettuja. Eteläosissa kohdetta nämä seikoittuvat osittain ojituksiin, joita vetisessä maastossa on tehty.
Maasto on paikoitellen erityisesti eteläosissa kohdetta suomaista ja kosteaa. Sammalpeite on huomattavan runsas ja peittänyt myös rakenteita alleen.

Uusitupa (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee kannaksen Pieni-Urpalo järven ja Kivijärven välillä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohteessa on taistelu- ja yhdyshautoja Toikkalantien molemmin puolin. Eteläisimmässä osassa tien länsipuolella rinteessä on lenkin muodostava yhdys- ja taisteluhautakokonaisuus, jota yhdistää keskeltä matala yhdyshauta. Itärinteellä on kaksi isoa kuoppaa sekä viisi pientä suojahuoneen kuoppaa.
Kohde jatkuu Toikkalantien itäpuolella pohjoisessa. Yhdyshautaa johtaa pohjoiseen yhdys- ja taisteluhautakokonaisuuteen, joka kiertää rinnettä. Keskellä on pieni suojahuoneen kuoppa ja itäpuolella suuri suojahuoneen kuoppa. Yhdyshauta jatkuu länteen kulkien läheltä asutusta ja päättyen Raapontien varteen, jossa tien vieressä on laaja suojahuoneen pohja, jonka seinämät ovat kivillä vahvistettuja.
Kohteen torjuntasuunta on luode-länsi. Alueella on runsaasti toisen maailmansodan aikaisia kaivantoja etenkin kohteen eteläpäässä.

Myllyvuori (Puolustusvarustukset)
Myllyvuorella on Toikkalantien reunasta alkava taisteluhauta, joka kiertää mäen länsirinteellä jyrkälle pohjoisrinteelle saakka. Aivan tien juuressa oleva kuoppa on pieni hiekkakuoppa. Taisteluhauta kulkee aivan asutuksen läheisyydessä, ja sitä on osittain täytetty. Pohjoisosissa taisteluhaudasta haarautuu lyhyt yhdyshauta luoteeseen.
Myllyvuoren pohjoisrinteellä on louhittu suojahuoneen kuoppa. Sen eteläpuolelta alkaa toinen taistelu- tai yhdyshauta, joka jatkuu asutuksen läheisyyteen. Lisäksi Myllyvuoren kaakkoisrinteellä havaittiin pieni louhittu kaivanto, joka on jäänyt kesken. Kohteen on mainittu olleen yhdyshaudalla yhteydessä Myllyojan kohteeseen, mutta maastossa ei havaittu enää merkkejä tunnistettavasta kaivannosta. Rakenteet ovat pääosin maahan kaivattuja ja painuneita lukuun ottamatta louhittua suojahuonetta.

Toikkala (Puolustusvarustukset)
Kohde on Toikkalan kylässä moottoritien eteläpuolella. Kohteessa on pitkä noin 600 metrin mittainen yhdyshauta pohjoiseen. Yhdyshauta alkaa Toikkalantien itäpuolelta, ja jatkaa Myllyojan kohteesta tien länsipuolelta alkavaa yhdyshautaa. Yhdyshauta on eteläosissaan ojamaista, ja siitä haarautuvaksi on myöhemmin tehty useita ojia. Pohjoisempana on yksi suojahuoneen kuoppa yhdyshaudassa. Rakenteet ovat asutuksen läheisyydessä, ja niitä on paikoitellen täytetty. Alueella on todennäköisesti täytettyjä kaivantoja ja rakenteita, joita ei tässä inventoinnissa huomattu. Rakenteet ovat huonossa kunnossa, ja niitä on käytetty useassa kohdassa kaatopaikkoina.

Koppolsaari (Hautapaikat)
Rautakautinen; Koppolsaaresta on löytynyt kesällä 2022 metallinetsinnässä myöhäisrautakautisen pronssisen vyönhelan katkelma sekä taottuja rautanauloja. Kyseessä on todennäköisesti hautapaikka. Vastaavia, vanhojen kyläalueiden edustalle saariin tehtyjä hautapaikkoja tunnetaan Taipalsaarelta.

Kupulankangas 3 (Puolustusvarustukset)
Kohde on Kupulankankaalla Tuohikotintien eteläpuolella. Se jatkaa tien pohjoispuolisen kohteen Kupulankangas 2 taisteluhautoja etelään kaksilinjaisena. Idänpuoleinen taisteluhauta kaartuu koukkumaisesti pohjoiseen, jossa se päättyy kahteen suojahuoneen kuoppaan. Länsipuolen taisteluhauta jatkuu noin 700 metrin matkalta etelään, jossa sen läpi kulkee länsi-itä suuntaisesti yhdyshauta, joka länsiosassaan johtaa taisteluhautaan ja itäosissaan kahteen isoon louhittuun suojahuoneen kuoppaan. Muut rakenteet on kaivettu maahan. Taisteluhaudoissa on useita traversseja. Torjuntasuunta on länsi.
Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta, joka on topografialtaan erittäin tasaista.

Rihmakulkunoja 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista linnoitusketjua, joka sulkee Virmajärven ja Kuolimon välisen kankaan. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Rajalammen lounaispuolella mäen luoteisrinteellä. Kohteessa on kaksi noin 70 metrin mittaista keskeneräistä taisteluhautaa. Lännenpuoleinen taisteluhauta on mataloitunut ja osittain tuhoutunut. Idänpuoleisen läpi kulkee tie, mutta rakenteet ovat muuten ehjiä. Itäpäässä on kallioon louhittu traverssi. Rakenteet ovat matalia ja oletettavasti keskeneräisiä. Kohteen torjuntasuunta on luoteeseen kohti suoaluetta.
Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntykangasta, jossa on ollut avohakkuut. Itäpäädyssä rakenteiden kohdalla ei ole suoritettu hakkuita tai maanmuokkausta.

Rihmakulkunoja 2 (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Hapolan metsätien itäpuolella tien kaarteessa Niivaojan eteläpuolella. Rinteessä on taisteluhauta, joka alkaa tien reunasta ja etenee pohjoisrinteellä noin 150 metrin matkalla päättyen itäosassaan asemaan. Rakenteet ovat louhittuja sekä kivillä ladottuja. Ne ovat säilyneet hyväkuntoisina. Torjuntasuunnat ovat luode, pohjoinen sekä koillinen. Maasto on kuivahkoa mäntykangasta.

Parranniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Partakoskella, jossa Partakoskentien strategisesti tärkeä kulkureitti on haluttu sulkea. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Parranniemellä Mullikonlahdentien molemmin puolin. Kohteessa on noin 50 metrin pituudella taisteluhauta, jonka keskiosassa tien itäpuolella on asema, jossa on ampumasektori keskisuuntana 90°. Kyseessä on todennäköisesti raskaalle tulivoimalle tehty asema. Torjuntasuunta on Pohjoiseen kohti Mullikonlahtea. On mahdollista, että asemien on ollut tarkoitus estää maihinnousu Mullikonlahdelta tai jos aseistuksena on ollut kenttätykki, on voitu tulittaa kohti Kautainniemeä.
Kaivantoja on käytetty kaatopaikkana. Tien länsipuolen rakenteet ovat mataloituneet. Kaivannot on louhittu kallioon ja vahvistettu ladotuilla kivillä. Maasto on kuivahkoa kangasta, joka on puustoltaan sekametsää. Puustoa on paikoitellen tiheästi varustuksien kohdalla.

Kirjolankangas (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kirjolankankaan luoteispuolella, tien 4011 ja Lehtolan tilalle vievän tien risteyksessä. Risteyksen pohjoispuolella on matala rantatörmä, joka laskee pohjoiseen suolle. Törmän päällä, tieleikkauksessa oli rikkoutuneessa maassa asbestikeramiikkaa. Tie 4011 kulkee entisen törmän päällä ja kohdalla ja lienee tuhonnut osan asuinpaikasta. Maaperä paikalla on hiekkaa, pohjoispuolella suota.

Surumäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Surumäen koillispuolen tasaisella kankaalla on kaksi varsin jyrkkärinteistä tervahautaa. Suuremman tervahaudan penkassa oli todettavissa hiiltä.

Saarelanvuori (Taide)
Kivikautinen; Kalliomaalaus sijaitsee Taipalsaaren Haukiveden rannalla, Saarelanvuoren koillisreunan kalliojyrkänteessä. Paikalla on neljännesneliön laajuinen kuvapaneeli, jossa on selviä ihmisen maalaamia viivoja, jotka näyttävät muodostavan jalat harallaan seisovan ihmishahmon. Lisäksi kuvapaneelissa on ihmishahmon vasemmalla puolella epäselvempiä punavärillä tehtyjä väriläiskiä.
Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön ILM25783.

Patasaari 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Patasaaren pohjoispäässä, niemen keskellä on iso tervahauta. Haudan koko on vallin päältä vallin päälle mitattuna n 12 m. Haudan keskellä on suorakaiteenmuotoinen kuoppa, kooltaan n 2 x 3 m ja syvyydeltään n 1 m. Tervahaudan kokonaissyvyys on arviolta noin 3 metriä.

Parranniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Partakoskella, jossa Partakoskentien strategisesti oleellinen kulkureitti on haluttu sulkea. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Parranniemellä Mullikonlahdentien länsipuolella jyrkän mäen pohjoisrinteellä. Se on noin 250 metrin päässä pohjoisessa kohteesta Parranniemi 1. Kohteessa on noin 40 metrin pituudella kallioon louhittu taisteluhauta, jossa on kaksi asemaa. Toinen asemista on suunnattu pohjoiseen ja toinen länteen. Puolustusasema on korkealla mäellä, josta on ollut hyvä näkyvyys kohti Mullikonlahtea.
Rakenteet ovat hyvin säilyneitä. Maasto on kuivahkoa mäntykangasta.

Vuorilahti (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Partakoskella, jossa Partakoskentien strategisesti oleellinen kulkureitti on haluttu sulkea. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Partakoskella, Ahvenkoskentien päässä. Kohteessa on viisi lyhyttä taistelu- ja yhdyshautaa Parrankapian eteläpuolisilla rinteillä. Itäisin on Vuorilahden länsipuolisella mäellä, jossa itärinteellä on matala keskeneräinen kaivanto ja länsirinteellä kaksi taisteluhautaa, joiden torjuntasuunta on luode. Pohjoispäässä on tuli- tai tähystysasema. Lännessä rakenteet jatkuvat toisella mäellä, jonka pohjoisrinteellä on yksittäinen tuli- tai tähystysasema pohjoiseen kohti vesistöä. Sen lounaispuolella kaivannot jatkuvat itä-länsi suuntaisella taisteluhaudalla, josta haarautuu etelään lyhyt yhdyshauta. Kyseisen puolustusaseman pohjoispuolella asutuksen välisellä rinteellä on lisäksi maahan kaivettu yhdyshauta, jossa on tuli- tai tähystysasema pohjoiseen. Kohteen muut rakenteet on louhittu kallioon ja vahvistettu ladotuilla kivillä.
Torjuntasuunnat ovat luode-pohjoinen. Maasto on kuivahkoa mäntykangasta. Louhitut rakenteet ovat hyvin säilyneitä.

Parrankapia (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, jolla on suljettu Partakoskentien strategisesti oleellinen kulkureitti. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Partakoskella, Saikkosentien länsipuolella Niemelässä. Kohteessa on noin 150 metrin mittainen taisteluhauta, jossa on kaksi tähystys- tai tuliasemaa suunnattuna luoteeseen ja länteen. Taisteluhaudan katkaisee keskeltä metsätie. Rakenteet on louhittu kallioon sekä osittain kaivettu maahan kohteen keskiosissa. Torjuntasuunnat ovat länsi ja luode.
Maasto on kuivahkoa mäntykangasta.

Suurivuori (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa Urolan kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Kaihtulantien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kaihtulantien länsipuolella Suurivuorella. Korkean mäen päällä on länsirinteellä taisteluhautaa sekä kahden ison lohkareen väliin louhittu tuli- tai tähystysasema. Taisteluhauta ulottuu noin 30 metrin pituudelta länsirinteen laella ja siinä on traversseja. Pohjoisrinteeltä taisteluhauta jatkuu itärinteelle. Taisteluhauta on pääosin kaivettu maahan. Torjuntasuunnat ovat luode-lounas.
Maasto on kuivahkoa mäntykangasta. Rakenteiden läpi on ajanut metsäkone ja niiden päälle on kasattu hakkuujätteitä. Rakenteiden välittömässä läheisyydessä on tehty laikkumätästystä.

Kangasmäenharju (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa Kangasmäen kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Mikkelintien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien länsipuolella Savitaipaleen ja Lappeenrannan puolivälissä. Mikkelintieltä etelään johtavan Vesikiventien länsipuolella on Kangasmäenharju-niminen harju, jonka luoteisrinteellä on taisteluhauta. Se on noin 200 metriä pitkä koillis-lounas suuntaisena etenevä kaivanto. Taisteluhauta on matala ja jäänyt keskeneräiseksi. Taisteluhaudassa on useita traversseja. Torjuntasuunta on luode. Lounaisosasta taisteluhautaa on tuhoutunut metsätöiden seurauksena noin 20 metrin matkalta.
Maasto kohteessa on kuivahkoa mäntyvoittoista kangasta. Pohjoispäässä on pusikkoista ja aluskasvillisuus runsasta. Etelämpänä taisteluhauta on mäntytaimikossa.

Rauhala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa Kangasmäen kylän puolustusvarustuksia, joiden tehtävä oli sulkea reitti Mikkelintien kautta kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Mikkelintien itäpuolella Savitaipaleen ja Lappeenrannan puolivälissä. Kohteessa on hiekkakuopan eteläpuolisella mäellä länsirinteellä noin 50 metrin mittainen taisteluhauta, joka päättyy hiekkakuoppaan. Taisteluhauta on kaivettu maahan ja siinä on kaksi traverssia. Torjuntasuunnat ovat länsi ja luode.

Sinkko (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on osa ensimmäisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa Lemillä. Se on osa puolustusvarustuksia Lahnajärven ja Syntymäisen välisellä kankaalla Lemin keskustan pohjoispuolella, joiden tehtävä on ollut sulkea reitti Kaihtulantietä pitkin kaakkoon. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Kaihtulanmäen länsipuolella Mikonlahden pohjoispuolisella rinteellä. Kyseessä on noin 120 metrin mittainen taisteluhauta etelä-pohjois suuntaisesti sekä yhdyshauta, joka haarautuu etelään. Pohjoispäässä kaivanto päättyy lähelle jokea kuoppaan, joka on todennäköisesti suojahuoneen kuoppa. Taisteluhauta on todennäköisesti jatkunut tien toisella puolella ja yhdistynyt Hattumäen kohteeseen. Torjuntasuunta on mahdollisesti luode. Rakenteet on kaivettu maahan ja ne ovat painuneita.

Niemenmäki (1000048030) (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Iitiäntien itäpuolella Syntymäisen järven eteläpuolisella Niemenmäellä. Mäen länsirinteellä on kaksi taisteluhautaa, joista lännempi on noin 40 metriä pitkä ja idempi noin 60 metriä pitkä. Jälkimmäisen läpi kulkee metsätie. Taisteluhaudat on kaivettu maahan lukuun ottamatta idemmän kaivannon pohjoispäätä, joka on louhittu kallioon. Taisteluhautojen pohjoispuolella kahden mökkitien risteyksen kohdalla on matalia epämääräisiä kaivantoja, jotka ovat todennäköisesti keskeneräisiä taistelu- tai yhdyshautakaivantoja. Niemenmäen etelärinteellä on kaksi syvää kuoppaa, joiden pohjoispuolen seinämät ovat jopa 3 metriä korkeat. Niiden käyttötarkoitusta ei tiedetä. Ne voivat olla myös toisen maailmansodan aikaisia maalinnoitteita, joita on alueella. Kohteen torjuntasuunnat ovat länteen ja lounaaseen.

Tauri (Puolustusvarustukset)
Kohde sijaitsee Taurintien itäpuolella. Pohjoisrinteellä on noin 100 metrin mittainen taisteluhauta länsi-itä suuntaisesti. Taisteluhauta mataloituu itäpäässä. Taisteluhaudan yhteydessä on eteläpuolella mahdollinen keskeneräinen suojahuoneen kuoppa sekä kaksi kaivantoa torjuntasuuntaan pohjoiseen, jotka ovat todennäköisesti vedenlaskuun. Taisteluhaudan keskiosista haarautuu etelään yhdyshauta, jonka keskiosissa itäpuolella on epämääräisiä kuoppia, joiden merkitystä ei tunneta. Kohteen itäpuolella mäen laella on lisäksi matala painanne. Torjuntasuunta on pohjoiseen ja luoteeseen. Rakenteet on louhittu kallioon sekä osittain kaivettu. Osa kohteen rakenteista voi olla toisen maailmansodan aikaisia.

Lehtola (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde on ensimmäisen maailmansodan aikaisia maalinnoitteita Imatralla, Räikkölän kylässä. Rakennusajankohta on 1915–1917.
Kohde sijaitsee Räikköläntien länsipuolella kahden pellon väliin jäävällä metsäkaistaleella. Kohteessa on noin 80 metriä pitkä taisteluhauta pohjois-etelä-suuntaisesti. Se on maahan kaivettu ja painunut. Torjuntasuunta on länteen. Taisteluhaudassa on roskia. Kohde on todennäköisesti entisen Jääsken pitäjän puolustusvarustuksia. Linja jatkuu mahdollisesti itärajan toisella puolen.

Kiimakangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiimakankaan eteläosassa, tasaisella kankaalla, metsäautotien päässä on syvä tervahauta, jota kiertää kuoppien muodostama ojanne. Kohteen kokonaishalkaisija on n 20 m.

Paakkolampi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paakkolammen luoteispuolella olevalla jyrkkärinteisellä mäenkumpareella on sisällissodan aikainen taistelukaivanto. Paikallisen asukkaan tietojen mukaan kyseessä olisi punaisten asema.
Kumpareen huipulla, sen lounaisreunalla on tuliasema ja tästä johtaa takamaastoon, kumpareen pohjoisreunalle matala taisteluhauta, joka päättyy kumpareen pohjoispuolella olevan tontin puolelle. Kaivanto on saattanut alun perinkin olla matala ryömintähauta pikemminkin kuin varsinainen pystyasennossa kuljettava juoksuhauta. Kaivanto näkyy laserkeilausaineistossa.

Hiekkasilta-Välimäki (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kuurmanpohjan kylässä noin 9,5 km Imatrankoskesta etelään, sekä noin 400 metriä Imatralta tulevan Vanhan Viipurintien ja noin 270 m Hiekkasillan talon länsipuolella. Löytöjä havaittiin aukikynnetyssä peltorinteessä heikosti erottuvan rantamuodostuman (törmän) päällä noin 20 x 20 m alueella korkeusvälillä 38–39 m mpy. Kohteelta poimittiin talteen neljä kvartsi-iskosta, loput löydöt jätettiin paikoilleen.
Löytöpaikan taustalla maasto nousee joitain metrejä osin kiviseen (moreeni) sekametsää kasvavaan saarekkeeseen, jonne johtaa pellon halki ajotie. Kohteen edusta laskee loivasti satoja metrejä kohti itää ja kaakkoa. Pintamaa paikalla on peltomultaa, löytöalueella
ja sen ympäristössä havaittiin muutamia palaneelta näyttäneitä kiviä. Maaperään paikalla ei kajottu, joten kohteen säilyneisyydestä kyntökerroksen alla ei voida esittää arviota.
Hiekkasilta-Välimäki kuuluu laajaan Kuurmanpohjan (varhais)mesoliittisten asuinpaikkojen kokonaisuuteen, joka sijaitsi Itämeren Yoldia- ja Ancylusvaiheissa alueelle ulottuneiden kapeiden lahtien rannoilla. Noin kahden kilometrin säteellä Hiekkasilta-Välimäen kohteesta tunnetaan kaikkiaan 14 kivikautista asuinpaikkaa ja yksi raaka-aineenhankintapaikka.

Javanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Salosaaren lounaisrannalle laskevassa ojassa on ollut vesimylly. Mylly on kuvattu Steinheilin (1805) kartastossa. Paikalla on kivisen padon jäännös sekä rakennuksen kiviperustus, kooltaan n. 2,7m x 2,5 metriä. Kiviperustuksen päällä on myös näkyvissä vanhojen hirsien muodostama nurkka, joka on liitetty yhteen suurella rautanaulalla.

Tetrilampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien 4011 ja Tehtaankujan risteyksessä, sen koillispuolelle on säilyneellä kankaalla muodoltaan pyöreä ja poikkileikkaukseltaan suppilomainen kuoppajäännös. Rakenteen halkaisija on vallin päältä vallin päälle n 4-5 m, syvyys alle metrin. Kairattaessa kuopan pohjalta tulee kairaterän pituudelta (50 cm) tummaa noki- ja täyttömaata. Puhdasta pohjamaata ei kuopan pohjalta kairattaessa tavattu. Kuopan pohjalla tai vallissa ei esiinny turpeen alla huuhtoutumiskerrosta. Kyseessä on luultavasti historiallisen ajan pienen terva- tai hiilihaudan jäännös. Ennen järvenlaskua paikka on sijainnut pienessä itään työntyvässä niemessä.

Tetrilampi (1000048825) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tien 4011 ja Tehtaankujan risteyksessä, sen koillispuolelle on säilyneellä kankaalla muodoltaan pyöreä ja poikkileikkaukseltaan suppilomainen kuoppajäännös. Rakenteen halkaisija on vallin päältä vallin päälle n 4-5 m, syvyys alle metrin. Kairattaessa kuopan pohjalta tulee kairaterän pituudelta (50 cm) tummaa noki- ja täytemaata. Puhdasta pohjamaata ei kuopan pohjalta kairattaessa tavattu. Kuopan pohjalla tai vallissa ei esiinny turpeen alla huuhtoutumiskerrosta. Kyseessä on luultavasti historiallisen ajan pienen terva- tai hiilihaudan jäännös. Ennen järvenlaskuja paikka on sijainnut pienessä itään työntyvässä niemessä.

Taivaltie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Taivaltien kääntopaikan pohjoispuolella on vanhan rantatörmän päällä tervahauta. Rakenne erottuu selvästi rinnevarjosteessa. Jäännöksen koko valllin päältä vallille on n 5 metriä. Tervahaudan eteläreunan vallista on leikkautunut uloin reuna aluetta tasattaessa. Vallista on myös kauhaistu ilmeisesti kaivinkoneella ja leikkaus on paljastanut runsaasti isokokoista puuhiiltä.

Tyynilahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tyynilahden ja Väinämöisensuon välisellä kankaalla on tervahauta. Tervahaudan halkaisija vallilta vallille on n 10 m. Vallia kiertää kehänä matala ojanne. Tervanlaskukuoppa on haudan kaakkoissivulla.

Haara-Pekko (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajapyykki sijaitsee Selkäkankaan länsiosassa, Haara-Pekon soranottopaikan eteläpuolella ja noin 335 metriä Tuohikontientiestä itään. Rajapyykki näkyy vuoden 1779 verollepanokartoilla, 1800-luvun toimeenpanokartoilla sekä pitäjänkartalla Peltoinlahden, Kaskiksen ja Kaihtulan kylien rajalla. Pyykki on myös yhä käytössä olevalla kiinteistörajalla.
Pyykissä on neliönmuotoinen kiviperustus, jonka halkaisija on noin 1,1 mm ja korkeus noin 60 cm. Kivien keskelle on kasvanut suuri mänty, joka on hieman rikkonut pyykin rakennetta. Pyykin kiviperustuksen keskellä, männyn vieressä, on noin 10 cm perustusta korkeampi viisarikivi.

Noitalammentie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilu sijaitsee Selkäkankaantien eteläpuolella, Noitalammentien länsipuolella, aivan tien vieressä avoimessa mäntymetsässä. Miilu on hieman reunoilta pyöristyneen neliön muotoinen ja sen halkaisija kokonaisuudessaan on noin 9 metriä. Miilua ympäröi vallit, joiden korkeus on 55–80 cm ja leveys noin 3- 3,5 metriä. Keskellä on noin 1,5 metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa, jonka syvyys on myös noin metrin. Kuopan laidalle tehdyssä koepistossa havaittiin noen ja hiilenpalojen sekaista moreenihiekkaa.

Seurahuoneen kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Vuoden 1767 Mustolaa, Lapvettä ja muita Lappeenrannan kaupungin lähikyliä kuvaavassa verollepanokartassa on kaupungista etelään, pellon B2 itäpuolelle, merkitty suorakaiteenmuotoinen, aidoin rajattu alue, jolle on kuvattu ns. matkamiehen ristejä muistuttavia symboleja. Nuoremmissa historiallisissa kartoissa kohdalle ei ole kuvattu kalmistoa. Kohta sijoittuu nykykartalla Seurahuoneen ja radan väliin.
Lappeenrannan Seurahuoneen ja rautatien välistä kenttää tasatessa vuonna 1891 paikalta löytyi kymmenien vainajien luurankoja. Ainoan raportoidun rahalöydön perusteella vainajat ajoittuvat 1700-luvulle (1788).
1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun valokuvien perusteella luiden löytöpaikalta, so. nykyinen Yhdyspuisto, on otettu maata huomauttavan paljon, eikä kohdalla luultavasti ole voinut säilyä hautoja. Raastuvankadulla ja Seurahuoneen kohdalla topografia on säilynyt samanlaisena 1800-luvun lopulta, joten alueella voi olla säilynyt hautoja. Muinaisjäännöspiste on sijoitettu topografian perusteella Raastuvankadulle, joka kulkee maaston luontaisen harjanteen päällä.
Kohteen rajaus on arvio.

Rautjärven kirkko (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Paikalla on näkyvissä vuonna 1881 valmistuneen ja vuonna 2022 palaneen kirkon kivijalka ja kiviportaita. Kivijalan sisäpuoli on peitetty palon jälkeen mullalla ja kylvetty nurmelle. Samoilla kohdin on sijainnut myös aiempi, vuonna 1776 tai 1777 valmistunut ja 1872 palanut kirkko. Kirjallisuuden mukaan vuoden 1872 tulipalossa tuhoutui myös vuonna 1815 rakennettu erillinen kellotapuli, jonka jäännöksiä voi myös olla säilynyt alueella. Kirjallisuuden perusteella ennen 1881 valmistunutta viimeistä kirkkoa paikalla oli väliaikainen ns. lautakirkko, jonka tarkasta sijainnista ei ole mainintaa. Myös tämän jäännöksiä voi olla alueella.
Näitä edeltänyt kirkonpaikka sijaitsi pappilan itäpuolella, vanhalla hautausmaalla.
Alueella ei ole suoritettu arkeologisia tutkimuksia. Muinaisjäännösalueen kokonaislaajuus ei ole tiedossa.

Mäkelä (1000050616) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Historiallinen rajamerkki, jonka perustana on pyöreähkö, sammaloitunut kasa kiviä. Perustuksen halkaisija on noin 1,2 metriä ja korkeus noin 30 cm. Kasan keskellä on hieman kumossa oleva viisarikivi, jonka korkeus on noin 35 cm. Paikalla on kulkenut Uudenkaupungin rauhassa (1721) määritelty Ruotsin ja Venäjän välinen rajalinja. Kyseinen raja näkyy myös pitäjänkartassa (v. 1852).

Heinäharju (Kivirakenteet)
Historiallinen; Historiallinen rajamerkki, jonka kivistä kasatun neliskulmaisen perustuksen halkaisija on noin 1,5 metriä ja korkeus noin 40 cm. Perustuksen keskellä on viisarikivi, jonka korkeus noin 40 cm.
Viisarikiven molemmille puolille on kaiverrettu numero ”8”. Paikalla on kulkenut Uudenkaupungin rauhassa v. 1721 määritelty Ruotsin ja Venäjän välinen rajalinja. Kyseinen raja näkyy myös pitäjänkartassa (v. 1852).

Toitinsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Vipusuon ja Toitinsuon välisellä kuusimetsäkankaalla. Tervahaudan syvyys on 0,5 metriä ja halkaisija 9 metriä. Rakenteeseen ei liity näkyvää halssia. Haudan pohjoispuolella sijaitsee kaksi kuoppaa, jotka voivat olla mahdollisia tervapirtin jäännöksiä.
Inventointiajankohtana vuonna 2022 tervahauta oli aluskasvillisuuden peitossa, mutta sen muoto oli silti helposti erotettavissa maastosta.

Imelävuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Matolamminsuon ja Pitkäsuon välisellä kuuseimetsää kasvavalla kankaalla. Tervahauta on halkaisijaltaan 14 metriä valleineen. Sen syvyys on 1.5 m. Haudan lounaispuolella on kivistä kylmämuurattu halssi sekä kaksi suorakaiteen muotoista painaumaa. Kohteen ympärillä on oja. Vallin leveys 3–4 m.

Hoikka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Luumäen kirkolta 11,2 kilometriä länteen. Paikka on Polvenmaantien varrella, Lakiasuon turvetuotantoalueelle johtavasta tiestä itään. Hauta on halkaisijaltaan 13 metriä ja syvyydeltään n. 1,5 m. Vallien leveys 1,5 m. Tervahaudan pohjalle tehtiin koepistoja, joista löytyi runsaasti hiiltä.

Ahvenlammentie 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ahvenlammentien kääntöpaikalta 20 m länteen on tervahauta pienen mäennyppylän päällä. Haudan halkaisija vallilta vallille on n 8 m. Haudan kaakkoissivulla on erillinen tervanlaskukuoppa.

Ahvenlammintie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ahvenlammentien viertä kulkevassa vesiuomassa on ollut vesimylly. Mylly on merkitty Peltoinlahden kylää kuvaavaan vuoden 1779 verollepanokarttaan ja vuoden 1847 pitäjänkartastoon. Nykyisin uoman länsirannalla kulkee Ahvenlammentie ja itärannalla on rivitaloja, joiden tontti ja piha-alue kattaa myös uoman.
Paikalla olleesta padosta on jäljellä kivikeskittymää kohdassa, jossa leveämpi uoma laskee pohjoiseen puroksi. Itärannalta pato vaikuttaa puretun ja sen ympäristöä eli nykyistä piha-aluetta on muokattu. Länsirannalla, Ahvenlammentien ja uoman välissä, on muutaman metrin matkalla jäljellä patomaista rakennetta. Tämän päällä on pienialainen tasanne, joka saattaa olla osittainen jäännös varsinaisen myllyrakennuksen sijaintikohdasta. Entisen padon kohdalle on rakennettu pieni ylikulkusilta rivitalolta Ahvenlammentielle.

Haposuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Selkäkankaan eteläreunassa, Haposuolle laskevassa rinteessä on tervahauta. Rakenteen halkaisija vallilta vallille on n 12 metriä.
Tarkastusajankohtana vuonna 2024 alueella oli tehty hakkuut ja tervahauta oli lähes kokonaisuudessaan hakkuujätteen peitossa. Kohteen yli oli ajettu metsäkoneilla ja rikkoutuneesta vallista oli paljastunut mustaa hiiliä sisältänyttä maata.

Selkäkankaantie 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Selkankankaantien eteläpuolella Haposuolle laskevan notkelman yläpäässä on syvä kuoppajäännös. Kuoppa on muodoltaan hieman kuusikulmiomainen ja poikkileikkaukseltaan suppilomainen. Sen halkaisija vallilta vallille on n. 7 metriä ja syvyys yli 2 metriä. Syvyydestään huolimatta kuoppa vaikuttaa iäkkäältä ja sen muodot pyöristyneiltä. Kuopan valli on levinnyt tasaisen pehmeästi kuopan ympärille, samoin kuopan sisäosa on reunoiltaan pyöristynyt. Kuoppa on täysin sammaloitunut eikä kohdan kasvillisuus silmämääräisesti poikkea muun kankaan sammal- ja varpukasvillisuudesta. Koillispuolen vallilla kasvaa mänty, joka kokonsa perusteella lienee jo 100 vuoden ikään ehtinyt. Kuoppa voisi olla petojen pyyntiin tarkoitettu ansakuoppa, sudenkuoppa.

Kotkaniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pienikokoinen, pyöreä, halkaisijaltaan noin 4 metrin laajuinen hiilimiilu metsässä Kotkaniemen pysäköintialueen itäpuolella. Kohteen valliin tehdyssä kairauksessa havaittiin hiiltä.

Vipsuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vipsuon lounaisosassa sijaitsevan matalan moreenikumpareen keskellä on kivistä ladottu röykkiö. Röykkiön halkaisija on noin 3 metriä ja korkeus puolisen metriä. Kyseessä on todennäköisesti kivistä ladotun harkkouunin jäännös. Kohde on löytynyt hakkuiden jälkeisessä metallinetsinnässä, jolloin röykkiön ympäriltä n. 10 metriä halkaisijaltaan olevalta alueelta todettiin runsaasti rautasignaaleja ja raudanvalmistusprosessin jätettä. Röykkiön reunasta oli paljastunut etsinnässä muutama iso, n. 20-30 cm halkaisijaltaan oleva rautaa sisältänyt kappale, jossa oli näkyvillä runsaasti selviä ja isoja puuhiilen jättämiä painanteita ja onkaloita.
Alueella ei vaikuttaisi olevan muita kiviraunioita, mutta n. 7 metriä rauniosta pohjoisluoteeseen on matala laakea, n 4 metriä halkaisijaltaan oleva painanne, joka saattaisi liittyä kohteeseen.
Tarkastusajankohtana 2024 puusto paikalta oli juuri harvennettu ja alue oli täynnä tuoretta harvennusjätettä.

Kanteleenniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kuivasensaaren Kanteleenniemi on kaakkoon työntyvä niemi saaren eteläosassa. Niemen kaakkoispäässä on kahden kivisen ja kallioisemman harjanteen välissä hiekkapohjainen kaakkoon avautuva kangas. Alueella on tehty hakkuut ja maanmuokkaus. Rikkoutuneesta maasta oli paljastunut kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta.
Lisäksi maanmuokkaus on osin rikkonut kaksi historiallisen ajan kivistä ladottua uunia. Uunikiveysten halkaisija on ollut arviolta n 2 metriä. Säilyneiden osien perusteella uunit ovat ennen maanmuokkausta olleet täysin sammaloituneita eikä näiden ympäristön kasvillisuus ole poikennut muusta kankaasta. Molemmat uunit on ladottu kivilaatoista ja liuskoista. Lisäksi molemmista uuneista oli paljastunut poltetutun tai palaneen saven murentuneita, hapertuneita paloja, joista osassa oli selkeästi kaksi ulkopintaa 90 asteen kulmassa. Selkeitä tiiliä rakenteissa ei kuitenkaan ollut. Alueelta oli löytynyt metallinetsinnässä profiloidun rautapadan kappale, veitsi ja rautapiikki.
Uunien pohjoispuolella vaikuttaa olleen viljelysmaata. Metsänuudistamisen vuoksi muokatulla alueella on ainakin yksi hajonnut raivausröykkiö sekä pohjoispuolisen harjanteen eteläreunassa n 15 metriä pitkä ja metrin korkea kivimuurin muotoon ladottu rakennelma.
Paikalle ei ole kuvattu asutusta vuoden 1785 pitäjää kuvaavassa kartassa eikä vuoden 1847 pitäjänkartastossa.

Mustalampi (1000051673) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Paikalta on löytynyt pienen avokallion kalliohalkeamasta n 15 cm syvyydestä metallinetsinnässä neljän 900- ja 1000-luvuille ajoittuvan hopearahan osia. Lisäksi vierestä on löytynyt rautainen teräkatkelma, jonka yhteydessä oli havaittavissa mineraalimaassa selvää nokimaata.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: ILM29800

Sakarmäen raja (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kylärajoja osoittava rajamerkki, joka tarkastettiin historiallisista kartoista tehtyjen havaintojen perusteella. Kohteessa on verollepanokarttaan (Törne 1778–79) merkitty rajapiste nro 5, joka on merkitty myöhemmin myös isojakokarttaan (Ferrin & Schaeffer 1835–57) numerolla 4. Kyseessä on rinteen laelle sijoitettu rakenne, joka sijaitsee myös nykyisen kiinteistörajan kohdalla. Rajamerkki ei kuitenkaan ole nykyisten rajapyykkien joukossa.
Kohdetta on kuvattu verollepanokartan asiakirjassa sanoin ”Streck uppå en låg jordfast sten” (Törne 1778–79) eli kyseessä on todennäköisesti ollut matalan maakiven yläpinnalle hakattu viiva.
Maastossa kyseisellä kohdalla todettiin kivistä kasattu röykkiö, joka on halkaisijaltaan noin 1,5 m ja korkeudeltaan noin 0,6 m. Röykkiön kivet ovat halkaisijaltaan noin 10–40 cm ja pyöreitä muodoltaan. Rakenne on painunut ja muodoltaan epämääräinen, eikä esimerkiksi selkeitä kulmia ole havaittavissa. Rakenne on sammaloitunut. Sen päälle oli inventointihetkellä ladottuna metsänharvennusjätteitä. Ympäristö on lehti- ja havupuita kasvavaa sekametsää. Aluskasvillisuus on pääosin sammalta, mutta osittain myös heinää.
Rajamerkin nykyinen muoto ei vastaa verollepanokartan kuvausta ja voi olla myöhempi – esimerkiksi isojaon ajalta 1830-luvulta. Toisaalta rakenne ei täysin vastaa standardoituja isojaon rajamerkkejä, vaan vaikuttaa niitä vanhakantaisemmalta. Lienee joka tapauksessa todennäköistä, että nykyinen röykkiö on kasattu alkuperäisen merkkikiven päälle ja ympärille. Ei ole syytä olettaa, että paikalla olisi kaksi lähekkäistä rajamerkkiä.
Sijainti mäen pohjoiseen viettävän rinteen jyrkemmän kohdan päällä on rajapisteelle loogi-nen, sillä se tarjonnut paikalta näkyvyyden rajalinjaa pitkin molempiin suuntiin.

Kammikivenmaa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee etelään viettävässä loivassa ja kivikkoisessa rinteessä. Alueella on kaskiröykkiöitä ja suuren siirtolohkareen alle tehty kaskiviljelijöiden tilapäisasumus.
Kaskiröykkiöt ovat melko vaatimattomia, korkeudeltaan alle metrin ja muodoltaan suhteellisen pyöreitä ja osin epämääräisiä. Siirtolohkareen länsisivun alla on kiilamainen ja suurimmillaan noin 0,9 m korkea tila. Maahan sen ympärille, lohkareen ulkoreunaa seuraten, on aseteltu kivistä noin 30 cm korkea latomus, joka erottaa lohkareen lipan alle noin 4 x 2 m laajan huonemaisen tilan. Kaarevan kivirivin pituus on noin kuusi metriä. Kiviaines on sekalaista ja sitä on pari kerrosta
Isojakokartan asiakirjoihin (Ferrin & Schaeffer 1835–57) maastonkohta on nimetty Kammikivenmaaksi. Kiven nimi liittyy epäilemättä sen kupeessa olevaan kivirakenteeseen: sana kammi viittaa usein erinäisiin asumuksiin.
Alue on merkitty isojakokarttaan kaskeamiskelpoiseksi metsämaaksi. Isojakokartan paikannimi osoittaa tilaispäisasumuksen ajoittuvan viimeistään 1800-luvun alkuun.
Inventointihetkellä 2024 paikalla oli mätästetty avohakkuualue, mikä osaltaan vaikeutti havainnointia rikkoutuneessa maaperässä.

Suuretlähteet (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, joka sijaitsee n 70 metriä pohjoiseen voimalinjasta rinteen alaosassa.

Pitkäkangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Suurisuon pohjoislaidalla, nimettömän hiekkatien pohjoispuolella, aivan tien vieressä. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on kokonaisuudessaan noin 15 metriä. Vallin korkeus ylärinteen puolella on noin 1 metri, alarinteessä 1,5 metriä ja keskiosa on loivasti kuopalla. Valleja kiertää noin 40 cm:n syvyinen oja. Halssi sijaitsee haudan eteläpuolella, alarinteessä.

Heinäsuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee valtatien 6 kaakkoispuolella sijaitsevalla tasaisella mäntykankaalla, aivan junaradan vieressä. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 17 metriä. Loivahkon vallin korkeus ylärinteen puolelta on vain noin 30 cm, mutta alarinteen puolelta noin metrin. Vallien leveys on noin 2-3 metriä ja keskiosa on kuopalla, jonka syvyys on noin 60 cm. Halssi sijaitsee haudan kaakkoisreunalla, junaradan puolella.

Suokannanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Pohjosentien eteläpuolella ja Suokannanmäen länsireunalla sijaitsevan kosteikkoalueen kaakkoisreunalla. Se on tehty pienen kallioisen mäenrinteen reunalle. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 11 metriä. Vallin korkeus ylärinteen puolella on noin 40 cm ja alarinteen puolella noin 1,5 metriä. Keskiosa on loivasti kuopalla, jonka syvyys on noin 80 cm. Halssi sijaitsee haudan luoteisreunalla, alarinteen puolella. Noin 10 metriä haudan luoteispuolella havaittiin kaksi noin puolen metrin syvyistä kuoppaa, joista toinen on neliskulmainen (halk. 1,1 m) ja toinen suorakaiteen muotoinen (1,1 x 2 m). Kuopat ovat mukana kohteen aluerajauksessa.

Rukassuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rukassuon pohjoispuolella, avoimessa kuusimetsässä havaittiin hyvin loivapiirteinen tervahauta. Hauta on malliltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 13 metriä. Vallit ovat matalat, ylärinteen puolelta lähes maan tasaiset ja alarinteessä noin 40-50 cm. Keskiosa on loivasti kuopalla ja siihen tehdyssä lapionpistossa havaittiin hiilen- ja noensekaista hiekkaa. Halssi on sijainnut haudan eteläpuolella, siitä on jäljellä vain loiva ojamainen painauma. Maa on paksun sammaleen peittämä ja kohdetta on hieman vaikea havaita epätasaisessa maastossa.

Porossillanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Keskimmäinen- järven luoteispuolella, Porossillanmäen etelälaidalla. Hauta erottuu muusta ympäristöstä selkeästi runsaamman aluskasvillisuuden vuoksi. Hauta on pyöreä ja sen halkaisija on noin 16 metriä. Vallien korkeus on 0,6-1,2 metriä ja leveys 3-3,5 metriä. Vallin eteläpuolella on suorakaiteen muotoinen (0,7 x 1,3 m) ja noin metrin syvyinen tervanlaskukuoppa.

Tupavuorenkorpi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tupavuorenkorven lounaisosassa on kaksi vierekkäin tehtyä tervahautaa. Haudat sijaitsevat länsilounaaseen laskevassa rinteessä, noin 35 metrin etäisyydellä toisistaan. Molemmat haudat ovat pyöreitä ja halkaisijaltaan noin 14 metriä. Haudoista etelänpuoleinen on hieman loivapiirteisempi ja sen keskeltä on ajettu metsäkoneella. Vallin korkeus ylärinteen puolelta on noin 40 cm ja alarinteen puolelta noin 1,6 metriä. Vallien leveys on noin 4 metriä. Länsipuolella sijaitseva, ojamainen, loiva halssi on parin metrin pituinen. Parin metrin päässä haudan eteläpuolella on kaksi loivaa, pitkänomaista kuoppaa. Pohjoisempi haudoista on hivenen selkeäpiirteisempi. Vallin korkeus ylärinteen puolella on noin 50 cm ja alarinteessä noin 1,8 metriä. Vallien leveys on noin 3-3,5 metriä. Ojamainen halssi on haudan länsipuolella ja sen pituus on noin 3 metriä.

Kolmikannanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee rinteessä Kolmikannanmäen länsireunalla. Haudan päällä kasvaa eri-ikäisiä havupuita. Hauta on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on noin 14 metriä. Vallien korkeus on 0,6-1,1 metriä ja leveys 3-4 metriä. Halssi sijaitsee haudan länsipuolella. Noin viis metriä haudan länsipuolella havaittiin pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija oli noin metrin.

Tomperinvuori (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tomperinvuoren metsäalueella, metsäpolun länsipuolella havaittiin kolme hiilimiilua parin metrin etäisyydellä toisistaan. Paikalla on kolme pitkänmallista kuoppaa, joiden koko on keskimäärin 1,3 x 2 metriä. Kuoppien keskelle tehdyissä lapionpistoissa havaittiin noen- ja hiilensekaista maata. Metsäkoneella on myös ajettu yhden kuopan yli ja rikkonaisen maan pinnalla on havaittavissa noensekaista maata. Yhteen kuopista on laitettu kyltti, jossa lukee ”SUDENKUOPAT”.

Harkivenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta sijaitsee Keskimmäinen-järven lounaispuolella, Harkivenmäen länsireunalla. Paikalla kasvaa avointa sekametsää. Hauta on todella loivapiirteinen ja melko vaikea havaita maastosta. Haudan muoto on pyöreä ja sen halkaisija on noin 15 metriä. Tervahaudan vallien korkeus on noin 0,3-0,5 metriä ja keskellä oleva loiva painauma on noin 0,5 metriä. Haudan länsipuolella on kolme suorakulmaista kuoppaa, joiden koko on 1,2 x 2,5 metrin välillä.

Kutilanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kutilantaipaleen halki johtaneen muinaisen salmen luoteisrannalla. Tuulenkaadon auki repimästä maasta on kerätty talteen kivikautista keramiikkaa, kvartsi-iskoksia ja palanutta luuta. Kohteen aluerajaus on löytökohdan ympäristön topografiaan pohjautuva arvio.

Tärjälänmäki (Raaka-aineen hankintapaikat)
Kivikautinen; Kvartsilouhos sijaitsee Tärjälänmäen itäosassa sijaitsevan avokallion eteläreunalla, rinteen yläosassa.

Leppäsmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Hieman suppilomainen kuoppa Leppäsmäen eteläreunalla.

Välisuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Uudenkaupungin rauhan rajamerkki sijaitsee laakeassa kivessä, joka on noin metrin korkea ja kaksi metriä halkaisijaltaan.
Kivessä on merkintänä mm. vuosiluku 1722 sekä kruunu ja risti.

Anola Kinunki 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi, toisissaan kiinni olevaa ison hiilihaudan pohjaa. Haudoissa on matalat, n. 20-30 cm vallit, ja tasainen pohja, jossa runsaasti hiiliä.

Leppälä Raatesuon Länsipuoli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Moreenikumpareella, on laajahkolla alueella kuusi raivausröykkiötä. Ei jälkiä pellosta. Lienevät kaskiraunioita.

Häränojankangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, halkaisijaltaan 12 m

Penttilä Kankaanselkä 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on neljä isoa hiilimiilun pohjaa.

Penttilä Kankaanselkä 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla yksi iso hiilimiilun pohja,

Penttilä Hirviniittu Pohjoinen (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiilimiilun pohja, halk. 12 m.

Kontu Multarinta (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja.

Eväksensuo Länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on yksi iso tervahauta, halkaisijaltaan 15 m. Lidar-aineiston perusteella vaikuttaisi olevan kaksi tervahautaa, mutta maastossa on todellisuudessa vain yksi tervahauta.

Kettalus Ukonsuo Länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineistossa leveä vallillinen pyöreä kuoppa, jonka halkaisija reunalta reunalle 11 m. Paikkaa ei ole tarkastettu.

Häränojankangas 6 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, halkaisijaltaan 9 metriä. Rakenne on matala, n. 40 cm, laakea pyöreä kumpare, jota ympäröi kuopat, joista kasattu maata miilun päälle. Kohdalla on paljon hiiltä.

Tupamäki Koillispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, pyöreä matala kumpare, halk 7 m, ojat ympärillä. Hiiltä pohjalla.

Tupamäki Itäpuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla soikea hiilimiilun pohja, halkaisija 9-7 m , n 50 cm korkea laakea kumpare, hiiltä paljon.

Vesikkola Sotkuoja (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilunpohja, pyöreä, halk 9 m, kuopat ympäröivät.

Vesikkola Sotkuoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilunpohja, pyöreä, halk 9 m, kuopat ympäröivät.

Vesikkola Sotkuoja 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on nelisivuinen kumpare, jossa kekälettä ja hiiltä. Kyseessä on pieni hiilimiilun kumpu jota ei ole avattu.

Vesikkola Sotkuoja 4 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on komea rajamerkki, vanhalla kylien välisellä rajalla. Kivilatomus jossa keskuskivi. Kohdalla on tilusraja, mutta ei rajakulmaa tai risteystä. Oletettavasti ai-nakin isojaonaikainen eli 1800 luvulta tai aiempi.

Leppäsmäki (1000052847) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, matala rengasvalli 19 m halk, sen sisällä paljon hiiltä. Tämän itäpuolella on neliönmuotoinen kuoppa, kooltaan 1 x 1,5 m, syvyys liki metrin.

Ruokovuorensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi tervahautaa 45 m etäisyydellä toisistaan. Koordinaatti osoittaa eteläistä, harjanteen juurella olevaa tervahautaa, jossa ei ole halssia. Leveä vallinen, syvä keskikuoppa jossa nokea. Halkaisija vallin ulkoreunoilta 12 m.
Pohjoisempi tervahauta: N 6758361 E 563375. Paksujen risujen peitossa. Ei vaikuta olevan halssia. Halkaisija 15 m. Halssittomina voivat olla suhteellisia vanhoja keskussäiliöllisiä tervahautoja.

Herneoronmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi etelään alarinteeseen, halk. 11 m, luoteiskulma runneltu metsänhoidossa.

Porossillanmäki (1000052863) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Matala tervahauta. Kuoppa halkaisija 9 m, laakea syvyys 50-70, valli matala, eteläpuolella ulkosivu laskee 1,5 m siellä halssikuoppa, syvyys 2 m pituus 5 m leveys 2,5 m. Kaikkiaan hyvin säilynyt rakenne.

Haivuorenkalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suppilomainen tervahauta. Kuopan halkaisija. 10 m, laskee suppilomaisesti 120-160 cm keskellä neliömäinen jyrkkäreunainen kuoppa sivut 150 cm, syvyys 80 cm, kokonaissyvyys siis 2 m Halssi länteen. Rakenne ehjä.

Haivuorenkalliot 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi hiilihautaa tai ehkä enemmänkin pieniä miiluja vierekkäin, vallit kiinni toisissaan. Halkaisijat n. 5 m ja syvyys 30-50 cm.

Etu-Kälvelä 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on taisteluhautaa, jossa torjuntasuunta näyttäisi olevan pohjoinen ja länsi. Oletettavasti 1. ms. aikainen.

Pitkäkangas 2 (1000052867) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Metsätien pohjoiskupeessa on pusikon peittämä tervahauta, halkaisija 15 m. halssi etelään.

Tupavuorenkorpi (1000052868) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kaksi tervahautaa havaittu 5p/m2 lidarmateriaalista. Halkaisijat 11 m vallin ulkosyrjältä mitattuna.
Paikkaa ei ole maastossa tarkastettu.

Tupavuorenkorpi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta tunnistettu 5p/m2 lidarmateriaalista. Halssi länsilounaaseen, halkaisija 14 m vallin ulkoreunalta.
Paikkaa ei ole maastossa tarkastettu.

Lensunmäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen perustan jäännös (kiveä ja maata) kooltaan 8 x 8 m. Uunin raunio (ei tiiltä) luoteisnurkassa. Tälle paikalle paikantuu v. 1767 Lappeen pitäjänkartalle merkitty "Ylä-Länsy" nimine talo varsin hyvällä tarkkuudella, merkintää mm. maastoon verraten. Paikka on siis ollut asuttuna ainakin 1760 luvulla.
Hylkäämisajankohta ei ole tiedossa, kuitenkin ennen ensimmäistä peruskarttaa v. 1954. Peruskartoilla 1954 - 1970 rakennuksen perustan kohta on merkitty pelloksi, mikä on outoa, myös maaston kivisyyden ja karuuden takia. Myöhemmissä peruskartoissa pelto on vetäytynyt hieman etelämmäksi, mutta mitään rakennusta ei paikalle ole merkitty. V. 1894 senaatinkartalla alue on tyhjä, samoin pitäjänkartalla 1845.
On ilmeistä, että rakennuksenpohjaa ei ole raivattu pelloksi 1900 luvun alussa, mutta ei sitä ole peruskarttoihin peltosaarekkeeksi merkitty. Vanhoissa ilmakuvissa ei rakennelma erotu edes pellosta. Rakennelma tuskin on kuitenkaan 1970 lukua nuorempi. On siis ilmeistä, että kyseessä on v. 1767 kartan Ylä-Lensulan talonpaikka.
Talonraunion pohjoispuolella, vanhan pellon reunamilla raivauskivikasa ison maaki-ven päällä.

Maantienkalliot (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p/m2 lidarmateriaalista tehdyssä rinnevarjosteessa erottuu varsin selvä ja kaunis tervahauta, jossa pitkä halssioja etelään, halkaisija 14 m vallin ulkoreunalta. Paikkaa ei ole maastossa tarkastettu

Tervehaudanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi tervahautaa, koordinaatti osoittaa itäisemmän. Sen länsipuolella 20 m päässä on toinen samanlainen tervahauta. Molemmissa halssit (itä-kaakkoon) ja halkaisija 10 m.

Elämäisensuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi etelään, halkaisija 14 m vallin ulkoreunoilta.

Pulsa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on rakennuksen kivijalka, kooltaan 6x12 m. Sisällä näkyy tiiltä. Vuoden 1767 pitäjänkartan Pulsan talo paikantuu alle muutaman kymmenen metrin tarkkuudella samaan kohtaan. Rakenne asettuu vuoden 1845 pitäjänkartalle piirretyn tonttimaan itäosaan. Kartalla ei vaikuta olevan päällepiirrosta tämän kohdalla. Senaatinkartalla (1893) kohdalla on aivan selvästi talo ja toinen heti luoteispuolella. Rakennusta ei ole merkitty 1970 ja sen jälkeisiin peruskarttoihin. Hylkäysajankohdasta ei siten ole parempaa tietoa kuin että hylätty 1893-1965 (kartoitusvuosi) välillä.
Aluerajaus kattaa rakennuksen ja ehjältä vaikuttavaa ympäristöä.

Pulsa 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p/m2 lidarmateriaalista tehdyssä rinnevarjosteessa erottuu varsin selvä ja kaunis tervahauta, jossa pitkä halssioja lounaaseen, halkaisija 14 m vallin ulkoreunalta.

Vuohimäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halkaisija 15 m, halssi etelään.

Oja-ahon Pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi lounaaseen, halkaisija 15 m.

Hirsikangas (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, purouoman kupeessa, halssi uomaan, itään. Halkaisija 11 m.

Vuohimäen Eteläpuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p/m2 lidarmateriaalista tehdyssä rinnevarjosteessa erottuu varsin selvä tervahauta, jossa pitkä hals-sioja pohjoiskoilliseen, halkaisija 14 m vallin ulkoreunalta.

Matskapakka (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; 5p/m2 lidarmateriaalista tehdyssä rinnevarjosteessa erottuu varsin selvä ja kaunis tervahauta jossa halssioja etelään, halkaisija 18 m vallin ulkoreunalta.

Ylätupa (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi etelään, halkaisija 14 m.

Lähdesuon Pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla kaksi tervahautaa. Koordinaatit pohjoisemman, jossa halssi länteen ja halkaisija 16 m, siitä 77 m eteläkaakkoon on toinen tervahauta N 6744666 E 568768, jossa halssi etelään ja halkaisija 16 m, hauta on metsänhoidossa melkoisesti särkynyt

Kangaslammen Pohjoispuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on keskussäiliöllinen tervahauta - ei halssia - syvä nelisivuinen keskuskuoppa ja leveät vallit. Halkaisija 12 m.

Kangaslammen Itäpuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on matala hiilimiilun pohja. Soikea, 12 x 8 m kokoinen.

Tervahaudansuo Pohjoinen 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, matala pyöreä kumpu, jota ympäröi ojat. Halkaisija 10 m. Paikkaa ei ole maastossa tarkastettu.

Tervahaudansuo Pohjoinen 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tervahauta, halssi etelään. Halkaisija 15 m. Paikkaa ei ole maastossa tarkastettu.

Jurvankangas 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaksi hiilimiilun pohjaa, jotka ovat kiinni toisissaan. Halkaisijat 9 m. Ojat ympärillä ja keskellä maassa runsaasti nokea ja hiiltä.

Jurvankangas 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on hiilimiilun pohja, halkaisija 10 m

Pohjakkala (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on keskussäiliöllinen tervahauta, ei halssia. Halkaisija 15 m. Keskellä syvä kuoppa, n. 4 m halkaisijaltaan, muodoltaan nelisivuinen, pohjalla mustaa nokea.

Pohjakkala (1000052930) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on keskussäiliöllinen tervahauta, ei halssia. Halkaisija 15 n keskellä syväö kuoppa n. 4 m halk nelisivuinen, pohjalla mustaa nokea.

Seppälä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on todettu kymmenkunta röykkiötä, jotka ovat rannansuuntaisessa rivissä. Ne on koottu pelkistä kivistä. Muodoltaan röykkiöt ovat pyöreitä tai soikeita, tasakokoisista kivistä rakennettuja, halkaisijaltaan noin 1- 2 metrisiä. Röykkiöt vaikuttavat kaskiraunioilta.

Lumpeisenoja 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Hiekkakuopan länsipuolella on tervahauta, jonka halkaisija vallilta vallille on n 10 metriä.

Partala Kaatola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Partalan kylän keskustan tuntumassa, Salpausselälle kohoavan hietaharjun eteläreunalla, suon reunassa kulkevan polun pohjoispuolella on rajakivilatomus. 1 x 1 metrin laajuinen ja 0,7 metriä korkea, neliskulmainen, sammaloitunut latomus sijaitsee kolmen tilan rajalla.

Haahkalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kivikkoisessa moreenimäessä on 50 x 100 m alueella useita hyväkuntoisia viljelysröykkiöitä ja kiviaita. Historiallisten ilmakuvien perusteella alue on ollut vielä 1950- ja 1960-luvulla avointa peltomaisemaa.

Kaskirauniontie (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Likosenlahden venesataman pohjoisrannalla, Kaskirauniontien varrella, joitakin viljelysröykkiöitä.

Tervahauta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Jänhiälän kylän Tervahaudan talon maalla Saimaan rannassa Laakunlammen koillispuolella on poikittain rantaan nähden noin 40 m pitkä ja 1,5 m leveä sammaloitunut matala kiviaidan näköinen latomus.

Kautto (Taide)
Historiallinen; 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva kalliohakkaus sijaitsee lähellä Karhunkylän kyläalueen korkeinta kohtaa, laakeassa peruskalliossa vanhan puisen päärakennuksen ja kylätien välissä, vain noin metrin päässä talon kivijalasta 1,2 x 1,2 m laajuisessa kalliopaljastumassa.
Hakkauksessa on teksti "O.Lund 18 1/4 87". Vuosiluvun alapuolella on kolmiomainen osa, joka muistuttaa puumerkkiä.

Kissanonnenkangas 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taavetin kunnantalosta noin 1,18 km itään päin, Taavetin linnoituksen itäpuolella, Linnalantien ja Haminantien risteyksen kaakkoispuolella sijaitsee pienellä harjanteella seitsemän mahdollista sotilasleiripaikan majoituskuoppaa. Matalahkoa harjannetta ympyröi kostea ja soinen maa. Kuusi kuoppaa sijaitsee länteen viettävällä rinteellä harjanteen länsireunalla. Lisäksi harjanteen eteläosassa on harjanteen päällä yksi pyöreä kuoppa, jonka halkaisija on noin 2,5 m. Muut kuopat ovat muodoltaan neliskanttisia tai soikeita. Kuopat on kaivettu rinteeseen ja niitä ympäröi kolmelta sivulta matalat maavallit. Kuoppien avoin suuaukko on rinteestä ulospäin ja takaseinä ylärinteeseen päin. Kuoppien pohja on tasainen, noin 2,3x3 m kokoinen. Kuopan syvyys on majoituskuopan takaseinässä noin 0,6 m ja reunoilla noin 0,5 m. Kuoppien takaseinässä on havaittavissa maansekaista kiveystä. Kivet ovat sammalen peitossa, eikä kiveysten kokoa ja luonnetta pysty tarkemmin arvioimaan ilman niiden kaivamista esille. Mahdollisesti kyseessä on tulisija. Paikalla kasvaa havumetsää ja kenttäkasvillisuus on etupäässä sammalta.

Jurvalanselkä 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Jurvala, Jurvalanselkä loma-asutusmökin rannassa.
Hylyn löysi uimari 1950-luvulla.
Museoviraston vuoden 2014 tarkastuksessa hylky todettiin limisaumaisen puurakenteisen aluksen hylyksi, jonka sisärakenteet eivät ole säilyneet, mutta jonka perä- ja keularangat sekä alimmat kylkilankut ovat vielä tallella. Hylyn päämitat ovat: 12,50 m (pituus) x 4,70 m (leveys).
Hylyssä ei ole mitään takilointiin viittaavia mastojen tukirakenteita tai reikiä. On mahdollista, että takilointiin liittyvät rakenteet ovat hylyn pohjalla paksun karikekerroksen alla. Myöskään soutamiseen liittyviä rakenteita ei ole havaittu.
Jurvalanselän hylky on kiinnostava kohde, todennäköisesti paikallista tekoa oleva vene, jonka ajoittuu todennäköisesti 1900-luvun alkupuolelle. Sen uppoamisen ajankohtaa on vaikea määrittää. Todennäköisesti kohde ei kuitenkaan ole ollut uponneena yli 100 vuotta eikä ole muinaisjäännös.
Hylyn rakenneosista sahattiin dendrokronologiset näytteet, mutta loppujen lopuksi päätettiin, ettei näytteitä lähetetä analysoitavaksi puumateriaalin huonokuntoisuuden sekä vähäisten vuosilustojen vuoksi. Raportista löytyy hylyn luonnospiirros.
Hylkyyn on liitetty aikaisemmin mahdollinen tieto, että se on liittynyt Suvorovin laivastoon. Vuoden 2014 tutkimukset eivät tukeneet tätä käsitystä.
Tarkastuksessa kohteen läheltä, noin kymmenen metrin päästä löydettiin
pienemmän puuveneen hylky (ks. Jurvalanselkä 2).
Kotiseutuneuvos Pekka Siiropäältä (huhtikuu 2015) saadun tiedon mukaan hylyn sijaintipaikalla on ollut Kopran puutavaraliikkeen satama ja varastoalue laivalaitureineen. Satamasta vietiin pääasiassa halkoja hevoskuljetuksella kilometrin päähän Luumäen asemalle lastattavaksi pääasiassa Pietariin. Puutavaraliikkeen omisti kolme veljestä: Paavo Kopra, joka osti puuta Luumäeltä ja Lemiltä, Matti Kopra, joka osti Taavetista ja Pekka Kopra, joka asui Pietarissa myymässä puutavaraa. Siiropään olettamuksen mukaan hylky on ollut Paavo Kopran käytössä. Hylky on ollut pitkään monen paikkakuntalaisen tiedossa. Kuka sen on ensin löytänyt, ei ole tiedossa. Myöskään sen uppoamisesta ei ole tietoa.
1900-luvun alku oli puutavaraliikkeiden kulta-aikaa Luumäellä. Kopran veljesten toiminta loppui kokonaan Suomen ja Venäjän välisen rajan sulkeutumiseen vuonna 1917.

Anjala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa, Anjalantien molemmin puolin, osittain jyrkällä peltojen ympäröimällä rinteellä, Pappilan ja Uusitalon tilojen ympäristöissä. Kohteen pohjoisosassa on jyrkässä rinteessä konekiväärikupupesäke nro C299 ja eteläosassa konekiväärikupupesäke nro C298. Kohteessa on lisäksi maahan kaivettuja ja kallioon louhittuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Osa haudoista on tuhoutunut jäätyään piha-alueiden alle. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat pohjoiseen ja itään.

Orkola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kohde on viidessä osassa. Länsiosassa Harjulan tilan ympäristössä on kaksi betonielementeistä rakennettua majoituskorsua eli lamellikorsut nrot 3000 ja 3001. Lamellielementeillä rakennetut korsut ovat ainutlaatuisia Salpalinjan alueella. Kohteen eteläosassa on teräbetonista rakennetut panssaritorjuntatykin ja kahden konekiväärin korsu C29, majoituskorsut C421 ja C66, konekivääripesäke C24 sekä kahden konekiväärin korsu C25. Kohteen pohjoisosassa ovat konekiväärikorsu C26, konekivääripesäke C452 sekä konekiväärikupukorsu C455/453.
Korsujen ympäristöissä ja taustalla on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Päätorjuntasuunnat ovat koilliseen ja itään. Kohteen itäpuolella sekä keskiosassa on panssarivaunun kiviesteitä. Lisäksi kohteen poikki kulkee maahan kaivettuja panssarivaunun kaivantoesteitä.
Orkolan kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Haudankylä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kohteen länsiosa sijaitsee Urpalojärven länsipuolella, Haudankylästä lounaaseen. Kenttälinnoitettu taisteluhautalinja tulipesäkkeineen ja korsuineen noudattelee suoalueesta nousevan rinteen muotoja. Asemien eteen, niiden eteläpuolelle on tehty kaivantoeste. Kohteen länsiosassa sijaitsee teräspesäke nro 1352. Kenttälinnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Linnoitteet jatkuvat kohteen rajauksen länsipuolella, tutkimattomalla alueella Sinkko-nimisen tilan länsipuolelle, Männikkömäelle.
Kohteen itäosa sijaitsee Urpalojärven eteläosassa Juurikkaanniemellä ja Tuulenpesänniemellä. Maasto on pääosin sekametsää. Juurikkaanniemellä sijaitsevat teräsbetoniset konekiväärikorsut nrot C19 ja C20. Korsujen välisillä alueilla, niiden taustoilla sekä Tuulenpesänniemellä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Kenttälinnoitteet jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolella, Urpalonjärven rantaa pitkin sekä pohjoiseen ja etelään, tutkimattomille alueille. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään.

Siiriänniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Urpalojärven länsirannan keskiosassa Siiriänniemellä. Maasto on pääosin sekametsää ja vesakkoa. Niemen eteläosassa on teräsbetoninen panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro C472 ja pohjoisosassa konekiväärikupukorsu nro C471.
Korsujen välisillä alueilla ja niiden taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Kenttälinnoitteet jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolella, Urpalonjärven rantaa pitkin sekä pohjoiseen ja etelään, tutkimattomille alueille. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat pohjoinen, itä ja etelä.

Kantala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Venäjän rajalle, johtavan rautatien eteläpuolella, kolmessa osassa, peltojen ympäröimillä metsäsaarekkeilla, joiden maasto on pääosin sekametsää tai vesakkoa.
Läntisimmässä metsäsaarekkeessa, Ratala-nimisen tilan eteläpuolella on V-lujuusluokkaan kuuluva betoninen konekivääripesäke nro K71 sekä teräspesäke nro 1333. Keskimmäisessä saarekkeessa, Kantala-nimisen tilan lounaispuolella on majoituskorsun nro C416 ja konekiväärikuvun nro 1330 keskeneräinen kokonaisuus. Itäisimmässä metsäsaarekkeessa Kantala-nimisen tilan ympäristössä ovat teräsbetoniset panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro C414 sekä majoituskorsun ja konekivääripesäkkeen yhdistelmä nro 412/413. Lisäksi yksityisalueen pihapiirissä on teräspesäke nro 1334.
Korsujen välisillä alueilla ja niiden taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhaudat ovat jatkuneet kohteen rajauksen ulkopuolelle koilliseen ja lounaaseen. Pelloilla sijainneet linnoitteet ovat hävinneet. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat olleet todennäköisesti kaikkiin ilmansuuntiin. Kohteen itä ja eteläpuolella on ollut panssarivaunun kivieste, jonka kivet on poistettu peltojen alueilta.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon.

Jussinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Jussinmäellä pääosin kuusia kasvavassa sekametsässä sekä taimikoissa.
Kohteen eteläosassa on teräspesäke nro 1336, konekiväärikorsut nrot C402 ja C8 sekä tulenjohtokorsu nro C420. Jussinmäen keskiosassa on miehistökorsu nro C498 ja pohjoisosassa konekiväärikorsu nro C419.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhaudat jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolelle pohjoiseen ja etelään. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Ala-Askola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee metsäalueella Ala-Askolan tilasta kaakkoon, Lappeenrantaan johtavan rautatien pohjoispuolella.
Kohteen eteläosassa sijaitsevat teräsbetoniset konekiväärikorsut nrot C418 ja C9, majoituskorsu nro C57 ja teräspesäke nro 1337. Kohteen pohjoisosassa on majoituskorsu C176.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen ja kaivantoesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste. Nelirivisen esteen kivet on aseteltu normaaliin tapaan pystyasentoon.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Käpylä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se on kahdessa osassa, joista itäisempi on peltojen ympäröimällä metsäsaarekkeella Käpylän tilasta kaakkoon. Läntisempi osa on Käpylän tilan ympäristössä, yksityisalueen pihapiirissä. Metsäsaarekkeella on kahden konekiväärin korsu nro C604 ja teräspesäke 1345. Maatilan pihapiirissä ovat konekiväärikupupesäkkeet nrot C398 ja C399.
Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat olleet pohjoiseen, itään ja etelään. Korsun C604 itäpuolisella pellolla on ollut panssarivaunun kivieste sekä kaivantoeste, jotka on nyttemmin poistettu viljelysmailta.
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Tahvola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Tahvola-nimisen tilan länsipuolella kansgasmetsässä ja osin hiekanottoalueella. Kohteen eteläosassa sijaitsee betonista ja hirsistä rakennettu, numeroimaton konekivääripesäke sekä betonirengaselementeistä rakennettu majoituskorsu nro 3002.
Kohteessa on lisäksi maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Osa linnoitteista on tuhoutunut hiekanoton yhteydessä. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään.
Inventointikertomus 2014:
Muinaisjäännösrekisterissä oleva Tahvolan linnoitteiden aluerajaus ulottuu voimalinjaan ja hieman sen pohjoispuolelle. Inventoinnissa todettiin, että alueella ei ole havaittavissa
maahan kaivettuja kenttälinnoitteita ja aluerajaus on syytä muuttaa niin, että se päättyy Tahvolan tilan pohjoispuolella olevaan tieristeykseen.

Huomola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Huomolan kylässä sekä sen koillis- ja luoteispuolilla, valtatie 6:n eteläpuolella.
Kohteen länsiosassa ovat teräspesäkkeet nrot 1347 ja 1346, keskiosassa betoninen rengaskorsu nro 3003 ja itäosassa konekivääripesäke nro C603.
Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, kaivantoesteitä, korsu ja tykkiasema. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on kaakkoon..
Kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Luotniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Urpalojärven länsirannan keskiosassa Luotniemestä 450 m eteläkaakkoon olevalla niemellä. Yksityisalueen pihapiirissä on konekiväärikupukorsu nro C470. Korsun katon päälle on rakennettu mökki.
Korsujen ympäristössä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Kenttälinnoitteet jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolella, Urpalonjärven rantaa pitkin sekä pohjoiseen ja etelään, tutkimattomille alueille. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat pohjoinen, itä ja kaakko.
Kohteen aluerajausta on muutettu Lidar-aineiston perusteella 7.12.2018.

Askola 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee metsäalueella Ala-Askolan tilasta koilliseen, entisen valtatie 6:n, nykyisen Itsenäisyydentien etelä- ja pohjoispuolella. Kohteen eteläosassa sijaitsevat teräsbetoninen konekiväärikorsu nro C401, majoituskorsu nro C417, teräspesäke nro 1338 ja majoituskorsu nro C112. Kohteen pohjoisosassa on teräspesäke nro 1339. Kohteen länsipuolella on erillään majoituskorsu nro C1211.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoesteitä.n. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Historiallinen; Paikalla on toisen maailmansodan aikainen varustus. Rakenne on osa varustusten ketjua, jolla on suljettu Käringin ja Pallilanlahden kannasta. Kohde näkyy vuoden 1948 ilmakuvassa osin kasvipeitteettömänä.
Kohde sijaitsee Ruokolahden Käringistä Pappilanlahteen laskevan joen varrella, pienen koskiosuuden pohjoisrannalla, Vennonmäen eteläpuolella. Kohteessa on noin 130 metrin mittainen taisteluhauta, joka länsipäässä pienen mäen laella on epämääräinen kuoppa. Taisteluhauta ampuma-asemineen on kaivettu ojan varrelle ja se on nykyään osin metsässä, osin voimalinjan alla hakkuuaukolla. Linja mutkittelee joen rannalla ja nousee välillä muutamalle pienelle kukkulalle. Taisteluhauta on matala ja painunut, ja etenkin länsiosissaan runsaan pusikon ja aluskasvillisuuden peittämä. Itäpäässä kohde päättyy joen varteen. Rintamasuunta on kaakko.
.

Historiallinen; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee alueen halki.
Vuoden 1948 ilmakuvassa näkyy tuoretta taistelukaivantoa, joka kulkee kirkolta eteläkaakkoon harjanteen päällä n 0,5 km tien länsipuolella. Pohjoispäässään taisteluhauta on kulkenut sekä länsipuolella metsässä että tien itäpuolella pellolla. Vuoden 1948 ilmakuvanottoaikaan pellolla kulkenut osuus on ollut jo tasattu, mutta taisteluhaudan kulku pellolla erottuu edelleen hyvin ilmakuvassa. Taisteluhauta on tehnyt lenkin, joka on ulottunut kirkolta n 150 eteläkaakkoon ja tästä kaivanto on jatkunut harjanteella etelään.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin kohteessa taisteluhautaa tien länsipuolisella rinteellä paikoitellen kahdessa linjassa noin 160 metrin pituudelta. Selustassa taisteluhaudan pohjoispuolella kaivannot johtavat suojahuoneen kuoppaan. Länsirinteellä on lyhyt noin 20 metrin mittainen taisteluhauta. Sen yhteydessä on potero koordinaateissa P: 6795390 I: 597846. Taisteluhautojen yhteydessä havaittiin neljä mahdollista asemaa, joilla on torjuntasuunta kaakkoon Veneniemelle. Länsirinteellä on laaja mitoiltaan noin 5x12 m kuoppa, jossa vaikuttaa olevan ampumasektori lounaaseen Ukonsalmen sillan edustalle. Kohteen rakenteet on pääosin kaivettu maahan. Mäen pohjoisosissa on lisäksi suojahuoneen kuoppa. Kohteen torjuntasuunnat ovat kaakko-etelä-lounas-akselilla. Myös Lampsiinlammen koillispuolella havaittiin maastossa harjun länsirinteellä taistelu- tai yhdyshauta, joka on noin 140 metriä pitkä.

Saareksienvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa. Saaraksienvuoren kaakkoispuolella on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 15. Lisäksi kosteikon reunalle on rakennettu kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat itään ja etelään.
Kenttälinnoitteita on lisäksi Saaraksienvuoren eteläpuolella olevalla suon ympäröimällä suurikokoisella metsäsaarekkeella sekä Suurisuon etelälaidalla olevalla Jahkajan saarekkeella. Alueita ei ole tutkittu kauttaaltaan maastossa. Karttatietojen perusteella linnoitteita on myös Huutsalon saarekkeella, jota ei ole tutkittu.

Simonmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Kydönsuon koillispuolella olevassa metsässä sekä Jängynjärveen laskevan joen keskellä olevassa Vuossaaressa.
Kohteen länsiosassa Vuossaaressa on kaksi teräsbetonista konekiväärikorsua nrot 9 ja 8. Vuossaarta ei ole tutkittu. Vuossaaren kohdalla joen länsirannalle on sotilaskarttaan merkitty teräspesäke nro L1, jota ei etsinnöistä huolimatta löydetty. Torni on todennäköisesti poistettu. Paikalla on maahan kaivettua taisteluhautaa, tuliasemia ja kuoppia. Simonmäen kohteen itäosassa on vierekkäin teräsbetoniset panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 7/R ja konekiväärikorsu nro 6/R. Kohteen itäpäässä on konekiväärikorsu nro 5/R.
Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on etelään. Kohteen eteläpuolella on panssarivaunun kivieste. Kivieste on korsujen 6/R ja 7/R edustalla viisirivistä ja ilmeisesti madallettu ampumasektoreiden kohdalta. Kivieste jatkuu joen rantaan ja sitä on karttatietojen perusteella myös Vuossaaressa.

Muntero (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Ruoholammen länsirannalla, Munteronjoen itäpuolella suurimmaksi osaksi hakkuuaukealla.
Kohteen eteläosassa on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 18. Korsun ympäristössä ja sen pohjoispuolella on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Munterontien pohjoispuolella on maahan kaivettu, kenttälinnoitettu konekivääriasema, joka on ollut aikanaan katettu. Aseman sisätilan koko on nykyään 3 x 4 m ja siinä on kaksi ampuma-aukkoa. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat itään ja länteen. Kohteen etelä- ja itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Kotipelto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hallikkalan kylässä Vallinkosken länsipuolella on Vallinkoskentien molemmin puolin jatkuvan mäen rinteellä ja sen päällä taisteluhautoja, panssarivaunun kiviesteitä sekä mahdollisia ampuma-asemia.
Panssarivaunun kiviesteitä on Vallinkoskentien molemmin puolin. Itä-länsisuuntainen kivieste on noin 7 m leveä ja siinä on kiviä neljässä rivissä. Kiviä on näkyvissä noin 0,9 m korkeudelta ja ne ovat noin 0,87x0,45 m kokoisia. Tien länsipuolelta kivieste on suurimmaksi osaksi tuhoutunut ja jäljellä on vain 5 pystyssä olevaa kiveä. Tien itäpuolella mäen päällä kulkee rinteen suuntaisesti itä-länsi-suuntainen taisteluhauta ja vähän matka päässä idässä lounas-koillis-suuntainen taisteluhauta. Taisteluhaudat ovat noin 1,7-2 m leveitä ja 0,2-1 m syviä. Mäen länsi- ja etelärinteessä on erikokoisia kuoppia (yksi mahdollinen konekivääriasema, yksi mahdollinen T:n muotoinen asema ja mahdollinen aloitettu taisteluhautakaivanto). Mäen päällä on moderni, todennäköisesti 1900-luvun puolivälin rakennuksen pohja.Varustuskokonaisuus vaikuttaa keskeneräiseltä.
Tien länsipuolella on hyvin jyrkkärinteisen mäen päällä taisteluhauta sekä keskeneräisiä mahdollisen tuliaseman/tähystysaseman/korsun kiviperustoja. Paikalla on noin 7x7 m kokoinen ladottu kiviperustus. Kiviä on näkyvissä kahdessa kivikerrassa. Kivet ovat sekä luonnonkiviä, että lohkokiviä ja noin 1x0,5 m kokoisia. Perustuksen korkeus on noin 0,85 m. Perustuksen ympärillä on runsaasti irtolohkareita ja pari ladottua noin 14 m pitkää kiviseinämää.

Vuoksenniskan pururata (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vuoksenniskan pohjoispuolelle nousevan harjun päällä kulkee katkeilevia taisteluhautoja. Taisteluhautojen syvyys vaihtelee 0,2 metristä 1,7 metriin. Leveys on noin 2 m taisteluhaudan yläosasta. Osassa hautojen seinämät on tuettu kiveyksellä, osa on maarakenteisia. Taisteluhaudoissa on ampumapesäkkeitä sekä mahdollisia korsun paikkoja. Todennäköisesti osa kaivannoista on jäänyt kesken.
Noin 250 m päässä taisteluhautojen etelä/kaakkoispuolella on Vuoksenniskantien pohjoispuolella olevassa metsikössä panssarivaunun kiviesteitä. Kivieste kulkee noin 25 m pituudelta lähes itä-länsisuuntaisesti ja siinä 3-4 kiviriviä. Kivet ovat noin 0,6-1 m korkuisia. Kiviesteen länsipuolelle nousevan mäen päällä ja rinteessä on mahdollisia ampuma-asemia. Paikalla on epämääräisiä kuoppia, jotka saattavat olla myös maa-aineksen ottokuoppia.
Varustukset liittyvät Salpalinjaan.
Aluerajausta muutettu Lidar-aineiston perusteella 4/2017.

Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Pappilanlahden ja Käringin välisen kannaksella. Taistelukaivantojen lisäksi järjestelmään on kuulunut Pappilanlahden koillisrannalla sijainnut panssarieste, jolla on suljettu silloisen päätien reitti.
Kohde sijaitsee Käringintien itäpuolella asutuksen väliin jäävällä kapealla metsäkaistaleella. Kohteessa on taistelu- tai yhdyshautaa noin 60 metrin pituudella maahan kaivettuna länsi-itä suuntaisena. Rakenteet on osittain kaivettu maahan ja osittain louhittu. Torjuntasuunta on etelään.

Hautasenvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Hautasenvuoren eteläosassa metsissä ja yksityisalueiden pihamailla. Kohteen länsiosassa on teräsbetoninen panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 4/R ja keskiosassa kahden konekiväärin korsu nro 2/R. Kohteen itäosassa on teräspesäke nro L2.
Korsujen ympäristöissä ja varsinkin kohteen itäosassa on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat itään ja etelään. Kohteen etelä- ja itäpuolella on panssarivaunun kivieste.
Hautasenvuoren ja Hurtanmaantien välisellä aluella, tien itälaidalla on ollut linnoittamiseen liittyvä huoltoalue: majoitusparakkeja, keittiö, sauna, pyykkitupa, sairastupa, autovarikko ja varastoja. Maastossa on betonisia rakennusten perustoja. Aluetta ei ole tutkittu eikä rajattu maastotietokantaan.

Iitiä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kärjenlahden ja Kärjenlammen välisellä kankaalla ja Kärjenlahden pohjoispuolella.
Kohteessa on maahan kaivettuja kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on etelään. Kohteen eteläpuolella on kaksi panssarivaunun kiviestelinjaa, joista pohjoisempi jatkuu itään Saksanniemeen. Taisteluhautojen taustalla on imubetonimenetelmällä valettuja majoituskorsuja eli pallokorsut nro 100–110.

Saksanniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kärjenlammen pohjoispuolella sekä Myllylammen ja Kärjenlammen välisellä kannaksella. Kohteen läheisyydessä on myös tukinuittoon liittyvän Rutolan ylivientilaitoksen laitteita.
Kohteen länsiosassa on teräsbetoninen kahden konekiväärin korsu nro 903, jonka vieressä on teräspesäkkeenä nro L17 toiminut panssarivaunun torni, joka on siirretty alkuperäiseltä paikaltaan Mikkelintien länsilaidalta, Rutolan kylän kohdalta. Kohteen itäosassa on konekiväärikorsu nro 86 sekä majoitustunnelin ja konekiväärikorsun yhdistelmä nro 139-900.
Korsujen välisellä alueella ja niiden taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat itään, etelään ja länteen. Kohteen eteläpuolella on panssarivaunun kivieste.
Kohteen keskiosan yli on rakennettu Mikkelintien uusi linjaus, joka kulkee Myllylammen länsipuolitse. Tällöin ovat korsun 139-900 yläpuolella sijainneet kenttälinnoitteet tuhoutuneet ja korsun sisäänkäyntejä tukittu. Tien kohdalta kivieste on purettu ja kivet on aseteltu myöhemmin takaisin uuden tielinjan sillan alle.

Junnola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kuukanniemessä keskusta-alueella Kotajärven ja Tallisenlammen välisellä kankaalla. Kohde on todennäköisemmin toisen maailmansodan kuin ensimmäisen maailmansodan aikainen. Tallisenlammen itäpuolella on toisen maailmansodan aikainen puolustuslinja Kähönsalmelle saakka. Ensimmäisen maailmansodan aikaiset linjat kulkevat etelämpänä.
Kohteessa on neljä taisteluhautaa. Läntisin taisteluhauta on noin 100 metriä pitkä ja sen pohjoisrinteellä on korsukuoppa. Lisäksi taisteluhaudan yhteydessä on kolme kuoppaa, jotka ovat mahdollisesti asemia. Riihipellon pohjoispuolella on noin 170 metriä pitkä taisteluhauta, jossa on kaksi lyhyttä yhdyshautaa pohjoiseen sekä niiden yhteydessä suojahuoneen kuoppa. Lepikontien eteläpuolella on noin 100 metriä pitkä taisteluhauta, joka jatkuu tien pohjoispuolella. Taisteluhaudan eteläpuolelle jatkuu kolme lyhyttä kaivantoa, joissa on mahdollisesti asemat. Lisäksi mäellä on rakennuksen kivijalka. Rakennus näkyy vuoden 1948 ilmakuvassa. Puolustusvarustus jatkuu Lepikontien pohjoispuolella, jossa taisteluhauta jatkuu etelärinnettä pitkin päättyen hiekkakuopan reunalle itäosassa. Taisteluhaudasta haarautuu pohjoiseen yhdyshauta.
Kohteen kallioon louhitut rakenteet ovat säilyneet hyvin. Maahan kaivetut ovat painuneita. Varustukset ovat jääneet osittain rakentamisen ja muun maankäytön alle.

Lautsalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Lautsalmen alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Se sijaitsee kaakko-luode –linjalla Jäköjärven Räätärinlahden pohjoispuolella kuusimetsässä ja osin talojen pihamailla.
Kohteessa on maahan kaivettuja kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen (ks. alakohteet), joita kartoitettiin vuonna 2021 tehdyssä tarkkuusinventoinnissa uuden ilmalaserkeilausaineiston avulla. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään, asemista johtaa yhdyshautoja länteen. Kohteen pohjoisosasta alkaa kaivantoeste, joka johtaa Lemin puolelle Tuomelan puolustusvarustuksiin. Eteläosassa on järven rantaa seuraileva panssarieste.
Taisteluasemien taustalla on kuusi imubetonimenetelmällä valettua miehistökorsua eli pallokorsut nrot 115–120. Sotilaskartassa kohteen eteläosan itälaidalle merkittyä, panssarivaunun tornista rakennettua teräspesäkettä nro L9 ei löydetty vuoden 2021 inventoinnissakaan, se on luultavasti viety maastosta pois.

Rutola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Rutolan kylän ympäristössä Vanhan Mikkelintien molemmin puolin.
Kohteen länsiosassa Vanhan Mikkelintien länsipuolella, entisen omakotitalon pihapiirissä on teräsbetoniset konekiväärikorsu nro 901 ja majoituskorsu nro 14. Näistä noin 100 m pohjoiseen, Vanhan Mikkelintien länsilaidalla on ollut panssarivaunun tornista rakennettu teräspesäke L17, jota ei löydetty maastosta. Paikallisten asukkaiden mukaan torni on siirretty Saksanniemeen, Salpamajan pihaan, jossa on neuvostoliittolaisen BT-5 panssarivaunun torni, joka on koottu niittaamalla. Tornissa on laatikkomainen takauloke. Rutolan kohteen itäosassa on kallioon louhittu majoitustunneli nro 131/143.
Korsujen välisellä alueella ja niiden taustoilla sekä kohteen itäosassa on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen ja kaivantoesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat pohjoiseen, itään ja etelään. Kohteen eteläpuolella on panssarivaunun nelirivinen kivieste.

Voisalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kuudessa osassa Voisalmensaaren eteläosassa. Osa Voisalmensaaren linnoitteista on jäänyt asutuksen ja tieverkoston alle. Kohteen lounaisosan linnoitteet, Voisalmen rannassa, Voisalmentien länsipuolella kuuluvat valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin ympäristöihin.
Voisalmen rannalle on rakennettu neljä teräsbetonista konekiväärikorsua nrot 4, 5, 6 ja 8. Korsujen ympäristössä ja taustalla on maahan kaivettuja ja kallioon louhittuja taistelu- ja yhdyshautoja, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Voisalmentien länsipuolella hautoja on tuettu betonilla. Mainitulla alueella on kallion päällä taisteluhaudassa lisäksi kaksi betonista ampumapesäkettä, joista läntisempi on katettu. Betonilla tuetut taisteluhautaosiot ovat Salpalinjalla harvinaisia. Asemien eteläpuolella on kivinen panssarivaunun este, joka on tuhoutunut itäosastaan. Voisalmentien länsipuolella este sijaitsee järven rannassa ja sen muodostaa kylmämuurattu kiviseinämä, jonka korkeus on 2,5 m. Este on jatkunut Voisalmentien itäpuolella nelirivisenä, tyypillisen mallisena esteenä, jossa estekivet on aseteltu pystyyn. Esteestä on tällä alueella säilynyt vain osia.
Kivieste jatkuu Voisalmen rannassa, Taipalsaarentien länsipuolella. Tien länsipuolella ne jakaantuvat useampaan linjaan, jotka kulkevat omakotialueen poikki Puhurinkadun itäpuolelle ja Kariniemenpuistoon, Saimaan rantaan, joista ne jatkuvat nelirivisenä vielä kymmenkunta metriä järveen. Esteet ovat osittain tuhoutunueet omakotialueen ja katuverkoston alle. Esteen taustalla on ollut maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan ja jotka ovat säilyneet vain osittain.
Suolahden länsirannalla, rautatien ja Kivisalmenkadun välisessä metsikössä on säilynyt kokonaisuus kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen ja korsuineen. Samanlainen kokonaisuus on säilynyt Suolahden pohjukan pohjoispuolella, jyrkkärinteisellä harjulla.

Tuosa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Tuosa-nimisen suurikokoisen, maayhteydellä varustetun saaren koillis- ja länsirannoilla, golfkentän alueella. Osa kohteista on raivattu esiin nähtävyyksiksi. Karttatietojen perusteella linnoitteita sijaitsee nyt tutkitun alueen lisäksi myös Tuosan eteläosissa, Mikonsaaressa, Niemisenkärjessä ja Patakansuon kaakkoispuolella mutta niitä ei ole merkitty kohteen rajaukseen.
Tuosan kohteessa on pääasiassa kallioon louhittuja taistelu- ja yhdyshautoja, sekä keskeneräiseksi jääneitä kuoppia korsuille ja tuliasemille. Osa haudoista on kaivettu maahan. Taisteluasemien päätorjuntasuunta on itä. Pellisenniemen keskiosaan pistävän lahden pohjukan kaakkoispuolella on kallion kyljessä betoninen, teräsluukulla varustettu komero, jonka sisätilat ovat kooltaan 0,5 x 0,5 m. Komerosta laskeutuu järven rantaan 0,3 m leveä ura, jonka syvyys on 0,3 m. Kyseessä on ilmeisesti viestikaapeleiden järjestelyihin liittyvästä rakenteesta.
Kohteen eteläosassa, Tuosan keskiosassa, rannassa on kivistä ladottu 2,8 m korkea muuri, joka on toiminut panssarivaunun esteenä. Itä–länsisuuntaista muuria on yhteensä 45 m. Muurista 200 m kaakkoon alkaa osin rannan tuntumassa noin puoli kilometriä pitkä nelirivinen kivieste.

Rönänniittu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua. Alueella sijaitsee panssarivaunun nelirivisiä kiviesteitä, joiden taustalla on kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen.
Esteen pohjoispäässä, sen länsipuolisessa kalliossa on kaksi louhospaikkaa, ks. alakohteet.

Juvola (1000017727) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Juvolan kylän lounaispuolella, Juvolantiestä pohjoiseen haarautuvan metsäautotien varrella. Kohde on neljän tykin kestolinnoitettu tykkipatteri, jonka aseistuksena oli 280 mm:n raskaat venäläiset rannikkomörssärit, vuoden 1877 mallia. Betoniset tykkiasemat suojatiloineen sijaitsevat mäen rinteessä, sekametsässä, 100–150 metrin etäisyydellä toisistaan. Ne on numeroitu vanhan sotilaskartan perusteella lännestä alkaen numeroilla 1–4. Itäisin tykkiasema on kunnostettu nähtävyydeksi ja se on varustettu opaskyltillä ja viitoituksella.

Ylä-Nuppola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ylä-Nuppolan tilalta 500 m itäkoilliseen, Pentinmäentien molemmin puolin harvaa havumetsää kasvavassa kangasmaastossa. Tien pohjoispuolella on vierekkäin n. 60 m välein kolme maahan kaivettua, 2 m syvää kuoppaa, joiden koko on 10 x 5 m. Tien eteläpuolella on neljä 0,5 – 1,0 m syvää kuoppaa, joiden halkaisija on n. 5 m. Sotilaskarttaan on kohdalle merkitty tykkipatteri.

Tuomala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kurenvirta-nimisen salmen länsipäässä, pohjoisrannalla yksityisalueen pihapiirissä. Kohde on teräsbetoninen konekivääripesäke nro 21. Karttatietojen perusteella ympäristössä on lisäksi kenttälinnoitteita, joita ei ole tutkittu.

Hoikmaanniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kurenvirta-nimisen salmen itäpäässä, pohjoisrannalla, sekametsässä. Alueella sijaitsee kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitetun korsun kuoppa.

Huussuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Huussuolla. Sirkkaniemen lounaisosassa on suon keskellä, metsäsaarekkeella teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 7. Karttatietojen perusteella Huussuon poikki kulkee lounas – koillinen –suunnassa panssarivaunun kivieste Palhoinniemestä Sirkkaniemen eteläpuolelle, jossa on myös kenttälinnoitteita. Kiviesteen yhteydessä on myös puisia piikkilankaesteen tolppia.
Syyspohjanlahdesta lounaassa alkava panssarieste päättyy Huussuon pohjoisreunaan peruskartassa esitetyn mukaisesti. Este erottuu myös ilmalaserkeilausaineistossa kohoumana. Suo on ojitettua ja kasvaa puustoa. Panssariesteen kulku tarkastettiin maastossa vuoden 2021 inventoinnissa. Este on suon kohdalla pääosin kolmerivinen, lounaassa olevan Palhoinniemen kohdalla nelirivinen. Panssariesteestä on enemmän tietoja kohteen Palhoinniemi(1000017798) yhteydessä. Piikkilankaesteen tolppia ei maastossa havaittu vuonna 2021, niitä voi siellä kuitenkin olla, koska niistä on aiempia havaintoja.
Huussuon kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Inkilänmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Inkilänmäen ja Virmutjoen välisessä maastossa, Kytöinmäen pohjoispuolelta Murroinniityn länsipuolelle. Kohteen eteläosassa on teräsbetoninen majoituskorsu nro 636. Kohteessa on myös kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja sekä majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Asemien edessä on panssarivaunun kivieste.

Pentinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Pentinmäen alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Kohde sijaitsee Iitiäntien ja Mikkelintien välisellä alueella Lemin ja Lappeenrannan rajan molemmin puolin. Osa linnoitteista sijaitsee yksityisalueiden pihamailla.
Kohteessa on maahan kaivettuja ja kallioon louhittuja kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoestettä. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Taisteluasemien taustalla on kymmenen imubetonimenetelmällä valettua miehistökorsua eli pallokorsut nrot 130−139.
Linnoitteita on kolmessa keskittymässä, jotka yhdistyvät toisiinsa yhdys- ja taisteluhaudoin. Linnoitteiden länsipuolelle johtaa neljässä kohtaa 60–120 metriä pitkä juoksuhauta. Etelässä Iitiäntien pohjoispuolella on pallokorsut 130–133, joiden itäpuolella on maahan kaivettuja taisteluhautoja, joissa tuliasemia sekä konekivääriasemat 1–3 sekä maahan kaivettu korsu 1. Asemien itäpuolella rinteen alla on kaivantoeste, joka alkaa jo etelässä olevan Tuomelan kohteesta. Kaivantoeste jatkuu pohjoiseen pätkittäin, sitä ei ole ehkä ollenkaan tehty tai se on pellon laidassa olevalta osaltaan peittynyt.
Näistä asemista pohjoiseen noin 250 metrin matkalla on jonkin verran taisteluhautoja yksittäisine pesäkkeineen, jonka jälkeen on ketju pallokorsuja (nrot 134–137) ja pääosin maahan kaivettuja taisteluhautoja ja -asemia. Konekivääriasemat 4 ja 5 ovat kallioon louhittuja. Linnoitteiden länsipuolella on 7x15 metrin kokoinen ja vajaa metrin syvä kaivanto, joka on mahdollisesti parakin pohja.
Kohteen pohjoisimmat linnoitteet koostuvat tykkiasemasta, pallokorsuista 138 ja 139 ja taisteluhaudoista sekä -asemista. Konekivääriasemat 6 ja 7 ja niihin liittyvät taisteluhaudat ovat kokonaan kallioon louhittuja. Pohjoisosan linnoitteita reunustaa niiden itäpuolella leveä kaivantoeste, joka jatkuu Mäkelän linnoitteiden alueella idässä.

Petäjäsaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kivijärven Petäjäsaaressa. Saaren itäosassa ovat teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsu nro C580a, tulenjohtokorsu F46 sekä konekivääripesäke C580b. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja. Karttaan merkittyä, saaren koillisosaan sijoittuvaa panssaritorjuntatykin asemaa tai mahdollisesti teräspesäkettä nro 1344 ei löytynyt.

Parkkisaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kivijärven Parkkisaaressa. Saaren eteläosassa on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro C581 ja kenttälinnoitettuja taistelu ja yhdyshautoja. Osa linnoitteista sijaitsee yksityisalueen pihapiirissä. Saaren pohjoisrannalla on 1940-luvun sotilaskartan perusteella kenttälinnoitteita, joita ei ole tutkittu maastossa.

Kammarvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjuun kuuluvaa Hamina – Taavetti -linjaa, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kohteessa on panssarivaunun kiviestettä. Kaksirivistä kiviestettä on Kurvinjärven länsirannalla, sekä Pitkäkorven ja Moitjärven pohjoisosan välisellä alueella. Estelinjan pohjoisen tai lännen puoleisilla mäillä saattaa olla kenttälinnoitteita mutta alueita ei ole tutkittu.

Mustaksensuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Mustaksenkankaalla, Mustaksenlammen ja Ala-Hirvas –nimisen järven välisellä alueella. Kohteen eteläosassa on teräsbetoninen panssaritorjuntatykin ja kahden konekiväärin korsu nro B8 ja kohteen keskiosassa samanlainen korsu nro B5. Pohjoisosassa on teräsbetoninen majoituskorsu B3.
Korsujen ympäristössä on pääosin maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Päätorjuntasuuntina ovat koillinen ja itä. Kohteen itäpuolella Mustaksenojan ja Ala-Hirvaksen rantojen tuntumassa on panssarivaunun kivieste. Mustaksenlammen pohjoisrannalla on jäännökset koillinen – lounas -suuntaisesta piikkilankaesteestä. Alueella on 10 – 50 cm korkeita piikkilankaesteen tolppien jäännöksiä 160 m matkalla. Este on ollut 4 m leveä. Tolpat ovat olleet kolmessa rivissä 2,5 – 3 m välein toisistaan. Piikkilankaesteiden jäännökset ovat harvinaisia Salpalinjan puolustusketjun alueella.

Kurkilamminsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Urpalonjoen ja Kurkilamminsuon välisellä metsäalueella. Kohteessa on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Torjuntasuuntina ovat itä, kaakko ja lounas. Asemien edustalla on maahan kaivettua panssarivaunun kaivantoestettä. Kohdetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan. Karttalähteiden perusteella linnoitteita on myös Kurkilamminsuon itäpuolella Rataniemenkankaalla sekä Urpalonjoen itäpuolella Hietalassa mutta alueita ei ole tutkittu maastossa.
Kohteen lounaisosan aluerajausta on tarkennettu 12.10.2018 lidar-aineiston perusteella.

Mäntykangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Mäntykangas-nimisellä maankohoumalla, Kirkkosuon pohjoisrannalla. Kohteessa on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Torjuntasuuntina ovat itä ja kaakko. Sarasaarentien kummallakin puolella on maahan kaivettua panssarivaunun kaivantoestettä. Kohdetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan.
Aluerajausta on muutettu ( laajennettu länsi- ja pohjoissuuntaan) 1.3.2019 lidar-aineiston perusteella. Rajat tarkastettava maastossa.

Lahdenkylä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Mutasuon länsirannalla, Ihaksintien molemmin puolin. Kohteessa on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Päätorjuntasuunta on itään. Kohteessa on myös maahan kaivettua panssarivaunun kaivantoestettä. Kohdetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan.

Valkjärvenkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Valkjärvenojan muodostaman kosteikon pohjoisrannalla, Kohteen pohjoisosa on Hostikantien varressa. Kohteen länsiosassa ovat teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsut nrot B209, B205 ja B193 sekä tulenjohtokorsu F3. Kohteen kaakkoisnurkassa, Miehikkälän kunnan puolella on majoituskorsu B404. Tämän pohjoispuolella on kahden konekiväärin korsu B191, kahden konekiväärin kupukorsu B410 sekä panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu 186.
Korsujen välisellä alueella on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat koilliseen, kaakkoon ja etelään. Asemien edessä on panssarivaunun kivieste.
Valkjärvenkankaan kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Ihaksela (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Ihakselan ja Kirpun kylien välissä. Teräsbetonista rakennetut korsut sijoittuvat Kirpuntien itälaidalle. Ne ovat etelästä lukien panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsut nrot B132 ja B415; konekiväärikorsut B416, B118 ja B417; majoituskorsu B102, konekivääripesäke B102a sekä konekiväärikorsu B97.
Korsujen välisillä alueilla on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat itään ja kaakkoon. Asemien edessä on panssarivaunun kivieste. Kasarinjärven pohjoispuolella, Kasarinpolun kummallakin puolella on maahan kaivettuja taistelu- ja yhdyshautoja, joiden edessä on maahan kaivettu panssarivaunun kaivantoeste.
Ihakselan kohde kuuluu pohjoisosastaan valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kirppu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Sunnonvuoren ja Ihaksenjärven välisellä alueella. Osa linnoitteista on yksityisalueiden pihapiireissä. Kohteessa on teräsbetonista rakennetut majoituskorsu nro B77a, konekivääripesäke B77b, keskeneräinen majoitustunneleiden ja tuliasemien kokonaisuus B304/307 sekä konekiväärikorsu B303.
Korsujen välisillä alueilla sekä Ihaksenjärven eteläpuolella on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat koilliseen ja itään. Asemien edessä on panssarivaunun kiviesteitä. Lisäksi kohteessa on maahan kaivettua panssarivaunun kaivantoestettä.
Kirpun kohde kuuluu kaakkoisosastaan valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kärjenlehto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Mustaksenlammen ja Metsälä-nimisen tilan välisellä alueella. Kohteessa on pääasiassa maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja, Kohdetta ei ole tutkittu maastossa kauttaaltaan. Torjuntasuunta on koilliseen. Asemien edessä on maahan kaivettua panssarivaunun kaivantoestettä.

Mustaksenlampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ihaksenjärven ja Mustaksenlammen välisellä kannaksella. Kohteessa on teräsbetonista rakennetut konekiväärikupukorsu nro B31 sekä konekiväärikorsu B27. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.
Kohteen aluerajausta on laajennettu pohjoisessa Lidar-aineiston perusteella (lokakuu 2019).

Leinniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Jängynjärven vesistön pohjoisrannalla Leinniemen metsäalueilla. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, lähinnä maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Torjuntasuuntina ovat itä, etelä ja länsi. Linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Kukkola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Jängynjärven Kukkolanselän länsirannalla, Kukkolan kylän ympäristössä. Kohteen keskiosassa on teräspesäke nro L7. Lisäksi kohteessa on kenttälinnoitettuja, lähinnä maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Torjuntasuuntina ovat itä ja lounas. Kohteen itäosassa on panssarivaunun kivieste. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Uusi-Vörsti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Hanhijärven koillispuolella, Vörstintien ja Piuniementien risteyksen luoteispuolella. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.
Itäisempi varustus (vuoden 2017 inventointikertomuksen kohde Rantala 1): Noin 100 x 80 m laajuisella alueella, peltojen keskellä olevassa metsäsaarekkeessa on varustus - tukikohta. Peltosaarekkeen reunoja kiertää taisteluhauta ja niiden yhteydessä on neljä isompaa kuoppaa, mahdollisesti korsukuoppia. Taisteluhaudat ovat sortuneita ja huonokuntoisia.
Läntisempi varustus (vuoden 2017 inventointikertomuksen kohde Rantala 2): Tien varresta olevan vanhan hiekkakuopan lounaislaidalta lähtee taisteluhauta lounaaseen kohti rantaa, rannan tuntumassa olevan matalan mäen päälle. Haudan pituus on n. 160 m. Taisteluhauta on huonokuntoinen ja osin sortunut.

Lopsanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjuun kuuluvaa Hamina – Taavetti -linjaa, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee viidessä osassa Lopsanmäen ympäristössä, Salpausselän harjun huippua kulkevien valtatie 6:n ja rautatien molemmin puolin, kangasmetsässä. Kohteen keskiosassa, Okkolantien eteläpuolella on teräsbetoninen majoituskorsu Pu201 sekä betoninen koerakennelma. Alueella on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja ampumapesäkkeineen sekä kenttälinnoittettujen majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Päätorjuntasuuntina ovat itä ja kaakko. Nuijamäen kaakkoispuolellla on 2 m syvän kaivannon pohjalle valettu 15 x 7 m kokoinen betonikorsun lattia, mutta työt ovat jääneet muuten kesken.
Taisteluhautojen itäpuolella on kaivettu panssarivaunun kaivantoesteitä. Suurin este on kaivettu aikanaan kaivinkoneella. Sen leveys on yläosasta 9 m ja alaosasta 4 – 5 m. Syvyys on 3 m. Kaivantoesteen pohjasta tuli konekaivuun yhteydessä niin leveä, että sinne oli asetettava estekiviä kaivannon estearvon lisäämiseksi. Estekiviä on näkyvissä kaivannon pohjalla radan ja Okkolantien välisellä alueella. Lopsanmäen pohjoispuolella on metsäautotien eteläreunalla, mäenrinteessä 10 x 19 m kokoisen parakin jäännökset. Betoninen uuninpohja ja perustuskivet muistuttavat muualla Salpalinjalla olevien parakkien kaltaisia rakenteita.
Inventointi 2014:
Pääosa Lopsanmäen kohteesta ulottuu lounas-koillis –suunnassa valtatien 6 molemmin puolin noin 1,7 km pitkänä vyöhykkeenä. Tämän alueen koilliskulma ulottuu voimalinjan kohdalle ja linjan alta kulkee juoksuhauta, joka päättyy parikymmentä metriä sen pohjoispuolella. Edellä mainitusta noin 800 metriä länteen on 29 erillinen Lopsanmäkeen kuuluva alue Näkötornin mäen pohjoisrinteessä. Tällä alueella on muinaisjäännösrekisterissä mainittu parakin jäännös. Lisäksi alueella on kaksi korsunpohjaa, kooltaan noin 4x5 metriä, ilmeisesti ajoneuvon suoja potero, kooltaan noin 6x10 metriä, kaivo ja rakennuksen pohjakivet 6x9 metriä. Linjan alla on pari yksittäistä tuliasemaa, yhden miehen poteroita.
Edellä mainittujen lisäksi noin 70 metriä voimalinjasta pohjoiseen on tervahauta linjan alitse etelä-pohjoissuunnassa kulkevan ajouran länsipuolella.

Pätärilä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Pätärilässä, Jokimäen itäosassa, sekametsässä. Kohde on neljän tykin patteri nro 205, jonka yhteydessä on teräsbetoninen komentokorsu nro 205/5. Patteri oli Linnoitustykkipatteristo 2:n linnake nro 5. Sen aseistuksena oli 4 kpl 155 mm:n raskaita ranskalaisia kanuunoita, vuoden 1877 mallia. Pääampumasuunta on itään. Tykkiasemat on kaivettu maahan. Niiden koko on 8 x 5 m. Jokaisen tykkiaseman kummallakin laidalla on ollut suojatilat, jotka ovat romahtaneet. Lisäksi alueella on kolme kuoppaa kenttälinnoitetuille korsuille. Arkistotietojen perusteella patterin yhteydessä on ollut myös kuusi parakkia mutta näiden jäännöksiä ei löydetty.
Aluerajausta muutettu Lidar-aineiston perusteella 4/2017.

Haisevasuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Möyvuorenkangas-nimisen mäen luoteisosassa, mäenrinteen juurella, matalassa kuusikossa ja osin vesakossa. Kohteessa on kolme teräsbetonista komentokorsua, jotka sijaitsevat vieretysten suolle laskeutuvan rinteen juurella. Pohjoisimman korsun lounaispuolella on betoninen kaivo.

Kirkkokallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Kivijärven rannalla Huomonniemellä, Kirkkokalliolla ja Pöllösenniemellä. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, lähinnä maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Torjuntasuuntina ovat etelä ja länsi. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Ruohosaaren linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Saimaan Sunisenselän pohjoisosassa, Ruohosaaren itärannoilla. Kohteessa on teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsu nro 906, tulenjohtokorsu 154, konekiväärikorsu 907, tykkikorsu 907a sekä tykin ja konekiväärin korsu 908. Korsujen ympäristöissä on kallioon louhittuja ja maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Tykkikorsut 907 ja 908 ovat rakenteeltaan harvinaisia koko Salpalinjan puolustusketjun alueella.
Ruohosaaren kohde kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Häränojankangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee neljässä osassa Suokumaanjärven etelä- ja lounaispuolella. Kohteessa on maahan kaivettuja kenttälinnoitteita: taisteluhautaa, tuliasemia sekä majoituskorsujen kuoppia. Torjuntasuunnat ovat itään ja etelään. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.
Kohteeseen on Lidar-aineiston perusteella lisätty kolme uutta aluetta 9/2019. Näitä alueita ei ole tarkastettu maastossa.

Alatalo (1000019666) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Jängynjärven pohjoisrannalla Korpelan kylän ympäristössä. Kohteen länsiosa on Lemin puolella. Kohteen keskiosassa on teräspesäke nro L3. Kenttälinnoitetut, pääosin maahan kaivetut yhdys- ja taisteluhaudat noudattelevat järven rantoja. Torjuntasuuntina ovat itä ja etelä. Kohteessa on myös kenttälinnoitettuja tuliasemia ja majoituskorsuja. Heiskanmäen kaakkoispuolella on rannassa lisäksi panssarivaunun kivieste. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Lamminpää (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Lamminpääntien Ihakselanjoensillan kaakkoispuolella, joen länsirannalla, tiheässä sekametsässä. Alueella on kaksi- ja kolmerivistä panssarivaunun kiviestettä lyhyissä osioissa. Estekivissä on vähäisiä määriä spektroliittiä. Ylämaan spektroliitin emäkallio löydettiin 1940 Salpalinjan kiviestetöiden yhteydessä. Kiviestettä ei ole tutkittu kauttaaltaan. Se jatkuu karttaan rajatulta alueelta etelän suuntaan.

Hirvaslampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Hirvaslammen eteläpuolella. Länsiosassa on Kasarintien pohjoispuolella, pellon laidalla nelirivinen kivieste, jonka pituus on n. 30 m. Este on saattanut jatkua tien eteläpuolella mutta kivet on poistettu viljelysmailta. Esteestä noin puoli kilometriä itään on Kasarintien etelälaidalla estekivilouhos, jonka leveys on 20 m ja korkeus 4 m. Louhos ulottuu 5-10 m kallion sisään. Louhoksen edustalla on röykkiö valmiiksi louhittuja kiviä.

Hietarinne (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde panssarivaunun este, joka on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ketunmäen jyrkällä pohjoisrinteellä, Kasarintien molemmin puolin. Tien eteläpuolella on maahan kaivettua kaivantoestettä, jonka leveys on yläosasta 5 m ja alaosasta 3 m. Esteen syvyys on 3 m. Este jatkuu tien pohjoispuolella, jossa se muuttuu 4 metrin levyiseksi kiviesteeksi, joka päättyy pohjoisessa puron varteen.

Joutsenkosken linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on panssarivaunun kivieste, joka on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Joutsenkosken etelärannalla, Vaalimaantien länsipuolella. Kohteessa on nelirivinen, 50 m pitkä kivieste, joka alkaa tien laidalta ja päättyy kosken rantaan.

Turkkila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Jängynjärven Tuuvanselän länsi- ja pohjoisrannoilla Turkkilan kylän ympäristössä. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, lähinnä maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Torjuntasuuntina ovat itä ja kaakko. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Myrä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Myrän kylän pohjoispuolella, Lamminpäässä, mäen päällä ja länsirinteessä, sekametsässä. Kohteessa on useita kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia. Ne ovat kooltaan 3 x 3 – 5 x 5 m.

Juuriaismäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa Konnun kylän länsipuolella, Konnuntien etelälaidalla, sekametsässä. Kohteessa on useita kenttälinnoitettuja majoituskorsujen kuoppia. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.
Aluerajauksia tarkennettu laserkeilaisaineiston perusteella 2021.

Konnunkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Konnunkankaalla. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja. Torjuntasuuntana on etelä.

Tetrikallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Tetrikallion ympäristössä. Kohteessa on useita kenttälinnoitettuja majoituskorsujen kuoppia. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Karttatietojen perusteella myös Kokkahonmäen ja Kotirinteenmäen ympäristöissä on linnoitteita mutta alueita ei ole tutkittu.

Marttila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Konnuntien ja Marttilantien risteyksen länsipuolella, peltojen ympäröimällä mäellä. Kohteessa on maahan kaivettuja kenttälinnoitteita. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Kärmeniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kärmeniemen kylän länsipuolella sekametsässä. Kohde on kahden tykin patteri, jonka aseistuksena on ollut 2 kpl 152 mm:n, 45 kaliiperin raskasta rannikkokanuunaa, mallia Canet. Itäisempään tykkiasemaan johtaa viitoitettu reitti ja se on varustettu opastaululla.
Kärmeniemen patteri kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Värtölä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Värtölän kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua Kotajärven ja Jokilahden välisellä kankaalla, jonka linnoittaminen aloitettiin loppukesällä 1944. Alueella on kenttälinnoitettuja, lähinnä maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä korsukuoppia. Torjuntasuunta on kaakkoon. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Vaivionkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kyläniemen Vaivionkankaan eteläpuolella, mäntyä kasvavalla hietakankaalla, nuoressa männikössä sekä rantametsikössä. Kohde on tykkipatteri, jonka aseistuksena on lähdetietojen perusteella ollut 4 kpl 120 mm:n 50 kaliiperin merikanuunaa, mallia Vickers. Patteri on linnoitustykistöpatteristo 3:n linnake nro 1.
Inventoinnin yhteydessä alueelta löytyi kolme tykkiasemaa. Niistä kaksi sijaitsee Vaiviontien länsilaidalla ja yksi tiestä 80 m itään matalassa männikössä. Neljättä tykkiasemaa ei tiheästä metsästä löydetty. Tykkiaseman muodostaa 9 x 9 m kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 2,5 m. Kuopan reunat on tuettu sisäpuolelta 8-kulmaisella hirsisalvoksella, joista on vielä alimpia hirsikertoja jäljellä. Aseman betonista valetun pohjalaatan keskellä on betoninen tykinjalusta, jonka korkeus on 45 cm ja yläosan halkaisija 163 cm. Jalustan yläpinnalla on pulttikehä, jonka halkaisija on 130 cm.
Tykkiasemien ympärillä, sekä kohteen koillisosassa on kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia. Kohteen itäpäässä, Polakihiekan rannalla on parakin jäännökset. Se on ollut kooltaan 9 x 18 m. Parakin keskellä on jäljellä kaksi betonista uuninpohjaa, joiden ympärillä on kivistä tehtyjä sokkelitolppia. Parakin jäännöksistä 150 m lounaaseen on betoninen kellari, jonka rakentamisajankohdasta ei ole tietoja.

Korkiamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Vehmaansuon ja Syyspohjanlahden välisellä kannaksella. Kohteessa on kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Päätorjuntasuunta on etelään. Kohteen eteläosassa on panssarivaunun este, joka vuorottelee kaksirivisenä kiviesteenä ja kaivantoesteenä.

Tiirolanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Mattilan Suurisuon ja Hanhisuon välisellä alueella. Kohteessa on kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat etelään ja itään. Kohteen eteläpuolella on nelirivinen panssarivaunun kivieste, joka jatkuu pohjoiseen, Tiirolanmäen itäpuolelle.
Tiirolanmäen kohde kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Syvä Valkjärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Syvän Valkjärven pohjoisrannalla. Järven rannalla on kaksi teräsbetonista rakennettua, kahdelle konekiväärille tarkoitettua korsua nrot B221 ja B216. Kohteen itäosassa ovat konekiväärikupupesäke nro 603 sekä panssaritorjuntatykille ja kahdelle konekiväärille tarkoitettu korsu B464. Korsujen välisellä alueella on maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat kaakkoon ja etelään. Järven rannassa on panssarivaunun kivieste, joka jatkuu kohteen itäpuolelle.
Linnoitteiden pohjoispuolella on tienvarsilla kahden parakkialueen jäännökset (parakit A-E ja F-I). Parakit rakennettiin Salpalinjan linnoitustöiden yhteydessä linnoittajien majoitustiloiksi. Myöhemmin, jatkosodan hyökkäysvaiheen alettua niitä käytettiin vankileireinä. Vankileirien yhteydessä alueelle syntyi kaksi hautausmaa-aluetta, joissa on betoniset muistomerkit.
Syvän Valkjärven kohde kuuluu itäosaltaan valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kotaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Skinnarilan Kotaniemessä. Kohteessa on teräsbetoninen tulenjohtokorsu nro 149. Tämän pohjoispuolella on kenttälinnoitettu tykkiasema, jonka sisätilan koko on 9 x 3 m. Aseman edessä on 16 x 25 m kokoinen kuoppa, jonka syvyys on 4 m.

Naurissaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Saimaan Sunisenselän pohjoisosassa, Naurissaaren eteläosassa. Kohteessa on teräsbetonista rakennetut panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsut nrot 1 ja 2 sekä tulenjohtokorsu nro 3. Korsujen ympäristöissä on kallioon louhittuja ja maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Peräkylä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee peräkylän Parakkimäen länsiosassa sekametsässä. Kohde on neljän tykin patteri, jonka aseistuksena oli 4 kpl 155 mm:n raskasta ranskalaista kanuunaa, vuoden 1877 mallia. Tykkiasemat on ryhmitetty pareittain siten, että kahden tykkiaseman välissä on betoninen majoituskorsu. Tykkiasemat ovat maahan kaivettuja ja vähäisiltä osin kallioon louhittuja kuoppia, joiden leveys on 10 m ja pituus 8 m. Kunkin tykkiaseman sivussa on 4 x 4 m kokoinen ampumatarvikekomero, jotka ovat romahtaneet. Tykkiasemista johtaa yhdyshauta majoituskorsuun. Patteri on ollut ensimmäisen linnoitustykistöpatteriston linnake nro 5.

Etu-Kälvelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Ruokonen-nimisen järven ja Valkialammen välisellä kannaksella. Kohteessa on kenttälinnoitettuja, maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Torjuntasuuntana etelä. Asemien edessä on panssarivaunun kiviesteitä. Alueen linnoitteita ei ole tutkittu kauttaaltaan.

Saimaanharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Saimaanharjulla, Suurilammen eteläpuolella, jyrkän harjun pohjoisrinteessä. kohteessa on kaksi teräsbetonista majoituskorsua, joita läntisemmän numero on 104/7 ja itäisemmän 104/8.
Saimaanharjun kohde kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin

Lonkkaharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Lonkkaharjun eteläpuolella, molemmin puolin Eräjärventietä. Kohteessa on kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunnat ovat kaakkoon, etelään ja lounaaseen. Kohteen eteläpuolella on nelirivinen panssarivaunun kivieste.
Lonkkaharjun kohde kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Anola 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; II maailmansodan panssarieste Joutsenon Anolassa Penttiläntien kummallakin puolella, Hänninmäessä.

Hostikka (1000019657) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjan puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Hostikan kylän ympäristössä.
Kohteen eteläosassa Urpalonjoen eteläpuolella on teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsut nrot B182 ja B181. Kasarintien laitamilla ovat panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu B403, konekiväärikupupesäke B402, konekiväärikorsu B175 ja tulenjohtokorsu B173. Kohteen keskiosa, Tuomistonmäellä on aikanaan kunnostettu museoalueeksi mutta kohteita ei ole ylläpidetty viime vuosina. Alueella on konekiväärikorsu B167 ja majoitustunneli B166. Kohteisiin on viitoitus ja hautoja sekä asemia on kunnostettu. Kohteen pohjoisosassa on konekiväärikorsu B150. Muista erillään, lännempänä sijaitsee majoituskorsu D31.
Korsujen välisillä alueilla sekä niiden taustoilla on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Torjuntasuunta on itään. Asemien edessä on panssarivaunun kivieste. Hostikan kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Jakosenranta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan itäosassa Rauhan sataman länsipuolella Tiuruniemen pohjoisrannalla alle kymmenen metrin syvyydessä.
Paikalla on kivillä täytetty hirsiarkku, jonka voidaan olettaa kuuluneen vanhan laiturin rakenteisiin. Kohde löytyi syksyllä 2012 vedenalaisinventoinnissa, joka tehtiin Rauhan sataman asemakaavamuutoksen valmistelun yhteydessä (Subreering Ammattisukellustyöt Oy).
1800-luvun lopulla Rauhan sataman pohjoispuolella kulki vilkkaasti liikennöity laivaväylä, joka on merkitty vuoden 1884 merikorttiin. Tuolloin alueesta ei käytetty nimeä Rauha, vaan Jakosenranta. Vuonna 1885 Imatra -niminen höyrylaiva alkoi liikennöidä Lappeenrannan ja Imatran välillä. Aluksen pysähtymispaikat olivat Lauritsalassa, Pellisenrannassa, Jakosenrannassa, Vuoksenniskassa ja Harakanniskassa. Jakosenranta säilyi yhtenä Etelä-Saimaan matkustajalaivaliikenteen keskeisistä satamista 1930luvulle saakka, minkä jälkeen rautatie- ja maantieliikenne vähitellen veivät vesiliikenteen paikan.

Lahdenpohja 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suuri Jänkasalon saaressa, Työmäenniemeen vievän Lahdenpohjantien eteläpuolella, pienen hiekkaharjun etelärinteellä. Paikalla on yhteensä seitsemän (A–G) maahan kaivettua ampumakuoppaa eli poteroa. Poterot ovat sortuneet, mutta ne erottuvat maastossa selvinä pitkänomaisina painaumina. Painaumat ovat kooltaan 1,5–2 x 0,5–1,3 metriä ja niiden syvyys vaihtelee 0,3–0,7 metriin.
Ampumakuoppien sijaintitiedot, ks. alakohteet

Lahdenpohja 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suuri Jänkasalon saaressa, Työmäenniemeen vievän Lahdenpohjantien pohjoispuolella. Paikalla on yhteensä viisi (A – E) Salpalinjan linnoitteisiin liittyvää parakkia, joista yksi esikunnan. Paikallisen informantin mukaan Suuri Jänkäsaloon tuli sotilaita vuonna 1943 Salpalinjan linnoitustöihin. Tuolloin he olivat vielä majoittuneina saaren taloihin, mutta vuonna 1944 muuttivat rakentamiinsa parakkeihin.
Parakkien jäännökset ovat erittäin huonosti havaittavissa maastossa, eikä niitä olisi löydetty ilman informantin opastusta. Joissakin rakenteissa on havaittavissa vielä seinän perustuksina olleita valleja.
Viiden parakin lisäksi alueella on sijainnut parakin E itäpuolella vielä yksi parakki, mutta sen sijaintipaikkaa ei enää löydetty.
Parakkien jäännösten sijaintitiedot ja lyhyt kuvaus, ks. alakohteet

Variskallionniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suuri Jänkasalon saaressa, Työmäenniemeen vievän Lahdenpohjantienpohjoispuolella. Variskallionniemellä olevan avokallion kupeessa, sen länsi/lounaissivulla. Paikalla on kallioon louhittu pieni korsu, jota on
vahvistettu betonilla ja teräsrakenteilla. Korsun sisäosa on korkeudeltaan noin 2 metriä. Korsun pohjan ala on noin 1 x 1,5 metriä. Korsun pohjalla oli tarkastushetkellä vettä noin metrin verran, eikä korsun sisätiloja päästy tarkastamaan. Korsun oviaukolta johtaa kallioon louhittu ura, jota pitkin on kulkenut ilmeisesti puhelinkaapeli. Kyseessä on ilmeisesti jonkinlainen viestintäkeskus.

Työmäenniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suuri Jänkasalon saaressa, Työmäennimen itärannan kallioilla. Paikalla on kaksi tykkiasemaa (A ja B) sekä kymmenen avonaista konekivääri-/tähystysasemaa (C – L), ks. myös alakohteet.
Tykkiasema A: Tykkiasema on louhittu rannan kallioon. Rakenne koostuu
pyöreästä, avonaisesta, kallioon louhitusta tilasta, jonka halkaisija on 10–15 metriä ja syvyys 5 metriä. Louhoksen keskellä on jäljellä betoninen tykin pulttikehä. Louhoksen reunoille, kallion päälle on kasattu kiviä, ja kauempaa katsottuna tykkiasema muistuttaakin suurta röykkiötä. Tykkiasemaan johtaa noin kaksi metriä leveä ja neljä metriä syvä sisäänkäynti pohjoisesta. Aseman edustalle kerrotaan uponneen proomun vuonna 1944. Osa proomun jäännöksistä on purettu ja kuljetettu pois.
Tykkiasema B: Tykkiasema on louhittu rannan kallioon. Rakenne koostuu pyöreästä, avonaisesta, kallioon louhitusta tilasta, jonka halkaisija on 10–15 metriä ja syvyys 5 metriä. Louhoksen keskellä on jäljellä betoninen tykin pulttikehä. Louhoksen reunoille, kallion päälle on kasattu kiviä, ja kauempaa katsottuna tykkiasema muistuttaakin suurta röykkiötä. Tykkiasemaan johtaa noin kaksi metriä leveä ja neljä metriä syvä sisäänkäynti etelästä.
Avonaiset konekivääri-/tähystysasemat: Rakenteet olivat kivistä puolikaaren tai ympyrän muotoon ladottuna valleja, joiden korkeus vaihteli 0,4–1 metriin. Rakenteiden halkaisija oli 1,5 – 5 metriä. Osa rakenteista oli rikkoutuneita, joukossa oli kuitenkin myös kohtuullisen hyvin säilyneitä kivivalleja. Osa
rakenteista käsittää vain muutamia kiviä vallimaisesti aseteltuna. Jossakin tapauksissa valli on tehty suuremman siirtolohkareen yhteyteen.

Kypärniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla,
mantereella, Paarmalan Kypärniemessä. Eteläkaakkoon pistävän Kypärniemen kärjessä on hyvin säilynyt ja laaja-alainen kokonaisuus, johon kuuluu osin kallioon louhittuja juoksuhautoja, tuliasemia sekä kallioon louhitun korsun jäännös, ks. alkohteet.

Kypärniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Kypärniemessä. Eteläkaakkoon pistävän Kypärniemen itärannalla on kallioon louhittuja juoksuhautoja sekä tuliasemia.

Kypärniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Kypärniemessä. Eteläkaakkoon pistävän Kypärniemen etelärannalla, kesähuvilan pihapiirissä ja sen pohjoispuolella on kallioon louhittuja
juoksuhautoja.

Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla,
mantereella, Paarmalan Kypärniemessä. Alueella on mahdollisia korsun jäännöksiä.

Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Kypärniemessä. Alueella on sankassa kuusikossa yksi
mahdollinen korsunpohja sekä kivistä tehtyä panssarivaunun estettä.

Pitkäniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Pitkäniemessä. Niemen etelä- ja itärannalla on kallioon
louhittua juoksuhautaa ja tuliasemia, korsujen sekä tähystysasemien jäännöksiä. Osa alueella olevista miehistösuojista on varsin kookkaita.
Ks. myös alakohteet.
Korsu A: Kallioon louhittu korsu, L:n muotoinen, jonka mitat ovat 6 x 6 m. Kohteen pohjalla on vettä, kalliolouheesta on tehty kumpumainen valli rannan puolelle
Korsu B: Kallioon louhittu korsu, jonka mitat ovat 6 x 6 m, syvyys 3 m
Korsu C: Kallioon louhittu korsu, jonka mitat ovat 6 x 6 m, syvyys 5 m. Korsun vieressä, sen yläpuolella on tähystysasema/konekivääriasema

Pitkäniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Pitkäniemessä. Niemen mantereeseen yhdistävän kannaksen itärannalla on yhden kallioon louhitun kookkaan korsun jäännökset sekä juoksuhautaa.

Pitkäniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Paarmalan Pitkäniemessä, niemen mantereeseen yhdistävän kannaksen pohjoisosassa, sen itärannalla. Paikalla on kivistä rakennettua panssarivaunun estettä.

Korpilahti 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Korpilahti-nimisen lahden pohjoisrannalla, niemen eteläosassa. Paikalla on kallioon louhittu korsu ja juoksuhautaa. Juoksuhauta on osittain täytetty. Kohde sijaitsee kesähuvilan pihapiirissä.

Korpilahti 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Korpilahti-nimisen lahden pohjoisrannalla, niemen
itäosassa. Paikalla on kallioon louhittua juoksuhautaa ja korsujen jäännöksiä.
Aluerajausta täsmennetty 11/2016 Lidar-aineiston pohjalta.

Korpilahti 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Suur- Saimaan Haukiselän eli Päihäniemenselän lounaisrannalla, mantereella, Korpilahti-nimisen lahden pohjoisrannalla, niemen itäosassa. Paikalla on Kallioon louhittua juoksuhautaa ja korsujen jäännöksiä.
Aluerajausta täsmennetty 11/2016 Lidar-aineiston pohjalta.

Laitniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa sijaitsevan Laitniemen kärjessä. Kapean, etelään työntyvän niemen kärjessä on kesäasutusta. Niemen kärjessä on ollut Salpalinjan kenttälinnotteita, jotka ovat ilmeisesti suurelta osin tuhoutuneet.
Paikalla on puoliksi säilynyt korsunjäännös sekä todennäköinen tähystysasema.

Laitniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa sijaitsevassa Laitniemessä. Niemen kärjessä olevan kallion pohjoispuolella sijaitsee pieni pätkä juoksuhautaa.

Laitniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa sijaitsevassa Laitniemessä, niemen länsiosassa. Alueella sijaitsee moreenimaahan kaivettua juoksuhautaa sekä siitä erillään olevan korsun jäännös. Aluerajausta laajennettu 24.1.2019 lidar-aineiston perusteella itään päin.

Rekiniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa sijaitsevan Rekiniemen kärjessä. Etelälounaaseen työntyvän niemen kärjessä on juoksuhautaa sekä suuren korsun jäännökset.

Rekiniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa sijaitsevan Rekiniemen itäpuolella. Kohteessa on juoksuhautaa ja korsun sekä tuliaseman jäännökset, ks. alakohteet.

Kekokivi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa, Uittoniemen kaakkoiskärjessä. Paikalla on juoksuhautoja ja korsujen jäännöksiä, joista osa on huvila-asutuksen tuhoamia. Parhaiten säilyneitä Salpalinjan linnoitusten jäännökset ovat tien ja huvila-asutuksen välissä. Uittoniementien varressa on lisäksi erillisiä korsujen jäännöksiä.

Kekokivi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa, Uittoniemen itäosassa, Marslahden etelärannalla. Paikalla on yksittäisten ampumakuoppien eli poteroiden ja tuliasemien jäännöksiä.

Mustamäki 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Kylänlahden koillisrannalla olevalla Mustamäellä, mäen rinteessä ja sen päällä. Mäen rinteessä on kolmisenkymmentä hiekkamaahan kaivettua ampumakuoppaa eli poteroa sekä muutamia epämääräisempiä kaivantoja. Poteroita on myös muutamia mäen päällä. Kauempana mäen päällä koillisessa on lisäksi kuusi hiekkamaahan kaivettua korsun jäännöstä (alakohteiden sijainti ks. inventointikertomus).

Jänniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen lounaisrannalla. Kallion juurella on juoksuhautaa, joka ilmeisesti on osin tuhoutunut paikalla olevan kesähuvilan pihapiirin alueelta.

Jänniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen eteläkärjessä. Paikalla on moreenimaahan kaivettua juoksuhautaa, joka on melko hyvin säilynyt.

Jänniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen itärannalla. Paikalla on moreenimaahan kaivettua juoksuhautaa, joka on melko hyvin säilynyt.

Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen mantereeseen yhdistävän kannaksen kaakkoisrannalla. Paikalla on hiekkamaahan kaivettua juoksuhautaa, joka on melko hyvin säilynyt. Juoksuhaudan kaakkoispuolella on hieno hiekkaranta.

Kulju 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen koillispuolella. Rannalla on juoksuhautaa, joka on osittain tuhoutunut paikalla sijaitsevan uudehkon kesähuvilan rakennustöiden yhteydessä.

Kulju 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemen koillispuolella, rannalla. Rannan jyrkähkössä rinteessä on juoksuhautaa, ja kohteen koillispäässä muutama erillinen ampumakuoppa eli potero. Poterot ovat kooltaan noin 1 x 1 metriä, kohteiden sijainti ks. alakohteet.

Kulju 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniemeen johtavan tie ja Päihänniementien risteyksen kaakkoispuolella, noin 120 metriä risteyksestä. Paikalla on kookkaan, L-mallisen korsun jäännökset. Sen pohjamitta on 5 x 5 metriä ja syvyys 2 metriä. Maahan kaivettua korsun jäännöstä ympäröi metrin korkuinen maavalli.

Kattelussaaren itäranta (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Jänniementien kaakkoispuolella. Rannalla on maahan kaivettuja erillisiä ampumakuoppia eli poteroita ja ampumahauta, ks. myös alakohteet.
Ampumahauta A: L:n muotoinen ampumahauta, mitat 2 x 2 x 0,5 m.
Potero B: Mitat 2 x 2 x 0,5 m.
Potero C: Mitat 2 x 1,5 x 0,5 m. Pitkät sivut ovat rannan suuntaiset.

Satamahiekka 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihänniementien ja rannan välissä. Alueella on kahden maahan kaivetun korsun jäännökset, taisteluhautaa ja ylös rinnettä johtava yhdyshauta, ks. myös alakohteet.
Korsu A: korsulta johtaa juoksuhauta kohti etelää.
Korsu B: suuri korsu juoksuhaudan eteläpäässä. Mitat 5 x 5 x 3 metriä. Pohjalla jäljellä hirsirakenteita.
Lisätty alakohde (taistelukaivantoja), Lidar-aineiston perusteella 10/2016.

Satamahiekka 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen etelärannalla, hiekkarannan ja Päihänniementien väliin jäävässä metsikössä. Paikalla on maahan kaivettua juoksuhautaa sekä kaksi suurehkoa korsunjäännöstä, ks. myös alakohteet.
Korsu A: Mitat 5 x 5 x 3 metriä. Rannan puolella valli.
Korsu B: Miehistökorsu, mitat 5 x 5 x 3 metriä.

Päihäniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen etelärannalla, hiekkarannan koillispuolella. Alueella on kolme korsunjäännöstä (A – C), ks. myös alakohteet:
Korsunjäännös A: Mitat 5 x 5 x 3 metriä.
Korsunjäännös B: Mitat 2 x 2 x 1 metriä.
Korsunjäännös C: Rantavallin päällä, mitat 3 x 3 x 1,5 metriä.

Päihäniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen eteläosassa sijaitsevalla Pöydänpäänniemellä. Rannan tuntumassa kulkee rannan suuntainen juoksuhauta. Juoksuhaudan yhteydessä on maavalli rannan puolella, ks. alakohde.

Kummelniemi 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen itärannalla. Paikalla on juoksuhautaa ja kaksi korsun jäännöstä (A – B), ks. myös alakohteet.
Korsu A: Mitat 2 x 3 metriä.
Korsu B: Mitat 6 x 6 metriä, syvyys 3 metriä.

Kummelniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen Kummelniemi-nimisessä pohjoiseen suuntautuvassa niemessä. Paikalla on rantaviivan suuntaista maahan kaivettua juoksuhautaa, jonka pohjoispäässä on ampumahauta, ks. alakohde. Rannansuuntaista juoksuhautaa on neljässä eri kohdassa. Kohteen eteläosassa sijaitsee pienen, 3 x 2 metrin laajuisen korsun jäännös (sijainti, ks. alakohde). Sen suuaukko lännen puolella. Korsunjäännöksen yhteydessä on noin neljän metrin pituinen juoksuhaudanpätkä.

Punainensuo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kattelussaaren länsiosassa, Päihänniementien pohjoispuolella, noin 200 metriä länsiluoteeseen Päihänniementien ja Paukuntien risteyksestä. Paikalla on 2 x 2 x 1 metrin kokoinen pyöreähkö kiviraunio. Raunion kivet ovat halkaisijaltaan noin 0,3 metriä. Kyseessä on todennäköisesti rajamerkki, sillä sen lähellä kulkee Kattelussaaren ja Kilpiänsaaren kylien välinen raja. Raja on myös yhä käytössä oleva tilanraja.

Marjaniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde, kiviaita, sijaitsee Suuri Jänkäsalon saaren pohjoisosassa, 150 metriä luoteeseen Marjaniemen tilan päärakennuksesta, 40 metriä rannasta.
17 metrin pituinen ja metrin levyinen kiviaita on rantaan vievän tien pohjoispuolella. Aidan korkeus on 0,4 metriä. Aita on rakennettu kivistä, jotka ovat halkaisijaltaan 0,2 - 0,4 metriä. Kyseessä on todennäköisesti tilanrajamerkki: aidan suuntaisesti ja kohdalla kulkee nykyinenkin Marjaniemen ja Koivurannan tilojen välinen raja.

Jängänsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Jängänsuon länsipuolella on yhteensä noin 170 metrin matkalla kymmeniä metrejä yhtenäistä juoksuhautaa. Juoksuhauta kulkee koordinaattipisteiden N 6852700 E 650382 ja N 6852870 E 650412 välillä. Kohdetta ei ole kartoitettu.
Kohteelle tehty aluerajaus 15.10.2018 lidar-aineiston perusteella.

Rauha (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan itäosassa lähellä Imatran rajaa Rauhan kaupunginosan satamalahdessa. Kohde on pienen limisaumaisen, tasaperäisen painokaarisen veneen ehjähkö runko. Sekä peräpeilin tukipolven pultit ja keulahela vaikuttavat ruostumattomalta metallilta. Vene on noin 5 metriä pitkä. Veneen sisällä on mm. ajoneuvon rengas, irtonainen ajoneuvon takapenkki sekä kivi.
Vene löytyi Rauhan satamassa kaavoitustyön takia tehdyn arkeologisen vedenalaisinventoinnin yhteydessä (Subreering Ammattisukellustyöt Oy).

Päihäniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren itäosassa, Päihäniemen itärannalla. Paikalla on maahan kaivettua juoksuhautaa ja korsujen jäännöksiä. Ylempänä rinteessä on erillisen tähystysaseman jäännökset. Aivan niemen itäkärjessä on ennallistettu korsu, ks. alakohteet.
Korsu A: Rekonstruoitu korsu, joka on kaivettu rantavalliin. Sisärakenteet metallipeltiä.
Korsu B: Mitat 5 x 5 metriä, syvyys 2,5 metriä.
Tähystysasema C: Ylempänä rinteessä sijaitseva tähystysasema.

Valkinhovi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on kymmeniä kaski- tai peltoröykkiöitä.

Ahola (1000022909) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Pajarinkylässä, Miettilän ja Pajarinkylän välisen maantien luoteispuolella, Aholan ja Suursuon talojen peltoaukeiden länsipuolella, mäen pohjoispuolella kylätien ja mäen välisessä metsäsaarekkeessa.
Neljän tykin tuliasema on kaivettu hiekkamaahan. Paikalla on runsaasti myös pienempiä kuoppia ilmeisesti ammuksia varten.

Rötömäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Revonlahdella, Simpelejärven Saviniemenselän länsirannalla olevan Rötömäen länsipuolella, tien ja tien eteläpuolella olevan pienen pellon välisessä metsäsaarekkeessa.
Kolme hiekkamaahan kaivettua,noin 3,5 x 3,5 m kokoista ja 1-1,5 m syvyistä kranaatinheittimien tuliasemaa. Asemien tuntumassa on ainakin 24 pienempää kuoppaa (mm. ammuksia varten). Pääampumasuunta on kaakkoon kohti Kivijärvensalmea.
Kohteelle on tehty aluerajaus lidar-aineiston perusteella 15.4.2019

Valmanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mahdollisia II maailmansodan aikaisia pesäkkeitä Änkilän Uudensillankosken eteläpuolella olevalla korkealla hiekkamäellä.
Mäen reunalla, noin 60 m päässä toisistaan, on kaksi sisämitoiltaan noin 3,5 x 3,5 x 1-1,5 metrin kuoppaa, lounainen kuoppa hakkuuaukean reunassa, koillisempi tiheähkössä kuusikossa. Kuoppien ympärillä on maavalli, kulkuaukko vain yhdeltä suunnalta. Kyseessä saattaisivat olla esimerkiksi viime sotien aikaiset kevyiden ilmatorjuntatykkien tai it-konekiväärien tuliasemat.
Mäen päällä, lounaisen kuopan itäpuolella, on ojamainen kaivanto, ks. alakohteet. Sen leveys on noin 0,5 metriä ja syvyys noin 0,2 metriä. Kaivanto erottuu hyvin lounaisen kuopan itäpuolella, heikosti hakkuuaukealla kuopan etelä- ja lounaispuolella. Paikoin kaivanto ei erotu ollenkaan. Kaivannosta on löytynyt halkaisijaltaan noin 7,5 senttimetrin kokoinen rautakuula.

Pulkkisenniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Pulkkisenniemen länsirannalla, välittömästi Pulkkisenniemen kivikautisen asuinpaikan eteläpuolella. Paikalla on valoisaa ruoho-, mustikka- ja saniaispohjaista sekametsää kasvava koillis-lounassuuntainen loiva rinne, jonka järvenpuoleisella sivulla ja päällä on 10-15 kaskiraunioilta vaikuttavaa röykkiötä.
Pyöreät ja tasakokoiset röykkiöt on koottu maapohjalle pelkistä kivistä. Röykkiöiden halkaisja on noin 2 metriä ja korkeus vaihtelee 40-55 cm. Röykkiöt on koottu tasakokoisista, halkaisijaltaan 20-30 cm kivistä. Joidenkin röykkiöiden reunassa on havaiittavissa muurimaista ladelmaa.

Niinimäenkallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Ajoittamattomia kiviröykkiöitä ja kivivalleja. Kaksi keskittymää A ja B. Röykkiöt vaikuttavat kaskiröykkiöiltä.

Kemppisenmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tervahauta matalan, pystysuoran kalliorintaman kupeessa. Halkaisijaltaan noin 10- metrinen, pyöreä, tasapohjainen. Erottuu maastossa noin metrin syvyisenä kookkaitten vallien ympäröimänä kaivantona. Kaivannon suuaukko antaa kalliota vastapäätä olevaan rinteeseen.

Sarvelanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kaksi kiviröykkiötä. Korkean mäen päällä on kaksi pelkistä kivistä kalliopengermää vasten koottua tasakokoista 2 x 2 x 0,30 - 0,70 m kokoista röykkiötä. Toinen röykkiöistä on hajonnut metsäkoneen pyörien alle. Hajonneessa röykkiössä ei ollut. mitään esihistorialliseen viittaavaa. Todennäköisesti rauniot ovat kaskiraunioita.

Opotanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöitä ja kiviaitoja. Kivirakennelmat on koottu pelkistä kivistä maapohjalle, lounaaseen kohti Silamusjärveä laskevalle rinteelle. Rakennelmat näyttävät vanhoilta peltoraunioilta ja kiviaidoilta.

Tirilä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee monessa osassa Saimaan kanavan länsipuolella, Tirilän ympäristössä. Kohteen pohjoisosassa on kenttälinnoitettuja, maahan kaivettuja taisteluhaudan pätkiä ja asemia sekä Mustolanlammen länsipuolella, tien kummallakin puolella panssarivaunun kiviestettä. Nelirivistä kiviestettä on tien itäpuolella 15 metriä ja länsipuolella 5 metriä.
Vuonna 2013 Inventoinnissa todettiin alueella puolustusvarustusten (taisteluhautojen, ampumapesäkkeiden ja korsujen jäännöksiä) kahdella mäkialueella, toinen Reissumiehenkadun eteläpuolella ja toinen Heimosillantien pohjoispuolella, yhteensä runsaan 200 metrin matkalla. Kaikki kaivannot ovat sortuneita ja maa-aineksella (osin myös kiviaineksella) täyttyneitä sekä paikoin metsänkorjuutöissä tärveltyneitä. Maasto kaivantojen kohdalla ja niiden ympäristössä on ryteikköä ja pusikkoa. Kaivannoissa on monin paikoin hakkuutähteitä, jätteitä ja romua. Mäellä olevat kenttälinnoitteet ovat sittemmin tuhoutuneet mäellä tehdyissä rakennustöissä.
Vuoden 2013 inventoinnin perusteella läntisen Kanavatien länsipuolella sijainnut kivinen panssarieste (alakohde Tirilä 2) on tuhoutunut todennäköisesti kadunrakennustöiden yhteydessä.
Kohteen eteläosassa, Tirilän eteläpuolella, Huotarintien varressa on noin 200 metrin matkalla nelirivistä panssarivaunun kiviestettä (alakohde Tirilä 3).
Huotarintien ja omakotitalon välissä on säilynyt panssariestekiveystä on noin 20 metrin matkalla (alakohde Tirilä 5)
Nuijamaalle menevän tien 14822 molemmin puolin on kivinen 6-7 rivinen panssarieste (alakohde Tirilä 4) Estettä on tien itäpuolella noin 25 metrin pituisella matkalla ja tien länsipuolella noin 85 metrin matkalla.

Ometanmäki 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Rautjärven Simpeleen taajaman pohjoispuolella, Ometanmäen länsiosassa. Kohteen pohjoispuolella on Koskenmaikon kanava. Ometanmäen alue on ollut varsin intensiivisen maatalouden käytössä 1800–1900 –luvulla, mäen päällä ja laidoilla on runsaasti tältä ajalta peräisin olevia raivausröykkiöitä ja kiviaitoja.

Ometanmäki 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Rautjärven Simpeleen taajaman pohjoispuolella, Ometanmäen koillisosassa. Kohteen pohjoispuolella on uimaranta ja veneenlaskupaikka, johon päättyy Tiiliruukintie.
Ometanmäen alue on ollut varsin intensiivisen maatalouden käytössä 1800–1900 –luvulla, mäen päällä ja laidoilla on runsaasti tältä ajalta peräisin olevia raivausröykkiöitä.

Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Rautjärven Simpeleen taajaman pohjoispuolella, Ometanmäen itäosassa. Röykkiöt sijaitsevat Tiiliruukintien itäpuolella. Ometanmäen alue on ollut varsin intensiivisen maatalouden käytössä 1800–1900 –luvulla, mäen päällä ja laidoilla on runsaasti tältä ajalta peräisin olevia raivausröykkiöitä.

Yllikkälä Värtö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Värtön asuinpaikka mainitaan Lappeen 1767 kartassa (Värro), joka sijaitsee Yllikkälän kylässä peltoalueella. Isojaon aikaisella talonpaikalla oleva tasainen pelto oli inventoinnin aikana viljelyksessä, eikä siitä voitu tehdä havaintoja. Alueelta on ilmeisesti raivattu kiviä, joita näyttää olevan röykkiönä entisen tonttialueen luoteislaidalla olevan talousrakennuksen itäpuolella.

Yllikkälä Puhakka (Asuinpaikat)
Historiallinen; Puhakan asuinpaikka mainitaan Lappeen 1767 kartassa (Pickala), joka sijaitsee Yllikkälän kylässä. Puhakka on sijainnut isojaosta lähtien samalla paikalla. Vanha tonttialue on nykyisinkin kokonaan talon pihapiiriä. Tonttia ei tutkittu tarkemmin maastossa.

Yllikkälä Oikkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Oikkolan asuinpaikka mainitaan Lappeen 1767 kartassa (Åikåin), joka sijaitsee Yllikkälän kylässä. Oikkolan talo on sijainnut koko ajan isojaon jälkeen samalla paikalla. Tontilla on runsaasti rakennuksia. Tonttia ei tutkittu maastossa. Vuoden 1767 kartalta digitoidut talojen paikat osuvat Yllikkälän puolella jopa hämmästyttävän tarkasti samoille paikoille kuin isojaon aikaiset tontit. Jos digitoitu Oikkosen talon sijainti on yhtä tarkka, talo on saattanut vuonna 1767 sijaita isojaon aikaista tonttia 50–100 m etelämpänä. Paikka oli inventoinnin aikana viljeltyä peltoa, eikä sitä tutkittu tarkemmin.

Tapavainola Tiainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiaisen asuinpaikka mainitaan Lappeen 1767 kartassa (Tianen). Pohjoisempi Tiaisen maalla isojaon aikaan olleita tonteista sijaitsee pohjoisempana samalla harjanteella ja jonkin verran eteläistä tonttia ylempänä. Vanhan tontin länsiosa on jäänyt Tapavainolan koulun rakennusten alle. Rakennusten itäpuolella maastoa on muutenkin muokattu noin 10 m leveydeltä. Tontin itäpää kuuluu Pihlajamäentien varrella olevien omakotitalojen tontteihin. Niiden tonteilla oleva osa on suurelta osin raivattu kasvimaiksi ja puutarhoiksi. Isojako-tontin keskiosa koulun ja omakotitonttien välissä on tontin korkein osa ja se muodostuu lähes kokonaan kalliokumpareesta, jolla on vain vähän maa-ainesta. Kallion laella tontin pohjoisreunalla on suurehkon rakennuksen, todennäköisesti asuinrakennuksen osittain luonnonkivinen, osittain betoninen perustus. Koko kumpareella avokallioalueita lukuun ottamatta kasvaa erittäin tiheää ruusu- ja muuta koristepensaikkoa, joten rakennusjäännösten havaitseminen on vaikeaa. Materiaalien perusteella ne joka tapauksessa ovat aikaisintaan 1900-luvun alusta. Senaatin kartastossa (1893, lehti XV-45) kumpareen tienoille ja siitä länteen, myöhemmän koulun kohdalle, on merkitty useita pieniä asuintontteja. Rakennusjäännökset liittynevät tähän asutusvaiheeseen. Koska isojaon aikaisen tontin jäljelle jäänyt osa on kalliokumparetta, jolla on myöhemminkin ollut asutusta, ovat mahdolliset vanhemmat asutusjäännökset todennäköisesti tuhoutuneet.
Alakohde on eteläisemmän kylätontin kohdalla.

Tapavainola Lohko (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lohkon tontti, jolla nykyisin olevan talon nimenä on peruskartassa Niemi, sijaitsee inventointi-alueen rajan ulkopuolella. Nykyinen Tiaisen talo sijaitsee isojaon aikaisista tonteista jonkin verran länteen, notkelman toisella puolella. Tiaisen maalla isojaon aikaan olleista kahdesta tontista eteläisempi sijaitsee peltoharjanteella, harjanteen laella olevan laakean kalliokumpareen itä ja pohjoispuolella. Paikalla ei ole tonttia enää Senaatin kartastossa vuodelta 1893 (lehti XV-45), mutta harjanteen länsireunalle pellon ulkopuolelle on merkitty rakennuksia. Nämä ovat saattaneet olla kalliokumpareella. Sillä on nytkin vanhan näköinen, mutta kuitenkin betoniperustainen mökki ja siihen liittyvä ulkorakennus, jotka näkyvät jo vuoden 1957 peruskartassa. Kalliokumpare on suurelta osin avokalliota, ja kalliolla oleva maakerros on muutenkin ohut. Mökin koillispuolella on kasa pellosta raivattuja kiviä. Kumpareella ei havaittu jälkiä vanhemmasta asutuksesta. Inventoinnin aikana kalliokumpareen viereinen pelto kasvoi orasta, mutta kasvusto oli kitukasvuista ja harvaa kallion vierillä ja harjanteella siitä pohjoiseen isojakotontin kohdalla, joten havaintomahdollisuudet olivat melko hyvät. Maalaji harjanteen laella on hienoa kivetöntä hiekkaa. Pellossa oli nähtävissä jonkin verran tiilen paloja ja fajanssia. Mitään vanhempaan asutukseen viittaavaa ei löytynyt. Peltoa tarkastettiin myös harjanteella tonttien välissä, missä oli samanlaista kitukasvuista orasta ja pohjoisempana, pellon pohjoislaidassa, aivan pohjoisemman tontin eteläpuolella, laaja kasvimaa, jolla havaintomahdollisuudet olivat erittäin hyvät. Näiltäkään alueilta ei löytynyt mitään vanhaan asutukseen viittaavia löytöjä.

Multamäki 2 (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Toikkalan ja Sarvilahden välissä Multamäen länsireunalla, noin 500 metriä valtatiestä 6 etelään. Voimalinjan alta lähtee pohjoiseen juoksuhauta. Alue on vesakoitunutta hakkuuaukeaa ja havaintojen teko oli hankalaa. Hauta erottuu kuitenkin hyvin ilmalaserkuvassa, jonka mukaan rajaus on tehty. Mahdollisesti linnoitteita on myös muualla mäen luoteisosassa, mutta aluetta ei inventoitu, koska se ei kuulu enää voimajohtohankkeen työskentelyalueeseen. Multamäen pohjoispuolella on Soihokka –niminen puolustusvarustuskohde, josta puuttuu aluerajaus, Ilmalaserkeilauskuvan perusteella alueella näyttää olevan paljon maahan kaivettuja kenttälinnoitteita.

Väinämöisensuo (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Väinämöisensuon ja Haimilankankaan välisellä harjanteella pari sataa metriä valtatien 6 pohjoispuolella. Alueella on maahan kaivettuja kenttälinnoitteita kolmessa kohtaa voimalinjan alla ja sen välittömässä läheisyydessä. Läntisin alue on noin 50 metriä Väinämöisensuon pohjoispuolella rinteen päällä. Alueella havaittiin kaksi konekivääriasemaa ja korsun pohja sekä hieman juoksuhautaa.
Edellisistä noin 130 metriä itään mäen päällä on ilmeisesti konekivääriaseman jäännökset sekä juoksuhautoja. Alue on melko louhikkoista. Juoksuhauta erottuu parhaimmin voimalinjan pohjoispuolella olevassa varttuneessa männikössä. Voimalinjan kohdalla linnoitteet olivat tiheän kasvillisuuden peitossa. Näiden lisäksi on mäen alarinteessä kaksi
samansuuntaista suoraa kaivantoa, jotka lähtevät Väinämöisensuon laidasta ja jatkuvat noin 50 metriä rinnettä ylöspäin. Ne ovat liian pieniä panssariesteiksi ja muistuttavat lähinnä yhdyshautoja.
Parisataa metriä edellisistä itään on kohteen yhtenäisin linnoiteketju. Linjan alla mäen päällä melko louhikkoisella alueella on juoksuhautoja ja tuliasemia, ilmeisesti myös korsun pohja. Linnoitteet jatkuvat noin 300 metrin matkan itäkoilliseen. Alueella on juoksuhautoja ja tuliasemia, yksi teräksinen tulipesäke. Lisäksi on myös leveä ja syvä yhdyshauta, kyseessä voi olla myös panssarieste.

Luukorvenmäki (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus; Mikroliitti Oy:n inventoinnissa todetut havainnot: Laserkeilausaineistosta havaittiin, että Hanhijärven kylän itäreunalla sijaitsevalla Luukorvenmäellä on juoksuhautoja ja yksi suurempi kuoppa, joka näyttää pesäkkeeltä. Sijaintinsa perusteella varustukset liittyvät todennäköisesti muihin Lappeenrannan keskustan etelä- ja kaakkoispuolella erityisesti teiden suunnissa oleviin Salpalinjan etuvarustuksiin, joista lähin muinaisjäännösrekisterissä oleva kohde on 1000019370 Uusi-Vörsti noin kilometrin Luukorvenmäestä lounaaseen, Hanhijärven kylän etelälaidalla. Luukorvenmäen varustukset tarkastettiin maastossa 10.6.2014. Juoksuhaudat ovat maaston kallioisuuden vuoksi matalia, eivätkä kaikilta osin erotu hyvin laserkeilausaineistossa. Mäen itärinteen päällä (N 6764660 E 565818) on varustusten ainoa suuri pesäke. Se on idästä länteen mitaten noin 6 m pitkä ja 3 m leveä. Pesäke on kaivettu syväksi. Reunalla olevissa valleissa on itäpäässä ampuma-aukot itään ja etelään. Varustukset ja kohteen rajaus on esitetty laserkeilausaineiston ja maastotarkastuksen perusteella

Jurvalanselkä 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde löytyi vuonna 2014 kun Museovirasto oli tarkastamassa Jurvalanselkä 1-hylkyä.
Veneen hylyn mitat ovat 4,85 x 1,3 metriä ja sen keularangan korkeus on noin 0,7 metriä. Vene on limisaumainen ja siinä on ollut tasainen perä, joka on kuitenkin kadonnut. Veneen perä on auennut ja vene on haljennut palkomaisesti kölilinjaansa pitkin. Laitalautakertoja on kolme. Veneen pohjaa ei ollut mahdollista tutkia sitä peittäneen karikkeen alta. Vene on laatikkomaisen muotoinen ja tasapohjainen, kölipuun virkaa on mahdollisesti toimittanut yksinkertainen leveä lauta. Veneen styyrpuurin puoleinen laita on vielä pystyssä, mutta paapuurin puoli on romahtanut pohjaan. Veneen kaarina on käytetty ohuita yhtenäisiä puurankoja (mahdollisesti kuusta), jotka on väännetty kaaren muotoon. Näitä on säännöllisin välein noin 11 kpl, joista osa ei kuitenkaan ole enää paikoillaan. Vene on keulastaan hyvin suippo ja terävä. Veneen kiinnityksenä on käytetty rautanauloja. Ylimmäinen säilynyt laitalankku on leveä ja tukeva, ns. vyötelauta.
Vene on todennäköisesti rakennettu 1900-luvulla ja se on ollut vedessä useita vuosikymmeniä, todennäköisesti vene ei kuitenkaan ole ollut uponneena yli 100 vuotta eikä ole muinaisjäännös.

Kirveskylä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjaan liittyvä taistelukaivanto sijaitsee kahden mäen välisessä alavammassa kohdassa itään laskevassa rinteessä, mäntyvaltaisessa metsässä. Taisteluhaudan syvyys on 1-1,5 m ja leveys noin 2 m. Kaivannon itäpuolella on valli ja puolivälissä kaivantoa on 2 x 2,5 m laajuinen pesäke.

Rakoniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee pohjoisrinteessä mäntymetsässä. Paikalla on Salpalinjaan liittyviä varustuksia (taistelukaivantoja).

Temoniemi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Temoniemen itärannalla. Paikalla on Salpalinjaan liittyviä tulipesäkkeitä sekä taistelukaivantoja.

Nievare 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mäntyä kasvavalla matalalla hiekkaharjanteella sijaitseva taistelukaivanto.

Nievare 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee länteen viettävässä hiekkarinteessä mäntyjä kasvavassa metsässä. Paikalla on neliön muotoinen kuoppa, joka on kooltaan noin 10 x 10 metriä. Syvyyttä kuopanteella on muutama metri. Kyseessä on luultavasti suuren korsun jäännökset.

Partakosken vesirakenteet (Teollisuuskohteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Kärnäkosken linnoituksen länsipuolella sijaitsevan lahden pohjukassa. Lahden pohjukassa on parrulinja (lähes luode-kaakkolinjassa). Halkaisijaltaan pyöreitä parruja on kahdessa linjassa pareittain. Parruparien välit ovat noin 3 metriä. Parrujen päät ulottuvat noin 0,8 metrin korkeudelle veden pinnasta. Kysessä saatta olla Partakosken sahan toimintaan liittynyt lajittelusillan perusta. Lahden pohjassa on lisäksi puutavaraa sekä Kärnäkosken linnoituksen rannassa jätekiveä tai mahdollisen laiturin perusta.
Kohdetta ei ole tarkastettu.

Partakosken uittorakenteet (Teollisuuskohteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kärnäkosken linnoituksen länsipuolella sijaitsevan lahden pohjukassa. Lahden pohjukassa on parrulinja (lähes luode-kaakkolinjassa). Halkaisijaltaan pyöreitä parruja on kahdessa linjassa pareittain. Parruparien välit ovat noin 3 metriä. Parrujen päät ulottuvat noin 0,8 metrin korkeudelle veden pinnasta. Kyseessä saattaa olla Partakosken sahan toimintaan liittynyt lajittelusillan perusta. Saha toimi pohjoisempana sijaitsevan Siikalahden rannalla.
Lahden pohjassa on lisäksi puutavaraa sekä Kärnäkosken linnoituksen rannassa jätekiveä tai mahdollisen laiturin perusta.
Kohdetta ei ole tarkastettu.

Kiviniemi (1000027485) (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kiviniemen luoteisosassa sijaitseva taistelukaivanto, jonka toisessa päässä on 3 x 3 m kokoinen ja metrin syvyinen ampumapesäke.

Liudunmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Liudunmäen luoteispuolella kulkevan tien vieressä. Paikalla sijaitsee noin 220 metriä pitkä ja metrin levyinen kiviaita, joka on osin sammalen peitossa. Aidan korkeus on 0,5-1 m. Aita myötäilee sen kaakkoispuolella kulkevaa tietä.

Immolan lentokenttä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Imatran kaupungin koillispäässä Immalanjärven
pohjoispuolella Immolan lentokentän kupeessa. Alue on hiekkapohjaista kuivaa mäntykangasta.
Ainakin valtion talousmetsien alueella on 2. maailmansodan aikaisia jäännöksiä, jotka sijaitsevat pääasiassa lentokentän koillis-, itä-, länsi- ja luoteispuolella. Alueella on lentokonesuojia (10 kpl) ja telttapohjia (15 kpl). Erityisesti luoteisosassa on runsaasti myös muita sota-ajan kaivantoja, mm. juoksuhautoja, poteroita, suojia, ja muita funktioltaan tunnistamattomia rakenteita.
Kohteesta on olemassa laserkeilausaineisto, jonka avulla maastossa on tarkastettu ja
lentokonesuojia ja oletettuja telttapohjia. Juoksuhautoja ja poteroita sekä
metsätalousmaan ulkopuolella olevia rakenteita ei ole käyty läpi maastossa. Lännessä
metsätalousmaa rajautuu alkuperäiseen ratalinjaan, joka on oikaistu nykyiselle
paikalleen ennen 1970-lukua. Vanhalta ratalinjalta on pistänyt etelään pistoraide, joka
on ulottunut talousmetsän alueella n 300 m matkalla. Varsinaisen ratalinjan lisäksi
maastossa on osin jäljellä paikoillaan olevia ratapölkkyjä.

Laukkarata (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Laukkarata sijaitsee Lappeenrannan lentokentän eteläpuolella. Alue on ollut armeijan harjoitusalueena 1800-luvulta alkaen. Se on edelleen Puolustusvoimien käytössä ja alueella on sadoittain erilaisia ja eri-ikäisiä poteroita ja harjoituskaivantoja, joiden määrä lisääntyy vuosi vuodelta. Poterot ja juoksuhaudat jätettiin huomiotta vuoden 2015 inventoinnissa, jolloin dokumentoitiin maastossa laserkeilausaineiston avulla vain isoimmat yli 4 x 4 m kokoiset rakenteet. Pääosa havainnoista on telttapohjia, oletettavasti toisen maailmansodan ajalta. Lisäksi alueella on ampumarataan liittyvä pitkä vallihautamainen kaivanto, joka on kuvattu Senaatin kartastossa vuonna 1893. Alueella on myös kaksi venäläisten hautausmaata ja Hubertuksen ratsastajien muistomerkki.

Leirikenttä (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lappeenrannan lentokentän pohjoispuolisessa metsässä. Alueella on lentokenttään liittyviä sota-ajan varustuksia. Suomen ilmasodan pikkujättiläisen (Nikunen, Talvitie ja Keskinen 2011: 57, 191) mukaan Taipalsaaren lentokenttä toimi kenttänä sekä talvi- että jatkosodassa.
Alueella on lentokonesuojia (6 kpl), telttapohjia (1 mitattu) ja yksi sota-aikaa nuorempi ajoneuvosuoja, johon on jäänyt miehistönkuljetusajoneuvo. Lisäksi alueella on sota-ajan juoksuhautoja ja puolustuskaivantoja. Lentokonesuojien koko vaihtelee. Suurimman sisätilan koko noin 25 x 20 m. Lentokonesuojista tehtiin lustokairaus alueen koillisnurkassa sijaitsevan suojan sisältä (65-70v) ja alueen keskellä sijaitsevan suojan sisältä (noin 60 v).

Teljonselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suur-Saimaalla Teljonselällä sijaitsevan Kangas-Teljon saaren pohjoisrannalla. Kohde sijaitsee rannasta noin 50 metrin rinteessä.
Puurunkoisen tasasaumaisen proomun hylky, joka on hajonnut kappaleiksi. Hylyn pituus on noin 25 - 30 metriä. Kansi on ehjä ja siinä on kansiluukkuja. Hylyn ikää on vaikea arvioida, sillä proomuja rakennettiin vielä 1920-luvulla paljon.
Kohdetta ei ole tarkistettu.

Viitalampi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Viitalampi sijaitsee Ruokolahden kirkolta 14,7 km koilliseen. Kohde on Viitalammen pohjoisrannalla itä-länsisuuntaisen mäen itäpäässä. Paikalla on viljelyyn liittyviä raivausröykkiöitä noin 11 kappaletta 50x80 m alueella. Pääosa röykkiöistä on pieniä ja muodostettu nostamalla muutama kivi suuremman maakiven päälle. Suurimmat röykkiöstä ovat kooltaan noin 3x2x0,5 metriä. Vuoden 1779 Hyrkänmaan kylän geometrisessa kartassa, 1800-luvun pitäjänkartassa tai vuoden 1975 peruskartassa alueelle ei ole kuvattu peltoa, joten kyseessä saattaa olla kaskialue.
Alueen maaperää on muokattu metsänhoidon yhteydessä.

Kupulankangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kupulankangas sijaitsee Savitaipaleen keskustasta 18 km länsilounaaseen Toisella Salpausselällä. Paikalla sijaitsee nykyisin Puolustusvoimien varikko. Alueella on sijainnut II maailman sodan aikainen lentokenttä teiden 377 ja 14697 yhtymäkohtien paikkeilla. Entisen lentokentän läheisyydessä on säilynyt 4 lentokonesuojan maavallia, taistelukaivantoja ja rakennusten pohjia.

Kokkaho (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taipalsaaren eteläkulmassa Kokkahon ja Suurisuon välissä. Paikalla on puolustusasema, johon kuuluu kaksi maahan kaivettua suojaa (kooltaan noin 14x18x2m, 8x8x2m), louhittuja tuliasemia (suurimman koko on noin 15x7x1,5m) ja näitä yhdistäviä juoksuhautoja. Tuliasemien ampumasuunta on Suurisuon yli kaakkoon. Rakenteiden päälle kasvaneista männyistä ja kuusista tehtyjen lustokairausten perusteella rakenteet ajoittuvat II maailman sodan aikaisiksi.

Pönniälänkangas (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taipalsaaren lentokenttä sijaitsee Toisella Salpausselällä olevan Pönniälänkankaan eteläreunalla. Suomen ilmasodan pikkujättiläisen (Nikunen, Talvitie ja Keskinen 2011: 57, 191) mukaan Taipalsaaren lentokenttä oli käytössä sekä talvi- että jatkosodassa. Paikka on edelleen varakenttänä. Kiitoratojen etelä-, itä- ja koillispuolella on sota-ajan toimintaa liittyviä rakenteita. Alueella on mm. lentokonesuojia, muita ajoneuvosuojia, telttapohjia, tuliasemia, juoksuhautoja ja poteroita.

Simpele Sikanotko (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kaljusen kylässä Mutalammen eteläpuolella olevan Sikanotko-nimisen mäen luoteis-, pohjois- ja koillisrinteillä. Suurin osa röykkiöistä on muodoltaan pyöreähköjä. Rinteillä on tasanteita, joita on käytetty viljelytoiminnassa. Alueella on 63 röykkiön lisäksi kaksi matalaa aitamaista rakennetta, toinen alueen pohjoisosassa ja toinen alueen itäosassa (näiden koordinaatit ovat 1. N 6816473, E 625646 - N 6816470, E 625636 - N 6816470, E 625617; 2. N 6816423, E 625685 - N 6816396, E 625691).

Moderni; Alueella on Lidar-aineiston perusteella taistelukaivantoja. Aluerajaus tehty tämän pohjalta.

Konstunhiekka 1 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee noin kolme kilometriä Taipalsaaren kirkosta etelään, Saimaanharjun länsiosassa. Konstunhiekan uimarannan tuntumassa. Alue on hiekkapohjaista mäntykangasta.
Välirauhan aikana vuonna 1940 Taipalsaaren Konstunkankaalle perustettiin varuskunta, joka oli käytössä jatkosodan ajan vielä hieman sen jälkeen, kunnes se lakkautettiin ilmeisesti 1940-50-luvun vaihteessa ja rakennukset purettiin.
Varuskuntaan liittyviä rakennuksia oli ainakin uimarannan eli Konstunhiekan kohdalla ja hieman pohjoisempana Voipionniemessä. Vuoden 2016 Kontunkankaan asemakaava-alueen arkeologisessa inventoinnissa löytyi 10 rakennuksen pohjaa. Niistä 4 itäisintä ovat kooltaan noin 15 x 8 metriä ja niissä on sementti sokkeli, joka ulottuu paikoin yli metrin syvälle, mahdollisesti kyseessä on kellari. Rakennuksen keskiosassa myös sementti- tai betonirakenne, joka koostuu kahdesta halkaisijaltaan noin metrin levyisestä neliskanttisesta kuutiosta, jotka ovat limittäin toisiinsa nähden. Rakenne liittynee lämmitykseen ja/tai lieteen ja muodostaa palomuurin. Tien varressa on kolme muuta vastaavan kokoista rakennuksen pohjaa, mutta niissä ei ole näkyvissä betoni- tai sementtirakenteita. Lisäksi näistä itään on kaksi isoa pengerrettyä rakennuksen pohjaa, joista toisessa näkyy hieman sementtisokkelia. Suurin näistä on kooltaan 25 x 12 metriä. Kyseessä lienee parakin tai suuren varastorakennuksen pohja.

Konstunhiekka 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Kohde sijaitsee noin kolme kilometriä Taipalsaaren kirkosta etelään, Saimaanharjun länsiosassa. Konstunhiekan uimarannan eteläpuoleisessa niemessä on rakennuksen pohja. Kyseessä on ilmeisesti saunan pohja, kooltaan 4 x 4 metriä. Kivijalka on ladottu luonnonkivistä, mutta järvenpuoleisessa kulmassa on noin metrin halkaisijaltaan oleva sementtilaatta, joka on ilmeisesti toiminut portaana. Luonnonkiviperusta viittaa, että sauna voi olla vanhempi kuin toisen maailmansodan aikaiset varuskuntarakennukset, joita Kons-tunhiekan alueella on (Konstunhiekka 1), mutta sitä on ehkä käytetty vielä samanaikaisesti kuin niitä.

Voisalmi uimaranta (Puolustusvarustukset)
Moderni; Betoninen kaapelikomero, jonne johtaa koillisessa olevalta rannalta kallioon louhittu hieman yli metrin levyinen reitti. Kallion päällä komero on naamioitu kalliota muistuttavalla katteella.

Ruokolahti-Puumala tie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Ruokolahdelta Puumalaan kulkeva vanha (1700-luvun kartoilla, mahdollisesti tie on peräisin 1500-l lopulta 1600-luvulta) tie on n. 2 km matkalla maantienä käytöstä poistettuna ja metsätienä alkaen Puumalan rajasta 1,4 km kaakkoon, Säyntätjär-ven itäpäästä ja siitä etelä-kaakkoon, Akonlahden pohjoispuolella olevan Kuusaronmäen tasalle.
Kyseinen tie, vanha Kantatie 62, on poistunut "maantienä" käytöstä 1960 luvun alussa, jolloin kantatie 62 uudistettiin ja em. välillä rakennettiin uudestaan toiselle linjaukselle, entisen koillispuolelle. Vanha, nyt metsätienä oleva tielinja on yhtä pientä poikkeusta lukuun ottamatta metsätienä, pieneltä osalta polkuna (Lehmilammen itäpuolella). Metsätie ja polkuosuus noudattavat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta vuoden 1852 pitäjänkartalle piirrettyä linjausta ja pääpiirteittään v. 1804 (Steinheil) yleiskartan linjausta sekä 1700-luvun lopun ns. Sprengtportenin Savon kartastoon piirretty tien linjausta. Kyseistä tietä pitkin on venäjän armeija marssinut Puumalaan (jossa taisteluita ja myöhemmin edelleen Mikkeliin) Kustaan sodan alussa v. 1790, jolloin tien alue oli Venäjän puolella rajaa. Tie oli merkittävä huoltotie myös Suomen sodan aikana 1808-9.
Yhdessä kohdin v. 1852 kartan tielinja poikkeaa nykyisestä metsätiestä: vanhassa kartassa on Pieni-Vasemusjärven pohjoispuolella mutka itään ja tielinja olisi ylittänyt puron n. 70-80 m ennen nykyisen tielinjan puron ylittävää siltaa ja kiertänyt kauempaa puron itäpuolitse ja palannut nykyiselle linjalle Lehmilammen keskikohdan tasalla. Maastossa ei kuitenkaan silmänvaraisessa tarkastelussa havaittu jälkiä kyseisestä mutkasta, joka olisi myöhemmin oikaistu nykyiselle linjalle.

Säynätjärvenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vanhan Puumala-Ruokolahti tien poikki kulkee kivistä tehty panssarieste, Kivet ovat kolmessa rivissä. Este alkaa tien länsipuolelta, Säynätjärvenmäen kalliooisesta kupeesta, kulkee tien poikki länteen alas suon laitaan. Tien länsipuolella estettä on 30 m matkalla kallion reunaan ja itäpuolella 108 m. Kaikkiaan este on 138 m pitkä. Siihen ei liity taisteluhautoja tai muita varustuksia.

Pajarila Sikomäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taistelukaivannot sijaitsevat 3,2 kilometriä Saimaan kanavan suusta etelään, Mustolan satamaradan pohjoispuolella, metsässä Sikomäen etelärinteen alaosassa, radasta 70–140 metriä. Erillinen osa kohteesta sijaitsee Sikomäen länsi­rinteen alaosassa, pellon reunassa, ks. alakohteet.
Juoksuhauta on kaikkiaan noin 300 metrin pituinen ja siinä on tasaisin välein pieniä konekivääripesäkkeitä. Juoksuhauta on kaivettu pehmeään ja kosteahkoon maahan. Kaivannot ovat suurimmalta osin sortuneet, paikoin ne ovat tuskin havaittavissa.
Juoksuhaudan koillispäästä 210 metriä pohjoiseen on pellon reunassa erillinen pesäke, ks. alakohde. Se sijoittuu matalan harjanteen koillispäähän. Harjanteen ympärillä maasto on kosteaa. Harjanteen koillispäässä on syvähkö kuoppa, jonka sisämitat ovat noin 4 x 5 metriä ja sitä ympäröi vallit. Koillisen suuntaan on kuopassa ampuma-aukko. Kuo­pan koillispuolella maasto laskee vanhaan maanottopaikkaan, joka on liki lammikkona. Pesäkekuoppa oli myös veden vallassa. Pesäkkeestä lähtee ly­hyt, noin 20 metrin mittainen polveileva taisteluhauta länteen. Taisteluhauta on sor­tunut ja se näkyy nyt maatuneena, pienen ojan kaltaisena rakenteena.

Pitkärajanmäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Vanhaltatieltä erkanevan metsätien luoteispuolella. Paikalla on kuusikossa mäenrinteen alaosassa kolme kaakko-luodesuuntaista pesäkkeellistä taistelukaivantoa. Kaivantojen ampumasuunta näyttäisi olevan etelälounaaseen. Kyseessä on II maailmansodan aikainen puolustusvarustus.

Lappeenranta-Lemi tielinja (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nykyisten Remusentien, Vanhatien ja Nuorakoskentien linjaus noudattaa tarkoin vanhoissa kartoissa (1700-luku, 1844, 1893) ollutta tien linjausta. Tie on jäänyt paikallistieksi 1970- luvun lopulla.
Koordinaattitiedot raportissa (2016) virheelliset, muutettu yleiskarttaotteen perusteella vastaamaan tielinjaa.

Pajarila Kettukallio 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kaksi taistelukaivantoa metsässä Kettukallion mäen itäreunan alaosassa. Kohde sijaitsee 2,7 km Saimaan kanavan suusta etelään, Mustolan satamaradan luoteispuolella, 340–320 metrin etäisyydellä radasta.
Taisteluhaudan sortuneet jäännökset ovat 20 metrin etäisyydellä toisistaan. Ne ovat itä-länsisuuntaisia, 20–25 metrin pituisia ja ”avonaisen V-kirjaimen” muotoisia. Haudat on kaivettu pehmeään ja kosteahkoon maahan.

Pajarila Kettukallio 2 (Raaka-aineen hankintapaikat)
Moderni; Kaksi pientä louhosta metsässä Kettukallion mäen itäreunalla, kalliojyrkänteen itäkupeessa.
Kohde sijaitsee 2,7 kilometriä Saimaan kanavan suusta etelään, Mustolan satamaradan luoteispuolella, radasta 360-380 metrin etäisyydellä.
Louhokset sijaitsevat 60 metrin etäisyydellä toisistaan. Kallion reunasta on porattu lohkareita. Panssariestekivien muotoisia lohkareita on maassa kallion juurella. Kalliossa ja lohkareissa on poranjälkiä.

Harapainen (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Taistelukaivanto Lappeenrannan rautatieaseman koillispuolella junaradan, Hietalankadun ja Ratakadun välisellä rakentamattomalla kumpareella
Taisteluhaudan jäännökset ovat säilyneet kumpareen lounaisosassa ja tuhoutuneet koillisosassa. Varustukset vaikuttaisivat olevan II maailmansodan aikaisia. I maailmansodan aikana rautatietä ei tällä alueella vielä ollut, ja kohde sijaitsi etäällä aikansa teistä ja silloisista radasta. Nykyinen rata on tehty 1930-luvun alkupuolella.
Vuoden 1953 ilmakuvan perusteella varustuksiin on liittynyt myös panssariestekaivantoa, mutta tämä on sittemmin kadonnut alueen rakentumisen myötä.

Kiveronoja (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Puumalan-Ruokolahden tien pohjoispuolella ja voimalinjan eteläpuolella Kiveronsuolta Lapinlahdenkorven halki laskevan Kiveronojan eteläpuolella olevalla mäennyppylällä. Koko nyppylä on linnoitettu, mäen itäsyrjällä on neljä halkaisijaltaan 12-metristä kuoppaa, joista ainakin kolme lienee kenttälinnoitettua majoituskorsua ja näiden takana on yhdyshautoja ja pienempiä tähystysasemia. Maasto on mäntykangasta. Voimalinja kulkee suolla mäeltä 30-40 metrin päässä.

Pohjakorpi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Syyspohjassa, Utulantien ja Puumalan-Ruokolahdentien välisellä tasaisella mäntykankaalla, voimalinjan pohjoispuolella. Paikalla on useita pitkänomaisia kaivantoja, jotka ovat kaakko-luode –suuntaisesti. Suurin osa kaivannoista on syviä ja pitkiä ja niiden sisällä on eri syvyisiä osia, vallit ovat korkeat. Yksi kaivannoista on puolestaan matala ja suorakaiteen muotoinen, sisätiloiltaan noin 4 x 12 metriä ja matalat vallit ympärillä. Sisätilan reunat ovat suoraseinämäiset ja kyseinen painanne voisi olla vaikkapa rakennuksen paikka.

Hietamäen varustukset (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokolahden Virmutjoella, Virmutjoensuuhun laskevan joen länsirannalla olevan Hietamäen eteläpuolella, Metsolan talosta 70 metriä luoteeseen olevalla mäellä. Suurin kuopista saattaisi olla korsun jäännöksiä, ja muut kaivannot yhdyshautoja. Mäki on pusikkoinen ja rakenteita on hankala nähdä. Voimalinja kulkee lähellä kohteen koillispuolella.

Saarlampi 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokolahdelta Imatralle vievän tien 62 varrella, sen itäpuolella. Voimalinja on kohteen länsipuolella. Paikalla on muutama iso, noin 6 x 6 metrin kokoinen kuoppa, joihin liittyy sisääntulokäytävä ja vallit. Osa mäellä olevista kuopista saattaa olla kenttälinnoitettujen majoituskorsujen jäännöksiä, osa saattaa olla hiekkakuoppia. Kohde on hieman epämääräinen, mutta liittynee Salpalinjaan.

Saarlampi 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Ruokolahdelta Imatralle vievän tien 62 varrella, sen itäpuolella. Voimalinja on kohteen länsipuolella. Paikalla on suorakaiteen muotoinen, noin metrin syvä ja 3 x 4 metrin kokoinen kuoppa, jonka ympärillä on vallit. Kuoppa on tasaisella mäntykankaalla. Mahdollisesti se liittyy läheisiin puolustusvarustuksiin (Saarlampi 1).

Muurniemenmäki varustus (Puolustusvarustukset)
Moderni; Toisen maailmansodan aikaisia varustuksia Hanhijärven eteläosassa (ks. alakohteet):
Varustus 1: Hanhisillanjoen pohjoispuolella on niemeke ja siinä mäenkumpare jonka laella on etelä-pohjoissuuntainen taisteluhauta pesäkkeineen. Taisteluhaudan eteläpäässä on kivikautinen asuinpaikka. Varustus on huonokuntoinen.
Varustus 2: Hanhisillan joen suun pohjoispuolella, suosta nousevan törmän etelä-lounaisreunamilla on taisteluhaudan jäännös. Taisteluhaudassa on useita pesäkkeitä etelän-lounaan suuntaan. Varustus on huonokuntoinen.
Varustus 3: Koilliseen menevän tien alkupään molemmin puolin, suohon laskevan jyrkänteen reunalla on taisteluhauta, jossa on pesäkkeitä. Tie on tuhonnut osan siitä. Länsipuoleisen haudanpätkän luoteispuolella on erillinen taisteluhauta jyrkänteen reunan pesäkkeestä koilliseen. Varustukset ovat huonokuntoisia.
Varustus 4: Koilliseen menevän tien alkupään molemmin puolin, suohon laskevan jyrkänteen reunalla on taisteluhauta, jossa on pesäkkeitä. Tie on tuhonnut osan siitä. Länsipuoleisen haudanpätkän luoteispuolella on erillinen taisteluhauta jyrkänteen reunan pesäkkeestä koilliseen. Varustukset ovat huonokuntoisia.

Sumusenmäki varustus (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hanhijärven eteläosan länsipuolella toisen maailmansodan aikaisia varustuksia, ks. alakohteet.
Varustus 1: Panssariestekaivanto kahdessa noin 80 metrin pituisessa osassa, metsässä. Huonokuntoinen ja sortunut. Esteestä tarkastettiin vain länsipää ja koillispää. Koillisemman kaivanto-osuuden pohjoispuolella näkyy laserkeilausaineistossa kuoppia, joita ei ole tarkastettu maastossa.
Varustus 2: Panssariestekaivanto vanhan rautatien penkalta itään metsään, jossa kaartuu etelään. Kaivannon eteläpäässä on iso kuoppa.
Kohteiden aluerajausta on täsmennetty lidar-kuvien perusteella toukokuussa 2019.

Surmanmäki varustus (Puolustusvarustukset)
Moderni; Panssariestekaivanto Hanhijärven eteläosan länsipuolella, Vaalimaantien ja Tukialantien välillä, noin 55 metrin pituisena pätkänä. Huonokuntoinen.

Jokiniemi varustus (Puolustusvarustukset)
Moderni; Huonokuntoisen taisteluhaudan jäännös Hanhijärven eteläosan länsipuolella, etelään kurottuvan mäenharjanteen itäreunalla. Kaivannon eteläpäässä, mäen harjanteen eteläpään laella on katettu pesäke.

Muurniemensuo (Kulkuväylät)
Historiallinen; Hylätty ja nyt mökki-metsätienä oleva osuus vanhasta Lappeen–Kauskilan tiestä. Tie kulkee Kauskilasta mutkien ja kylien kautta Viipuriin. Lappeen–Viipurin päätie on idempänä.
Tien osuus vanhan radan itäpuolella on vanhojen karttojen perusteella jäänyt pois käytöstä ennen vuotta 1954 mutta vuoden 1893 jälkeen.
Tie on merkitty 1767 kartalle, jossa silta tai kapulatie on merkitty kulkevaksi kosteikon yli vanhan radan länsipuolella, nykyisessä pellossa. Siellä voisi olla jäljellä mielenkiintoisia rakenteita vanhasta tiestä.

Vihtola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanhan Vihtolan kylän Vihtolan talon tonttimaan sijainti on merkitty vuoden 1833 ja 1767 kartoille. Kaikilla myöhemmillä kartoilla talo on ollut samalla paikalla ja on edelleen tilakeskusta ja rakennettua aluetta.

Vihtola Tukiala (1000034900) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vanha Vihtolan kylän Tukialan talon tonttimaa on paikannettu vuoden 1833 kartalta. Vuonna 1767 yleiskartalla talo vaikuttaisi olevan samalla paikalla. Myös vuoden 1844 kartalla talo on edelleen samalla paikalla. Tukialan talo sitten siirtynyt idemmäksi, mutta paikalla ollut ja on edelleen Hämälä-niminen talo. Kaikilla myöhemmillä kartoilla samalla paikalla on ollut talo. Peruskartoilla 1954 ja 1970 talo ja muutoin koko vanha tonttimaa on peltoa. Tonttimaan koillisosa on nyt rakennettua ja kaakkoisosa on osin peltona, osin niittynä. Koko tonttimaa ollut viljelyksessä vielä 1980-luvun alussa.

Lahdenkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan varustuksia Vilkjärven kylän koillispuolella.
Vain pieni osa kohteesta on tarkastettu maastossa maantien 3864 parantamishankkeen yhteydessä (2018). Muilta osin rajaus on suuntaa antava ja tehty lidar-aineiston pohjalta. Kohde on tarkastettava maastossa.

Vilkjärvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan varustuksia Vilkjärven kylän koillispuolella
Vain pieni osa kohteesta on tarkastettu maastossa maantien 3864 (Ylämaantie) parantamishankkeen yhteydessä (2018). Muilta osin rajaus on suuntaa antava ja tehty lidar-aineiston pohjalta. Kohde on tarkastettava maastossa.

Valarikon viiva (Taide)
Historiallinen; Saimaa tulvi voimakkaasti vuonna 1899. Tulvan merkit erottuvat viivana rantakalliossa.
Nimitys Valarikon viiva viittaa Venäjän keisari Nikolai II:n tulvavuonna antamaan ns. helmikuun manifestiin. Kanavansuun kallioon kaiverrettiin vuosiluku tapahtuman muistoksi.

Hujainniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Toisen maailmansodan aikainen taisteluhauta sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,3 km etelään, Hanhijärven pohjoispään itäpuolella, Hujainniemen kärjen alueella.
Niemen kärjessä on luoteis-kaakkosuuntainen taisteluhauta, jolla mittaa noin 50 metriä. Varustus on huonokuntoinen. Kaakossa se päättyy mökkirakennuksen seinustalle.

Kinnari 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Joutsenon kirkolta n 2,5 km pohjoisluoteeseen metsäisellä mäenkumpareella Rantalantien ja Pöyhiänniementien välissä, mäen korkeimmalla kohdalla.
Vuoden 2015 inventoinnissa todettiin pohjakaavaltaan neliönmuotoinen
kivilatomus, jonka sivujen pituus on 1,5 m ja korkeus 0,4 m. Rakenne koostuu
särmikkäistä ja pyöristyneistä kivistä, joiden koko on pääosin 20–50 cm. Latomuksen keskellä on pitkänomainen pystykivi, jonka halkaisija on 15 cm ja korkeus 35
cm. Hakkauksia ei havaittu.
Paikalle ei ole merkitty rajaa vuoden 1766 verollepanokarttoihin (Chiilander
1766a–b) eikä 1800-luvun puolivälin pitäjänkartalle (karttalehti 3134 11). Sen sijaan vuoden 1971 peruskartan perusteella paikalla on tuolloin ollut kantatilojen 2 ja
17 välinen raja. Nykyistä rajaa paikalla ei kulje. Yllä esitetyn valossa rajamerkki ei
liene erityisen vanha, eikä sitä ole syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.

Rantamäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Loivasti kaakkoon avautuvalla rinteellä on parikymmentä säännöllisesti ladottua viljelyröykkiötä ja vanhaa peltoalaa kiertävää matalaa kiviaitaa. Pellolle tehdyssä koepistossa oli parikymmentä senttimetriä paksu muokkauskerros.
Alueella kasvaa varttunutta koivikkoa. Vuosien 1952 ja 1953 ilmakuvissa alue on ollut vasta kasvamassa umpeen ja paikalla on vielä osin avointa puutonta alaa. Vuoden 1971 peruskartassa alue on merkitty havupuumetsäksi, johon on vanhan peltoalan keskelle kuvattu pieni aukea, metsittymätön niitty. Vuoden 1983 peruskartassa alue on merkitty lehtipuutaimikoksi. Pitäjänkartassa alue on merkitty metsäksi.

Kutilantaipale 1 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on rinteeseen huolellisesti tehty n. 150 m mittainen, matata, luode-kaakkosuuntainen kiviaita. Aita on tehty Kutilan ja Rehulan kylän rajalle (Pekkalan ja Kutilan tilojen rajalle).
Vuoden 2020 tarkastusajankohtana kiviaidan päällä oli edelleen havaittavissa kiviaitaan liittyneen riukuaidan tms katajatolppia.

Kutilantaipale 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Noin 50 x 50 m alalla on kymmenen puolijoukkueteltan paikkaa. Paikat erottuvat maastossa hyvin. Telttapaikat ovat 5-6 m halkaisijaltaan olevia, pyöreitä tasaisia aloja, jotka on tehty tasoittamalla rinnettä vaateriin ja muutoin ”möykkyistä” maastoa pengertämällä. Tasanteiden koko viittaa puolijoukkuetelttaan.
Vuoden 1953 ilmakuvassa rinteen puusto on ollut hakattuna aukoksi siemenpuita lukuun ottamatta. Telttapohjien jäännökset näkyvät hyvin ilmakuvassa, tällöin ilmeisesti jo kasvipeitteen saaneina.

Lahdentaus 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Lahdentauksen talon pohjoispuolella sijaitsevalla mäellä. Paikalla on talon kivijalka, maakellari ja kiviaita.
Talon kivijalka on kooltaan n 5,5 x 5,8 metriä. Osa kivistä on luonnonkiviä ja osa lohkottuja. Kivien välissä on havaittavissa sementtilaastia. Kivijalan pohjoisosassa on tiiliuunin jäännös. Uunin koko on 2,2 x 1,4 metriä ja korkeus 0,7 metriä.
Maakellarin kuopan laajuus on n 1,7 x 2,9 metriä ja syvyys 1,3 metriä. Aukean länsi- ja pohjoisreunalla on kiviaita, kokonaispituudeltaan n 24 metriä.
Vuoden 2018 inventointiajankohtana vanha piha-alue erottui ympäröivästä kuusimetsästä avoimempana alueena.

Onnela (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kukonharjun lounaisreunalla. Kyseessä on kaksi valettua sokkelia, kooltaan n 50 x 10 metriä. Kivijalkojen välillä on etäisyyttä n 350 metriä.

Kytösaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kytösaaren etelärinteellä, saareen kulkevan metsäautotien pohjoispuolella on kaksi kivistä kallion kylkeen rakennettua kellaria. Pienempi kellari on ollut holvattu. Isompi saattaa olla toiminut myös navettana tai asumuksena.
Vuonna 1999 paikalla suorituissa tutkimuksissa kellareita tyhjennettiin sortuneista irtokivistä ja kaivettiin. Löytöinä saatiin mm rautanauloja ja rautapadan kappaleita, joista ainakin yhdessä on kyrillisiä kirjaimia.
Metsäautotien eteläpuolella on lisäksi matalaa kiviaitaa.

Salosaaren Mustikkaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee Salosaaren etelä- ja itärantaa.
Laserkeilausaineiston perusteella Salosaaren Mustikkaniemessä on säilynyt kaksi osaa taisteluhautaa, joista toinen on pituudeltaan n 75 m ja toinen n 30 m.

Paavola (1000039711) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, jotka kulkee Salosaaren etelä- ja itärantaa.
Taisteluhauta rinteessä tien 14871 itäpuolella. Kohde on havaittu laserkeilausaineistosta. Vuoden 1948 ilmakuvan perusteella taisteluhauta on jatkunut tien länsipuolella sijaitsevan asutuksen läpi.

Simoniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Tuliasema Simonniemessä ja taisteluhautoja niemen sivustoilla. Havaittu laserkeilausaineistosta. Ei maastotarkastettu.

Niemenniitty (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vasikkaniemen kaakkoisosassa puolustusvarustuksia. Havaittu laserkeilausaineistosta. Ei maastotarkastettu.

Sikosalo 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Sikosalon saaren pohjoisosassa on hyvin säilynyt, autioitunut 1800-luvun talon pihapiiri rakennusjäännöksineen ja kiviaitoineen.
1800-luvun lopulla kyseisestä Knuutilan talon pihapiiristä on löytynyt kaksi enkolpiorannerengasta. Appelgren suoritti paikalla yhden kiviröykkiön kaivauksen, ks Sikosalo 1.

Käyhkään kanava 2 (Asuinpaikat)
Moderni; Harjanteella Käyhkään kanavan eteläpuolen kankaalla oletettavasti II ms aikaisia, osin maahan kaivettuja telttapaikkoja. Vuoden 2021 inventoinnissa yhteen painanteista tehtiin koekuoppa, josta löytyi kierretty vyyhti rautalankaa sekä useita pullolasin kappaleita. Laserkeilausaineiston perusteella länsipuolella mäen päällä on myös taistelukaivanto, joka on näkyvissä myös vuoden 1956 ilmakuvassa osin kasvipeitteettömänä.

Malonsaari Takaniemi (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Malonsaaren pohjoisosassa, kumpareella heti sen korkeimman kohdan itä-puolella, täysikasvuisessa mäntymetsässä. Paikalla on selkeästi ihmisen tekemä 2,5 x 1 metrin laajuinen ja 1,2 m syvä kuoppa, jonka pohjakaava on suorakaide ja reunat jyrkät. Osalla reunoista on vallia. Paikalta on hyvä näkymä Saimaalle.
Rakenteen yli on ajettu metsäkoneella, mikä on aiheuttanut kuopan pitkille sivuille painaumat. Tarkastushetkellä kuopassa oli opastauluksi tarkoitettu kyltti, jossa teksti ”Desanttikorsu. Väitetyn tiedon mukaan tästä piilopaikasta seurasivat Neuvostoliiton hyväksi toimineet vakoilijat Niskalammin satamaliikennettä, Kaukopään tehtaan toimintoja sekä Immolan–Lappeenrannan lentoja jatkosodan aikana.” Tarkempaa tietoa kohteen taustasta ei inventoinnin yhteydessä löytynyt.
Malonsaaren pohjoisosaa nimitetään Takaniemeksi (NA, Ulla Hanhinen 1970).

Laikon lentokenttä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikon lentokenttä toimi talvisodan aikana sotilaslentokenttänä, jolta operoi lentolaivue 14. Lentokentän kiitorata oli Kurikkamäenkankaalla. Alueelle rakennettiin ainakin kenttähuoltojoukkueen parakkeja, asuntoparakkeja, korsuja ja poltto- ja voiteluainevarasto. Moskovan rauhan ehdoissa Laikon lentokenttä määrättiin suljettavaksi. Lentokentän sulutus toteutettiin erilaisin kaivannoin sekä kentälle ajetuin harjuin ja hiekkakasoin, jotka ovat edelleen nähtävissä alueen maastossa.
Maastossa on jäljellä seitsemän lentokonesuojan jäännökset Kurikkamäen länsi- ja pohjoispuolella. Suomen Ilmavoimamuseon arkistossa säilytettävien rakennuspiirustusten perusteella puiset lentokonesuojat ovat itsessään olleet kooltaan 13 x 9,4 m. Rakenteista on jäljellä lentokonesuojia ympäröineet maavallit, joiden suuaukot ovat halkaisijaltaan noin 25 metriä. Syvyydeltään rakenteet ovat 20–27 metriä ja vallien korkeus vaihtelee 2–3 metrin välillä. Sirpalesuojat ovat säilyneet erittäin hyvin.
Laserkeilausaineiston perusteella Kurikkamäen eteläpuolella on ajoneuvosuojien jäännöksiä (10 kpl). Ajoneuvosuojat ovat sisäpinta-alaltaan 10–15 metriä pitkiä ja 3 metriä leveitä. Kaikki tarkastetut ajoneuvosuojat (7 kpl) ovat säilyneet varsin hyvin.
Lisäksi Leipäniementien varrelta havaittiin kahden rakennuksen perustuksia. Leipäniementien pohjoispuolisen törmän reunalla sijaitseva kivijalka on kooltaan 6x5m. Rakenne on runsaan kasvillisuuden peittämä, mutta erottuu maastosta selkeästi. Tien eteläpuolinen rakenne on kooltaan noin 2x2m. Rakenne on osin tiilimurskan peitossa ja rakennusta ympäröivältä hakkuuaukiolta voitiin havaita runsaasti bitumikatteen palasia.
Alueella on runsaasti muita kaivantoja, joiden käyttötarkoitusta ja ajoitusta ei pystytty tarkastuksen aikana todentamaan. Lisäksi tarkastuksen jälkeen löydetyistä sota-ajan kartoista ilmenee myös useita muita rakennusten paikkoja.

Poran mökki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaaseen pistävän Risuniemen tyvellä, kumpuilevassa metsämaastossa.
Ns. Steinheilin kartassa (1805) on Risuniemelle merkitty kaksi torppaa, joita ei vielä ole 1770-luvun verollepanokartassa (Törn 1775–77). Ne on merkitty myös vuoden 1855 isojakokartalle (Gahmberg 1855), mutta vu-den 1898 Senaatin kartassa esiintyy enää niistä itäisempi (käsillä oleva kohde).
Paikalla on ilmeisesti maanomistajan (Tornator Oy) pystyttämä opastaulu, jonka mukaan alue on suojeltu vanha pihapiiri. Taulun mukaan paikalla ollut asuinrakennus ”Poran mökki” on ollut Enso-Gutzeitin henkilöstön asuinkäytössä 1970-luvun alkuun, jolloin se purettiin.
Inventoinnin aikana havainto-olot olivat korkean kasvillisuuden vuoksi osin heikohkot. Entinen pihapiiri erottuu ympäristöstään sitä tasaisempana ja puustoltaan harvempana; paikkaa on tasattu ja paikoin pengerretty.
Pihapiirin lounaislaidan lehtimetsässä, kohdassa N 6793944 E 599703, todettiin rakennuksen kivijalka, johon liittyy uuni. Rakenteissa erottui tiiliä, ja kivijalka lienee peräisin 1900-luvulta. Muita selkeitä rakenteita ei entisessä pihapiirissä tai sen ympäristössä havaittu.

Paasinsalmen laivojen hautausmaa (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hyvin pieneltä, noin 200 neliömetrin laajuiselta alueelta tunnetaan yli kymmenen käytöstä poistettua proomua sekä soutuvenettä, jotka on tarkoituksella upotettu Imatran Paasinsalmen rantaveteen. Osa hylyistä on säilynyt hyvin ehjinä, osa on pirstaloitunut pitkin pohjaa. Hylkyjä makaa myös sekoittuneena toinen toisensa päällä. Aikojen saatossa Paasinsalmen rantaan on veneiden ja proomujen lisäksi hylätty satunnaista roskaa, kuten puutavaraa ja autonrenkaita.
Museoviraston meriarkeologit tarkastivat kohteen vuonna 2017. Paikalliset informantit kertoivat proomujen liittyvän läheisellä Niskalammen teollisuusalueella sijainneen Tornator Oy:n toimintaan. Niskalammen varasto- ja lastauspaikkaa ryhdyttiin rakentamaan 1800-luvun lopulla, ja sinne johti myös kapearaiteinen rautatie. Tehtaiden satamapaikka sijaitsi Niskalammella (nykyinen Liippilahti). Hylyt.netissä Paasinsalmen hylkyjä on nimellä Niskalammen lotjat. Suomen meriarkeologisen seuran Topi Sellman kuvasi Paasinsalmi 2 -hylyn (Niskalammen lotja 4) 3D-mallintamista varten 2017. Malli on Suomen meriarkeologinen seura ry:n sketchfab-osoitteessa https://sketchfab.com/mas-fi .

Kangaskoski (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Saaressa on Kangaskosken paperitehtaan ja puuhiomon jäännökset. Paperitehtaan rakentaminen alkoi kesällä 1901 ja tuotanto myöhemmin samana vuonna. Tehtaalla valmistettiin eri aikoina puuhioketta, pahvia ja paperia. Tehdasrakennukset purettiin vuonna 1925 voimalaitoksen tieltä.

Haavikko 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on kaivantoja, joista on mahdollisesti otettu savea läheisen tiiliruukin tarpeisiin.

Haavikko 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Paikalla on tehty tiiliä Kangaskoskelle. Kohteessa on tiilikasoja ja maarakenteita.

Moderni; Alueella on puolustusvarustuksia. Rajaus on tehdy lidarin perusteella. Ei maastotarkastettu.

Myränkorpi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kuopat sijaitsevat Rautjärven Miettilän kylässä, museotienä olevan Niska-Pietilän tien eteläpuolella, Myränkorvesta puoli kilometriä koilliseen olevalla harjanteella, metsäautotien varrella. Metsäautotie kulkee koukaten Myrän Roihan kautta Niska-Pietilän tielle ollen ilmeisesti mainittua tietä vielä vanhempi linjaus.
Kuoppajäänteitä on metsäautoteiden ja Niska-Pietilän rajaamalla alueella ainakin 17 kpl. Kuopissa on selvä oviaukko ja ainakin joissakin on oviaukolle johtava yhdyshauta. Kuoppien pohja on tasainen. Halkaisijaltaan jäänteet ovat noin 10 metriä. Muotonsa, sijaintinsa ja kokonsa puolesta rakenteet sopivat parhaiten tykkiasemiksi ja ne liittynevät 2. maailmansodan puolustusvarustuksiin. Vastaavia kuoppajäänteitä näkyy runsaasti samalla alueella rinnevarjostuskartoilla.

Ruokoniemi 1 (Hautapaikat)
Historiallinen; Vuoden 1918 hautapaikka, johon on paikallisten tietojen mukaan haudattu kaksi paikalla ammuttua miestä. Paikallisten mukaan kohdalla on ollut menneinä vuosikymmeninä risti ja haudan ympärillä aita.
Vuoden 2021 tarkastusajankohtana kohdalla oli jäljellä puisen muistoristin pystypuu nauloineen.

Ruokoniemi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Paikalla on sijainnut pientilan tilakeskus 1900-luvun alkupuolella. Jäljellä on ainakin päärakennuksen perustus, navetan jäännös, kaivo ja kellari. Paikalla on ollut informanttien mukaan myös riihi.

Roikanniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Roikanniemi on linnoitettu Salpalinjan puolustusvarustuksilla.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu. Rajattu laserkeilausaineiston perusteella.

Kokkahonmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella puolustusvarustuksia, oletettavasti sotilasleiri.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mikonsaari 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mikonsaaren keskiosassa on Salpalinjan puolustusasemia. Asemia on etelärannan kankaalla, samoin pohjoiseen työntyvällä Väliniemellä. Taisteluhautoja on useassa kohdassa. Pisimmät kaivannot ovat eteläreunan mäellä ja Väliniemen itäreunalla. Lisäksi alueen lounaisreunalla on kolme isoa telttakuoppaa, joiden yhteydessä on lyhyet taisteluhaudat. Varustukset on kaivettu maahan ja ne ovat melko hyväkuntoisia, joskin paikon sortuneita pehmeässä hiekassa.

Melkoniemi Kirkkosaari (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Historiallisissa lähteissä kerrotaan, että Parikkalan kappalainen Mathias Reinhold Europaeus on pitänyt pikkuvihan aikana 1741 jumalanpalveluksia Melkoniemen kylän Kirkkosaaressa. Melkoniemen Lahdenkylässä sijaitseva Kirkkosaari on jäänyt Simpelejärven laskujen jälkeen niemeksi.
Niemellä on pienialainen ja melko jyrkkäpiirteinen metsäinen mäki, jota pellot ympäröivät.
Metsäisellä saarekkeella on useita siirtolohkareita, joista yksi on jyrkkäkylkinen ja huomattavan suuri, noin neljä metriä korkea. Voinee olettaa, että paikan kirkko-nimi juontuu siitä. Lohkareiden ja kalliopaljastumien välissä on suhteellisen vähän mineraalimaata, eikä mäkeä voi pitää erityisen otollisena esimerkiksi hautapaikkaa ajatellen. Metsäsaarekkeen reunoilla pellolla maaperä on savea.
Paikalla on todettu vanhan asutuksen indikaattorikasvina tunnettua pölkkyruohoa.

Lapinsaari Someronlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Lapinsaaren eteläosassa, jyrkän lounaaseen laskevan rinteen päällä olevan tasanteen reunalla, sekametsässä.
Kuopparakenne löytyi inventoinnissa 4.7.2021. Paikalla on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen kuoppa, jonka laajuus on 4,5 x 4,5 m ja syvyys 2,3 m. Reunat ovat jyrkät.
Kuopan kaakkoisreunan päällä on syvennys, mahdollinen sisäänkäynnin kohta. Koillisreunan päällä kasvoi täysikasvuinen mänty.
Pohjaan tehdyssä lapionpistossa totesin puoli metriä sekoittunutta moreenia. Hiiltä tms. ei näkynyt. Muodon ja sijainnin perusteella kyseessä voi olla korsukuoppa; kohde liittynee Simpelejärven rannoilla oleviin toisen maailmansodan puolustusvarustuksiin.

Koitsanlahden koulu 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Koitsanlahden entisen koulun luoteispuolella metsämaastossa, jyrkän rinteen päällä. Tasanteella luoteeseen jyrkästi laskevan rinteen päällä on noin 1 x 1,5 m laajuinen ja vajaan metrin syvyinen kuoppa. Siitä lähtee etelälounaaseen pitkänomainen mutkitteleva kaivanto, jonka syvyys on 0,5–1 m ja leveys noin metrin. Luoteissivulla on matala valli. Kaivantojen päällä kasvaa tiheä nuori lehtipuusto.
Muodon ja sijainnin perusteella kyseessä on toisen maailmansodan aikainen taistelukaivanto. Pohjoispään kuoppa on tulkittava ampumapesäkkeeksi. Kaivannot ovat paljolti sortuneet ja mataloituneet.

Äijönsalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puolustusvarustus sijaitsee Harmaitsaaren kaakkoisreunassa, rantaan laskevan jyrkän rinteen päällä, kalliomuodostuman kärjessä metsämaastossa, 15–20 m päässä rantalinjasta. Paikalla on kaksi ampumapesäkettä n 15 metrin etäisyydellä toisistaan.

Lipurinniemi (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Saimaaseen pistävällä Lipurinniemellä, kumpareella, jonka halkaisija on noin 40 m. Paikalle on merkitty pihapiiri (torppa) ensimmäistä kertaa vuoden 1898 Senaatin karttaan. Vielä vuoden 1983 peruskartassa paikalla on asuinrakennus ja ulkorakennus.
Alueella ei havaittu maanpäälle erottuvia rakenteita, mutta koekuopissa todettiin sekoittuneessa kerroksessa runsaasti tiilenpaloja ja suhteellisen iäkästä ruskeaa pullolasia.

Sutela Kojo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kojon mäellä on toista kymmentä pystyseinäistä ja tasalakista röykkiötä, enimmäkseen Kajon talon peltojen reunoilla, ja yksi Häränmäen laella muutamia satoja metrejä etelämpänä.
Röykkiöiden muoto on vaihteleva ja muutamissa tapauksissa selvästi sovitettu röykkiön alla olevan kallion tai maakiven muodon mukaiseksi. Läpimitta vaihtelee vajaasta kahdesta metristä noin kymmeneen metriin, korkeus puolesta kahteen metriin. Suurten ja siististi rakennettujen pystyseinäisten röykkiöiden lisäksi maastossa on runsaasti pieniä kekomaisia röykkiöitä.
Maaperä röykkiöiden esiintymisalueilla on viljelyskelpoista, hiekkaista moreenimaata. Alueen röykkiöt ovat todennäköisesti syntyneet viljelysmaan raivauksen tuloksena, vaikka osa niistä onkin rakenteeltaan ja kooltaan poikkeuksellisia. Suurin osa pystyseinäisistä röykkiöistä sijaitsee nykyisen pellon reunoilla.
Yksi suurista röykkiöistä tutkittiin vuonna 1993. Tutkimusten perusteella vaikuttaa siltä, pienet röykkiöt ovat kaskiröykkiöitä. Suuret röykkiöt ovat syntyneet nykyisten, pysyvien peltojen raivauksen yhteydessä.

Pajarila Kettukallio 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella rinteen itä- ja eteläreunalla on taistelukaivanto n. 350 m matkalla.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Tuomela (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Tuomelan alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Kohde sijaitsee Tuomelan kylän alueella, Turkkilantien molemmin puolin. Osa linnoitteista sijaitsee yksityisalueiden pihamailla.
Kohteessa on maahan kaivettuja kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä seitsemän konekivääriasemaa, joista asema nro 7 on louhittu kallioon. Kohteen etelä- ja pohjoispäässä on kaivantoestettä. Kenttälinnoitteita inventoitiin vuonna 2021, kohteen pallokorsut on tarkastettu vuoden 2011 inventoinnissa. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Hautoja ja asemia on jäänyt asutuksen alle. Taisteluasemien taustalla on seitsemän imubetonimenetelmällä valettua miehistökorsua eli pallokorsut nrot 123–129. Tuomelan linnoitteet koostuvat yhteensä seitsemästä erikseen rajatusta alueesta.

Mäkelän linnoitteet (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Mäkelän alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Kohde sijaitsee tien nro 13 lounaispuolella, Mäkelä nimisen tilan lounais- ja luoteispuolilla. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on etelään.
Kohteen linnoitteet ovat jatkoa Pentinmäen linnoitteille lännessä, niitä yhdistää kaivantoeste. Esteen pohjois- ja länsipuolella olevat linnoitteet käsittävät viisi imubetonimenetelmällä valettua miehistökorsua eli pallokorsut 140–145. Pallokorsu 144 sijaitsee noin 300 metriä linnoiteketjun luoteispuolella. Lisäksi kohteessa on maahan kaivettuja korsukuoppia, konekivääriasemia ja taisteluasemia ja -hautoja, joista erityisesti linnoitteiden kaakkoiskärjessä olevan rinteen päällä olevat haudat ovat leveitä (noin 2 m).
Kaivantoeste jatkuu koillisessa Mikkelintiehen, lukuun ottamatta linnoitteiden kaakkoiskärkeä, jonka kohdalla este puuttuu noin 80 metrin matkalla.

Kyyräharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Kyyräharjun alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Kohde sijaitsee tien nro 13 itäpuolella.
Kohteen länsiosassa Mikkelintien ja voimajohtolinjojen välissä on vanhoja hiekkakuoppia, jotka ovat osin tuhonneet linnoitteita. Länsiosassa ovat pallokorsut 146–149. Hiekkakuopan pohjoispuolisen mäen päällä on taisteluhautoja ja tuliasemia sekä korsu 1. Mäen alla on taistelukaivanto, joka jatkuu koilliseen voimalinjan alle, mutta on ilmeisesti tällä kohtaa peittynyt. Hiekkakuopan pohjoispuolella kulkevan tien vieressä on neljä tykkiasemaa, on tosin mahdollista, että ne ovat myös ajoneuvosuojia, sekä korsut 2 ja 4. Länsiosassa on lisäksi puolisen tusinaa erilaista kuoppajäännöstä, joiden funktio on epäselvä, mutta ne liittynevät linnoitteisiin jollain tavoin, osa kuopista lienee tuliasemia. Näitä kuoppia ei ole erikseen dokumentoitu, mutta ne näkyvät hyvin uudessa laserkeilausaineistossa.
Kyyräharjun itäosassa ovat pallokorsut 150–152. Konekivääriasema 1:n länsipuolella on kallioon louhittua taisteluhautaa noin 200 metriä. Länsipäässä on lisäksi neljä panssarintorjuntatykkiasemaa Kähönsalmentien eteläpuolella, niiden torjuntasuunta on etelään. PST-asemista koilliseen noin 150 metriä on louhoskuopan reunalla pallokorsu 153.
Sotilaskarttaan, kohteen länsiosaan merkitty pallokorsu nro 147 ei ole enää alkuperäisellä paikallaan. Se on siirretty hiekkakuopasta, Mikkelintien itäreunalta Lemillä sijaitsevan ravintolan pihaan. Kohteen itäpäässä sijaitsevaa pallokorsua nro 154 ei löytynyt maastosta.
Kohteen aluerajausta on tarkistettu 10/2017 ja uudelleen vuoden 2021 inventoinnissa.

Rehvalahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Rehvalahden alueen linnoitteiden rakentaminen aloitettiin 1944 ja ne ovat osa Iitiästä Nuppolan kautta Rehvalahteen rakennettua puolustuslinjaa. Kohde sijaitsee tien nro 13 ja Saimaan Rovonlahden välisellä alueella. Osa kohteesta sijaitsee yksityisalueiden pihamailla.
Kohteen eteläreunassa on maahan kaivettuja taisteluhautoja ja tuliasemia sekä kaivantoja, jotka liittyvät puolustusvarustuksiin, ne ovat todennäköisesti pienten korsujen tai muiden suojarakenteiden jäännöksiä. Maahan kaivetut taistelukaivannot ovat osin hävinneet rakentamisessa ja maa-aineksenotossa. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat kaakkoon ja etelään. Taisteluasemien taustalla on yhdeksän imubetonimenetelmällä valettua miehistökorsua eli pallokorsut nrot 155−163. Vuoden 2021 inventoinnissa havaittiin, että pallokorsut 155 ja 156 on nostettu pystyyn maisemoidun maa-aineksenottoalueen pohjalle, v. 2010 inventoinnin aikaan ne olivat vielä ylösalaisin. Korsujen 156 ja 157 välimaastoon sijoitettu, panssarivaunun tornista rakennettu teräspesäke nro L10 on suullisten tietojen mukaan poistettu jo 1950-luvun puolivälissä.

Kasakkakallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kasakkakallion rinteillä ja laella sekä Puumalantien eteläpuolella Sopupirtintien molemmin puolin. Kasakkakallion etelärinteessä on teräsbetoninen majoituskorsu nro 22 sekä sen kaakkoispuolella keskeneräinen, korsulle louhittu kuoppa, jonka koko on 15 x 7 m. Kohteessa on lisäksi yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäosassa on panssarivaunun kivieste, joka on osin kaksi- ja osin nelirivistä.
Kasakkakallion kohde kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Palhoinniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Palhoinniemi-nimisen maastonkohouman ja Kotisuon alueilla. Palhonniemessä on teräsbetoninen panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 6 sekä kenttälinnoitettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kahden korsun romahtaneet rauniot. Osa asemista on entisöity ja kohteeseen johtaa viitoitus. Korsussa on myös opaskyltti. Kotisuolta jatkuu Kasakkamäki kohteesta alkava panssarivaunun kivieste, joka sijaitsee Salpalinjantien vieressä. Este on osaksi kaksi- ja osaksi nelirivinen. Osa estekivistä on kaatunut. Este jatkuu karttatietojen perusteella Palhoinniemeltä koilliseen, Huussuolle, Sirkkaniemeen.
Palhoinniemen kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Skinnarila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Skinnarilan kaupunginosassa. Omakotitalo- ja kerrostaloalueen keskelle ovat jääneet lännestä lukien panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 25, majoituskorsut nrot 89 ja 90 sekä konekiväärikorsut nrot 904, 26 ja 27 ja tulenjohtokorsu 149, joka sijaitsee Kotaniemen kärjessä. Näiden lisäksi on vielä majoitukseen tarkoitettuja imubetonimenetelmällä valmistettuja pallokorsuja nrot 179, 180, 181 ja 182. Alueelta ei löydetty kolmea sinne merkittyä pallokorsua, joista nro 178 on jäänyt omakotitonttialueen alle Jalopeurankadun ja Saturnuksenkadun välisessä korttelissa ja nrot 183 ja 184 kerrostaloalueen alle Punkkerikadun pohjoispäässä. Osa linnoitteista sijaitsee yksityisalueiden pihamailla.
Taisteluhautoja on jäänyt tonttialueiden ja tieverkon alle ja siten tuhoutunut. Taisteluhautojen torjuntasuunnat ovat olleet idän ja etelän suuntiin.
Inventoinnissa v. 2021 tarkastettiin panssariesteet ja ilmalaserkeilausmateriaalissa havaitut mahdolliset kenttälinnoitteet. Skinnarilantien ja rannan välissä on kolme kivisen panssariesteen pätkää, joista kaksi ulottuu noin 45 metriä matalaan rantaveteen. Tien länsipuolella on myös panssariestettä. Esteiden pohjoispuolella olevalla tien ja rannan välisellä kankaalla on taisteluhautoja, tuliasemia, kaivantoja (ehkä tykkiasemia tai ajoneuvosuojia) sekä kaivantoeste. Panssariestettä on myös Linnunrata-nimisen kadun pohjoispuolella. Skinnarilan pohjoisimmat kenttälinnoitteet ovat teräsbetonisen konekiväärikorsun nro 160 länsi- ja luoteispuolella olevalla kankaalla, jossa on konekivääriasema 1, korsu 1 ja maahan kaivettuja taisteluhautoja ja tuliasemia sekä pallokorsu 180.

Paarmala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paarmalankankaan etelä- ja lounaisreunalla on Salpalinjan puolustusvarustuksia. Aluerajaus on tehty lidarin avulla.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mäntylä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Märkälän ja Skinnarilan välisen notkelman länsipuolella, Merenlahdenkadun ja Orioninkadun pohjoispuoleisen alueen välillä. Osa linnoitteista sijaitsee yksityisalueiden pihamailla.
Kohteen eteläosassa ovat imubetonimenetelmällä valetut pallokorsut nrot 176 ja 177. Pohjoisosassa ovat teräsbetoniset konekiväärikorsut nrot 23 ja 24. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Hautoja on jäänyt myös omakotitalotonttien alle. Taisteluhautojen torjuntasuunnat ovat koilliseen, itään ja kaakkoon. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Märkälä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa, Märkälässä, Salpakadun ympäristössä omakotialueen keskellä. Osa kohteesta on yksityisalueiden pihamailla.
Kohteen eteläosassa teräsbetoniset konekiväärikorsut nro 22 ja 22a ovat kiinni toisissaan Pohjoisosassa ovat imubetonimenetelmällä valetut pallokorsut nrot 173, 174 ja 175. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Hautoja on jäänyt myös omakotitalotonttien alle. Taisteluhautojen torjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Kallioinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa, Ruoholammen itäpuolella, Tilsalankadun itäpuolella. Osa kohteista on yksityisalueiden pihamailla.
Kohteen itäosassa ovat teräsbetoniset konekiväärikorsut nro 21 ja 902. Länsiosassa ovat imubetonimenetelmällä valetut pallokorsut nro 171 ja 172. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Hautoja on jäänyt myös omakotitalotonttien alle. Taisteluhautojen torjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Toivola (1000017495) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ruoholammen itärannalla, Tilsalankadun molemmin puolin. Alueella on rakennettuja tontteja sekä lehtimetsää.
Kohteen itäosassa on teräsbetoninen konekiväärikorsu nro 20 ja länsipuolella imubetonikorsu eli pallokorsu nro 170 sekä panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro 77 ja konekiväärikorsu 79. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Hautoja on jäänyt myös omakotitalotonttien alle. Taisteluhautojen torjuntasuunnat ovat kaikkiin ilmansuuntiin. Kohteen etelä- ja itäpuolilla on panssarivaunun kivieste. Panssariesteen sijainti on merkitty peruskarttaan Tilsalantien itäpuolella paikkansa pitävästi, mutta esteet jatkuvat myös tien itäpuolelle, mistä peruskartassa ei ole merkintää.

Likolahti (1000017322) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee neljässä osassa, Kivijärven ja entisen valtatie 6:n, nykyisen Itsenäisyydentien välisellä alueella.
Kohteen länsiosassa on teräspesäke nro 1348 ja Kivijärven tulvituspato, keskiosassa konekivääripesäke nro C602, itäosassa majoituskorsu nro C1210 ja pohjoisosassa konekivääripesäke nro C601 ja maahan kaivettu korsu 1. Kohteen maahan kaivetut taisteluhaudat ovat pääosin tuhoutuneet maankäytön seurauksena.
Kohde kuuluu osittain valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon

Husula (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee metsäalueella Husulan tilan ympäristössä, yksityisalueen pihapiirissä. Kohteen länsiosassa on teräsbetoninen majoituskorsu nro C1218 ja länsiosassa tulenjohtokorsu nro C1320.
Suurin osa maahan kaivetuista taisteluhaudoista ja -asemista on ilmeisesti tuhoutunut tai peittynyt. Kenttälinnoitteita on säilynyt vain kohteen pohjoisosassa, lisäksi kaakkoiskulmassa on pieni pätkä kaivantoestettä. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat olleet kaikkiin ilmansuuntiin ja kohteen ympärillä on ollut panssarivaunun kivieste.

Arpajaismäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineistosta paikannettuja Salpalinjan puolustusvarustuksia, mm taisteluhautoja ja panssarivaunun kaivantoestettä.

Mäntysaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella Mäntysaaressa on puolustusvarustuksia.

Askola 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Kivijärven ja valtatie 6:n välisellä alueella, sekametsässä.
Kohteen länsiosassa sijaitsee teräsbetoninen, keskeneräinen panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro C113; keskiosassa teräspesäke nro 1342 sekä majoituskorsu nro C60 ja itäosassa konekiväärikorsu nro C12, jonka edessä on teräspesäke nro 1341.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoesteitä, joita ei ole tutkittu kauttaaltaan. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste.

Askola 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Askolan Salpalinjan nähtävyysalueella, valtatie 6:n eteläpuolella, hiekkapohjaisessa kangasmaastossa. Kohteeseen on opastus liikennemerkillä ja viereisellä taukopaikalta on ollut aikaisempina vuosina opastaulu ja viitoitus korsuille.
Kohteen eteläosassa sijaitsevat teräsbetoninen panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro C10, konekiväärikupupesäke nro 706 sekä majoituskorsu nro C59. Kohteen pohjoisosassa on konekiväärikorsu nro C11, jonka edessä on teräspesäke nro 1339.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen sekä kaivantoesteitä. Taisteluhautojen päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kivieste. Nelirivisen esteen kivet on aseteltu 0,6−1 m syvään kaivantoon pitkille sivulleen kahden metrin välein. Estekivien maanpäällisten osien mitat ovat keskimäärin: korkeus 83 cm, leveys 100 cm ja pituus 150 cm.

Ahomäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Venäjän rajalle, johtavan rautatien pohjoispuolella, Ahomäki-nimisen tilan ympäristössä ja pihapiirissä.
Kohteen eteläosassa on teräsbetoniset konekiväärikorsut nrot C410 ja C408/409. Kohteen keskiosassa on numeroimaton teräspesäke ja pohjoisosassa teräsbetoninen tulenjohtokorsu nro F37.
Korsujen välisillä alueilla, niiden edustoilla ja taustoilla on maahan kaivettuja, kenttälinnoitettuja taistelu- ja yhdyshautoja tuliasemineen. Taisteluhaudat jatkuvat kohteen rajauksen ulkopuolelle pohjoiseen ja länteen. Taisteluhautojen päätorjuntasuunnat ovat olleet todennäköisesti kaikkiin ilmansuuntiin. Linnoitteita on peitetty peltojen ja pihojen alueilla. Kohteen itä- ja eteläpuolella on ollut panssarivaunun kivieste, jonka kivet on poistettu peltojen alueilta.

Harakkamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940.
Kohde tarkastettiin v. 2021 maastossa uutta ilmalaserkeilausaineistoa hyödyntäen. Kohteen linnoitteet jakautuvat viidelle eri alueelle noin 3 km matkalla. Harakkamäen linnoitteet alkavat etelässä Elkiänjärven länsirannalta ja kiertävät länteen Harakkamäen ja Kotisuon väliin. Tällä alueella on taisteluhautoja ja -asemia, kaivantoesteen pätkä ja neljän kenttälinnoitetun korsun jäännökset. Pohjoisimmat linnoitteet ovat Salajärven pohjoispäässä Myllykankaalla, jossa on myös neljän kenttälinnoitetun korsun jäännökset sekä taisteluhautoja. Väliin jää kaksi pienempää aluetta Salajärven länsi- ja eteläpuolella.

Kaltsenkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Ala-Hirvas -nimisen järven luoteispuolella.
Kohteen keskiosassa on teräsbetoninen kahden konekiväärin korsu nro A202.
Kenttälinnoitteet tarkastettiin v. 2021 maastossa uutta ilmalaserkeilausaineistoa hyödyntäen. Ala-Hirvaan länsirannalla ja Korpilahdentien molemmin puolin on taisteluhautoja, tuliasemia ja korsujen jäännöksiä. Inventoinnissa dokumentoitiin kolme korsua ja yksi konekivääriasema. Maahan kaivetut kenttälinnoitteet erottuvat hyvin ilmalaserkeilausaineistossa.
Kohde sisältyy Salpalinjan merkittävimmät kohteet luetteloon

Kinnari (1000019260) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Katosperänmäen ja Elkiänjärven välisellä alueella.
Kohteen kaakkoisosassa sijaitsevat teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsu nro A307, panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu A308, kahden konekiväärin korsu A210. Koillisosassa ovat konekiväärikorsu A213 ja panssaritorjuntatykin suojakorsu A214 sekä konekiväärikupupesäke A531. Kohteen lounaisosaa ei ole tutkittu maastossa ja sen rajaus sekä korsujen A219, A216 ja A215 sijaintitiedot perustuvat sodanaikaisista sotilaskartoista hankittuihin tietoihin.
Kohteen kenttälinnoitteita tarkastettiin v. 2021 maastossa uutta ilmalaserkeilausaineistoa hyödyntäen. Teräsbetonisten kantalinnoitteiden lisäksi kohteessa on useita pätkiä kaivantoesteitä, joita myötäilee taisteluhaudat ja -asemat. Näiden taustalla on korsuja ja konekivääriasemia. Kohteen keski- ja pohjoisosassa on tykkiasemiksi tulkittuja kaivantoja. Linnoitteiden kaakkoispuolella kulkee kivinen panssarieste Kinnarinlahdelta Suntionsuolle.

Niemihoikansuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa.
Eteläosassa ovat teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsut nrot A22 ja A15. Kohteen keskiosassa, Kaivinojantien molemmin puolin ovat majoituskorsu A19 ja konekiväärikorsu A17. Korsujen ympäristöissä ja taustalla on maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja. Lisäksi alueella on kaksi louhosta, joista toinen on ilmeisesti keskeneräinen teräsbetonisen korsun louhoskuoppa. Päätorjuntasuunta on itään.
Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kiviesteitä osittain kahdessa perättäisessä linjassa. Niemenhoikanlahden eteläpuolella estekivet on aseteltu 170 metrin matkalla kaltevaan asentoon, loivempi puoli torjuntasuuntaa kohti. Muualla estekivet ovat tyypillisessä pystyasennossa. Kivieste jatkuu katkelmallisena pohjoiseen, Herajärvenlänsirannan keskivaiheille. Kohteen pohjoisosassa on yksittäinen teräspesäke nro 1351.
Niemenhoikansuon kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Suntio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ala-Hirvas -nimisen järven pohjoispuolella.
Kohteen eteläosassa on teräsbetonista rakennetut panssaritorjuntatykin ja konekiväärin korsu nro A301 ja konekiväärikorsu A302. Kohteen keskiosassa on kahden konekiväärin korsu A303−304.
Korsujen ympäristöissä on pääosin maahan kaivettuja yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettujen majoituskorsujen kuoppia sekä kivistä kasattuja asemia tai korsuja, joita inventoitiin vuonna 2021. Päätorjuntasuuntina ovat koillinen ja itä. Suntionvuoren itäpuolella, jyrkän kalliorinteen juurella on kahdesta 8 m pituisesta betoniseinästä rakennettu metrin levyinen rakenne, joka on toiminut paikallisen asukkaan mukaan kolmen betonimyllyn jalustana linnoitteiden rakennusvaiheessa. Kohteen itä- ja eteläpuolilla on panssarivaunun kivieste. Kohteen lounaispuolella on Ala-Hirvaksen ja Ylä-Hirvaksen välisen kankaan poikki kulkeva kaivantoeste, joka on täynnä vettä. Kaivannon länsirannalla erottuu veden rajasta hirsituennan jäännöksiä.

Suo-Anttila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kolmessa osassa Elkiänjärven pohjoisrannalla.
Eteläosassa Martinniemellä on teräsbetoninen konekivääripesäke nro A527, keskiosassa Saviniemellä konekivääripesäke A525 ja konekiväärikorsu A26 ja pohjoisosassa tulenjohtokorsu F22. Korsujen ympäristöissä on maahan kaivettuja, Saviniemessä osin kallioon louhittuja, yhdys- ja taisteluhautoja tuliasemineen. Päätorjuntasuuntana on etelä. Kohteen itäosassa on panssarivaunun kivieste, jonka kiviperustus jatkuu Elkiänjärven Sudenlahden poikki Saviniemeen.
Suo-Anttilan kohteen pohjoisosa kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Takasenvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee kahdessa osassa.
Kohteen länsiosassa, Lusikkomäen länsipuolen juurella sijaitsee kallioon louhittu majoitustunneli nro A31. Se on suurin Salpalinjan alueelle rakennettu luola. Kohteen eteen johtaa Kaivinojantieltä länteen erkaneva tie. Lusikkomäen laella on lisäksi ensimmäisen maailmansodan aikaisia linnoitteita. Kohteen eteläosassa on teräsbetoninen kahden konekiväärin korsu nro A501, teräspesäke 1353, sekä konekiväärikorsut A7 ja A5. Kohteen pohjoisosassa on tulenjohtokorsu F24.
Korsujen ympäristöissä ja taustalla on runsaasti maahan kaivettuja ja osin kallioon louhittuja yhdys ja taisteluhautoja tuliasemineen sekä kenttälinnoitettuja majoituskorsuja, joista osa on erotettu alakohteiksi. Lisäksi Vääntäjänmäellä on kaksi parakin pohjaa, ilmeisesti rakennusajalta. Päätorjuntasuunta on itään. Kohteen itäpuolella on panssarivaunun kiviesteitä paikoin kahdessa linjassa.
Takasenvuoren kohde kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kyyräharju 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella alueella on Salpalinjaan liittyviä kaivantoja. Osa rakenteista näkyy myös vuoden 1948 ilmakuvassa.

Mustaho (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella alueella on osin maahan kaivettujen telttapohjien jäännöksiä.

Lahnasenkoski (Teollisuuskohteet)
Moderni; Lahnasenkoskelle rakennettiin vuonna 1911 tukkiränni, joka oli käytössä 1940-luvulle. Rakenteesta on jäljellä rännin perustuksen kivimuuri.
Kivimuuri on rakennettu päällekkäin ladotuista kivenlohkareista kylmämuuraamalla. Muurin pituus on n 50 m, korkeus 0,7-0,9 m joen pohjasta ja leveys 1,5 m. Kivien koko vaihtelee noin 40-90 cm välillä. Pääsääntöisesti muuri vaikuttaa olleen kahdesta kivikerroksesta ladottu. Kosken puoleinen sivu muurista on on tasainen. Rannan puoleinen sivu muurista on hajonnut tai sitä ei ole alun perin ladottu tasaiseksi kuten kosken puoleinen sivu.

Ritakoski 2 (Teollisuuskohteet)
Moderni; Ritakoskelle rakennettiin vuonna 1920 tukkiränni, joka oli käytössä 1940-luvulle. Rännin perustuksena olleen kivimuurin lohkokivet ovat levinneet hajalleen pohjaan.

Kuusikkosaari (Alusten hylyt)
Moderni; Kuusikkosaaren lounaspuolella, n 25 metriä rannasta, on aluksen hylky. Kyse lienee lotjasta. Hylky on lähellä pintaa ja matalan veden aikaan näkyy osin pinnalle. Hylky näkyy myös mm. vuosien 1993-2020 ilmakuvissa. Vuosien 1956 ja 1948 ilmakuvissa kohdalla on ollut tukkilauttoja. Vuonna 1948 vesi ollut poikkeuksellisen matalalla, joten tuolloin hylky ei ole voinut olla nykyisessä asemassaan.

Pesämäki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Raipossa Koivulan tilan länsipuolella 60 metrin (mpy) kohoavan mäen etelä- ja kaakkoisreunalla havaittiin yhteensä kahdeksan matalahkoa painannetta. Mäen eteläreunasta on aikanaan otettu hiekkaa, minkä seurauksena mäen reuna etelään oli hyvin jyrkkä. Länsipäässä maata oli myös poistettu joko soranoton tai voimalinjan rakentamisen yhteydessä.
Havaitut painenteet olivat 0,2 – 0,7 senttimetrin syvyisiä suorakaiteenmuotoisia tai pyöreähköjä lapiolla soramaahan kaivettuja kuoppia. Kuopanteet ovat sijainneet soraharjun päällä kohti junarataa. Rakentamistapa ja maatumisaste sekä koko viittaavat siihen, että painanteet olisivat sotilaallisia suojakaivantoja.

Vanhanriihenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kiskalliontien eteläpuoleisella metsäalueella rinteessä on noin 63 m pitkä kaivanto. Kaivanto on sammaloitunut. Kaivannon leveys on noin 1,2 m ja syvyys vaihtelee reilusta metristä puoleen metriin. Osin kaivanto oli tutkimushetkellä risujen ja kaadettujen puunrankojen peitossa. Kaivannon pohjoisreunalla on vallimaista rakennetta. Kyseessä on todennäköisesti puolustusvarustus.

Venkankaanmäki 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Haikalan Venkankaanmäen länsireunalla, voimalinjan välittömästä läheisyydessä, sen itäreunalla on yhteensä seitsemän pientä painannetta/kuoppaa. Kuopat ovat maatuneita ja sammaloituneita pyöreähköjä ja halkaisijaltaan keskimäärin 80 senttimetriä ja syvyydeltään 20-50 senttimetriä. Kuopat ovat hyvin lähellä toisiaan loivasti länteen viettävässä rinteessä soranottoalueen lounaispuolella.

Venkankaanmäki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Venkankaanmäen metsäalueen pohjoispäässä, voimalinjan pohjoispuolella, peltoon rajoittuvan niemekkeen juurella on kookas ja erittäin syvä kaivanto. Kaivanto on koilliseen viettävässä rinteessä. Syvyys on eteläreunassa on noin 2,5 metriä ja matalammassa pohjoisreunassa noin metri. Kooltaan kaivanto oli 3,5 x 4 metriä.
Syvää kaivantoa voi pitää korsunpohjana ja sen lähellä olevia matalia kaivantoja myös sota-aikoihin liittyvinä suojakaivantoina.

Niitsinlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Niitsinlahden pohjoispuolella on kaksi taisteluakaivantoa n 300 metrin matkalla. Todettu laserkeilausaineistosta.

Hutvana (Hautapaikat)
Historiallinen; Hutvanan saaren luoteispäässä on sisällissodan aikainen hauta. Kohdalla on kivinen kumpu, kooltaan n. 1,5 × 1,5 x 0,5 m. Sivummalla on pieni kuoppa, josta näyttäisi otetun maata. Hautapaikalla on puinen risti.

Rantasuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Valtatien 6 ja Urpalonjärven Lensunlahden välissä olevat mäet on linnoitettu puolustusvarustuksin. Laserkeilausaineiston perusteella alueella on taisteluhautoja tuliasemineen, korsukuoppia ja miehistotelttojen maahankaivettuja pohjia. Torjuntasuunta on itäkoilliseen.

Ruukinlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella alueella on taisteluhautoja.

Hannikka (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella kumpareella on taistelukaivantoja.

Kultala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella alueella on taistelukaivantoja.

Kivisaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kivisaaresta Karhulaan johtavan tien itäpuolella, mäellä on puolustusvarustuksia. Paikalla on kaksi lyhyttä taisteluhautaa ja mäen länsireunalla kaksi laajempaa kaivantoa, mahdollisesti korsukuoppia.

Rintala (1000022908) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Matinmäellä, Miettilän ja Pajarinkylän välisen maantien kaakkoispuolella, Rintalan talosta koillisen, mäntyä kasvavalla hiekkakankaalla.
Noin 3,5 x 3,5 x 1,5 metrin kokoisia kranaatinheittimien tuliasemia on kaivettu hiekkamaahan. Tuliasemien tuntumassa on teltan suojakuoppa, halkaisija noin 4 m. Paikalla on myös pienempiä ammuksia varten tehtyjä kuoppia.

Lähdekallio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Entinen pihapiiri, jonka rakennukset ovat sijainneet ympäristöä korkeamman mäen päällä ja ylärinteillä. Kohde koostuu seitsemästä rakennusjäännöksestä, jotka muodostavat päärakennusta lukuun ottamatta Lähdekallion tilan pihapiirin. Vanhimmat rakenteet vaikuttavat sijoittuvan mäen päälle. Maasto on osittain avokalliota. Tilan pellot levittäytyvät pihapiirin eteläpuolella.

Kukaslampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kukaslammen ja Kukaslahden välillä on kivinen panssarieste ja panssariestekaivanto.

Turasalo Niittulahti (Kivirakenteet)
Historiallinen; Suuren Turasalon eteläisimmässä kärjen tuntumassa, sen ja Ruusin Turasalon välisen salmen suulla, rantakallion korkeimmalla kohdalla on luonnonkivistä kalliopohjalle ladottu kivirakenne. Kyseessä voi olla kummeli. Muodoltaan rakenne on pyöreä. Kivet ovat kooltaan noin 40 x 40 cm. Pohjakerroksen halkaisija on 1.2 metriä ja kokonaiskorkeus 70 cm. Latomuksen keskellä on kuoppa ja ylimmät osat on purettu tai sortuneet. Kohteen ajoituksesta ei ole tietoa.

Suuri Turasalo Bengtila (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pitkät kiviaidat reunustavat vanhoja peltoja Suuren Turasalon keskiosissa. Nykyisin vanhat viljelysalueet kasvavat talousmetsää. Kiviaitojen lisäksi, alueen kaakkoisosassa, pienen puronotkelman luoteispuolella on noin 10 x 12:m laajuinen, ilmeisesti konevoimalla raivattu kivikko. Tämän keskellä, osittain alla, oli noin 8 x 8 m:n kivistä perustetun rakennuksen kivijalka. Uuninperustusta ei ollut hahmotettavissa. Ilmeisesti kyseessä on ulkorakennuksen, mahdollisesti navetan kivijalka.
Aitojen sisäpuolelle on merkitty vuoden 1843 pitäjänkartalla Bengtila -niminen talo, josta ei havaittu vuoden 2021 inventoinnissa merkkejä. Vuoden 1837 isojakokartassa saareen ei ole kuitenkaan kuvattu asutusta, ei myöskään vuoden 1771 pitäjää kuvaavaan karttaan, joten 1843 pitäjänkartan merkintä lienee myöhempi päällemerkintä.

Muukkolanlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Muukkolanlahden lounaispuolella on noin 150 x 30 m alalla ainakin 16 kpl 1,5 – 5 m kokoisia raivausröykkiöitä sekä muutaman kymmenen metrin pituinen mutkitteleva pätkä kiviaitaa alueen eteläpäässä. Röykkiöt ja kiviaita sijaitsevat pääasiassa kivikkoisen rinteen ja tasaisemman, vähäkivisemmän maan rajalla. Vaikuttaa siltä, että tasaisella alueella on ollut pelto. Vanhoilla kartoilla ei näille kohdin ole peltoa merkitty, ympärille kyllä.

Koivula (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alueella on eri kokoisia viljelyröykkiöitä, metsikössä, jota ympäröivät pellot muualla paitsi idässä. Nykyiseen peltoon röykkiöt eivät liity, sillä suurin osa niistä varsin kaukana pellosta.
Vuoden 1953 ilmakuvassa ja 1973 peruskartalla alue on metsää. Vuoden 1838 isojakokartan kopiossa ympäröiviä peltoja ei ole, vaan alue on metsää.

Leikkola (Kivirakenteet)
Historiallinen; Leikolan tilan lounaisrinteellä on muutaman kymmenen metrin mutkitteleva pätkä kiviaitaa metsittyneessä rinteessä.

Mikonsaari 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mikonsaaren lounaisreunalla on kaksi lyhyttä taisteluhautaa pesäkkeineen. Lisäksi rinteen laella on kolme puolijoukkuetelttakuoppaa. Kaikki rakenteet on kaivettu maahan.
Vuoden 2022 inventoinnin aikaan jäännökset olivat melko sortuneita ja matalia.
Kansallisarkiston puolustushallinnon sotilasasiakirjojen kokoelman Lappeenrannan 1944 linnoitteita kuvaavassa kartassa kohdalle on merkitty tykistöasema.

Mikonsaari 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mikonsaaren eteläpäässä on Salpalinjan puolustusvarustuksia. Niemen kaakkoissivulla on taisteluhautoja kuudessa eri osassa rannan äärellä. Yksi lyhyt taisteluhauta kauempana rannasta, muut rantaviivan tuntumassa. Asemat ovat pääasiassa moreenimaahan kaivettuja, mutta myös osin kallioon louhittuja. Niemen lounaissivulla on yksi n. 60 m pitkä, osittain sortunut, taisteluhauta laakean kallioisen kumpareen reunamilla. Kauempana sisämaassa on telttakuoppa, jonka sisähalkaisija on n. 11 m. Kuopasta jatkuu taisteluhauta länteen n. 40 metrin matkalla.
Vuoden 2022 inventoinnin aikaan taisteluhaudat olivat melko hyvin säilyneitä. Mikonsaareen tuleva tie on katkaissut kaakossa olevan taisteluhaudan kahteen osaan. Alueen kasvillisuus on niin tiheää ja peittää rakenteita.

Riihilahti 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Riihilahden länsipuolella, nimen kapeimmalla kohdalla ja muodostuu kahdesta osasta. Läntinen osa on niemeen tulevan tien länsipuolella mäellä, jossa on
muutaman kymmenen metrin matkalla pääasiassa kallioon louhittua, osin moreenimaahan kaivettua taisteluhautaa. Pääosa varustuksesta on tien itäpuolella metsäisellä rinteellä, joka laskee Riihilahden pohjukan länsipuolella olevalle alavalle tasamaalle. Itäosan varustuksessa on hiekkamaahan kaivettua taisteluhautaa jonkin verran katkonaisesti noin 200 m matkalla. Lisäksi kohteen keskiosassa on taisteluhaudan pohjoispuolella korsukuoppa. Kuoppa on likimain suorakulmainen, koillisesta lounaaseen noin 8 m pitkä, 5 m leveä ja keskeltä lähes kaksi metriä syvä. Valleineen muodostuma on noin 15 m pitkä ja 12 m leveä. Maavalliin on jätetty kulkuväylät kuopan etelä- ja pohjoiskulmiin. Näihin ei liity taistelu- tai yhdyshautoja.
Kansallisarkiston puolustushallinnon sotilasasiakirjojen kokoelman Lappeenrannan 1944 linnoitteita kuvaavassa kartassa taisteluhautojen lisäksi Riihilahden luoteisrannalle on merkitty avoin pst.tykin asema.
Vuoden 2022 invenoinnin aikaan taisteluhauta oli melko hyvin säilynyttä itäosastaan. Kohteen keskiosassa taisteluhauta on tuhoutunut hiekanotossa menneinä vuosikymmeninä. Ilmeisesti osa taisteluhaudasta on myös peittynyt pellon raivauksen yhteydessä.

Niemisenkärki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde sijaitsee Niemisenkärjen eteläosassa. Pääosa varustuksista seurailee niemen lounaisrantaa etelään Tulliniemeen. Lisäksi itäreunalla on pienempia erillisia taisteluasemien katkelmia.
Niemisenkärjen itärannalla on pitkä varustusketju, joka alkaa Tulliniemen tyvestä ja jatkuu yli 700 metrin matkan luoteeseen niemen länsirannan tuntumassa. Varustukset koostuvat lähinnä maahan kaivetuista ja kalliohin louhituista taisteluhaudoista ja niiden varrella olevista ampumapesäkkeistä. Kiviä on paikoin nostettu muodostamaan lisäsuojaa. Taisteluhaudat kulkevat järveä kohti viettävän rinteen yläosissa seuraillen rannan kulkua. Etäisyys rantaan on noin 20–50 metriä. Paikalla kasvaa nykyisin metsää ja varustukset ovat kasvillisuuden ja sammaleen peittämiä, mutta vaikuttavat muuten hyvin säilyneiltä.
Tulliniemessä varustuksia on molemmin puolin sekä niemessä sijaitsevien avolouhosten ympäristössä. Taisteluhautoja on sekä kaivettu maahan että louhittu kallioon. Ne ovat kasvillisuuden ja sammaleen peitossa, mutta muuten hyvin säilyneitä.
Niemisenkärjen itärannalla, Tulliniemen tyvestä pohjoiseen varustuksia on yli 400 metrin matkalla, mutta ei yhtenäisesti. Ne keskittyvät korkeiden kallioiden lakialueille rannan tuntumaan paikkoihin, joista on hyvä näkymä järvelle. Varustukset koostuvat lähinnä taisteluhaudoista, jotka on louhittu kallioihin. Taisteluhautojen reunoille on paikoin nostettu louhittuja kiviä lisäsuojaksi. Varustukset ovat hyvin säilyneitä.

Pappilanniemi (1000046932) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pappilanniemen luonnonsuojelualueen itäosassa on kahdella, n. 120 m etäisyydellä olevalla kohdalla erityyppisiä Salpalinjaan liittyviä rakenteita. Lounaisempi näistä on kallioon louhittu korsukuoppa, kooltaan noin 8 x 4 m, syvyys 3 m. Tästä parikymmentä metriä itään on pyöreähkö, halkaisijaltaan n, 3 m, parin metrin syvyinen kuoppa (mahdollisesti varastokuoppa).

Arkusjärvi 3 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Tien 4015 vieressä, sen eteläpuolella, on mäen yläosassa n 10 m pitkä, matala taisteluhauta, joka päättyy rinteen reunalla tuliasemaan. Torjuntasuunta on lounaaseen.

Huopaisenvirta 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Huopaisenvirran pohjoisrantaa seurailee toisen maailmansodan aikainen puolustusvarustus. Laserkeilausaineiston perusteella alueella on taisteluhautoja ja yhdyshautoja sekä suojahuoneiden kuoppia.

Kuolimo (Työ- ja valmistuspaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kuolimo-järven Kalliosaaren pohjoislahden länsipohjukassa matalassa vedessä veden pinnan alla. Kyseessä on liistekatiskan jäännökset, jotka muodostuvat muutamassa rivissä sijaitsevista liisteistä, joista suurin osa on edelleen pystyssä.

Suntionsuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusketjua, jonka rakentaminen aloitettiin 1940. Se sijaitsee Ylä-Hirvas -nimisen kosteikon ja Suntionsuon välisellä alueella.
Kohteen maahan kaivetut kenttälinnoitteet inventoitiin maastossa v. 2021 uutta ilmalaserkeilausaineistoa avuksi käyttäen, lisäksi tarkastettiin panssariesteen kulku ja
teräspesäke nro 1354 sekä teräsbetonista rakennetut konekiväärikorsut nrot A219, A221 ja A220 sekä majoituskorsu A217.

Koivula (1000048035) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa, Mikkelintien itäpuolella, on toisen maailmansodan aikaisia telttakuoppia.

Rintala (1000048052) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Pappilanlahden ja Käringin välisen kannaksella. Taistelukaivantojen lisäksi järjestelmään on kuulunut Pappilanlahden koillisrannalla sijainnut panssarieste, jolla on suljettu silloisen päätien reitti.
Vuoden 1948 ilmakuvan ja laserkeilausaineiston perusteella kohdalla on toisen maailmansodan aikainen lyhyt taistelukaivanto, pituudeltaan n 12 m.

Pappilanlahti 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka sulkee Pappilanlahden ja Käringin välisen kannaksen. Taistelukaivantojen lisäksi järjestelmään on kuulunut Pappilanlahden koillisrannalla sijainnut panssarieste, jolla on suljettu silloisen päätien reitti.
Vuoden 1948 ilmakuvan perusteella taistelukaivanto on kulkenut harjanteen päällä suunnassa pohjoiskoillinen-eteläkaakko n 170 metrin matkan teiden välillä. Vuonna 1948 pellolla sijainneet kaivannot ovat olleet jo pääosin peitettynä, mutta hahmottuvat edelleen ilmakuvasta. Laserkeilausaineiston perusteella kohteesta on säilynyt sen keskiosa, pihapiiristä etelälounaaseen, n 40 metrin matkalla.

Lammasniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustuslinjaa, joka kulkee Pappilanlahden ja Käringin välisellä kannaksella ja Pappilahden eteläpuolella. Taistelukaivantojen lisäksi järjestelmään on kuulunut Pappilanlahden koillisrannalla sijainnut panssarieste, jolla on suljettu silloisen päätien reitti.
Vuoden 1948 ilmakuvan perusteella paikalla on ollut n 700 metrin matkalla yhtenäinen taisteluhauta, joka on kulkenut länsilounaasta niemen kärjestä itäkaakkoon päätien varressa sijainneen talon tonttimaalle asti. Vuoden 1948 ilmakuvassa taistelukaivanto on vielä pääosin kasvipeitteetön.
Laserkeilausaineiston perusteella taistelukaivannosta on säilynyt osat sen lounaspäässä, niemen kärjessä, sekä keskiosan ja itäpään metsäalueilla.

Härkinlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarusten ketjua, joka kulkee Salosaaren etelä- ja kaakkoisrannalla.
Rajattu laserkeilausaineiston perusteella.

Salmela 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee Salosaaren etelä- ja itärantaa.
Vuoden 1948 ilmakuvan perusteella paikalla on ollut etelälounaasta, tien 14871 vanhalta linjaukselta pohjoiskoilliseen, kohti rantaa kulkenut taisteluhauta.
Laserkeilausaineiston perusteella taisteluhaudasta on säilynyt osia sen keskivaiheilla.

Salmela 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee Salosaaren etelä- ja itärantaa.
Vuoden 1948 ilmakuvan ja laserkeilausaineiston perusteella paikalla on taistelukaivanto, pituudeltaan n 40 metriä.

Salosaaren Haukkavuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustuslinjastoa, joka kulkee Salosaaren etelä- ja itärannalla.
Laserkeilausaineiston perusteella kohdalla on taisteluasema sekä n 40 metriä pitkä yhdyshauta.

Mustikkaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee alueen halki.
Pappilanlahden suulla sijaitsevassa Mustikkaniemessä on vuoden 1948 ilmakuvassa tuoreita taisteluhautoja n 150 metrin matkalla. Laserkeilausaineiston perusteella niemen taisteluhaudat ovat säilyneet osittain.

Kytönen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kytösen eteläkärjessä, lohkareluolan ja kallioiden edustalla on maahan kaivettu tuliasema ja lyhyt taisteluhauta. Kohde on osa Ruokolahdelta Taipalsaarelle kulkevaa toisen maailmansodan aikaisten puolustusvarustusten ketjua.

Oritsaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Oritsaaren eteläosassa on pienimuotoisia taisteluasemia. Kohde on osa Taipalsaarelta Ruokolahdelle kulkevaa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua.

Luhtalanlahti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Urkonsaaren Luhtalanlahden koillisrannalla on n 40 pitkä taistelukaivanto. Kohde on osa toisen maailmansodan aikaista puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee Taipalsaarelta Ruokolahdelle seuraillen saarien etelärantoja.

Urkonsaari 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Urkonsaaren kaakkoisrannalla on toisen maailmansodan aikainen taisteluasema. Kohde on osa puolustusvarustusten ketjua, joka kulkee Taipalsaarelta Ruokolahdelle seuraillen saarien etelärantoja.

Peltoi Saunamäki (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pönniälänkankaalla, Saunamäen eteläreunalla Peltoin rekisterikylän entisellä maalla (sittemmin Olkkolaa). Pitäjänkartastoon paikalle on kuvattu pieni tonttimaa ja Senaatin kartastoon talonpaikka, johon johtaa etelästä tie. Oletettavasti kyseessä on ollut torppa, joka kartta-asemoinnin perusteella asettuu Saunamäen eteläreunalle, risteyksen lounaispuolelle. Vanhemmassa, vuoden 1768/1771 pitäjää kuvaavassa kartassa alueelle ei ole merkitty talonpaikkoja.
Alueelle tehdyssä maastotarkastuksessa todettiin Saunamäen eteläreunaa kulkevan tien eteläpuolella pitkänomaisia, matalia kivilatomuksia ja kiviröykkiöitä. Selvää rakennuksenperustusta ei havaittu. Röykkiöitä on myös Saunamäen itä- ja pohjoisrinteillä, jossa on raivausröykkiö mm. alarinteen suuren supan pohjalla.

Vatavalkama (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vatavalkaman itärannalla on n 80 m pitkä taistelukaivanto tuliasemineen. Puolustusvarustus on osa Taipalsaarelta Ruokolahdelle kulkevaa toisen maailmansodan aikaista Salpalinjan linnoiteketjua.

Veteloja (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taistelukaivanto Vetelojan pohjoispuolisen mäen etelärinteellä. Puolustussuunta eteläkaakkoon.
Lidar-havainto. Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Veistonvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taistelukaivanto Veistonvuoren etelärinteellä.
Lidar-havainto. Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Myllärinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan taisteluhautoja ja panssariestekaivantoa.
Lidar-havainto. Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Hiessillanoja (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan puolustusvarustuksia Hiessillanojan itäpuolella.

Kesäteatteri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kesäteatterin itäpuolen harjanteella on hiekkamaahan kaivettu taistelukaivanto n. 40 m matkalla. Kävelytie leikkaa taisteluhaudan läpi kaivannon pohjois- ja eteläpäässä.

Iltanotko (Puolustusvarustukset)
Moderni; Iltanotkon tilan luoteispuolella sijaitsevan korkean mäenrinteen yläosassa on hiekkamaahan kaivettu taisteluhauta n 60 m matkalla. Lounaispäästään taisteluhauta päättyy omakotitaloalueen pihaan. Taisteluhaudan läpi kulkee Iltanotkon tilan tilustie. Tilustien molemmin puolin taisteluhautoja on peitetty kasaamalla kaivantoihin puuta ja oksia.

Kanttorila (Puolustusvarustukset)
Moderni; Parikansuon itäpuolella sijainneen Kanttorilan tilan ja Arkusjärven rannan välissä on sijainnut taisteluhauta, joka on kaivettu loivaan rinteeseen rinnettä vasten. Taisteluhauta näkyy vuoden 1950 ilmakuvassa ja erottuu edelleen mm. rinnevarjosteessa. Tarkastusajankohtana 2023 parhaiten oli säilynyt lähellä rantaa, matalalla harjanteella sijaitseva varustuksen osa. Sisempänä rannasta hauta on hyvin matala ja vetinen, ja muistuttaa nykykunnossaan lähinnä siksak-kuviota kulkevaa ojaa.

Likolampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hautausmaan itäpuolella Likolampeen työntyvässä niemessä on neliskulmainen kuoppajäännös. Koko vallillta vallille on n 9 metriä, syvyyttä n 1 metri.
Sijaintinsa perusteella rakenne voisi olla kaakkoon, Likolammelle suunnattu II maailmansodan aikainen tuliasema, mutta rakenteeseen ei liity taisteluhautaa, mikä jäännöksen koon lisäksi erottaa sen alueen muista, selkeistä sota-ajan rakenteista. Rakenne ei myöskään erotu kunnolla hiekkapintaisena vuoden 1950 ilmakuvassa toisin kuin esimerkiksi kesäteatterin itäpuolen taistelukaivanto. On mahdollista, että kyse on vanhemmasta kuoppajäännöksestä, joka kuuluu muinaisjäännössuojelun piiriin. Muotonsa puolesta rakenne muistuttaa neliskanttisia sudenkuoppia.

Likolampi (1000048964) (Maarakenteet)
Historiallinen; Hautausmaan itäpuolella Likolampeen työntyvässä niemessä on neliskulmainen kuoppajäännös. Koko vallillta vallille on n 9 metriä, syvyyttä n 1 metri.
Sijaintinsa perusteella rakenne voisi olla kaakkoon, Likolammelle suunnattu II maailmansodan aikainen tuliasema, mutta rakenteeseen ei liity taisteluhautaa, mikä jäännöksen koon lisäksi erottaa sen alueen muista, selkeistä sota-ajan rakenteista. Rakenne ei myöskään erotu kunnolla hiekkapintaisena vuoden 1950 ilmakuvassa toisin kuin esimerkiksi kesäteatterin itäpuolen taistelukaivanto. On mahdollista, että kyse on vanhemmasta kuoppajäännöksestä, joka kuuluu muinaisjäännössuojelun piiriin. Muotonsa puolesta rakenne muistuttaa neliskanttisia sudenkuoppia.

Ylijärventie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ylijärventien varressa kulkee puolustusvarustusten ketju. Torjuntasuunta etelään ja kaakkoon.
Kohde on todettu laserkeilausaineistosta. Kohdetta ei ole maastotarkastettu.

Hyväristönmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hyväristönmäen itäreunalla on poteroita kahdessa ketjussa vajaa parikymmentä kappaletta. Poterot ovat pienehköjä yhden hengen tuliasemia ja osa näistä on nykytilassa varsin matalia.
Tuliasemat liittyvät ilmeisesti Lappeenrannan kaupunkia etelästä suojaamaan tehtyyn toisen maailmansodan aikaiseen linnoiteketjuun, joka kulkee Hyväristönmäen kautta Hanhijärveltä koilliseen. Hyväristönmäen kohdalla on tukeuduttu Rakkolanjoen länsipuoliseen alueeseen.
Hyväristönmäen keskellä, poteroiden takamaastossa, on laserkeilausaineistossa tervahautaa muistuttava kuoppajäännös. Kuopan pohjalta ei löytynyt kairatessa hiiltä, vain kuoppaan valunutta hiekkaa. Kuopan pohjalla oli myös muutamia isoja kiviä. Kyseessä saattaa olla taisteluasemiin liittynyt suojahuoneen kuoppa.

Reunakatu (Puolustusvarustukset)
Moderni; Reunakadun ja Joukahaisenkadun risteyksestä koilliseen metsäalueella on puolustusvarustuksia. Paikalla on mataloitunutta yhdys- ja taisteluhautaa tuliasemineen sekä mahdollinen korsukuoppa. Varustukset on luultavasti tehty suojaamaan radan luoteispuolella, nykyisen urheilupuiston alueella sijainnutta ratapihaa. Torjuntasuunta on kaakkoon.

Kontula 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Harjanteen lounaisreunalla on n 30 m pitkä puolustusvarustus. Taisteluhauta on syvä ja leveä, sekä vaikuttaa hyvin säilyneeltä. Torjuntasuunta on lounaaseen Heikinlahden suuntaan.

Ylä-Nuppola 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on n 170 metriä pitkä panssariestekaivanto, joka on katkaissut Mikkeliin johtavan tien ja sitä ympäröivän kankaan. Luoteisosastaan kohde on osin vaurioitunut myöhemmässä hiekanotossa. Kyseessä on puolustuslinjan sisempi estekaivanto. Lappeenrannan puolella Kyyräharjulla sijaitsee laaja-alaisempi panssariestekaivanto ja muita puolustusvarustuksia.
Kohde on tunnistettu maastomallista. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Selkäkankaantie (Kulkuväylät)
Historiallinen; Selkäkankaantien linjaus on näkyvissä jo 1700-1800-lukujen kartoissa ja se ollut Kaihtulan ja Kaskein kylien välinen tie. Selkäkankaantie on myös yhdistänyt Savitaipaleelle johtavat pohjoisemman Ylisen Viipurintien linjaukset, ohittaen Savitaipaleen eteläpuolelta. Tielinjaus voi hyvinkin olla paljon 1700-lukua vanhempi, sillä Savitaipaleen kylät juontavat juurensa ainakin 1500-luvulle. Selkäkankaantie on yhä käytössä oleva, melko leveä hiekkatie. Sen pohjoispuolella, Inventointialueen länsiosassa, on kuitenkin kaksi pois käytöstä jäänyttä tieosuutta, jotka ovat säilyttäneet alkuperäisen ulkoasunsa melko hyvin. Pois käytöstä jääneet osuudet erkanevat hiekkatiestä noin kaksi- kolme metriä leveinä metsäteinä. Lounaan puolella sijaitsevan pois käytöstä jääneen osuuden pituus on noin 150 metriä ja koillispuoleisen osuuden pituus noin 220 metriä. Selkäkankaantietä on suoristettu vuoden 1985 jälkeen, jolloin osuudet ovat jääneet pois käytöstä.

Niemisenlahti (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Niemisenlahden pohjoisrannalla matalassa vedessä. Kyseessä on puinen hylky, joka makaa järven pohjassa kölillään. Ilmoittaja kutsuu kohdetta lotjaksi. Kohteesta on ilmoituksessa kaksi viistokaikukuvaa, joissa hylky vaikuttaa varsin ehjältä.

Purpotinpolvi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaan entisen ratapihan pohjoispuolella, metsätieltä itään on useita kenttälinnoitteiden jäänteitä. Alueella on ainakin yksi, laaja ja pyöreä puolijoukkueteltan pohja ja sen läheisyydessä U:n muotoisia kaivantoja, sekä neliskulmaisia että suorakaiteen muotoisia kuoppia. Paikalla kasvaa avointa havumetsää, jonka alueella eri kokoiset kuopat ovat selkeästi havaittavissa. Alueen eteläosassa on nuorta taimikkoa, jonka alueella havainnointimahdollisuudet olivat huonommat.

Purpotinpolvi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaan entisen ratapihan itäpuolella, Purpotinpolven metsäalueella sijaitsee korsunpohja. Paikalla olevan kuopan halkaisija valleineen on noin 11,5 metriä. Vallien leveys on noin 2,5-3 metriä ja korkeus noin 0,4 metriä. Kuopan syvyys on arviolta noin 2 metriä. Kuopassa kasvaa nuoria kuusia, jotka peittävät sen lähes täysin.

Purpotinpolvi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaan entiseltä ratapihalta itään, tien 3991 varressa, sijaitsee korsunpohja. Paikalla on noin puolen metrin korkuisten vallien ympäröimä kuoppa, jonka syvyys on noin 2,5-3 metriä. Kuopan halkaisija valleineen on noin 12 metriä. Kuopassa kasvaa nuoria puun taimia ja ympäristö on nuorta mäntytaimikkoa. Ks. sijainti Kartta 12.

Miettiläntie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Tien 3991 länsipuolella, noin 44 metriä tiestä länteen sijaitsee korsunpohja. Paikalla on laaja,
vallien ympäröimä kuoppa. Kohteen halkaisija on noin 12,5 metriä valleineen. Vallien leveys on
3-4 metriä ja niiden korkeus on noin 0,6 metriä. Kuopan syvyys on noin 3 metriä. Kuopassa
kasvaa muutama kuusi ja nuoria puun taimia ja ympäristö on nuorta mäntytaimikkoa.

Kuusikko (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaan ja tien 3991 itäpuolella, Kuusikon talon luoteispuolisella metsäalueella,
nimettömän hiekkatien molemmin puolin sijaitsee lukuisia kenttälinnoitteiden jäänteitä.
Suurin osa kaivannoista sijoittuu tien pohjoispuolelle, loivan mäenrinteen pohjoisosaan.
Paikalla on muutaman metrin kokoisia U:n muotoisia kuoppia valleineen, pyöreitä
tasapohjaisia kuoppia (puolijoukkuetelttojen pohjia) valleineen, joiden halkaisija on noin 8-10 metriä ja useita muita eri kokoisia pienempiä ja suurempia kaivantoja. Kaikkien kaivantojen vallit ovat kiven ja maan sekaisia. Paikalla on pääosin avointa mäntymetsää, joten havainnointimahdollisuudet olivat hyvät. Pieni osa alueen luoteispuolella on nuorta istutusmetsää, jonka alueella havainnointimahdollisuudet olivat heikohkot.

Laikonkangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaalla, vanhan ratapihan länsipuolella havaittiin yksittäinen pyöreähkö
korsukuoppa. Paikalla kasvaa nuorta mäntymetsää, eikä maastokartalla näkyvää polkua ole
maastossa havaittavissa. Korsukuopan halkaisija on noin 11 metriä valleineen. Vallien leveys on noin 3 metriä ja korkeus noin 0,4 metriä. Kuopan syvyys on noin 2 metriä.

Laikonkangas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaalla, vanhan ratapihan eteläpuolella havaittiin yksittäinen pyöreähkö
korsukuoppa. Paikalla kasvaa nuorta mäntymetsää, eikä maastokartalla näkyvää polkua ole
maastossa havaittavissa. Korsukuopan halkaisija on noin 12 metriä valleineen. Vallien leveys on noin 3 metriä ja korkeus noin 0,5 metriä. Kuopan syvyys on noin 2,5 metriä ja sen pohjalla
kasvaa suuri kuusi.

Laikonkangas 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laikonkankaan eteläosassa, ja eteläisemmän Laikonlammen itäpuolella, noin 75 metriä tiestä
nro 3991 luoteeseen havaittiin yksittäinen, iso korsukuoppa. Kuoppa on soikeahko ja sen
halkaisija on valleineen noin 14 metriä. Vallien korkeus on noin 60 cm ja leveys noin 4 metriä.
Kuopan syvyys on noin 3 metriä ja siinä kasvaa puita. Ympäröivä maasto on nuorehkoa
mäntymetsää.

Laikonlammit (Puolustusvarustukset)
Moderni; Eteläisemmän Laikonlammen koillis- ja itälaidalla, rinteessä ja rantaterassin päällä havaittiin
useita kenttälinnoitteiden jäänteitä. Alueella on muutamia pyöreitä, tasapohjaisia kuoppia,
joissa on vallit reunoilla. Niiden halkaisija on noin 8-9 metriä ja suuaukko on lammelle päin.
Kuopan pohjalle tehtiin koepisto, jossa sammaleen alla oli sekoittuneen oloista
hiekkamoreenia, joka muuttui puhtaaksi noin 10 cm:n syvyydessä. Alueella on myös useita
muita eri muotoisia ja kokoisia kuoppia, neliskulmaisia, pyöreitä ja U:n muotoisia, kokojen
vaihdellessa puolen metrin kokoisesta muutamaan metriin. Alueella on myös pari suurempaa,
todennäköisesti korsukuoppaa. Valtaosa kohteista sijoittuu Laikonlammen koillisreunalle ja
osa Laikonlammen itäreunalle, joka rajattiin omaksi alueekseen. Myös Laikonlammen
länsipuolella näkyy rinnevarjosteen mukaan olevan useita korsumaisia kuoppia. Niitä ei
kuitenkaan tarkastettu tässä inventoinnissa, koska ne jäivät inventointialueen ulkopuolelle.

Kangaslampi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohde on Salpalinjan Hamina – Taavetti -osuuteen kuuluva puolustusvarustus. Taistelukaivanto sijaitsee Luumäen kirkolta n 10 km länteen ja Kangaslammesta n. 130 m pohjoiseen. Kyseessä on n. 250 m pitkä taistelukaivanto, joka kulkee harjanteen itäreunassa pohjois-etelä suuntaisesti. Varustus on n. 1–1.5 m syvä ja n. 1 m leveä. Taistelukaivannossa on paikoitellen ampuma-aukkoja, jotka on suunnattu itään.
Kangaslammen pohjoispään kosteikossa, ojan länsipuolella, on lisäksi säilynyt kivistä rakennettua panssariestettä n. 15 metrin matkalla. Lisäksi pohjoiseen, metsässä on kiviä jonossa, mutta panssariesteen voi katsoa tältä osin olevan puutteellinen.

Kangaslampi 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan Hamina – Taavetti-osuuteen kuuluva puolustusvarustus sijaitsee Kangaslammen etelärannalla, Luumäen kirkolta 10,2 kilometriä länteen. Lammen etelärannalla on lyhyt 2-rivinen kivistä tehty panssarieste, josta on säilynyt n. 10 metriä. Lisäksi panssariesteen länsi- ja lounaispuolen mäenharjanteella on kaksi maahan kaivettua ja osittain kallioon louhittua taisteluhautaa.

Ritaniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjan länsi-itä-suuntainen panssariestekivikko sijaitsee Ritaniemen ja Tuurlammen välisellä suoalueella. Suolla on panssariestettä n 27 metriä. Panssarieste loppuu idässä ojaan, jonka vastarannalla on yksittäisiä panssariesteen jäänteitä. Este on pääosin kaksirivinen.

Mustasaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Salpalinjaan kuuluva panssariestekivikko, joka kulkee Iso Roukkulammen pohjoisrannalta pohjoiskoilliseen ja kääntyy pisteessä N 6750765 E 525441 länsiluoteeseen. Esteen pituus on n 250 metriä ja leveys vaihtelevasti 2–3 kiviriviä.

Moitjärvensuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Moitjärvensuon koillispuolisella mäellä on Salpalinjan puolustusasemia. Laserkeilausaineiston perusteella alueella on taistelukaivantoja.

Paromäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella rinteellä on taistelukaivanto.

Metsokangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puolustusvarustus sijaitsee Metsokankaan ja Taikinasaarensuon alueella n 2 km matkalla. Alueella on pitkä, lähes yhtenäinen taisteluhautojen ketju sekä runsaasti muita kaivantoja.
Kohde on havaittu laserkeilausaineistosta. Ei maastotarkastettu.

Piklampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Piklammen koillispuolella mäellä on maahan kaivettuja puolustusvarustuksia (taisteluhautoja ja poteroita), jotka ulottuvat mäen luoteisrinteeltä mäen laelle ja etelärinteelle. Kohteen ajoitus on epäselvä.

Joenrinteenmaa (Kulkuväylät)
Historiallinen; Parikkalan kyliä kuvaavaan 1780-luvun verollepanokarttaan (Collenius 1784–86) on merkitty inventointialueen kautta kulkeva ”Lands Wäg ifrån Wiborg till Nyslott” eli Viipurin ja Savon-linnan välinen maantie. Tie tulee samanikäisten yleiskarttojen mukaan etelästä Viipurista Jääsken, Rautjärven Niska-Pietilän, Purnujärven, Miettilän ja Laikonlampien kautta ja jatkuu inventointialueelta Koitsanlahden kylän kautta koilliseen kohti Tyrjää.
Miettilän ja Tyrjän välisen osuuden varhaisvaiheista ja samalla iästä ei tiettävästi ole suoria asiakirjatietoja. Tie on merkitty jo 1700-luvun alkupuolen karttoihin (esim. Necklin 1746), mutta sen voi olettaa olleen olemassa viimeistään 1600-luvun alkupuolella: sen varrella sijainnutta Nyyporin kreivikunnan hallinnollista keskusta, Koitsanlahden hovia, tuskin olisi voitu perustaa ilman olemassa ollutta tieyhteyttä.
Kohde sijaitsee etelään laskevassa rinteessä, metsämaastossa ja tarkastettiin vuoden 2024 inventoinnissa historiallisista kartoista ja laserkeilausaineistosta tehtyjen havaintojen perusteella. Maantien tällä kohdalla säilynyt osa on lähinnä pohjoinen–etelä-suuntainen. Se on osin leikattu, osin pengerretty, rinteeseen. Tien leveys on noin viisi metriä ja sen reunoilla on monin paikoin vallimainen muodostuma, joka koostuu tieltä raivatuista kivistä. Historiallisten ilmakuvien perusteella tie on ollut käytössä vielä 1950-luvulla.

Uusisilta (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Uudensillankoskessa, heti Kokkolanjoen ylittävän nykyisen sillan itäpuolella. Historiallinen Viipurin–Savonlinnan-maantie on ylittänyt joen tällä paikalla. Silta on merkitty paikalleen jo 1780-luvun karttoihin.
Nykyinen silta on rakennettu 1980- ja 1990-lukujen vaiheessa. Vanhan sillan penkereet ovat edelleen jäljellä joen molemmilla puolilla. Niiden leveys on 4–6 metriä ja suurin korkeus noin kaksi metriä.
Pohjoisrannan siltapenkereen itäsyrjällä on säilynyt luonnonkivistä pengerrystä noin viiden metrin matkalla. Kiveyksen korkeus on noin metri. Rakenne vaikuttaa vanhalta, sillä kiviä ei ole muotoiltu, eikä niihin näytä liittyvän laastia. Molemmilla puolilla jokea on penkereiden kohdalla säilynyt myös lyhyet käytöstä poistuneet osuudet vanhaa maantietä.

Multamäki (1000051765) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Multamäkinimisen mäen laella Lääväkorventien länsipuolella on toisen maailmansodan aikainen kenttälinnoitettu puolustusvarustus. Kohteessa on kuusi havaittua maalinnoiterakennetta, jotka koostuvat taisteluasemista mäen päällä ja kolmesta maahan kaivetusta korsukuopasta mäen pohjoisrinteellä.
Maaperä on moreenipohjaista hienojakoista hiekkaa. Rakenteet ovat maahan kaivetuiksi kenttälinnoitteiksi hyväkuntoisia ja säilyttäneet muotonsa.

Pieni-Tuosa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pieni-Tuosan lounaisrannalla on puolustusvarustuksia.
Tunnistettu rinnevarjosteesta. Ei tarkastettu maastossa.

Vasikkaluoto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vasikkaluodossa Salpalinjan puolustusasemia.
Tunnistettu rinnevarjosteesta. Ei tarkastettu maastossa.

Riutansalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Riutansalmen länsirannalla on Salpalinjan puolustusasemia.
Kohde rajattu rinnevarjosteesta. Ei tarkastettu maastossa.

Luukkaansalmi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hyötiönsaareen kaakkoisrannannalla, Luukkaansalmen rannalla on Salpalinjan puolustusasemia.
Rajattu rinnevarjosteesta. Ei tarkastettu maastossa.

Mertaniemi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mertaniemen kaakkoiskärjessä on Salpalinjan puolustusasemia.
Rajattu rinnevarjosteesta. Ei tarkastettu maastossa.

Hopiavuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mertaniemen Hopiavuoren itarannalla on Salpalinjan puolustusvarustuksia.
Rajattu rinnevarjosteesta. Ei maastotarkastettu.

Mertaniemi 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mertaniemen lounaisrannalla on n 60 m pitkä taistelukaivanto.
Rajattu rinnevarjosteesta. Ei maastotarkastettu.

Patakansuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on Salpalinjan puolustusvarustuksia.
Rajattu rinnevarjosteesta. Ei maastotarkastettu.

Ala-Sammalinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ala- ja Ylä-Sammalisen välisellä kannaksella on tien 14779 molemmin puolin puolustusasemia. Puolustusvarustus koostuu taisteluhaudoista ja näihin liittyvistä tuliasemista. Lisäksi alueella on poteroita. Osa kaivannoista vaikuttaa keskentekoisilta. Tien länsipuolen taisteluhautaan liittyvässä tuliasemassa oli säilynyt puista tukirakennetta. Lisäksi rinnevarjosteen perusteella pohjoisempana on kaivantoja, jotka todennäköisesti liittyvät taisteluhautoihin. Kohde on osin tarkastettu maastossa.

Vihellysvuori (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vihellysvuoren ja Tielislampea ympäröivän suon välinen maakannas on katkaistu panssariestekaivannolla, jonka pituus on n 140 metriä. Vuoden 1952 ja 1953 ilmakuvassa rakenne näkyy puuttomana ja edelleen osin hiekkapintaisena ja kaivannon länsipuolella kulkee taisteluhauta. Samoin ilmakuvan perusteella panssariestekaivannosta koilliseen, viereisen Vihellysvuoren päällä, on taisteluhauta. Rinnevarjosteen perusteella Vihellysvuoren ja suon välisellä kankaalla on myös muita kaivantoja, jotka luultavasti liittyvät em rakenteisiin. Panssariestekaivanto on katselmoitu maastossa.

Lahdenuiri (Alusten hylyt)
Moderni; Kohde sijaitsee Lahdenuirin lahdessa Purnunniemen itäpuolella. Kyseessä on noin 21 metriä pitkä ja noin neljä metriä leveä hylky, mahdollisesti lastilotja. Aluksessa on ollut mastot ja purje. Hylky on upotettu tarkoituksella odottamaan myöhempää käyttöä jatkosodan (25.6.1941-19.9.1944) aikana. Nostoa ei kuitenkaan tapahtunut tuntemattomasta syystä. Hylyn muoto, kansipalkit ja paksut puurakenteet ovat säilyneet.

Aitsaari (Alusten hylyt)
Moderni; Kohde sijaitsee Lappeenrannan Kanavansuun kaupunginosan pohjoispuolella sijaitsevan Aitsaaren lounaispuolella. Kohteessa ainakin neljä hylkyä. Osassa hylyistä on metallia tai ne ovat metallihylkyjä

Rutolanlahti (Alusten hylyt)
Moderni; Kohde sijaitsee Saimaaseen liittyvän kapean järvenlahden pohjukassa, joka sijaitsee Lappeenrannasta länteen päin. Kyseessä on noin 20 metriä pitkä hylky, joka lepää pohjassa pystyssä. Viistokaikukuvan mukaan hylyn runko, muoto ja kansirakenne ovat säilyneet hyvin laajan avonaisen ruuman ympärillä.

Alttarikivi (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pohjosen kylässä, Alttarikivenmäki- nimisellä mäellä sijaitsee suuri siirtolohkare, jota on perimätiedon mukaan pidetty pyhänä paikkana ja vanhan kansan kirkkona. Siirtolohkareen eteläsivu on pystysuora ja muodostaa ikään kuin ”alttarin”. Ympäristö on avointa mäntymetsää. Nykyään ei ole enää tiedossa keitä ja miten vanhan kansan kirkoissa palvottiin, eikä kohteelle löytynyt lisätietoa kirjallisista lähteistä.

Tupavuori (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Luola sijaitsee Huuhansuon koillispuolella sijaitsevan Tupavuoren itäreunalla. Luola on merkitty myös maastokarttaan ja sinne vie polku. Perimätiedon mukaan Tupavuorella sijaitsevasta luolasta on haettu turvaa vuosituhansien ajan, kuten pikkuvihan vuosina 1741-1743, jolloin alueen kylät hävitettiin. Lähdetietojen mukaan luola on kooltaan 2 x 4,5 metriä ja sen korkeus on 4,5 metriä. Luola on lohkoutuneessa rapakivigraniittikalliossa kallistuneen lohkon alla. Sen suuaukko on ahdas, vain noin 30- 150 cm ja lattia on louhikkoa ja kariketurvetta.

Kalso (Asuinpaikat)
Historiallinen; Lähellä Lappeenrannan ja Luumäen rajaa, Ruunamäen pohjoispuolella on sijainnut Kalson yksinäistila. Tilaa ei ole merkitty millekään historialliselle kartalle, mutta pihapiiri erottuu vielä 1950-luvun ilmakuvassa. Tila on ilmeisesti ollut asutettuna 1800-1900-luvuilla. Maastossa havaittiin jäänteitä kahdesta rakennuksesta sekä kahdesta kellarista. Avoimen kuusimetsäisen rinteen yläosassa sijaitsee talon kivijalka, jonka koko on noin 6 x 12 metriä. Kivijalan kaakkoispuolella on suurehko, vallien ympäröimä maakellarikuoppa. Talon kivijalasta noin 20 metriä pohjoiseen, alarinteessä, on pyöreistä luonnonkivistä tehty kivijalka ja sen kaakkoispuolella on pieni, noin 1 x 1,5 metrin kokoinen kellarikuoppa. Kivijalkojen vieressä kulkee metsäpolku mäen päällä sijaitsevalle laavulle.

Korholansalmi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiinteistön luoteisnurkassa on useita viljelysraunioilta vaikuttavia matalia kiviröykkiöitä lähekkäin keskittymänä. Lisäksi Korholansalmen etelärannalla on laajemmallakin alueella yksittäisiä, kaskimaille tyypillisiä muutaman kiven kivikeskittymiä.

Korholansalmi 2 (1000052396) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kiinteistön luoteisnurkassa on useita viljelysraunioilta vaikuttavia matalia kiviröykkiöitä lähekkäin keskittymänä. Lisäksi Korholansalmen etelärannalla on laajemmallakin alueella yksittäisiä, kaskimaille tyypillisiä muutaman kiven kivikeskittymiä.

Karhula (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi taisteluhautaa ja telttakuoppa. Taisteluhautaa on kahdessa eri osassa ja näiden välissä on iso telttakuoppa, joka on halkaisijaltaan n 19 m valleineen.

Kähärilä Linnamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kohteessa on kaksi taisteluhautaa ja neljä suojakuoppaa. Läntisempi taisteluhauta on kaksihaarainen. Yksittäisten jäännösten koordinaatit vuoden 2022 inventointiraportissa.

Kähärilä Lammashaka (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vuoden 2022 inventointiraportin mukaan paikalla on taisteluhauta.

Kähärilä Mäntymäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Vuoden 2022 inventointiraportin mukaan paikalla on taisteluhauta.

Alanngonmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen alueella on noin 55 suojakuoppaa. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan n. 5-6 m ja vallit mukaan luettuna. Suojakuoppien joukossa on mm. pitkulaisia polkupyöräsuojia. Yksittäisten alakohteiden koordinaatit on esitetty vuoden 2022 raportissa.

Läykkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on teltta- tai tai muita suojakuoppia kuusi kappaletta. Rakenteet ovat pyöreitä, halkaisijaltaan n 6-7 metriä, ja niissä on ympärysvallit. Rakenteet ovat kolmessa ryppäässä. Alakohteiden koordinaatit vuoden 2022 inventointiraportissa.

Ravattila Röhmönmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Teltta- ja suojakuoppia kuudessa ryppäässä. Telttakuoppia on yhteensä 10, kooltaan n. 10 m, polkupyöräsuojakuoppia 9 kpl.

Ravattila Pulmukanmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on suojakuoppia, halk n. 3-4 m, neljässä ryppäässä 21 kpl. Osin metsä-äestyksen särkemiä.

Ahola Rikkola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Lidarissa näkyvä telttakuoppa, halk 9-11 m, vallit. Ympärillä kivikkoa. Ei maastotarkastettu.

Ahola Syrjälä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on telttakuoppia 7 kpl ja suojakuoppia 3 kpl.

Ahola Peräsalo 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi telttakuoppaa, halkaisijaltaan n. 7-8 m.

Ahola Peräsalo 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kolme polkupyöräsuojakuoppaa rivissä loivassa rinteessä.

Kiukas Myllykangas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on telttakuoppia 8 kpl ja pari suojakuoppaa niiden kupeessa, kuopat neljässä eri kohdassa. Telttakuopat ovat pyöreitä, sisähalkaisija n. 6 m, vallit ja ulkohalkaisija n. 9-10 m.

Anola Kinunki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on 18 pitkulaista suojakuoppaa, kooltaan noin 11 x 6 m. Yksi lyhyt sivu on avonainen, muilla sivuilla vallit. Kyse on hevos- tai ajoneuvosuojista.

Anola Lietsinmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on kuusi telttakuoppaa ja kaksi isompaa suojakuoppaa.

Anola Aholan eteläpuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Lyhyt taisteluhaudan jäännös, ja lisäksi teltta ja suojakuoppia hajallaan pitkin mäkeä.

Moderni; Telttakuoppia ja suojakuoppia hajallaan Anolan keskiosassa, taisteluhautojen pohjois- ja länsipuolella.

Moderni; Alueella on teltta- ja suojakuoppia.

Ravattila Etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Neljä isoa telttakuoppaa rivissä, kuoppien halk 12 m, korkeat vallit ja aukot kahdella puolen. Näiden lisäksi pieniä telttakuoppia (halk 6-8 m) ja useita suojakuoppia.

Hyvättilä Koillinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kahdessa osassa oleva taisteluhauta. Näiden välissä on iso telttakuoppa tai korsukuoppa.

Anola Kytömäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on hajallaan neljä telttakuoppaa.

Anola Kinunki Etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella ajoneuvo- tai hevossuojakuoppia, pitkänomainen kaivanto, jossa vallit ja auki toiselta lyhyeltä sivulta sekä jokunen telttakuoppa ja muita suojakuoppia.

Leppäsmäki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella 66 telttakuoppaa ja 132 suojakuoppaa, pääosin polkupyörien suojakuoppia. Leppäsmäki on jyrkkärinteinen tasalakinen ja pyöreä moreenimäki jonka halkaisija on noin 750 m. Mäen ympärillä, rinteessä ja sen juurella on kauttaaltaan telttakuoppia ja polkupyöräsuojakuoppia ja muita suojakuoppia.

Leppälä Koillinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen etelä- itärinteellä taisteluhautaa ja niiden pohjois- ja länsipuolella teltta ja suojakuoppia.

Leppälä Niittymäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laserkeilausaineiston perusteella telttakuoppia 2 kpl, ulkohalk 11 m. Ei maastotarkastettu.

Leppälä Väinölä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on yksi telttakuoppa vallit, halk 11 m.

Leppälä Kangasmäki Pohjoinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on runsaasti suojakuoppia mutta ei selviä telttakuoppia. Ei maastotarkastettu.

Leppälä Raatesuon Länsipuoli 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella lukuisia teltta- ja suojakuoppia.

Suokumaa Rajaniitty (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on viisi telttakuoppaa.

Suokumaa Kohtoismäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on lukuisia teltta- ja suojakuoppia hajallaan.

Leppälä Kangasmäki Etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on lukuisia teltta- ja suojakuoppia neljässä ryppäässä.

Tynnyrikorpi Pohjoinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Tämä alue on aiemmin ollut kohteen Häränojankangas (1000019665 ) länsiosa. Tällä alueella viisi erillistä taisteluhautaa sekä erillisiä telttakuoppa- ja suojakuoppa-alueita.

Tynnyrikorpi Koillinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on telttakuoppia ja suojakuoppia.

Häränojankangas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on lukuisia teltta- ja suojakuoppia.

Häränojankagas 4 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella teltta- ja suojakuoppia.

Häränojankagas 5 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella hajallaan runsaasti teltta- ja suojakuoppia. Lisäksi kaksi lyhyttä taisteluhautaa tien varressa.

Penttilä Kankaanselkä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella hajallaan teltta- ja suojakuoppia.

Penttilä Hirviniittu Etelä (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on telttakuoppia ja suojakuoppia.

Kontu Räyskänmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kaksi telttakuoppaa lidarissa. Ei tarkastettu maastossa.

Marttila Niemenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella teltta- ja suojakuoppia.

Marttila Kotirinteenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on kuusi telttakuoppaa ja suojakuoppia.

Marttila Rajamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla viisi telttakuoppaa.

Marttila Hirvimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen juurella kaksi telttakuoppaa.

Kouvola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella neljä telttakuoppaa.

Hangastenkallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella kuusi telttakuoppaa.

Hangastenkallio Pohjoinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella kolme telttakuoppaa.

Hangastenkangas Luoteinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Uimarannan luoteispuolella on teltta ja suojakuoppia.

Hauksuo (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella teltta- ja suojakuoppia.

Saunaraunionmäki Luode (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia.

Vuortenmäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laajan moreenikumpareen laen keskellä kolme telttakuoppaa.

Suokumaa Hovinvuori (Puolustusvarustukset)

Lipiälä 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia.

Lipiälä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia.

Lipiälä Palomäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rinteessä rinnakkain on lukuisia suojakuoppia, muodoltaan pitkulaisia, mahdollisesti polkupyörän suojakuoppia.

Lipiälä Takaharju (Puolustusvarustukset)
Moderni; Loivassa rinteessä useita polkupyörän suojakuoppia, etelämpänä on telttakuoppa ja toinen suojakuopparyhmä.

Kaarna Maatiaismäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella harvakseltaan noin 7 telttakuoppaa.

Kaarna Maatiaismäki 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia ja pitkulaisia suojakuoppia, oletettavasti hevos- tai ajoneuvosuojia.

Kokila Sorvali (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on kaksi telttakuoppaa. Kohdetta ei tarkastettu maastossa.

Kokkila Nolamäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Lidarissa näkyvä taisteluhauta, n. 90 m pitkä. Ei tarkastettu maastossa. Suojakuoppa länsipuolella

Kokkila Pienipelto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolme telttakuoppaa, halk. 6 m. Ei tarkastettu maastossa.

Kotola Tienhaara (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on 7 telttakuoppaa, halk. 6 m. Lännempänä suojakuoppia.

Kattelus Rintala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella noin viisi telttakuoppaa ja suojakuoppia.

Suurkorva Toivola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rinteessä lukuisia suojakuoppia. Metsänhakkuun osin runtelemia.

Suurkorva Ylä-Hiiri (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella lukuisia suojakuoppia. Ei tarkastettu maastossa.

Suurkorva Jäppijärven Pohjoispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella lukuisia telttakuoppia ja näiden lomassa suojakuoppia.

Suurkorva Kylmäojanniitty (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella runsaasti teltta- ja suojakuoppia. Suojakuoppia on telttakuoppien liepeillä runsaasti.

Hyvärinmäki Kaplas (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhautaa kahdessa n. 30 m pätkässä. Alueella erittäin tiheä pusikko.

Hyvärinmäki Toivola (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on n 40 metriä pitkä taisteluhauta.

Hyvärinmäki Kaplas 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhauta 25 m kumpareen laella. Huonokuntoinen

Kontu Pyöräsuon Länsipuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia ja lukuisia suojakuoppia.

Turtianmäki Metsäpelto (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella telttakuoppia ja suojakuoppia. Ei tarkastettu.

Pohjola 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella muutama telttakuoppa hajallaan ja suojakuoppia.

Pohjola 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on telttakuoppia ja suojakuoppia. Tien pohjoispuolella, metsätien koillispuolella on tien suuntaisesti metsänhoidon runtelemia telttakuoppia, eteläpuolella ehjiä.

Höytiönsuo Itä 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi isoa korsukuoppaa kaivettuna rinteen alaosaan

Höytiönsuo Itä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on pesäke, ampumasuunta kaakko - tielle, siitä 10 m taisteluhautaa pohjoiseen ja sen pohjoispuolella suojakuoppia.

Höytiönsuo Itä 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kallionyppylän länsijuurella korsukuoppa ja telttakuoppa.

Moderni; Alueella on viisi telttakuoppaa.

Pio 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi telttakuoppaa vierekkäin, halk 6 m sisäosalta.

Marttila 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Loivan rinteen alaosassa on rivissä kymmenkunta polkupyörien suojakuoppaa. Metsänlaikutuksen osin runtelemia.

Marttila 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Pellon reunassa kaksi telttakuoppaa.

Lammaskallio (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on matalaksi sortunutta taisteluhautaa n. 80 m matkan.

Laakalahdentie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on 15 m mittainen L-muotoinen taisteluhauta ja sen kulmassa pesäke.

Lusikka-ahontie (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kolme suojakuoppaa rinteessä, kooltaan 10 x 5 m.

Vehkasuon Pohjoispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi taisteluhautaa.

Lavonen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhautaa neljässä eri osassa.

Hietavuoren Eteläpuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kaaprontien eteläpuolella on rivissä neljä ajoneuvon suojakuoppaa, kooltaan 6 x 3 m. Tien pohjoispuolella on kaksi (hakkuuaukolla). Tien pohjoispuolen kankaalla on lukuisia poteroita, suojakuoppien tasalla.

Holmanmäen Pohjoispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen etelärinteellä on taisteluhautaa muutamassa osassa n. 210 m matkalla Myllyjoesta itään.

Etu-Kälvelä 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on joukkuetelttakuoppia kaikkiaan 28 kpl, osa metsäkoneiden runtelemia.

Ruokosen Länsipuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on itä-länsi-suuntainen taisteluhauta, jonka pituus on 100 m.

Ruokosen Pohjoispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on telttakuoppia ja suojakuoppia noin 23.

Kiiskisenjärven Länsipuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhaudan pätkiä neljässä eri kohdassa.

Kiiskisenjärven Koillispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Kirkkomäen etelärinteellä on 55 m pitkä taisteluhauta.

Purala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on taisteluhautaa pesäkkeineen ja panssariestekaivanto, sekä teltta- ja suojakuoppia.

Kaimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäenharjanteen lakialueella linnoitus, taisteluhautaa pesäkkeineen. Radan pohjoispuolella näyttäisi lidaraineiston perusteella olevan siellä täällä huonokuntoista ja runneltua taisteluhautaa. Sitä ei ole varmistettu maastossa. Ampumasuunnat sopivat liki kaikista ilmasuunnista tulevaan viholliseen. Kyseessä lienee leiripaikan puolustukseen tarkoitettu varustus

Koiralammen Lounaispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on taisteluhauta kolmessa osassa. Lisäksi kauempana kaakossa on ryhmä telttakuoppia.

Suutarinjärven Itäpuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Rakkolanjoen koillisrannalla on neljä telttakuoppaa ja jokitöyräällä 11 polkupyörän suojakuoppaa.

Kauranen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on taisteluhautaa kolmessa eri osassa. Lisäksi lukuisia suoja- ja telttakuoppia.

Kapakka (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hiekkamäen lounaisrinteellä on lukuisia telttakuoppia ja suojakuoppia.

Antamoinen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen pohjoisosassa on lukuisia teltta- ja suojakuoppia.

Ryynimäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on taisteluhauta 50 m ja lukuisia suoja- ja telttakuoppia.

Kaakkomäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mäen pohjoisosassa lukuisia suojakuoppia ja telttakuoppia.

Kangaslammen Koillispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on telttakuoppia ja lukuisia suojakuoppia ja poteroita.

Tervahaudansuo (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Paikalla on soiden välisellä kannaksella pohjois-eteläsuuntainen taisteluhauta kolmessa osassa, sekä teltta- ja varastokuoppia.

Kärmelampi Koillispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on kaksi lyhyttä taisteluhaudan pätkää, yksi tien molemmin puolin. Lisäksi teltta- ja suojakuoppia.

Jurvankangas 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Jurvankankaann pohjoisosassa on lukuisia suoja- ja telttakuoppia.

Kaakko (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on huonokuntoinen taisteluhaudan jäännös. Lähialueella lukuisia suoja- ja telttakuoppia hajallaan laajalla alueella.

Kärkjärven Koillispuoli (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laajalla alueella järven koillispuolella, suurin osa maantien 3902 tuntumassa, on lukuisia telttakuoppia ja suojakuoppia. Rajauksessa vain keskittymät.

Lyijynen (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laajalla alueella on erilaisia suojakuoppia, pääosin telttakuoppia ja polkupyörien suojakuoppia. Alueelle on maastokartalle merkitty tervahauta kohtaan N 6752709 E 572752. Sinä ei ole sellaista. Lähellä iso telttakuoppa, joka on jossain määrin tervahautaa muistuttava. Rajauksessa vain keskittymät.

Kolari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laajalla alueella pieninä keskittyminä lukuisia telttakuoppia ja suoja-kuoppia.

Keskisaari (Puolustusvarustukset)
Moderni; Laajalla alueella lukuisia suojakuoppia ja telttakuoppia. keskittymät rajattu.

Martti (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on kahtena eri ryppäänä isojen telttakuoppien rivit, joissa kaksi aukkoa ja ovat hieman ovaalimaiset.

Pohjakorpi 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Syyspohjan Seuratalon eteläpuolisella mäennyppylällä on taisteluhauta, pituudeltaan n 90 metriä.
Ei maastotarkastettu.

Lumpeisenoja 3 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Hiekkakuopan ympäristössä on säilynyt puolustusvarustuksia. Pääosa on hiekkakuopan eteläpuolella. Varustukset näkyvät osittain avoimina ja hiekkapintaisina vuoden 1952 ilmakuvassa, joten kyse lienee II maailmasodan puolustusvarustuksista.

Syrjämäki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on toisen maailmansodan aikaisia maarakenteita, tykkiasemia, majoitussuojia ja muita suojakaivantoja.

Virstatolppa (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on toisen maailmansodan aikaisia maarakenteita, tykkiasemia, majoitussuojia ja muita suojakaivantoja.

Pajannotko (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on toisen maailmansodan aikaisia maarakenteita, tykkiasemia, majoitussuojia ja muita suojakaivantoja.

Syvälahdenselkä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Syvänlahdenselän länsirannalla läheisen tien tuntumassa.
Kapeahko hylky makaa järven pohjalla pystyasennossa.

Hiukkanen (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Kuolimo-järven kaakkoispäässä Pappilanlahdella Hiukkanen-nimisen saaren kaakkoispuolella.
Hylky on osittain näkyvissä pinnalla.

Laitniemen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Kivijärven itäpään Laitniemen kaakkoispuolella.
Molemmista päistään tylppä hylky makaa järven pohjassa pystyasennossa.

Karksaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Suur-Saimaan Karksaaren koillispäässä veden alla.
Alueella on hiekkapohjalla 100 m x 100 m alueella limisaumaisen hylyn kappaleita, kaaria ja kylkilankkuja.

Polkeisenlahti (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Polkeisenlahdella rannan tuntumassa.
Hylky lepää pohjassa normaalissa asennossa. Kookkaasta aluksesta on säilynyt runko, jossa tiheät kansipalkit ovat edelleen kiinni.

Kangas- Paloluoto (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kangas-Paloluoto-nimisen saaren länsirannalla, lähellä saaren pohjoiskärkeä.
Kohde on varsin hyvin säilynyt hylky, joka makaa kölillään pohjassa.

Korpilahti hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Korpilahden pohjoisrannan tuntumassa.
Kyseessä on suurehkon puisen aluksen hylky, joka makaa pohjassa kölillään.

Pitkäniemi hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Pitkäniemen itärannalla.
Kyseessä on hylky, joka makaa pohjassa kölillään.

Pitkäniemi etelä (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohteet sijaitsevat Pitkäniemen eteläkärjen rantavedessä lahden pohjukassa.
Alueella sijaitsee vähintään kaksi hylkyä rinnakkain. Hylkyjen runkojen muodot ovat säilyneet ja niiden kaaret ovat näkyvissä.

Matinlahti 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hylky sijaitsee Lapinsalon saaren kaakkoiskärjen Matinlahden edustalla.
Viistokaikukuvassa hylky vaikuttaa rungoltaan ehjältä. Aluksen kansikaaritus on nähtävissä. Hylky makaa pohjassa kölillään.

Kirnusaari (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Hylky sijaitsee Kirnusaaren länsipuolella.
Hylyn rungossa on näkyvillä kaaret. Hylky makaa pohjassa kölillään.

Nevala (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on kaksi lyhyttä taisteluhautaa.

Leppälä Metsästysmaja (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella on ainakin kaksi telttakuoppaa. Ei maastotarkastettu.

Penttilä Kankaanselkä 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Ryväs suojakuoppia ja yksi telttakuoppa.

Pohjola 1 (1000055652) (Puolustusvarustukset)
Moderni; Alueella muutama telttakuoppa hajallaan ja suojakuoppia.

Rapattila kaakko (Puolustusvarustukset)
Moderni; Paikalla on huonokuntoinen taisteluhaudan jäännös. Lähialueella lukuisia suoja- ja telttakuoppia hajallaan laajalla alueella.

Heikinlahti 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Taisteluhauta, pituudeltaan n 150 m, kulkee mäen yli luoteesta kaakkoon. Torjuntasuunta lounaaseen.
Ei maastotarkastettu.

Terveenniemi (Puolustusvarustukset)
Moderni; Puolustusvarustus harjanteella ja niemen eteläkärjessä. Osittain mökkitien runtelema.
Ei maastotarkastettu.

Tuuhala (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mahdollinen rakennuksen pohja.

Urkonsaari E (Kivirakenteet)
Historiallinen; Latomus sijaitsee Urkonsaaren itärannalla, jyrkähköllä rantaterassilla. Latomus on nelikulmainen, kooltaan noin 1 x 1 m.

Keski-Lyly S (Maarakenteet)
Historiallinen; Halkaisijaltaan 10-metrinen vallillinen, syvä kuoppa ja 3-metrinen matalahko painanne.

Hovi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Jänhiälän Karhunpään niemessä on Hovin tilan (om. Katri Lähde) maalla kymmenkunta kiviröykkiötä, jotka ovat ilmeisesti peltokiviröykkiöitä tai kaskiraunioita.

Rantomäki (Taide)
Kivikautinen; Epävarma maalaus sijaitsee Hiijärven koillipäässä, Antinlahden itärannalla. Epäselvä ihmiskuvio, väriläiskiä kivipaaden yläpuolella kalliojyrkänteessä.

Ilmajärvi Kalmasaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Kalmasaareen on perimätiedon mukaan haudattu ihmisiä 1600-luvulla.

Mikkolanniemi Pyhämäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Pienen Rautjärven ja paikallistie 4014 koillispuolella laajahkon mäkialueen luoteisrinteessä, 20-30 metriä Pyhävaaran talon tilustieltä kaakkoon. Lohkeillut graniittilohkare on pitkänomainen (4 m x 2 m), ylärinteessä 1.5 m ja alapuolelta 2 m korkea. Kivessä on kolme ryhmää hakkauksia: yläpinnan lounaisosassa kuppeja ja uria 15 kpl; lounaissivulla 3 uraa ja itäkulmassa yksi ura. Lisäksi kivestä irronneissa laatoissa: 3 kuppia ja 1 ura sekä jälkiä useammasta, ja toisessa laa'assa 1 kuppi sekä katkelmia urista. Mahdollisesti muitakin irtolaakoja on löydettävissä. Hakkaukset vaikuttavat olevan historialliselta ajalta.

Riutanniemi (Taide)
Kivikautinen; Pekka Kivikkään 1998 ilmoittama epäselvä (U-kirjainta muistuttava) "maalaus", joka sijaitsee matalassa seinämässä (ei aivan rannassa). Kivikkään mukaan (suull.tied.anto 6.7.1998) kyse on tuskin edes värjäytymästä.

Ahtiaisensuo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiedot tarkastettava.

Hovi (831000008) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Tiedot tarkastettava.

Uitonniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen;

Rautalahti Ridan kalmisto (Hautapaikat)
Historiallinen; Parikkalan vanhemmassa pitäjänhistoriassa mainitaan Rautlahden kylässä olleen kaksi kalmistoa: Jorosen ja Ridan kalmistot (Vilska 1926:52-53). Jorosen kalmisto on paikallistettu vuonna 2001, mutta Ridan kalmiston sijainti on epävarma. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksesta saatujen tietojen perusteella kyseinen kalmisto saattaa sijaita tällä paikalla, noin 100 m Myllymäen päärakennuksesta kaakkoon, loivasti etelään laskevan kumpareen päällä.
Alueen reunoilla on pelloilta raivattuja kiviä ja kivikasoja. Kohteeseen liittyy useammassa yhteydessä dokumentoitua perimätietoa hautaamisesta, tietoja luulöydöistä sekä kalmistoon viittaava paikannimi. Kohde on myös sijainniltaan ja topografialtaan samankaltainen kuin lähialueiden kyläkalmistot (Laakso 2001). Paikalla ei kuitenkaan ole havaittu mitään maanpinnalle näkyviä merkkejä kalmistosta.

Kumpu Säässynänmäki (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Säässynänmäki on melko jyrkkäpiirteinen, matala mäki viljelysmaiden keskellä, Tarnalaan vievän kylätien itäpuolella. Ennen Kummunlammen laskua paikka on ollut veden äärellä, korkeintaan 200 metrin päässä rannasta. Perimätiedon mukaan mäellä on sijainnut tsasouna (esim. Killinen 1889:42), mutta maastossa ei ole havaittu siihen liitettävissä olevia rakenteita. Paikalla 1600- ja 1700-luvuilla ollut tsasouna tulee esille myös tuomiokirjoissa (Hirvonen 1936:32-35).
Noin 500 m Säässynänmäestä lounaaseen on Kalmistonrinne-niminen mäki, jonne on perimätiedon mukaan tehty hautauksia (ks. kohde: Uukuniemi Kumpu Kalmistonrinne). Läheisen Päivärinteen talon vanhaisännän Ensio Vanhasen tiedon mukaan ei ole koskaan puhuttu, että Säässynänmäellä olisi hautoja, mutta perimätieto kertoo, että Säässynänmäen kirkon kellot olisi haudattu läheisen ns. Luaniinkallion alapuoliseen lähteeseen.
Mäellä tai sen ympäristössä ei ole havaittavissa kirkkoon tai hautoihin viittaavia jäännöksiä. Mäen päällä kallio on hyvin lähellä maanpintaa; paikka ei siis ole hautauksiin sopiva. Korkeimman kohdan kaakkois- ja itäpuolella sen sijaan on hieman matalampi kumpare, joka on hautauksille sopivampaa maastoa. Etelärinteeseen kerätyistä kivistä osa on teräväkärkisiä laakakiviä, jotka muistuttavat ainekseltaan, kooltaan ja muodoltaan Uukuniemen Papinniemen Kirkkokallion kalmiston hautakiviä. Kylätien itäpuolisesta leikkauksesta, mäen länsireunasta on löytynyt keramiikkaa (ks. Löydöt). Mäen länsipuolista peltoa on tutkittu tuloksetta metallinpaljastimella.

Joensuu Kalmistonmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Simpele- ja Tyrjänjärvien välisellä kannaksella, Joensuunjoen pohjoispuolella, loivalla kumpareella. Paikalla on ollut maalaistalon pihapiiri, joka on nykyisin täysin metsittynyt. Pihapiiriin kuuluvia jäännöksiä ovat navetan kivijalka sekä talonpaikka uuneineen. Ympäristössä on jonkin verran myös ilmeisiä peltoröykkiöitä.
Maanomistaja Mauno Sinkkonen on kertonut kuulleensa 1950- tai 60-luvulla isältään, että tämän Kalmistonmäen talossa asunut isoäiti ei ollut syönyt lähistöllä tietyllä paikalla kasvatettuja nauriita, koska niistä "haistoi kalman". Sinkkonen muisteli myös kuulleensa, että ruumiita tuotiin paikalle haudattaviksi Tyrjänjärven takaa, ja että haudatut olisivat olleet ortodokseja. Nimiarkistossa olevan tiedon mukaan: "Mäellä on ollut vanha hautausmaa, jonka jäljet tuntuvat vielä selvästi. (Kreikk. kat. kalmisto)" (NA, Parikkala, Heikki Leskinen 1953). Tietoja mahdollisista luu- tai esinelöydöistä ei ole, eikä maan pinnalla ole havaittavissa mitään hautauksiin viittaavaa.
Sinkkosen tietojen, nimiarkiston perimätiedon sekä paikannimen perusteella voidaan kuitenkin olettaa paikalla olleen kalmiston. Se on todennäköisesti sijainnut aivan pihapiirissä tai sitä ympäröineillä pelloilla. On myös mahdollista, että kalmisto on sijainnut jollakin lähimmistä metsäisistä mäistä.

Oravaniemi Kalmistomäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Nimiarkistossa on mainintoja Parikkalan Kalmistomäellä/Kalmistonmäellä sijaitsevasta hautausmaasta. Entisen Kalmistonmäen talon isännän mukaan talon koillispuolelta on pellolta tullut viljelystöissä esille luita, joita oli kuitenkin arveltu eläinten jäännöksiksi. Talon pellolta on löytynyt myös pyöreä metalliesine, ilmeisesti (kehä?)solki, jossa oli "kaksi sisäkkäistä rengasta ja niiden välissä aukot" sekä jonkinlainen koristeaihe, mahdollisesti risti. Talon viereinen loivapiirteinen ja laajahko peltomäki on nykyisin ahona. Paikalla on pari kiviröykkiötä ja pätkä kiviaitaa. Alueella ei ole näkyvissä mitään hautoihin viittaavaa.

Uukuniemi Luoso (Hautapaikat)
Historiallinen; Killisen kihlakuntainventoinnissa (1889:46) mainitaan, että Uukuniemellä "aivan pappilan kartanon vierellä on suuri alanko eli hauta, jota luosoksi nimitetään...tästä oli ennen löydetty keihäitä miekkoja sekä paljo ihmisen luita. Vielä v. 1882 Elokuulla oli luoson partaalta ilmestynyt kolme ihmisen pääkalloa ja muita luita vieretysten, sekä rautanaulasia".
Uukuniemeläissyntyisen Olavi Ahokkaan mukaan mainittu luoso on todennäköisesti koordinaattien osoittamassa kohdassa sijaitseva laajahko kuoppa. Ahokkaan mukaan pappilan pihapiiri on Killisen aikoihin sijainnut samalla puolella maantietä kuin kuoppakin ja varsin lähellä sitä. Kuoppa on ilmeisesti alun perin luonnonmuodostuma, jota on täytetty aikojen kuluessa sekalaisella romulla. Kuopan itäpuolella on pitkänomainen noin puoli metriä syvä resentti kaivanto, joka on tehty ilmeisesti mullanottoa varten. Paikalla ei ole näkyvissä muinaisjäännökseen viittaavia rakenteita.
Kuopan seinämiä ja reunoja metallinpaljastimella tutkittaessa löytyi useita rautanauloja, tunnistamattomia metalliesineiden katkelmia sekä lasitettua punasavikeramiikkaa ja palanutta savea, muttei mitään selkeästi hautauksiin viittaavaa. Löydöt saattavatkin liittyä asuinpaikkaan (ks. Uukuniemi Vanha-Pappila 1000 01 0111). Läheisellä Pyhämäellä sijaitsi 1600-luvun lopulla lyhyen aikaa Uukuniemen luterilainen kirkko, joten siihen liittyvä hautausmaa on myös jossakin lähistöllä.
Vuoden 2003 inventoinnissa aluetta koekuopitettiin, jonka yhteydessä todettiin maaperän sekoittuneen niin perusteellisesti kivenraivausten, maansiirtojen ja kaatopaikkana käytön myötä, että mahdollisten hautausten säilyminen ja löytyminen on hyvin sattumanvaraista.

Tarnala Kalmistonniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Mäkelän mäeltä, nykyisen talon pihasta on taloa rakennettaessa löytynyt kaksi pääkalloa, jotka oli haudattu ison kiven juureen. Mäkelästä n. 200 kaakkoon sijaitsevan entisen Ala-Heikkilän, nykyisen Ranta-Ahon talon pohjoispuolista peltoa on ennen sanottu Kalmistonniemen pelloksi. (Paakkinen 2000:18-19). Myös vanha pitäjänhistoria kertoo "Tarnalassa Ala-heikkilän pellolla" olleen "hautauspaikka" (Vilska 1926:53). Nimiarkiston aineistossa on maininta Kalmistonniemestä, joka on hiekkamaalla sijaitseva kreikkalaiskatolinen hautausmaa entisen rantapenkereen kohdalla Ranta-Ahon talon alapuolella (NA: Saari, Sampo Paakkinen 1990).
Lähteiden perusteella alueella on todennäköisesti ollut ainakin yksi kalmisto, jonka tarkka sijainti on kuitenkin epävarma. Pääkallolöydöt ovat tulleet n. 300 m päästä alueesta, johon paikannimi näyttää viittaavan, joten alueella saattaa olla kaksikin kalmistoa. Toisaalta paikannimi voi liittyä kalmiston läheisyydessä, ei välttämättä sen kohdalla, olevaan niemeen.

Niukkala Hovila (Hautapaikat)
Historiallinen; Killisen kihlakuntainventoinnissa mainitaan, että "Niukkalan kylässä on ollut kalmisto Hovilan talon maalla" (Killinen 1889:42). Nimiarkiston aineistossa kyseistä kalmistoa ei mainita.
Hovilan talon luoteispuolella kohoava Hälvän- eli Hovilanmäki sopisi topografiansa puolesta melko hyvin kalmiston paikaksi. Mäen korkein osa on kallioinen, mutta peltona ja nurmena oleva alarinne lienee hautauksille sopiva. Maastossa ei kuitenkaan ole havaittu kalmistoon tai hautauksiin viittaavia jäännöksiä. Toinen mahdollinen kalmiston sijaintipaikka on Hoviselän alue, n. kilometri Hovilasta koilliseen. Hoviselän tienoo, jolla nykyisin sijaitsee mm. Uukuniemen kunnantalo sekä rivitaloja, on melko täyteen rakennettu.

Niukkala Kukkuri (Hautapaikat)
Historiallinen; Niukkalan kylän Pikku-Hovilan talon isännän Väinö Kokon mukaan läheisen Kukkurin talon mailta oli 1960-luvulla löytynyt kiviröykkiötä pellolta purettaessa ilmeisesti ihmisen luita ja keihäs tms. esine. Kukkurin talon isäntä Ahokas kertoi myös kuulleensa löydöstä, ja arveli röykkiön sijainneen talon koillispuolella. Ahokkaan mukaan saman pellon alaosassa, ns. Kukkurin notkossa, olisi "hattujen ja myssyjen" aikaan käyty taistelu, jonka jäljiltä paikalla olisi joukkohauta. Oletetun joukkohaudan kohdalla on ollut syvennys, johon on ajettu isoja kiviä.

Uukuniemi Haaponiemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren Tarnalasta kotoisin olevan Erkki Paakkisen mukaan Uukuniemen kirkonkylän Haaponiemessä (peruskartassa virheellisesti Haapaniemi) on kesämökin saunaa rakennettaessa löytynyt vanhasta rantapenkereestä reisiluu. Paikan tuohon aikaan omistanut henkilö oli Naavasalo-niminen lääkäri, joka oli tunnistanut luun naisen reisiluuksi. Luu oli otettu talteen ja Paakkisen mukaan se saattaa olla edelleen tallessa mökin uudella omistajalla. Paakkinen ja niinikään uukuniemeläissyntyinen Olavi Ahokas olivat tarkastaneet mökin pihaa metallinpaljastimella mitään mainittavaa löytämättä. Läheisen Rautaniemen tyvellä on tervahauta.

Honkakylä Karinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Saaren Tarnalasta kotoisin olevan Erkki Paakkisen mukaan on Honkakylästä, Niukkalaan menevän tien leikkausta jyrkkään rinteeseen tehtäessä, tien pohjoispuolelta löytynyt ihmisen luita. Luut on tiettävästi haudattu takaisin. Paikka on länteen laskeva hiekkarinne, joka ennen Pienen Rautjärven laskua on ollut aivan rannassa. Kohteeseen ei tiettävästi liity nimistöä tai perimätietoa, mutta kyseessä saattaa olla Honkakylän alueen asutuksen käytössä ollut kalmisto.

Maironiemi Kalmanpelto (Hautapaikat)
Historiallinen; Nimiarkistossa on maininta Saaren Maironiemen Kalmanpellosta (NA, Saari, Raimo Tiainen 1967), johon kerrotaan haudatun ihmisiä isonvihan aikana. Nimilapun kartta sijoittaa kohteen koordinaattien kohdalla olevaan, Pusulan talon mailla olevaan peltoon. Läheisen Poutalan talon isäntä Orvo Poutanen (s. 1929) muistaa lapsena kuulleensa hautapaikasta, mutta ei muista yksityiskohtia tai tarkempia tietoja.
Kohde on kaakkoon laskeva peltorinne, jonka luoteispuolella on metsää. Maastossa ei ole näkyvissä mitään hautoihin viittaavaa. Mikäli pellolla on kalmisto, on kyseessä erillinen kohde kuin läheisen (n. 300 m) Penttilän talon pihan luulöydöt (ks. kohde: Saari Maironiemi Penttilä). Tiedot kalmistosta saattavat myös viitata Penttilän luulöytöihin, tai kalmisto voi olla jossakin muualla kuin pellolla.

Maironiemi Penttilä (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikallisen Poutalan talon isännän Orvo Poutasen mukaan Maironiemen Penttilän taloon 1950- tai 60-luvulla vesijohtoa kaivettaessa oli löytynyt luita, mm. "miehen pääkallo". Asiasta oli kertonut Penttilän tuolloinen isäntä Lauri Tiainen. Luut, jotka ilmeisesti olivat kuuluneet yhdelle vainajalle, olivat löytyneet aivan talon seinän vierestä. Paikalla oli arveltu olleen ehjän haudan. On mahdollista, että kyseessä on sama kalmisto, johon Nimiarkiston aineistossa viitataan Maironiemen Kalmanpelto-nimisenä kohteena (NA, Saari, Raimo Tiainen 1967). (Ks. kohde: Saari Maironiemi Kalmanpelto).

Tarnala Juhana Kalmanpellot (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohteeseen liittyy epämääräisiä kaiveluhavaintoja ja perimätietoa, jotka saattavat viitata kalmistoon. Vahvimmin kalmiston olemassaoloa puolustaa paikannimi. Tietojen yhdistäminen ja tarkka paikallistaminen on kuitenkin ongelmallista. Alueella on sijainnut myös nyttemmin hävitetty kuppikivi (ks. kohde: Saari Juhana). Tarnalan kyläkirjassa kirjoitetaan, että "...kuppikivestä 100-200 m lounaaseen on hiekkaperäisellä rantapenkereellä alue, jota hyvällä syyllä voitaneen ajatella vanhaksi hautapaikaksi..." (Paakkinen 2000:18).
Saaren Tarnalasta kotoisin olevan Erkki Paakkisen mukaan oli aholla kuppikiven läheisyydessä (50-100 m lounaaseen tai länteen) aikoinaan ollut osittain riveissä jonkinlaisia kiveyksiä, joissa oli "isompi kivi ja kehässä pienempiä kiviä ympärillä". Isommat kivet olivat olleet ilmeisesti pystyssä, mutta eivät korkeita. Pikkupojat olivat kaivelleet kiveysten alueella 1980-luvulla, mutta mitään varmuudella hautauksiin viittaavaa ei ollut tullut esiin

Joensuu Kangaspeuhkuri (Hautapaikat)
Historiallinen; Rosengrenin (1882:38) Kurkijoen kihlakunnan inventointikertomuksessa kerrotaan, että "Joensuun kylässä, Matti Peukurin talon (N:o 2) luona on ilmestynyt ihmisluita hiekkaa otettaessa". Tällä tarkoitetaan ilmeisesti Kangaspeuhkurin kantatilaa, jonka paikalla on nykyisin Kangas-niminen talo.
Talon pohjois-luoteispuolella on matala kumpare, josta on otettu hiekkaa ilmeisesti pitkän ajan kuluessa. Kumpareen laajuus on n. 30 m x 40 m, ja se on länsisivultaan jyrkkä ja itäsivultaan hyvin loiva. Paikka olisi kalmistolle erittäin sopiva, mutta mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei maastossa ole havaittu. Kankaan talon länsipuolella on toinen laakea, metsäinen kumpare.

Joukio Ristiharju (Hautapaikat)
Historiallinen; Paikallisen, Aittomäen talon emännän Eeva-Liisa Revon mukaan Tiviänlammen vastakkaiselta puolelta, Joukion ja Kangaskylän rajamailla olevasta Ristiharjusta ovat pikkupojat noin 65 vuotta sitten löytäneet tien leikkauksesta hiekkamaasta luita, jotka arvioitiin ihmisen luiksi. Löytöpaikka on tien itäpuolella, kohdassa jossa tie nousee harjulle, suurin piirtein koordinaattien osoittamassa kohdassa.

Rasvaniemi Miihkamäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Rosengren (1882:38) kirjoittaa inventointikertomuksessaan, että "Rasvaniemen kylässä on tietä tehdessä ilmestynyt ihmisluita". Myös vanha pitäjänhistoria mainitsee, että "Rasvaniemellä eräässä mäenrinteessä, jossa nyt on maantienleikkaus" on ollut "hautauspaikka" (Vilska 1926:53).
Rinneojan talon Matti Siitonen-niminen isäntä on kuullut aiemmilta sukupolvilta, että tilan mailta on (ilmeisesti hiekanotossa) löytynyt luita. Hänen mukaansa löytöpaikka sijaitsee talon länsipuolella olevan Miihkamäen itäreunassa koordinaattien osoittamassa kohdassa. Mäen itä- ja kaakkoisrinteessä on eri-ikäisiä hiekkakuoppia, ja tien vieressä on vanha maakellari. Mäen itäsivulla, vähän korkeimmasta kohdasta alaspäin, on pari metriä halkaisijaltaan oleva kuoppa, ehkä tervahauta tai pyyntikuoppa. Kuoppien leikkauksissa tai ylempänä mäen rinteessä ei ole näkyvissä mitään hautoihin viittaavaa.
Varmuudella ei voida sanoa, ovatko em. luulöydöt peräisin juuri Miihkamäeltä. Tämä on kuitenkin mahdollista, sillä Miihkamäen kaakkoisosan sivuitse kulkeva Parikkalan kirkolta Saarelle kulkeva tie on vanha ja merkitty jo vuonna 1877 tehtyyn Parikkalan pitäjän karttaan (Juvonen 1996).

Tyrjä Kalmistomäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Kohde mainitaan Nimiarkiston aineistossa: "Kalmistomäki. Mäestä on löydettävissä jälkiä vanhasta kreikk. -katolisesta kalmistosta." Nimilapun kartta viittaa koordinaattien osoittamaan paikkaan. Kohde on laakea mäki, jolla on sijainnut Kalmistomäki-niminen talo. Mäki sijaitsee ns, Tyrjän salokylällä; Tyrjän kylän ydinalue jäi Neuvostoliiton puolelle. Nykyisellä maanomistajalla Vesa Sikiöllä ei ole perimätietoa kohteen mahdollisesta käytöstä kalmistona. Myöskään tietoa luu- tai esinelöydöistä ei ole. Mäen rinteet ovat hautapaikaksi sopivia, päällä on kallio aivan pinnassa turpeen alla. Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei ole näkyvissä.
Tiedot paikalla mahdollisesti olleesta kalmistosta rajoittuvat paikannimeen ja yhteen Nimiarkiston mainintaan. Myös mäen sijainti kaukana vesistöstä on kalmistolle poikkeuksellinen, eikä maaperäkään vaikuta hautauksien kannalta erityisen otolliselta.

Rautalahti Säässynänmäki (Kirkkorakenteet)
Historiallinen; Parikkalan vanhassa pitäjänhistoriassa kirjoitetaan: "Rautalahdella on vielä nytkin erään mäen nimi Säässynänmäki, muistona säässynästä, joka on ollut kreikkalaiskatolisella ajalla" (Vilska 1926:50). Paikalliset Aatos Wilska ja Mikko Anttonen arvelevat tsasounan tai kirkon paikaksi koordinaattien osoittaman peltokappaleen, tarkemmin sen sähkölinjan koillispuolella olevan osan. Rautalahden Jorosen kalmisto sijaitsee kohteesta noin sata metriä koilliseen (ks. kohde: Uukuniemi Rautalahti Jorosen kalmisto).
Kohde on nurmella oleva pelto, jonka keskellä on röykkiöitä isojen maakivien juurella. Mitään muinaisjäännökseen viittaavaa ei ole näkyvissä. Avoimemman maiseman aikaan näköala järvelle on ollut hyvä, ja paikka on kaiken kaikkiaan tsasounalle sopiva. Kyseessä on ilmeisesti mainittu Säässynänmäki, mutta paikannimen ja perimätiedon kuuluminen juuri tähän paikkaan ei ole aivan varmaa.

Kolikkoinmäki (Hautapaikat)
Historiallinen; Vuonna 1971 tai 1972 löytyi rapakivikumpareen alta ihmisen luita. Yksi hautaus?

Koivikko (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Röykkiö sijaitsee Hostikassa, Kasarinjärven ja Särkijärven välissä loivasti pohjoiseen laskevassa metsäisessä rinteessä. Röykkiö on muodostaan soikea

Lahdentaus (Kivirakenteet)
Historiallinen; Säänjärven Hujasenlahden rannalla sijaitsevan kesämökin pihamaalla sijaitsee lähes maantasainen, soikeahko, reunakehällinen matala röykkiö. Peltoraunio?

Maikonlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Vuohiselän rannalla, Maikonlahteen vievän tien eteläpuolella n. 7 x 5 metrin kokoinen peltoraunio. Kohteessa on nähtävissä myös osa hajonnutta kiviaitaa

Takkainlahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Kuivansaaren itärannalla, Rahikkalaan vielän tien itäpuolella, Takkainlahden pohjukassa.

Partala Vanha-Pulli (Maarakenteet)
Historiallinen; Salpausselän alarinteellä mäntyvoittoisessa sekametsässä on neliskulmainen, 0,5 m syvä ja 1,5 m x 1,5 m laajuinen kuopanne terassin reunan läheisyydessä. Kuopanteen reunat ovat suhteellisen jyrkät; sen yhteydessä ei havaittu muita rakenteita. Kyseessä voi olla jonkinlainen säilytyskuoppa.

Pieni Linnamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Pieni Linnamäki on Joutsenon kunnan rajan tuntumassa, Partalantien eteläpuolella oleva savipeltojen ympäröimä osin kallioinen, moreenipohjainen ja metsäinen mäki. Joutsenon puolella noin 400 m kaakkoon kohoaa samaan geologiseen muodostumaan kuuluva Suuri Linnamäki.
Mäen lakea on raivattu kivistä ja mahdollisesti tasoitettu. Suurimpia kiviä on vieritetty kehämäiseen muotoon noin 12 m halkaisijaltaan olevan alueen reunoille. Kivistä raivatun alueen keskelle tehdyssä koekuopassa havaittiin vuoden 2005 inventoinnissa ohut, hiilensekainen kerros moreenisoran päällä.
Pienen Linnamäen jyrkimmän rinteen pohjoispuolella, mäen laen länsipuolella on soikeahko, 3 m x 2 m laajuinen ja 0,5 m korkea kiviröykkiö. Hieman alempana mäen länsirinteessä on rauenneen kivilatomuksen osia. Mäen luoteisreunalla, metsärajan alapuolella hakamaalla on usean viljelyröykkiön ryhmä (Saarniala Ravo 1000 00 5505).

Partakoski (1000009923) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Löydöt, fajanssia, lasitettua punasavikeramiikkaa ja kvartsia, on tehty pintapoiminnassa Partapolun varrella olevan talon ympäristöstä ja läheiseltä pellolta.

Härkävuori (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Mahdollinen ruumiskalmistomäki sijaitsee Haapajärven kylän pohjoislaidalla, 250 metriä Haaapajärven rannasta koilliseen. Björn Cederhvarfin (1900:117) mukaan Haapajärven Kälviälän tilan maalla "saatiin Härkävuorella potattikuoppaa tehdessä noin 50 vuotta sitten ihmisen luuranko ynnä rautakirves, jota sanottiin venäläismalliseksi". Kirves haudattiin takaisin kuoppaan. Härkävuori-nimeä ei esiinny nykykartoilla, mutta se tunnetaan vielä paikkakunnalla. Mäen alueella havaittiin kellarikuopanteita, mutta ruumishautoihin viittaavia painanteita ei havaittu. Aluetta ei koekuopitettu tarkemmin inventoinin yhteydessä.

Haukkavaara (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kivilahden itärannalla länteen viettävässä rinteessä. Paikalla on parikymmentä kappaletta raivausröykkiöitä. Röykkiöiden halkaisijat vaihtelevat metristä neljään metriin. Maaperä paikalla on kivistä ja lohkareista moreenia. Osa röykkiöistä on kivennäismaalla, osa kivien päällä. Alue rajautuu järven puolella vanhaan rantavalliin.

Heimala Koivula (Asuinpaikat)
Historiallinen; Taavetin linnoituksen eteläpuolella, Taavetin kunnantalosta noin 1,97 km etelälounaaseen oli maakaasuputkilinjaa kaivettaessa tullut esiin maasta tiilinen rakenne, mahdollinen rakennuksen pohja. Kohde sijaitsee Haminan tien länsipuolella. Haminantiestä risteää pieni hiekkatie, Sopenojantie, jonka risteyksestä noin 60 m päässä pellolla kohde sijaitsee. Pelto viettää paikalla loivasti länteen ja etelään, missä kulkee pieni oja. Pellossa kasvoi inventoinnin aikana satoa. Maasta löytyi tiilimurskaa sekä fajanssiastian kappale. Rakenteen säilymisestä tai tuhoutumisesta ei ole varmaa tietoa eikä rakennetta maakaasuputkilinjan rakennustöiden aikana dokumentoitu arkeologisesti. Kohteesta on vain yksi valokuva, jonka on ottanut kohteesta kertonut paikallinen Pekka Siiropää. Paikallisten tiedossa tiilirakennetta on kutsuttu linnoituksen aikaiseksi tiilenpolttouuniksi. Linnoituksen aikana on näillä seuduilla linnoituksen eteläpuolella Lavin kylän lähellä sijainnut tiilitehdas (RGVIA 349:12:1893). Tehdas on kartta-aineiston mukaan sijainnut linnoituksen rajojen sisäpuolella. Tarkastettu tiilirakenteen löytöpaikka sijaitsee kuitenkin juuri linnoituksen rajojen ulkopuolella.

Taavetti Lintula (Kivirakenteet)
Historiallinen; Taavetin linnoitukselle rajatun alueen rajapyykki numero 3. Pistetieto on saatu vuoden 1773 kartan (VIK Hamina 802) asemoinnin perusteella. Paikallisen informantin mukaan rajapyykki on säilynyt. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Taavetti Länsiranta (Kivirakenteet)
Historiallinen; Taavetin linnoitukselle rajatun alueen rajapyykki numero 12. Pistetieto on saatu vuoden 1773 kartan (VIK Hamina 802) asemoinnin perusteella. Paikallisen informantin mukaan rajapyykki on säilynyt. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Taavetti Oronkallunsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Taavetin linnoitukselle rajatun alueen rajapyykki numero 14. Pistetieto on saatu vuoden 1773 kartan (VIK Hamina 802) asemoinnin perusteella. Paikallisen informantin mukaan rajapyykki on säilynyt. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mertaniemi 2 (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Mertaniemen Voisalmessa aivan rantaviivan tuntumassa. Löydetty matalan veden aikaan jolloin kölipuu on ollut kokonaan kuivalla maalla.
Puisen aluksen kölipuu.

Bullerborg (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Kustaa Vaasan puolustustoimenpiteitä venäläisiä vastaan käsittelevässä kirjeessä vuodelta 1555 Bullerborgin paikka mainitaan mahdollisena puolustusvarustusten rakentamisalueena. Bullerborg mainitaan myös Viipurin linnan tileissä vuonna 1555. Asiakirjassa mainitaan, että Merikoskesta, Bullerborgin yläpuolelta Jääsken pitäjästä tuotiin Viipurin linnaan kolme nelikkoa lohta. Vuosina 1556 ja 1557 tilikirjoissa puhutaan Bullerborgin lohenkalastamosta, joka oli Viipurin linnan alainen. Viimeinen asiakirjamaininta Bullerborgista on vuodelta 1654, jolloin puhutaan Bullerborgin virrasta, jonka kalastusoikeudet ovat kuuluneet Saviniemen kartanolle.
Bullerborgin linnoitus on esitetty Täyssinän rajakartan luonnoksessa ja kopiossa sekä myöhemmin vuonna 1650 laaditussa Karjalan lääninkartassa. Linnoitus on sijainnut Imatrankosken pohjoispuolella, mutta tarkka sijainti ei ole tiedossa. Karjalan lääninkartassa linnoitus on merkitty sijainneen Koivusaaressa. Ylönen (1957) on päätynyt esittämään sijainniksi Koivusaaren vieressä sijainnutta Linnasaarta. Vuoksen patoamisen jälkeen vedenpinta voimalaitoksen pohjoispuolella on noussut ja kaikki edellä mainitut saaret ovat jääneet veden alle.

Myllykivenmäki (Maarakenteet)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee noin 2 km Suoknuutin kylän pohjoispuolella, Myllykivenmäen eteläpuolella.
Paikalla on 17 kuoppaa. Koordinaattien kohdalta löytyi kvartseja, mutta ne todettiin vuonna 2004 rapakivestä lohjenneiksi. Kuoppia oletetaan historiallisen ajan kohteiksi, mahdollisesti sota-ajan rakenteiksi.

Koikanlahti (Kulkuväylät)
Tuntematon ajoitus; Kohde on Koikanlahden kapeimmassa kohdassa rannan tuntumassa noin metrin syvyydessä.
Paikalla on suuri tiilikasa ja puurakenteita, joissa näkyy veistojälkiä. Paikalla on kerrottu olleen tiilitehdas 1800-luvulla.

Kärnäkosken rullarata (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kärnäkosken rullarata on teollisuus- ja liikennehistoriallisesti arvokas kohde, johon saattaa sisältyä arkeologinen intressi. Rullarata rakennettiin Kaukas-yhtiöiden toimesta 1900-luvun alussa.

Kivisalmi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustasta pohjoiseen Voisalmensaaren pohjoisosan ja Kivisalmen itäpuolella lähellä uimarantaa matalassa vedessä.
Kyseessä on puurunkoisen aluksen hylky, joka löytyi viistokaikuluotauksessa 2011. Aluksesta on jäljellä pohjaosa, jonka kyljet ovat kaatuneet sivuille.
Hylyssä on havaittavissa sikoköli, jossa on yksi mastonkenkä. Hylyn keskivaiheilla on tiiliä tulisijan jäänteenä. Tiilet ovat väriltään vaaleita ja niissä on löydön ilmoittajan havainnon mukaan tanskalaisen Bornholmin tiiliruukin leima (suullinen tieto löydön ilmoittajalta 10.11.2011).
Voisalmensaarella on ollut tiilitehdas, joka näkyy ainakin vuodelta 1920 peräisin olevalla kartalla (Lappeen pitäjän kartta v. 1920. Kustantanut Koulutarpeiden keskusliike Oy Helsinki). Tiiliä kuljetettiin lotjilla.

Valkjärvi (Taide)
Kivikautinen; Kalliossa käärmekuvio? P. Kivikäs todennut 12.3.1996.
Kohde sijaitsee Luumäen kunnan itäkolkassa, Salpaussellän itäpuolella olevan Valkjärven koillisrannalla.

Lonkaharju (Puolustusvarustukset)
Tuntematon ajoitus;

Välisaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustasta koilliseen Välisaaren ja Roikanniemen välisessä salmessa noin kahden metrin syvyydessä hiekka- ja savipohjalla.
Salmen keskellä on puinen noin 5 metriä leveä ja noin 2,5 metriä korkea seinämäinen rakenne. Rakenne koostuu poikkiparruilla ja rautatapeilla toisiinsa liitetyistä laudoista, jotka on päästään veistetty teräväksi. Rakenne on kaatunut pohjaan. Puuaines vaikuttaa syöpyneeltä ja kuluneelta. Salmessa on havaittavissa myös pitkänomainen salmen reunasta reunaan ulottuva pohjasta kohoava rakenne, joka on tehty luonnonkivistä ja hiekasta. Kivirakenne on puurakenteen länsipuolella (eli 4,2 metrin väylän suuntaan).
Kohde löytyi viistokaikuluotaamalla 2012. Löytäjät Pentti Kokki, Ilari Vilmari, Ismo Marttinen ja Matti Luoma kartoittivat salmea, koska he olivat kuulleet salmessa olevan vanhoja väyläesteitä. Löytyneen rakenteen käyttötarkoitus ja ajoitus ei vielä ole tiedossa.
Välisaaren pohjoispuolella kulkee niin sanottu Tullisalmen väylä ja Välisaaresta länteen alkaa Sudensalmen väylä. Molemmat ovat vanhoja reittejä Lappeenrannasta pohjoiseen.

Piikkiäismäki (Kivirakenteet)
Ajoittamaton; Kiviröykkiöitä, kivivalli ja juoksuhautoja Miettilän Piikkiäismäen idänpuoleisella kuusikkoisella rinteellä.
Alueella on 50-60 m pitkä pohjois-eteläsuuntainen kivivalli, jonka leveys on 30-50 cm ja korkeus 10-40 cm. Eteläpäästään valli kääntyy kahden suoran kulman kautta noin seitsemäksi metriksi takaisin tulosuuntaansa. Vallin yläpuolella rinteellä noin 10 metrin päässä on osittain maavallien ympäröimä 3 x 3 x 1 m kokoinen kaivanto. Vielä ylempänä rinteellä on juoksuhautoja. Rinteellä on ainakin yksi röykkiö. Rakennelmat ovat todennäköisesti eriaikaisia historiallisia jäänteitä.

Peipvuori (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Asumusten jäänteitä Änkilän Peipvuoren laella. Ainakin kolme selvästi erotettavaa neliskulmaista tai suorakaiteen muotoista asumuksen pohjaa. Perimätiedon mukaan vuori on toiminut Änkiläläisten pakopaikkana vainojen aikaan

Hinkkanen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Innasennurkassa sijaitsevan Hinkkasen talon perunapellosta on löytynyt punasavikeramiikkaa oleva 1700-luvun värttinänpyörä, lasitettua ja lasittamatonta tarkemmin määrittelemätöntä keramiikkaa ja tiiltä. Talon pihasta on kaivutöitä tehtäessä löytynyt kiveystä, jossa on ollut palanutta savea tai keramiikkaa sekä mustaa, hiilensekaista maata. Koekuopissa pihalla päärakennuksen kaakkoispuolella sekä päärakennuksen itäpuolella tien vieressä maa oli erittäin mustaa. Tila on rekisteröity 1780, mutta paikka on perimätiedon mukaan ollut asuttuna jo 1750-luvulla.

Koitsanlahti (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koitsanlahti on Suomen ainoa lahjoitusmaakartano. Se sijaitsee noin 10 km Parikkalan keskustasta Simpelejärven itärannalla korkean harjun laella. Koitsanlahden hovi perustettiin 1652, kun kuningatar Kristiina lahjoitti Parikkalan, Kurkijoen ja Jaakkiman pitäjät läänityksiksi kreivi Arvid Wittenbergille. Vuonna 1721 se jäi Uudenkaupungin rauhassa Venäjän alueelle. Keisarinna Elisabet lahjoitti hovin kreivi Mikael Vorontsoville ikuisiksi ajoiksi ja perittäväksi omaosuudeksi tiloineen, talonpoikineen ja karjoineen. Vuonna 1782 hovin talonpojat nousivat raskaiden päivätyövelvollisuuksien johdosta aseelliseen kapinaan, jonka sotaväki kukisti verisesti. Kapinan päätyttyä keisarinna Katariina II lunasti hovin ja antoi sen vuokralle. Maamme itsenäisyyden ajan Koitsanlahden hovi on ollut Suomen valtion omistuksessa.
Alueella ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia.

Taavetti Halme (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Taavetin linnoituksen (1000001937) kaakkoispuolella olevan peltoalueen koilliskulmassa, Ukko-Pekankaaren eteläpuolella. Kyseisellä pellolla järjestettiin 15.9.2013 metallinharrastajien tapaaminen.
Metallinilmaisinharrastajien tapaamisessa löydettiin useita historialliselle ajalle ajoittuvia metallinpaljastinlöytöjä: mm. solkia, sormuksia, hokillinen viskari, kasteristejä sekä tipparaha (Pietari I, 1682-1717) (KM 39892:1, KM 39893:1-2, KM 39894:1-4, KM 39978:1, KM 40059:1-3). Lisäksi pellon pinnalta havaittiin posliinin, lasin ja liitupiipun kappaleita.
Linnakkeen lähellä sijainnut nykyinen peltoalue on toiminut todennäköisesti sotilaiden harjoituskenttänä, kokoontumis- ja majoittumispaikkana sekä linnoituksen rakentajien leiripaikkana.
Mahdollinen muinaisjäännös vaatii lisäselvitystä: kohteeseen liittyviä löytöjä tai mahdollisia rakenteita ei ole tarkastettu maastossa.

Ylätupa (1000024298) (Asuinpaikat)
Historiallinen; Todennäköinen keskiaikainen/uuden ajan alun talonpaikka sijaitsee Luumäen kirkosta 14,5 km länsiluoteeseen Huhtiniemen kylässä lähellä Kivijärvestä Kymijokeen virtaavaa Väliväylää, sen pohjoisrannalla. Kohde on noin 300 metrin päässä rantaviivasta, loivan pohjoisrinteen alaosassa kylätien tuntumassa. Tarkastus tehtiin 28.4.2013 metallinimaisinharrastajien tapahtumassa Luumäen Huhtiniemen kyläaukeaman piirissä. Paikalta löytyi 1500- ja 1600-luvun kolikoita ja metalliesineitä, kuten vuoden 1584 Juhana III:n puoliäyrinen. Runsain löytöalue sijoittui kylätien ympäristöön. Alueen laajuus on noin 90x95 metriä. Löytöalueelle kaivettiin yksi koekuoppa. Koekuopassa oli paksuhko ruokamultakerros vähäkivisessä kohdassa, muokkauskerroksen alla tiivistä likamaaläikkiä ja palanutta savea. Koekuoppa sijaitsee lähellä kylätietä, sen pohjoispuolella. Paikalla on todennäköisesti Huhtiniemen vanhin kylätontti.
Muita samassa yhteydessä mitattuja löytökohtia: sinettisormus p=6759901, i=522699, mahdollinen soljen pala p=6759871, i=522853, hihnanhela p=6759871, i=522829. Lisäksi on löytynyt hopearahoja ja liitupiippu (koordinaatit mainittu tarkastuskertomuksessa). Jukka Luoto Etelä-Karjalan museosta on arvioinut löydöt ja niitä ei ole talletettu kokoelmiin.

Yllikkälä Koppo (Asuinpaikat)
Historiallinen; Koppon asuinpaikka mainitaan Lappeen 1767 kartassa (Kåppå), joka sijaitsee Yllikkälän kylässä. Koppo on isojaon aikaan sijainnut nykyiseltä paikaltaan noin sata metriä etelään. Paikalla on nykyisin peltoa. Talo on vanhalla paikallaan vielä Senaatin kartastossa (1893, lehti XV-45). Pellolla ei havaittu mitään maan pinnan yläpuolelle näkyviä jälkiä vanhasta asutuksesta. Pelto vanhalla tontilla oli inventoinnin aikana laidunnurmena. Juuri tontin tienoilla nurmessa oli melko paljon rikkoutuneita kohtia, joissa oli näkyvillä sateen pesemää mineraalimaata, joten havaintomahdollisuudet olivat kohtalaiset. Mitään vanhempaan asutukseen viittaavia löytöjä ei kuitenkaan havaittu.

Konstunluoto (Alusten hylyt)
Tuntematon ajoitus; Kohde sijaitsee Taipalsaaren Saimaanharjun lounais-rannalla Konstunluodon lähellä.
Kohde on ollut paikallisten tiedossa jo pitkään. Kyseessä on mahdollisesti lastilotja, jonka pituus on noin 28 m ja leveys noin 6,5 m. Hylyssä ei ole lastia. Hylyn ulkopuolella sijaitsee mahdollisia takilan osia.

Hakalahti (Työ- ja valmistuspaikat)
Tuntematon ajoitus; Alueella yli 10 raivausröykkiötä, joiden koko on muutaman kiven kasasta tiiviisti ladottuihin kahden metrin korkuisiin.

Myllärisen Marjo (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Myllärisen Marjo-nimisen saaren luoteiskärjen niemen eteläpuolella.
Kyseessä on limisaumaisen purjealuksen hylky, jonka pituus on noin 30 metriä ja leveys noin 6 metriä. Hylky on teräväkeulainen ja kaaret ovat järeät ja ne on veistetty yhdestä puusta. Kylkilaudat ovat 35-40 cm leveitä. Kansiparrut ovat romahtaneet alas. Myös tiilinen tulipesä on romahtanut alas. Karkeatekoisten tiilien joukossa on myös liuskekiveä.
Hylyn löysi ravustaja, joka ilmoitti sen Saimaan hylyt-ryhmälle.
Kohdetta ei ole tarkistettu.

Lempukanlahti 1 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde löytyi Haapasaaren putkilinjauksen monikeilamittauksissa vuonna 2015 (MeriTaito Oy.

Lempukanlahti 2 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde löytyi Haapasaaren putkilinjauksen monikeilamittauksissa vuonna 2015 (MeriTaito Oy.

Lempukanlahti 3 (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde löytyi Haapasaaren putkilinjauksen monikeilamittauksissa vuonna 2015 (MeriTaito Oy.

Ajoittamaton; Kohde löytyi Haapasaaren putkilinjauksen monikeilamittauksissa vuonna 2015 (MeriTaito Oy

Eevasillanmäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Tarkistamaton tervahauta.

Ainonkadun hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Lappeenrannan sataman läheisyydessä Ainonkadun edustalla on puisen aluksen hylky noin kolmen metrin syvyydessä. Hylyn jäänteitä on hajallaan hylyn ympärillä laajalla alueella. Rannan puolella on mahdollisesti myös toisen pahoin hajonneen aluksen hylyn osia.

Kuhaniemi (Hautapaikat)
Historiallinen; Mahdollinen joukkohauta sijaitsee Kaijanlahden pohjukassa, Kaijanlahdentien kulmassa tien vasemmalla puolella. Paikalle on pystytetty joukkohaudan muistomerkki, mutta varsina-nen joukkohaudan tarkka sijainti on epävarmaa. Muistomerkin paikka on pinta-alaltaan hyvin pieni kohta tien kulmassa ja paikkaa reunustaa jyrkkä rinne heti tien pohjoispuolella ja toisella puolella on Kuolimon lahti. Historiallisten lähteiden mukaan Kuhaniemeen on haudattu lähes 400 Kustaan sodan taistelussa kaatunutta miestä v. 1790. Kyseessä on siis varsin suuri joukkohauta, joka mahdollisesti voisi jatkua muistomerkkiä laajemmalle alueelle tai sijaita osittain läheisten tonttien puolella.
Kohteen luonteen ja laajuuden selvittäminen edellyttää arkeologisia tutkimuksia.

Paakkolampi (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Mahdollinen puolustusvarustus sijaitsee Paakkolammen pohjoispuoleisilla harjanteilla. Alue on hyvin jyrkkää ja harjanteiden huiput ovat teräviä. Alueella kulkee polkuja ja runsas kasvillisuus peitti maanpinnanmuotoja ja vaikeutti havainnointia inventointiajankohtana kesäkuussa 2019. Harjanteiden luontaista jyrkkää muotoa on mahdollisesti hyödynnetty osana v. 1790 linnoitteessa. Molemmat mahdollisen linnoitteen kulmat olivat muodoltaan jyrkkiä ja etenkin itäpuolen harjanteen kulmalla maastossa muoto vaikutti vallimaiselta.
Historiallisten ilmakuvien perusteella alueella on kuitenkin ollut vielä 1950-luvulla peltoa, joka on ulottunut jyrkänteen reunaan asti ja voi selittää reunoilla olevia vallimaisia muotoja. Osin kyse voi olla myös luontaisista kuolleenjään sulamiseen liittyvistä muodostumista.
Savitaipaleen Kustaan sodan linnoitteita on kuvattu sekä ruotsalaisten että venäläisten kartoissa. Ruotsalaisten kartassa Paakkolammen pohjoispuolen harjanteelle on kuvattu laaja varustus, kun taas venäläisten omin karttoihin on kuvattu vain yksittäisiä pattereita ja nämäkin etäämmäs lammesta.
Kohteen luonteen selvittäminen vaatii arkeologisia tutkimuksia.

Karkkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Asuinpaikka sijaitsee Lappeenrannan keskustasta 6,4 km kaakkoon. Karkkolan kolmen talon kylätontti paikantuu Karkkolantien varteen, sen koillisreunamille. Karkkolantie 196 talo on jokseenkin samalla paikalla kuin 1832 kartan kaakkoisin talo. Sen luoteispuolella, missä on sijainnut kaksi taloa, on nyt peltoa tai niittyä. Karkkolan yksittäistalo on v. 1734 kartalta paikannettuna ehkä sijainnut mäen laella n. 100 m Karkkolantiestä koilliseen – hieman koillisempana kuin mitä v. 1832 kartan keskimmäisin talo. Siellä pelto on erittäin voimallisesti raivattua ja käsiteltyä. Kyseisellä alueella ei maastossa havaittu merkkejä vanhasta talonpaikasta. Talonpaikat Karkkolantien varressa ovat suhteellisen nuoria, v. 1736 jälkeen mäen etelä-lounaisrinteeseen tehtyjä.
Vuoden 2017 inventoinnin aikana pelto oli nurmella eikä havaintoja talojen jälkien säilyneisyydestä ja ”muinaisjäännöksellisyydestä” saatu.

Hassalanmäki 1 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Yleisöhavainnon mukaan alueella on taisteluhautoja tien molemmin puolin. Ajoitus tuntematon. Lidar-aineistossa on ko. kohdassa anomalia. Kohde tarkastettava maastossa.

Hassalanmäki 2 (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Hassalanmäen etelärinteellä on yleisöhavainnon mukaan taisteluhautoja. Lidar-aineistossa ko. kohdassa on anomalia. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sarviniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta. Halkaisijaltaan valleineen n 15 m. Havaittu laserkeilausaineistosta. Ei tarkastettu maastossa.

Hyvärilä Hyväri (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyvärilän kylä on kirjallisten lähteiden perusteella ollut asuttu viimeistään 1500-luvulla, jolloin kylässä oli useita taloja. Kylän asutus voi olla peräisin jo rautakaudelta, mihin viittaa rannerengaslöytö (KM 14873).
Hyväri (nykyinen Rantala) on isonjaon kantatila 2. Tila on merkitty jo vuoden 1768 verollepanokarttaan, mutta sen tonttia ei voi tarkasti asemoida. Kartan ja alueen topografian perusteella talotontti on liki varmasti jo tuolloin ollut samassa paikassa kuin isonjaon aikana.
Tontin itäpäässä, tien pohjoispuolella (6773721 / 549496), on kiven- ja maansekainen rakenne, jonka pohjakaava on suorakaide (1,5 x 1 x 0,2 m). Säännöllisen pohjakaavansa vuoksi se ei vaikuta viljelysröykkiöltä. Se muistuttaa hieman rajamerkkiä, mutta ei ole nykyisellä kiinteistörajalla. Rakenne on nuoressa sekametsässä ja sen lähimmän reunan etäisyys tiestä on 1,5 m.

Hyvärilä Tapanainen (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyvärilän kylä on kirjallisten lähteiden perusteella ollut asuttu viimeistään 1500-luvulla, jolloin kylässä oli useita taloja. Kylän asutus voi olla peräisin jo rautakaudelta, mihin viittaa rannerengaslöytö (KM 14873).
Nykyisiin maastokarttoihin nimellä Kotimaa merkitty asuinpaikka on isonjaon aikainen kantatilan 3 tontti. Vuoden 1768 verollepanokartan tarkka asemointi ei ole mahdollista, mutta kartan yksityiskohtien ja alueen topografian perusteella talotontti on erittäin todennäköisesti jo tuolloin ollut samassa paikassa.
Vuoden 1971 peruskartassa paikalla on pienialainen peltojen ympäröimä joutamaa-alue,
jonka itälaidassa on pienehkö ulkorakennus - tontti on siis tuolloin ollut käytännössä autiona.
Vanhojen karttojen mukaan historiallinen talotontti on ollut nykyistä pihapiiriä suurempi, ja
on pidettävä mahdollisena, että paikalla on säilynyt arkeologisesti relevantteja kulttuurikerroksia/ rakenteita.

Hyvärilä Luukas (Asuinpaikat)
Historiallinen; Hyvärilän kylä on kirjallisten lähteiden perusteella ollut asuttu viimeistään 1500-luvulla, jolloin kylässä oli useita taloja. Kylän asutus voi olla peräisin jo rautakaudelta, mihin viittaa rannerengaslöytö (KM 14873).
Kyseessä on isonjaon rekisterinumeron 1 talotontti. Tontti on samassa paikassa jo vuosien 1768-1769 verollepanokartassa. Vuosien 1950 ja 1971 peruskarttojen mukaan tontilla ei tuolloin ole ollut rakennuksia, vaan se on ollut kokonaan tai melkein kokonaan peltona.
Nykyinen omakotitalotontti on selvästi pienialaisempi kuin vanhojen karttojen mukainen kantatilan talotontti. Taloa rakennettaessa pihamaalta oli tullut esiin selvästi palaneita kiviä ym. jäännöksiä, jotka tulkittiin tuolloin vanhan saunan paikaksi.
Tasaisella joutomaalla (6774392 / 550093) noin 5 m tien reunasta, on viljelysröykkiö, jonka laajuus on 3,5 x 2 m ja korkeus 0,7 m.
Topografian ja maastohavaintojen perusteella säilynyttä kulttuurikerrosta tai rakenteita voi olla ainakin omakotitalotontin etelä- ja länsipuolisilla joutomailla, mm. em. röykkiön ympäristössä.

Värtölä Värtö (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kyseessä on vanha Värtölä-nimisen maakirjakylän tila (yksinäistalo), jonka nimi maarekisterissä on Värtö. Värtölää ei tiettävästi mainita itsenäisenä kylänä vielä uuden ajan alun lähteissä. Tämä ei kuitenkaan todista asutuksen nuoremmasta iästä, sillä asutus on alun perin saattanut kuulua verotuksellisesti johonkin toiseen kylään. Kylä mainitaan itsenäisenä ainakin jo 1700-luvun alkupuolella.
Kylän vanhan tonttialueen länsiosassa oli vuoden 2020 inventoinnin aikaan muutamia rakennuksia, mutta itäosa on joutomaana. Vanhan tonttialueen eteläpuolella, kohdassa N 6773160 E 551080, todettiin noin 1 x 1 metrin laajuinen ja metrin korkuinen luonnonkivistä tehty uuni. Se ei välttämättä ole erityisen vanha, sillä samalle paikalle on 1950-luvun peruskartassa kuvattu sivurakennus. Kartta-asemointien perusteella ainakin puolet historiallisesta talotontista on nykyisin autiona. Kohdetta on syytä pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä.
Vanha talotontti ja sen lähiympäristö ovat mäen laella ja kallioisia. Mäen rinteet ovat pääasiassa peltoina. Topografian perusteella on todennäköistä, että asutuksen ja peltojen keskinäinen sijainti on ollut sama hyvin pitkään.

Kotkatsaari 3 (Hautapaikat)
Historiallinen; Kotkatsaaren kaakkoiskärjestä on raportoitu vuoden 1967 inventoinnissa mahdollisia hautapainanteita.
Painanteiden tarkka sijainti ei ole tiedossa. Alueelle on myös rakennettu vuoden 1967 jälkeen runsaasti kesähuviloita.

Juvakkala Riihimäki (Hautapaikat)
Ei määritelty; V. 1964 on A. Erä-Esko suorittanut tarkastuskäynnin Nuijamaan Juvakkalan
Riihimäen talon maalta löydettyjen ihmisen luiden löytöpaikalla. Luut olivat löytyneet ennen sotia, ehkä n, v. 1934 ns. Riihimäen eli Rapakivenmäen juurelta, Riihimäen asuinrakennuksen itänurkasta n. 20 m koilliseen. Löydöt tulivat esille täytemaata otettaessa läheisen kellarin kattoa varten. Erä-Eskon käydessä paikalla oli tämä pieni sorakuoppa saanut peitteekseen sammal- ja pensaskasvullisuuden. Erä-Eskon tekemät koekuopat jäivät tuloksettomiksi. Paikan topografia ja alueella olevat kivikasat viittavat kuitenkin hänen mielestään esihistoriallisen hautauksen mahdollisuuteen.

Solkein kanava (Kulkuväylät)
Historiallinen; Savitaipaleen ja Taipalsaaren Haukiveden ja Karveden välillä on mahdollisesti ollut 1700-luvulla kanava. 1700-luvun lopun suunnitelmapiirustusten mukaan sekä Korholansalmeen että Vilsaaren ja Pietilänniemen väliin on ollut tarkoitus tehdä kivetyt kanavat.

Matinaho (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kohdalla on laserkeilausaineistosta havaittu tervahauta.
Ei tarkastettu maastossa.

Kahila (Asuinpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Kahilanniemen länsireunalla, niemen tyvessä. Talonpaikka on kuvattu vuoden 1767 kartassa (Charta öfver Mustala, Lappvesi, Pujalka, Kahila, Barkarila, Lukala, Pickala, Hardickala, Bajarila och Mikonsari byars ägor). On perusteltua olettaa, että paikka on asutettu ennen 1750-lukua. Pitäjänkartastossa tai sitä nuoremmissa kartoissa taloa ei enää esiinny.
Sijainti on karttavertailuun pohjautuva arvio. Vuoden 1767 kartta on osin revennyt talonpaikan eteläpuolelta, mikä vaikeuttaa karttojen vertailua.

Voisalmi 2 (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1767 kartassa on kuvattu Voisalmen pohjoisrannalle talo tai torppa (Charta öfver Mustala, Lappvesi, Pujalka, Kahila, Barkarila, Lukala, Pickala, Hardickala, Bajarila och Mikonsari byars ägor). On mahdollista, että paikka on asutettu ennen 1700-luvun puoliväliä. Pitäjänkartastossa paikka on merkitty torpaksi. Ilmavalokuvien perusteella paikka on autioitunut vuosien 1964 ja 1970 välillä.

Leilahti 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella Leilahden perukassa, lahden länsirannalla on tervahauta.

Pieni Näkkiniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Rovonlahden Pienen Näkkiniemen länsipuolella.
Puinen hylky erottuu hyvin ilmakuvasta. Hylky on arviolta noin 20 metriä pitkä. Hylky sijaitsee pystyssä pohjassa köli pohjaa vasten. Alus on kokonaan näkyvissä, mutta se on lahonnut jo aika pahasti.

Tulliniemi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Lauritsalan Tulliniemen kärjessä.
Hylky makaa pohjalla pystyasennossa kölillään. Hylky on erittäin huonossa kunnossa, mutta kokonaan näkyvissä. Hylyn pituus on arviolta 10 metriä ja sen on muodoltaan kapea.

Mötönmäensuo 1 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mötönmäensuon pohjoispuolella on yleisöhavainnon mukaan taisteluhautoja. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Mötönmäensuo 2 (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mötönmäensuon itäpuolella, johtolinjan alla, on yleisöhavainnon mukaan taisteluhautoja. Kohde erottuu selkeästi Lidar-aineistossa. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sopero (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella Kuivasensaarentien varressa, tien itäpuolella, Soperon kohdalla on hiilimiilu tai matala tervahauta. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Venesatama (Kulkuväylät)
Historiallinen; Vuoden 1892 purjehduskartassa on matalikolle merkitty kummeli lisämerkinnällä "Tuli". Kohdalla on nykyään karimerkki.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa ja sen laji on siten määritettävä uudelleen.

Nuottasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Nykyisin Kaukaan tehdasalueen alle jääneen Nuottasaaren I-päässä on ollut kummeli, jonka on muodostanut kiviröykkiö, jonka keskellä on ollut pystysuora tanko.
Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa ja sen laji tulee määrittää uudelleen.

Pieni Lamposaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Pienen Lamposaaren E-rannalla. Kummelin ovat muodostaneet elävään puuhun kiinnitetyt puupylväät, joihin on kiinnitetty Suunnikkaan muotoiset levypinnat, joissa on neljä vaakasuoraa raitaa. Puun latvusto on muodostanut kummelin huippumerkin.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Hyötiönsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Hyötiönsaaren E-rannalla on ollut kummeli, jonka on muodostanut kiviröykkiö, jonka keskellä on ollut pystysuora, raidalliseksi maalattu tanko.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Saunasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren länsirannalle merkitty vuoden 1892 merikartassa kummeli.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji on tarkistettava.

Kummelsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kummelsaaren pohjoiskärjessä. Kiviröykkiö, jonka keskellä on pystysuora, raidalliseksi maalattu tolppa, jossa on pyöreähkö huippumerkki.
Kohde on tarkastamaton. Sen suojelulaji pitää tarkistaa.

Luovukkaluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Saaren pohjoiskärjessä kiviröykkiö, jonka keskellä on pystysuora, raidalliseksi maalattu tolppa, jossa on pyöreähkö huippumerkki.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Lamposaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Lamposaaren luoteiskärjessä kiviröykkiön muodostama kummeli.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Kuhaluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kuhaluodon I-kärjessä vuoden 1892 merikarttaan merkitty "Kaasuöljytuli".
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Kohosaari (1000044209) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Koholuodon länsirannalla kiviröykkiö, jonka keskellä pystyssä raidalliseksi maalattu tako, jonka huippumerkkinä on risti jonka keskellä on nelisakarainen tähti.
Kohdetta ei ole tarkastettu. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Rastinniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Rastinniemen eteläkärjessä. Puurakenteinen kummeli. Kolme pylvästä, jotka yhdistyvät yläpäästään. Pylväiden yläosaan oli kiinnitetty kolmion muotoiset levypinnat, joihin oli maalattu kaksi vaakasuoraa raitaa.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Palosaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kiviröykkiö Palosaaren etelärannalla, loiston vieressä.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Kätkytsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kätkytsaaren L-kärjessä kummeli, jossa on kolme pylvästä, jotka yhdistyvät yläpäästään. Pylväiden yläosaan oli kiinnitetty kolmion muotoiset levypinnat, joihin oli maalattu kaksi vaakasuoraa raitaa. Kummelin keskellä on pysysuora, lyhyt tanko, joka on maalattu raidalliseksi.
Kohdetta ei ole tarkastettu. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Kummelniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Kummelniemen koillisnurkassa. Kiviröykkiö jonka keskellä pystytanko, jossa huippumerkki.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkistaa.

Mustasaari loisto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Mustasaaren lounaisrannalla. Vanhassa merikartassa saareen merkitty loisto lisäselvitykselä: "Kaasuöljytuli".

Ilkonluoto (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Ilkonluodon itäpuolella sijaitsevan matalikon päällä ollut kiviröykkiö. Vanhaan merikarttaan on merkitty kummelin kohdalle myös "Kaasuöljytuli".

Historiallinen; Mahdollinen tervahauta. Paikannettu laserkeilausaineistosta.

Lummesuo 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella kohdalla on tervahauta.

Kaupinsaari (Hautapaikat)
Historiallinen; Historiallisten lähdetietojen perusteella Kaupinsaari on hautasaari.
Aulikki Ylösen Jääsken historian mukaan vuoden 1697 Ruokolahden talvikäräjillä kirkkoherra Johan Falck syytti paikallista talollista siitä, että hän oli haudannut poikansa Kaupinsaarelle. Vastaaja oli myöntänyt asian, mutta todennut, että saarta käyttivät useat hautausmaanaan.
Kohdetta ei ole maastotarkastettu. Sijaintitieto on arvio.

Jauhiala talo B (Asuinpaikat)
Historiallinen; Jauhialan kylän lounaisrinteellä, Eteissaarta vastapäätä, on vuoden 1862 kartalle merkitty Jauhialan kylän talon B tonttimaa. Jotakuinkin samalle kohdalle on kuvattu nimeämätön talonpaikka myös vuoden 1768/1771 pitäjänkartassa. Vastaavan kartan puhtaaksipiirtämättömässä versiossa talonpaikalla on nimi Björn.
Tonttimaan varhaisin historia ei ole tiedossa. Lappeen historian laatineen Aulikki Ylösen mukaan 1500-luvun puolivälin papinveroluetteloissa Jauhialaan on merkitty 7-8 taloa, mutta alue on tuolloin kattanut myös myöhempiä naapurikyliä. Myöskään autioitumisen ajankohta ei ole tiedossa. Vuosien 1939/40 ja 1953 ilmakuvissa entinen tonttimaa on muokattu pelloksi.
Vuoden 2021 inventoinnissa peltoa ei ollut mahdollista tarkemmin katsoa, joten kohde on pidetty toisaiseksi mahdollisena muinaisjäännöksenä. Vuoden 1953 ilmakuvassa entisen talonpaikan kohdalla näkyy ympäröivää vaaleaa peltoa tummempi alue, joka saattaa indikoida tonttimaata.

Kirvesniemi Nihtilä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Historiallisten karttojen perusteella tonttimaa on ollut käytössä viimeistään 1600-luvulta 1800-luvulle. Tonttimaa on kuvattu kohdalle maanmittari Carl L. Rummellin vuonna 1700 laatimassa geometrisessä kartassa (Mikkolan kylä) ja isojakokartassa (1828/1829). Tonttimaa on kuvattu kohdalle myös 1800-luvun pitäjänkartastossa.
Tonttimaan varhaisin käyttöajankohta ei ole selvillä, mutta Kirvesniemen historiasta johtuen on mahdollista, että tonttimaalla on keskiaikaan ulottuvat juuret. Aulikki Ylösen laatiman Lappeen historian mukaan Pärttyli Juhananpoika oli 1540-luvulla, ostettuaan Kirvesniemestä tilan, karkottanut alueelta viisi tai kuusi talonpoikaa. Myöhemmin Kirvesniemi joutui kruunun haltuun. Tonttimaan autioitumisen ajankohta ei ole tiedossa. Vuoden 1953 ilmakuvassa tonttimaa on peltoa.

Kirvesniemi Ättä (Asuinpaikat)
Historiallinen; Ättän (peruskartoissa Ätä) vanha tonttimaa on kuvattu vuoden 1768/1771 Taipalsaaren pitäjää kuvaavassa kartassa ja sen konseptissa, isojakokartassa (1828/1829) sekä pitäjänkartastossa. Kartoissa Ättä on kuvattu torppana, mutta Kirvesniemen historiasta johtuen on mahdollista, että kyseessä on alun perin ollut itsenäinen talo, jonka tonttimaalla on keskiaikaan ulottuvat juuret. Aulikki Ylösen (1976: 240) laatiman Lappeen historian mukaan Pärttyli Juhananpoika oli 1540-luvulla, ostettuaan Kirvesniemestä tilan, karkottanut alueelta viisi tai kuusi talonpoikaa. Myöhemmin Kirvesniemi joutui kruunun haltuun.
Tonttimaan autioitumisen ajankohta ei ole tiedossa. Vuoden 1953 ilmakuvassa vanha tonttimaa on peltona.

Ampujala Soukkio (Asuinpaikat)
Historiallinen; Soukkion (Soukio) vanha tonttimaa on sijainnut peltoalueen kaakkoisosassa nykyisen talonpaikan eteläpuolella. Talo on kuvattu Taipalsaaren pitäjää kuvaavassa vanhassa pitäjänkartassa (1768/1771) ja pitäjänkartastossa. Tonttimaa on paikannettavissa isojakokartasta.
Tonttimaan varhaisin käyttöajankohta ei ole tiedossa, ei myöskään sen autioitumisen ajankohta. Vuosien 1939 ja 1953 ilmavalokuvissa historiallisissa kartoissa kuvattu vanha tonttimaa on jo autiona.

Koiravuori (Hautapaikat)
Historiallinen; Taipalsaarelaisten muistitietojen mukaan Toijan hiekkakuopasta on löytynyt 1950-luvulla ihmisluita, joiden yhteydestä oli löytynyt myös ortodoksiristejä.
Vuoden 2023 tarkastuksessa aluetta käytiin läpi paikallisten informanttien ja metallinpaljastimien kanssa, mutta kohteen luonne ei selvinnyt tarkastuksessa.

Hunkkaanniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella Ihalanniemen eteläosassa on mahdollinen tervahauta lounaaseen laskevan rinteen keskivaiheilla. Rakenteen halkaisija vallin päältä päälle on noin 10 metriä.

Haukhonkakangas 3 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella mahdollinen tervahauta sähkölinjan eteläpuolella. Halkaisijan vallilta vallille n 12 m. Tervanlaskukuoppa koilliseen.

Monnonmäki Raja-Paakki (Puolustusvarustukset)
Moderni; Mahdollinen taisteluhauta metsässä, joka erottuu epäselvästi lidaraineistossa. Sen koillispuolella on vallillisia, neliön muotoisia maarakenteita ja edelleen näiden länsipuolella mahdollinen telttakuoppa.
Paikkaa ei tarkastettu maastossa.

Punnankylä 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Mahdollinen tervahauta tai hiilimiilu. Lidarkuvassa erottuu halkaisijaltaan n. 14 m (vallin ulkosyrjältä ulkosyrjälle) vallin ympäröimä kuoppa jossa vaikuttaisi olevan halssi lounaaseen.

Punnankylä 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lidar-kuvassa erottuu purouoman länsitörmällä kuopanne jossa vallit, halkaisija 12 m. Mahdollisesti tervahauta tai hiilimiilu tai sodan aikainen telttakuoppa. Sen eteläpuolella 25-50 m etäisyydellä neljä suojakuopalta vaikuttavaa ja kaakkoispuolella 50 m etäisyydellä uoman rinteessä yksi. Ei tarkastettu maastossa

Kangaslammen Itäpuoli 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjosteessa vaikuttaisi olevan pienehkö tervahauta, jossa halssi länteen. Ei tarkastettu.

Kärmelampi Länsipuoli (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjosteessa vaikuttaisi harjanteiden välisessä notkelmassa olevan hiilimiilu. Kuoppia jotka muodostavat ympyrän matalan kokouman ympärille, jonka halk. 15m. Ei maastotarkastettu.

Haikaransuo (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjosteessa tällä kohdalla vaikuttaisi olevan tervahauta pellon reunaan jätetyssä pienessä niemekkeessä - ehkä jätetty raivaamatta tervahaudan takia. Halkaisija 8 m ja halssi etelään.

Kärmekallio (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Ilmoituksen perusteella suolle laskevalla rinteellä on kolme kivistä kasattua viljelysröykkiötä.

Pohjakorpi 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Pohjakorven länsipuolella, II Salpausselän reunalla, on peruskarttaan merkitty tervahauta. Rinnevarjosteen perusteella kyseessä on vallillinen, halkaisijaltaan n 10 m kuoppajäännös.

Vääräkoivu (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Väärkoivun eteläpuolella, II Salpausselän reunalla, on peruskarttaan merkitty tervahauta. Rinnevarjosteen perusteella kyseessä on hiiliimiilukumpu, jota kiertää matala oja, halkaisijaltaan n 15 m.

Jurvankangas 4 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Rinnevarjosteen perusteella kohdalla on tervahauta, ympärillä matala oja. Ei maastotarkastettu.

Miehujärvi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Suon luoteispuolen niemekkeellä on tervauta. Halkaisija on vallillta vallille n 11 m. Tervanlaskukuoppa on haudan kaakkoispuolella. Tervahaudasta noin 7 m länteen on erillinen pienempi kuoppa.
Kohde on todettu laserkeilausaineistosta, ei maastotarkastettu.

Tynkäniemi 1 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Lasekeilausaineiston perusteella kohdalla on halkaisjialtaan n 10 m tervahaudan jäännös, jossa halssi etelään. Tervahaudan koillispuolella on kaksi pienempää kuoppaa, samoin tervahaudasta n 50 m etelään.

Tynkäniemi 2 (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Laserkeilausaineiston perusteella kohdalla on mahdollinen tervahaudan jäännös, halkaisijaltaan n 9 metriä. Länsi- ja luoteispuolella on myös pienempiä kuoppajäännöksiä.

Rantala (1000005608) (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Sertti-iskoksen löytöpaikka tieleikkauksessa Kotajärven Hyvärinlahden koillispuolella lähellä Karpasenmäellä olevaa louhosta.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohde määriteltiin kivikautiseksi asuinpaikaksi. Vuoden 2019 tarkkuusinventoinnissa todettiin, että paikalla ei ole kivikautista asuinpaikkaa.

Mattila (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Joutsenon kotiseutumuseo - hioinkivi?

Päivänkämmen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; KM 14198 hevosenkenkäsoljen löytöpaikka

Pöyhiä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Etelä-Karjalan Museo 4699 ahkion (?) emäpuu, radiohiiliajoitettu 390+/-90 BP

Kaukkorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 29445 itäkarjalaisen tasataltan löytöpaikka

Tammela (Löytöpaikat)
Historiallinen; Piikappaleen löytöpaikka on Tammelan tila Punnankylässä, aivan Lappeenrannan rajalla.

Jokela (173040009) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; KM 11819 reikäaseen löytöpaikka

Pekkala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves, löydetty järven pohjasta.

Louhikkomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta, löydetty pellolta.

Niemenranta (728040019) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikoteräinen kirves, löydetty vesijättömaalta ojankaivuussa.

Viitalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kolme tasatalttaa (KM 3295:13-15), löytyneet pellolta, ilmeisesti vesijättömaalta.

Harju (728040021) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautaveitsi, löydetty pellon maantien ojasta.

Naukkarisenmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rautaveitsi, löytynyt pellosta.

Rinteentalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta.

Linnamäki B (Löytöpaikat)
Historiallinen; Linnamäen laelta on löytynyt sekalaista metalliesineistöä.

Kalmaniemenpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytynyt sekalaista metalliesineistöä.

Marttila (739040003) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkivi.

Pyhäpaula (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltta, löytynyt Pyhäpaulan lahdesta.

Ruokosuo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Mahdollinen kivikautinen verkkolöytö. Paikka sijaitsee noin puoli kilometriä Rajalamminsuosta etelään, peltoaukeaman kulmassa, Tölskin talosta 300 m länteen. 1950-luvulla löysi Tölskin talon isäntä Taavetti Kuukka suopellosta turvekerroksen alta "saven sisästä" kaksi tuohella päällystettyä verkon kivestä 20 m etäisyydeltä toisistaan. Löydöt paloivat myöhemmin tulipalossa. Korkeussuhteiden perusteella on mahdollista, että jos kyseessä on verkkolöytö, se ajoittuu kivikaudelle (kampakeramiikan - Pöljän keramiikan aikaan). Topografisesti paikka on ollut verkkokalastukseen sopiva lahdekkeen suu. Lähistöllä on useita kivikautisia asuinpaikkoja.

Kumpu Alatupa (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Siässynänmäen länsirinteellä. Paikalta on löytynyt saviastianpala pellosta.

Suurjärvi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Reikäkivi, löytynyt Suurjärven vesijättömaalta.

Järvenpäänlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ottojärven luoteispäässä mäntykankaalla topografialtaan suotuisa paikka, josta koekuopituksessa vain pala palanutta luuta. Kvartsikaavin löytyi mökkitien laidalta rikkoutuneesta maanpinnasta. Alueella havaittiin myös kaksi pientä pyöreää kuoppaa, jotka saattavat olla pyyntikuoppia. Alueella myös hiekkakuoppa.

Myllykorpi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kallolanjoen varrella Myllykorpi nimisellä pellolla. Löytöinä kaksi kvartsi-iskosta.

Husujärvi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Husujärven koillisrannalla, tasaisella hiekkakankaalla. Rantatörmällä on peltoa, jonka kyntökerroksesta löytyi kaksi kvartsi-iskosta.

Korvenmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Väkevälänjärven koillisrannalta löytyi kolme kvartsi-iskosta vanhan rantatörmän päältä.

Jokilahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Hiijärven pohjoispäässä, etelään suuntautuvan niemen länsipuolella.
Löydöt, KM 34917 ja KM 36599 kvartsi-iskoksia, kerätty mökin kohdalta rantavedestä suon reunalta.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohde on luokiteltu asuinpaikaksi.

Koirainniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Salpauselän pohjoispuolella Kivijärvellä Iso Rapasalo -nimisen saaren eteläpäässä. Paikka on lounaaseen työntyvässä niemessä.
Löydöt on kerätty rantaviivalta. Asuinpainanteita tms asumiseen viittaavaa ei paikalla havaittu. Löytöt: KM 34918 pii-iskos, mahdollisia kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohde on tulkittu asuinpaikaksi.

Pekonniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärven alueella Haapasalon saaren lounaispuolella. Kvartsi-iskokset on kerätty rannalta ja rantavedestä. Pekonniemen eteläpuolella on Mullikkoniemen löytöpaikka.
Löytöpaikat saattavat olla osia laajemmasta asuinpaikasta. Löydöt: KM 34920 kvartsi-iskoksia.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohde on tulkittu asuinpaikaksi.

Rapavuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka on Kivijärven pohjoisosassa Taukaniemen länteen suuntautuvalla rannalla kapeassa lahdessa. Löytöpaikka on hiekkapoukamassa kahden pystysuoran kallion välissä, mökin pihassa.
Löydöt on poimittu rantaviivalta. Löydöt: KM 34921 kvartsiydin, -iskoksia.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohdetta pidetään asuinpaikkana.

Särkisaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärvellä Haapasalon saaren pohjoispuolella Särkisaaressa. Löytökohta on saaren eteläpuolella lounaaseen avautuva hiekkainen ranta.
Löydöt on kerätty rantavedestä mökin kohdalta. Maalla ei havaittu asumisen merkkejä. Löydöt: KM 34922 kvartsiydin, iskoksia.
Vuoden 2005 inventoinnissa kohde on tulkittu asuinpaikaksi.

Taipaleenlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Hiijärven kaakkoisosassa noin 400 metriä Järven lasku-uomasta lounaaseen. Paikka on länteen avautuvan lahden pohjoispäässä. Alue on muinaisten vesireittien liittymäkohtaa. Löydöt, kvartsiydin ja iskoksia, on kerätty rannalta.

Taukaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Salpausselän pohjoispuolella Kivijärven alueella Taukanniemen eteläosassa. Paikka on kaakkoon avautuva hiekkainen ranta. Löydöt on kerätty rantavedestä.
Löydöt: KM 34924 kvartsiydin ja -iskoksia

Visukkaanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärven luoteisosassa Visuikkainlahden pohjukasta noin 500 metriä pohjoiseen. Paikka on länteen aukeava hiekkainen ranta. Löydöt on kerätty vedestä ja rantaviivalta. Asuinpainanteita tms. asumiseen liittyvää ei havaittu. Lahti on rakentamaton, kohteen eteläpuolelle on kaavoitettu kolme rakennuspaikkaa.
Löydöt: KM 34925 mahdollinen kvartsiesine, iskoksia

Yläpäänlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpausselän eteläpuolella Ylä- ja Ala-Hirvasjärven välisellä kannaksella noin 180 metriä luoteeseen Ala-Hirvasjärven pohjoispäästä. Paikka on hietapohjainen pelto. Paikalla on havaittavissa vanha hiekkainen rantapenger. Löydöt poimittiin kynnökseltä.
Löydöt: KM 34926 pii-iskos, kvartsi-iskos

Saira (Löytöpaikat)
Varhaismetallikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Talvitienlahden koillisrannalla, noin 40 m päässä Kivijärven rannasta. Kvartsi-iskokset poimittu Alasairan tilan puutarhasta. Nk. Selänalaryhmän löytöjä.

Ojansuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Lemin kirkolta Monolaan vievän tien eteläpuolella, Tuohtjärvestä Kivijärveen laskevan lyhyen joen suun länsipuolella aivan Kivijärven rannassa. Paikalla mahdollisesti asuinpaikka. Nk. Selänalaryhmän löytöjä (kvartsi-iskoksia).

Arkaissaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärven Arkainsaaren länsipäässä olevassa Arkainsaarensaparo-nimisessä niemeeä. Kvartsi-iskokset on poimittu hiekkarannalta. Mahdollinen asuinpaikka. Nk. Selänalaryhmän löytöjä.

Härönniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärven Suursaaren eteläisimmän niemen, Härönniemen kärjessä. Kvartsi-iskokset on poimittu rantavedestä. Nk. Selänalaryhmän löytöjä.

Pellonpää (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Haikolantien koillispuolella olevan pellon länsipäästä löydettiin kvartsi-iskos ja palaneita kiviä.

Rasinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Korholansaaren pohjoisreunalla, niemen kärjessä olevan kesämökkitien itäpuolelle kaivetuista neljästä koekuopasta yhdestä löytyi kaksi kvartsi-iskosta, mutta ei selvää kulttuurikerrosta.

Autio (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivilaji-iskos on löytynyt Joutsenkosken pohjoispuoliselta pellolta viljelemättömän peltosaarekkeen alapuolelta.

Uukuniemi Pankkolanmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Kirkkolammen luoteispuolella, Kirkkosillasta noin 200 metriä etelälounaaseen sijaitsevalla Pankkolanmäki-nimisellä kumpareella. Kumpareen laki on tasaista, hieman kaakkoon viettävää entistä peltoa, joka on nykyisin melko metsittynyt.
Paikka tarkastettiin vuonna 2004 inventoinnissa, koska se vaikuttaa topografisesti sopivalta talonpaikaksi. Tuolloin mäen laelle tehdyissä koepistoissa ei havaittu mitään vanhempaa asutukseen viittaavaa. Syksyllä 2004 paikallinen Olavi Ahokas tutki mäkeä metallinilmaisimellaan, jolloin löytyi kaksi ruotsalaista 1600-luvun kuparirahaa sekä runsaasti rautanauloja ja niiden katkelmia. Nauloista muutamat olivat palopatinaisia ja käsin taottuja. Metallihavaintoja oli runsaasti mäen laen pohjois- ja itäreunoilla.

Linnoitus-Länsirinne (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Lappeenrannan linnoituksen länsilaidalta, liuskan juurelta löytynyt kivikirves. Alueelta ei havaittu mitään kivikautiseen asuinpaikkaan viittaavaa. Liuskan juurelle on tuotu siirtomaata, joten esine on voinut kulkeutua myös sen mukana.

Imatrankoski (1992) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Imatran kosken yläpuolelta Vuoksesta
Vuoksesta nostettu savikannu, jossa painauskoristelua. Kannun korkeus on noin 15-20 cm (kannuja on ollut useampi kuin yksi).

Papinniemi (1993) (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Uukunniemen Papinniemi
Saviastianpaloja (KM 99070:572-580).

Tallijärvi (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Sijaintipaikka on noin 33 km Lappeenrannasta lounaaseen Tallijärven pohjoisrannalla.
Osittain pohjamutaan vajonnut kahtena puolikkaana oleva kaksipuinen ruuhi, jonka pituus on 250 cm. Pohjassa puutappeja, jotka eivät kuitenkaan esiinny puolikkaissa pareittain. Myös niin kokan kuin perän yläpinnalla tapit. Koska kappaleet on löydetty vierekkäin mutteivät alkuperäisessä asennossaan, ja koska niiden pituudet poikkeavat toisistaan, Jukka Luoto Etelä-Karjalan maakuntamuseosta on otaksunut, että kyseessä olisivat kahden erillisen keskenään samanlaisen ruuhen osat.
Ruuhen osat on löydetty 1999. Ne on siirretty pois löytöpaikaltaan ajatuksena sijoittaa ne Pätärin talomuseoon.

Kännätsalon Mustaniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Kivijärven Mustalahdenselän pohjoisrannalla, Mustaniemen lounaisosassa hiekkarannalla, kahden karttaan merkityn kiven välisellä suppealla alueella.
Paikalta on löydetty muutamia mahdollisia kvartsiesineen katkelmia ja mahdollisia iskoksia, jotka voivat olla veden pyöristämiä.

Holmanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Jurvalasta Holman pellolta, noin 200 metriä Salpausselän harjanteelta etelään on löytynyt kvartseja suppealta alueelta. Kohteen luonne on epäselvä: löydöt voivat viitata joko en kivikautiseen asuinpaikkaan, joa ei ole rantasidonnainen tai historiallisen ajan asuinpaikkaan (vrt. 200 metriä päässä sijaitseva Mujo).
Kohde kuitenkin kaipaa lisähavaintoja luonteen selvittämiseksi.

Mullikkoniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee Salpauselän pohjoispuolella Kivijärvellä Haapasalon saaren lounaispuolella Mullikkoniemessä. Löytöpaikka on hiekkainen rantavesi. Maastoa ei tutkittu. Paikan pohjoispuolella on Pekonniemen löytöpaikka. Paikat saattavat olla osia isommasta asuinpaikasta. Löytöinä KM 34919 kvartsiytimiä

Lionsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lionsaaren länsirannalla, pienssä kivikkoisessa lahdenpoukamassa.
Löydöt,kaikki epämääräisiä pyöristyneitä kvartseja, ovat rantavedestä. Kohde on varsin epävarma.

Kännätsalon Lammusniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kännätsalon Lammusniemen eteläkärjessä, hiekkarannalla.
Paikalta on löydetty pyöristyneitä kvartseja rantaviivan tuntumasta.

Kuikkohoikka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kuikkoniemen itärannalla, saunalahden eteläpuolella lahden pohjukassa.
Kohteesta on löytynyt epämääräisiä kvartsi-iskoksia ja yksi kvartsiitti- tai pii-iskos rantavedestä.

Parkinpaska (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Parkinsaaren kaakkoiskulman, matalan veden aikaan parkinsaareen yhteydessä olevan, pienen saaren etelärannalta rantavedestä.
Paikalta on löydetty iskos.

Kuopansaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven Kuopansaaren itäkärjessä, rannalla.
Paikalta on löydetty iskos. Lähistöltä on löydetty hioinkivi, joka on Luumäen museossa.

Pitkävuori (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Nyrhinkapian länsirannalla, Kirkkomäen itäpuolella.
Huvilan rannnasta on löydetty kvartsi-iskoksia, joista muutamat ovat kohtalaisen selkeitä.

Sarviniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven itäpäässä olevan Sarviniemen kärjen etelärannalta ja rantavedestä.
Paikalta on löydetty runsaasti iskoksia, joista muutamat vaikuttavat hieman selkeämmiltä.

Tuulenpesänniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Urpalonjärven länsirannan Tuulenpesänniemen etelärannalla.
Paikalta on löydetty yksi kvartsiydin koekuopasta.

Koivikkomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Ala-Hirvas järven koillisrannasta noin 1,5 km koilliseen Kylmänojankorven ja Ruokosuon välisellä Koivikkomäellä. Paikan maaperä on soraista hiekkaa. Paikalla on tasanne etelään laskevan rinteen laella.
Paikasta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta. Muita havaintoja ei koekuopituksesta huolimatta tehty.

Haimila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kohde sijaitsee Haimilan pohjoispuolella, heti radan pohjoispuolella Haimilaan menevän tien länsipuolella. Löytö on tehty kasvimaasta.
Löytönä saviastian reunapala, joka on Jukka Ludon mukaan slaavilaista keramiikkaa noin vuodelta 1000 jKr. ja Aivar Kriiskan mukaan rautakautista keramiikkaa.
Kohde ajoittunee joko rautakauteen tai varhaiskeskiaikaan.

Saareismäki (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Saareismäen koillispuolella aivan Urpalanjoen länsirannalla, pellolla.
Kohteesta on löydetty hionkivi (8 x 5,5 x 3 cm), joka on valmistettu kvartsiitintapaisesta kivilajista.

Mäntylä (1000017647) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Suo-Anttilassa, Elkiänjärven Tiiponlahdesta noin 500 m luoteeseen, Mäntylän talon eteläpuolen peltorinteen yläosassa.
Paikalta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta.

Rusinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kelkjärven luoteisosassa, Rusinniemen etelärannalla. Paikka on kesämökin pihalla.
Kohteesta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta.

Kärskangas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kärskankaan eteläisessä niemessä Kärslahden itärannalla.
Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia.

Lakkala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Lakanvirran itärannalla, peltorinteen laella, peltotien tuntumassa.
Pellolta on löydetty kvartsi-iskos. Paikalla käytäessä vuonna 2005 pelto oli lumen peitossa, eikä muutamista metsänreunan koekuopista saatu lisähavaintoja.

Veitsalmi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Kivijärven luoterisrannalla Salosaarensalmeen luoteispuoleisen niemen kärjessä.
Paikalta on löydetty kaksi kvartsi-iskosta, joista toinen saattaisi olla kaavin.

Hepokangas 1 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hepokankaan kylässä, kylään menevän tien länsipuolella, peltoalueen pohjoisosassa Jaakkolan talon pohjoispuolella. Sijainti on arvio noin 500 m tarkkuudella.
Pekka Siiropää on toimittanut vuonna 2009 sijaintikorjauskoordinaatit p:6755500 ja i:3540450.
Löytö on vuonna 1908 diarioitu kivikirves.

Revonmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kodhde sijaitsee Luumäen kunnan länsiosassa Ruokojärven heinonlahden eteläpuolella, Koivistonmäen luoteispuolella. Löytö on tehty Lakkalan kylän Revonmäen tilan rantaniittyä kynnettäessä vuonna 1969.
Kohteen koordinaatit on toimittanut Pekka Siiropää vuonna 2009.

Ahola (1000017694) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Pohjalaisen tasataltan löytöpaikka sijaitsee keskellä Suo-Anttilan kylää, Aholan tilan Haara-ahon sivussa olevalta pellolta.

Härkäsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirves on löytynyt tehty Härkäsaaren etelärannalta aivan vesirajasta.

Nuppola (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen löytöpaikka Nuppolassa, noin 2,2 km Urpolanjärven länsirannalta länteen. Löytö on Eerolan talon Saunapellolta.

Suo-Knuuti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivinuijan löytöpaikka sijaitsee Urpalanjoen itärannan tuntumassa, Suolahdensuon kohdalla. Löytöpaikka on esitetty 300 m tarkkuudella.
Pyöreässä kivinuijassa on on tiimalasin muotoinen reikä.

Lyytikkälä (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Rautakautiseksi tulusraudaksi oletetun esineen löytöpaikka sijaitsee Vainosenjärven pohjoispuolella, Vainosen kylässä, Lyytikkälän pellolla.

Jurvalanharju (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Rautakautisen tai historiallisen ajan nuolenkärjen löytöpaikka sijaitsee Kivijärven Jurvalanselän etelärannalla, Jurvalanharjun kohdalla.

Haapasalo (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivitaltan löytöpaikka Kivijärven Haapasalon länsirannalla Mullikkoniemen eteläosassa. Esine löytyi rantavedestä huvilan edustalta.

Keskitupa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hopea-aarre (KM 6010) löytyi vuonna 1913 Adam Hujasen raivatessa peltoa, ojan kaivussa. Löytöpaikka sijaitsee Säänjärven pohjoispäässä Hujasenlahden pohjoisrannalla, Luhdanpohja-nimisen lahden pohjois-koillispuolella pellossa. Ristiretkiaikaiseen aarteeseen kuuluu neljä hopearannerengasta, hopeariipus ja arabialainen raha.

Uukuniemi Kannas 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Nuolenkärjen katkelman löytöpaikka Uukuniemen Papinniemeen vievän tien koillispuolella, Kannaksen asuinrakennuksista noin 50 metriä pohjoiseen. Löytöpaikka on metsitettyä peltoa.
Vuoden 2012 inventoinnissa löytöpaikan ympäristöön tehtiin muutama koekuoppa, mutta mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa ei havaittu.

Hovi (1000019297) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pyöreän kupurasoljen ja pienen tappikoristeisen soikean kupurasoljen löytöpaikka Ruokolahden keskustaajaman pohjoispuolella olevalla peltoaukealla, Hovin tilan rakennusryhmän luoteispuolella. Esineet löytyivät metallinilmaisimella pellon muokkauskerroksesta 15–20 cm syvyydestä, 100 metrin etäisyydeltä toistaan, ks. alakohteet. Pyöreän kupurasoljen löytökohdan lähellä on suuri, moneen osaan haljennut siirtolohkare, joka lähiympäristöineen vaikuttaa mahdolliselta muinaisjäännökseltä. Ko. kohteen ja löytöpaikkojen yhteyden selvittäminen vaatii lisätutkimuksia.
Lähistöltä on löytynyt aiemmin myös pyhiinvaellusmerkki ja pronssimöykky.
Tummatulikukan (Verbascum Nigrum) esiintymiä on löytynyt kahdesta paikassa Rasilan Hovin tilan ympäristössä: Hovin pihapiirin eteläpuolella ja rantaan johtavan tien pientareella. Kasvupaikat tulevat lähelle rautakautisten esineiden löytökohtia.

Hietamäki 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautaisen myöhäisrautakautisen nuolenkärjen löytöpaikka Virmutjoen Hietamäessä.
Löytöalue on itäkaakkoon viettävä, paikoin jyrkkä peltorinne. Hietamäen pellot kuuluvat notkelmassa loivasti meanderoivan Virmutjoen länsirannalta kohoavaan peltojen ja metsäkaistojen rytmittämään kylä-viljelysmaisemaan. Imatran–Mikkelin tie kulkee noin sadan metrin päässä löytöpaikasta Hietamäen rakennusryhmän toisella puolella.
Löytökohta on noin kymmenen metrin päässä pellon reunasta lähellä Hietamäen tilan rakennusryhmää. Pellonreuna on varastona ja maamassojen läjitysalueena käytettyä pihapiiriä. Maaperä löytöpaikalla on hienojakoista, melko vähäkivistä peltomaata. Esine löytyi muokkauskerroksesta noin 10 cm syvyydestä metallinilmaisimella. Kohteella ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Pauniinmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautisen spiraaliketjunkantajan katkelma on löytynyt Ruokolahden Salonsaaren peltoaukealta, pellon muokkauskerroksesta, metallinpaljastimen avulla. Löytöpaikka on pellon keskivaiheilla, loivasti viettävässä rinteessä. Paikalla tehtiin kairausta, jossa havaittiin 25 cm paksuisen peltomultakerroksen alaosassa punertava kerros.
Edellisestä löydöstä noin 80 metriä luoteeseen on löytynyt pronssisen kehäsoljen kappale (KM 39537). Kairauksessa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.
Spiraaliketjunkantajan löytöpaikasta noin 130 metriä koilliseen on löytynyt lokakuussa vuonna 2013 metallinilmaisimella särmänuppinen hevosenkenkäsolki. Se löytyi peltomultakerroksesta noin 10 cm syvyydestä.

Torsanranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen hioimen (KM 12916) löytöpaikka sijaitsee Torsajärven Torsanpään pohjoisrannalla. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Suopelto (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hioin (KM 18977) on löytynyt Pohja-Lankilasta, Jukajärven ja Pohja-Lankilan välisen tien tierummun paikkaa kaivettaessa. Löytöpaikka on Heinlamminsuon ja Suurisuon välisessä notkelmassa.

Hällsten (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen poikkikirveen ja kourutaltan löytöpaikka sijaitsee Virmutjoen kylässä, Hällstenin eli Myllykosken luoteisrannalla, sahan perustusten alla. Esineet (Etelä-Karjalan museo 3221 ja 3224) ovat löytyneet perustuksia kaivettaessa.

Harjumäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirves ja tasataltta ovat löytyneet Äitsaaren Hannilan kylän taajamasta, Harjumäen tilan maalta. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Löydöt ovat kuuluneet Viipurin museon kokoelmiin (2445:26 ja 2446:27). Esineiden olinpaikkaa ei tiedetä.

Sikiö (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltan löytöpaikka sijaitsee Äitsaaren Hannilan kylän taajamassa Sikiön talon maalla. Tarkka löytöpaikka ei ole tiedossa. Esine on kuulunut Viipurin museon kokoelmiin (2447:28). Esineen olinpaikka on tuntematon.

Vento (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ruokolahden museon kokoelmiin kuuluvan piinuolenkärjen löytöpaikka sijaitsee Kuopiolassa, Vaahterusjärven koillisrannalla, lounaaseen laskevan rinnepellon yläosassa, Vennon navetan takana. Pellolta on saatu myös metallinetsinnässä löytyneet vyöllislaitteen sulkinen ja hihnan solki uudelta ajalta.

Hämesaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Rautakautisen soikean kupurasoljen löytöpaikka sijaitsee Kaljulassa, Kaljaniemenselän Hämesaaren kaakkoispäässä, saaren luoteisrannan tuntumassa veden pohjassa. Löydöt: KM 12050 soikea kupurasolki.

Humpunsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Oikokirveen löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven Humpunsaaren kaakkoiskärjen tuntumassa veden pohjassa.

Suursaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ruokolahden museon kokoelmiin kuuluvan reikäkiven löytöpaikka sijaitsee Ahjärven Suurisaaressa, saaren louhikkoisella luonaisrannalla, aivan vesirajan yläpuolella.

Riveera (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ruokolahden museon kokoelmissa olevan hioimen löytöpaikka sijaitsee Lapinjärven koillispohjukan rannalla. Paikalla on loiva hiekkapohjainen etelään viettävä rinne. Esine on löytynyt grillikatoksen pohjaa kaivettaessa.

Sutelan kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ruokolahden museon kokoelmissa oleva uurretuura on löytynyt Sutelan kylässä kansakoulun idänpuoleiselta pellolta peltorauniosta.

Lappi (Löytöpaikat)
Esihistoriallinen; Hioimen katkelma on löytynyt Virmutjoen kylästä, peltotöissä.

Mäntylä (1000019982) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Hauklapin Mäntylä ja Eevala -nimisten huvilatonttien rannoilta, veden rajasta, on löytynyt kvartseja.

Parrumäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pienen tappikoristeisen pyöreän kupurasoljen pala on löytynyt metallinilmaisimella kaakkoon viettävältä pellolta Virmujoen Alakylästä Hovin tilan kaakkoispuolelta. Tarkastushetkellä maa oli muokkaamatta, eikä havaintoja mahdollisesta kiinteästä muinaisjäännöksestä pystytty tekemään. Oletettavasti esine ei ollut löydettäessä alkuperäisellä paikallaan vaan se on siirtynyt kynnettäessä todennäköisimmin ylärinteestä Hovin tilan suunnasta.
Samalta pellolta, kohteen koordinaatista noin 40 metriä lounaaseen, on löytynyt syyskuussa 2016 metallinetsinnässä tanskalainen hvid tai sellaisen väärennös (Hans I, 1481-1513) (KM 39141:1, ks. alakohde), ja lisäksi kopeekka 1898 ja denga 1899.

Anteroisenmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Ristiretkiaikaisen ketjunkantajan katkelma KM 39184 on löytynyt metallinilmaisimella Salonsaaresta Anteroisenmäeltä, pellon muokkauskerroksesta. Välittömästi kohteen länsipuolella on taajama-asutusta. Vuonna 2013 löytyi myös tasavartisen soljen kappale KM 39550. Kesällä 2021 ilmoitettu lähistöltä uusia rautakautisia löytöjä (ILM19188, alakohteita).
Tarkastuksessa 2012 ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Salosaari Kuusimäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sulaneen, rautakautisen soikean kupurasoljen (KM 39185) ja historiallisen ajan hopeasormuksen (Kansallismuseon kansatieteelliset kokoelmat) löytöpaikka Salonsaaren Koivumäessä. Esineet löytyivät metallinilmaisimella peltomaan muokkauskerroksesta noin 100 metrin etäisyydeltä toisistaan (ks. alakohteet), solki Kuusimäen tilalta ja sormus Koivumäen tilalta. Tarkastuksessa ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Hiekkaniemi (1000021899) (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee Suuri Jänkäsalon itäosassa, Hiekkaniemen etelärannalla, Hiekkaniemi-nimisen tilan päärakennuksen lounaispuolella, rantaan johtavan tien varrella.
Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia (ei Kansallismuseon kokoelmissa), mutta ei muuta kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Saareksiensuo (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Hioimen katkelman ja kvartsi-iskoksen löytöpaikka Joukion Lahdenkylässä, Simpelejärven Kukkarolahden ja Sammatlammen välisen Saareksensuon koillislaidalla. Esineet löytyivät peltoalueen koillislaidalla olevalta pieneltä kumpareelta.
Kohde on varsinaisten asuinpaikkalöytöjen puuttuessa määritelty löytöpaikaksi.

Liuharanta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Uurrenuijan löytöpaikka sijaitsee Järvenpään kylässä, noin 120 meträ koilliseen Liuharannan päärakennuksesta. Esine löytyi ojankaivun yhteydessä kivikkoisen, pohjoiseen laskevan laidunrinteen alapuolelta, tasaisen pellon laidasta. Vuoden 1979 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Aittomäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen tasataltan ja historiallisen ajan esineistön löytöpaikka Tiviänsalontien varrella Aittomäen talon kohdalla. Esineet löytyivät ojankaivun yhteydessä peltomaasta.
Vuoden 1995 inventoinnissa alueelta ei löytynyt mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa, vaikka ympäristö on maastollisesti sopivaa. Sen sijaan alueella havaittiin historiallisen ajan asuinpaikkaan viittaavia löytöjä, mm. palaneita kiviä ja likamaata, liitupiipun katkelma ja saviastianpaloja.
Isojakokartan perusteella Tiviän talon numero 3 tontti on sijainnut Aittomäen talon kohdalla jo ennen isojakoa. Myöhempi maankäyttö on tuhonnut vanhempia asutusjäännöksiä.

Savikkokennäs (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 5703:2) löytöpaikka Tiviänlammen rannasta itään, Santamäen hiekkakuopan pohjoispään länsipuolella. Esine löytyi 1900-luvun alussa peltoa kynnettäessä.
Löytöalue on nykysin sekametsää, jossa on viljelyn merkkinä kiviröykkiöitä. Paikka on maastoltaan sopiva kivikautiseksi asuinpaikaksi. Vuoden 1995 inventoinnissa ei kuitenkaan löydetty merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Arkusjärvi A (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kvartsi-iskos ja palanutta luuta (ei otettu talteen) pellolta, Arkusjärven pohjoisrannalta. Loivasti laskevaa hiekkarinnettä vanhan rantatörmän päällä.

Arkusjärvi B (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Mahdollisten kvartsi-iskosten (ei otettu talteen) löytöpaikka pellolla, Arkusjärven vanhalla, Simpelejärven laskua edeltävällä rannalla.

Konnunmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen löytöpaikka Simpelejärven vanhassa rantapenkassa, Siikalahden suulla.

Miikanniemi A (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 14916:1) löytöpaikka Kangaskylässä, Tervaslammesta laskevan Myllyjoen niskan itäpuolella. Esine löytyi peltoa kynnettäessä.

Miikanniemi B (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen (KM 14916:2) löytöpaikka Kangaskylässä, Tarvaslammen itäpään itäpuolella, Romanojoesta 100 metriä itään. Esine löytyi peltoa kynnettäessä.

Kannas (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kaksoistaltan löytöpaikka Melkoniemen kylässä Simpelejärven Haapalahden itärannalla, 150 metriä Kannaksen talosta luoteeseen. Esine löytyi pohjoiseen laskevalta heinäpellolta. Alue on vesijättöä.

Kaltoniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Siimapainon löytöpaikka Joukion Pyöriälahden eli Papinlahden suun pohjoispuolella, Kaltoniemen itäkärjessä. Esine löytyi pellosta, auranvaon pohjalta. Alue on vesijättöä.
Vuoden 1979 inventoinnissa ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittavaa.
Esine kuuluu Koitsanlahden lahjoitusmaamuseon kokoelmiin.

Kasinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Koitsanlahden lahjoitusmaamuseon kokoelmissa olevan reikäkiven puolikkaan löytöpaikka Kangaskylän Kasinniemen talon pihapiirissä, Kaukolaan menevän tien eteläpuolella. Esine on löytynyt Kasinniemen talon pihamaalta sorasta navetan pohjaa kaivettaessa.
Alueen maaperää on muokattu voimakkaasti.

Salonsuu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Koitsanlahden lahjoitusmaamuseon kokoelmissa olevan tuuran kärkikatkelman löytöpaikka Kangaskylän Salonsuun talosta 100 metriä länteen.
Esine on löytynyt lounaaseen viettävästä pellosta, hiekkamoreenimaasta.

Harjula (1000022694) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikean tuluskiven löytöpaikka Savikummun kylän Harjulassa, Simpelejärven Sokkiinselän pohjoisrannalla, noin 250 metrin päässä Simpelejärven nykyisestä ja vajaan sadan metrin päässä järvenlaskua edeltäneestä rannasta. Maasto on löytöpaikalla loivasti etelään laskevaa tasamaata, nykyisin peltoa.

Piikakallio (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Palaneen luun löytöpaikka Kinnarniemen kylässä, Simpelejärven Muukkosenselän koillisrannalla.

Savikkokengäs (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikirveen (KM 5703:2) löytöpaikka Tiviässä, 400 metriä Tiviänlammen rannasta itään, Valtion Rautateiden Santamäen hiekkakuopan pohjoispään länsipuolella. Esine löytyi 1900-luvun alussa peltoa kynnettäessä. Alue kasvaa nykyisin sekametsää.
Paikka on maastoltaan sopivaa kivikautiseksi asuinpaikaksi mutta inventoinnissa ei löydetty merkkejä kiinteistä muinaisjäännöksistä.

Joukion kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Piinuolenkärjen löytöpaikka Joukion entisen kansakoulun pihalla. Esine löytyi tieltä, veden leikkaamasta kohdasta. Alue on osin kallioista, etelään päin kohti rantaa laskevaa moreenirinnettä.
Vuoden 1995 inventoinnin aikana alue oli kasvillisuuden peitossa, eikä tarkempia havaintoja voitu tehdä.

Ulkoinniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäaseen löytöpaikka Järvenpään Ulkoinniemen Siikalahden rannalla olevalla pellolla. Esine löytyi peltotöiden yhteydessä, 70 metriä rannasta.

Seiväslahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Poikkikirveen löytöpaikka Simpelejärven Rautalahden eteläpuolella olevalla Seiväslahden vesijätöllä. Kirves löytyi 1950-luvun puolivälissä kynnettäessä traktorilla peltoa noin 400 metrin päässä rannasta.

Rantala (1000022913) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisen kourutaltan löytöpaikka sijaitsee Silamusjärven luoteispään alavalla koillisrannalla, noin 30 m päässä rantaviivasta. Esine on löytynyt vuonna 1950 ojankaivussa.

Salmela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkirveen katkelman löytöpaikka sijaitsee Torsajärven ja Pieni-Torsan välissä olevan Simolansalmen pohjoisrannalla korkean mäen päällä. Esine on löytynyt 1950-luvulla navetan rakennustyön yhteydessä noin puolen metrin syvyydestä. Paikalla on kuitenkin jo aiemmin ollut navetta, joten on todennäköistä, että esineen löytöpaikka on sekundäärinen.

Pajarin kansakoulu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Vinoneliön muotoinen reikäkivi (kadonnut) on löytynyt sijaitsee Ylimmäisenjärven ja Pitkäjärven välisen joen itärannalla entisen kansakoulun tontilla hiekkaisessa niemessä korkean rantatörmän alla. Esine on löytynyt 1948 perunamaasta, jonka paikkaa nykyään on vaikea hahmottaa.

Hallilanmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; 17. HALLILANMÄKI HALLILANMÄKI
Kivikautinen irtolöytö. KM 25029 reikäkivi.

Haarakoski (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Reikäkiven teelmän löytöpaikka sijaitsee Kokkolanjoen haarautumakohdan luoteispuolella rannassa, vanhan urheilukentän kohdalla. Esine on löytynyt 1960-luvun alussa Kokkolanjokea ruopattaessa joko rantapenkasta tai kaivurin kauhasta.

Palokumpu (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautisia irtolöytöjä, käyräselkäinen kourutaltta ja taltta, Kuunjoen tilan päärakennuksesta 200 metriä koilliseen. Esineet (eivät KM-kokoelmissa) ovat löytyneet 1930-luvulla pellonraivauksen yhteydessä.

Lammintaus (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikautinen tasataltta on löytynyt Lammintauksen metsämaalta kaskea kynnettäessä. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä. Toimitettu Kansallismuseoon 1907.

Vaahermäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Hevosenkenkäsolki on löydetty Mäntylahden kylästä A. Sinkkosen pellosta vuonna 1882. Kyseessä on Vaahermäen talo Särkisalmessa. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.
Vuoden 1995 inventoinnissa Vaahermäen talon ympäristöstä ei löytynyt mitään esihistorialliseen tai historiallisen ajan asutukseen viittaavaa. Havaintomahdollisuudet olivat kuitenkin huonot ja Särkisalmen aluetta kannattaisi ehdottomasti inventoida tarkemmin.

Portinhoikka (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kourutaltta on löytynyt Joukion kylän takamaalta, Melkonniemeltä, 120 cm syvyydestä mudan ja kovan maan rajasta kiviä varten kaivetusta kuopasta. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä – se on mahdollisesti Kalattomat-nimisistä lammista laskevassa puronotkossa.

Timperinmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kiviesineet , 2 tasatalttaa, kourutaltta ja keihäänkärki (KM 3066:1-4), on löydetty Timperinmäessä asuneen talollinen Heikki Siitosen pellosta Melkoniemen kylästä. Tarkempaa löytöpaikkaa ei ole tiedetä.
Timperinmäki sijaitsee Simpelejärven länsirannalla, Melkoniemen Suurkylässä, Muskanlahden pohjoisrannalla.
Esineet saattavat olla peräisin talon itäpuolella olevalta Reurannan asuinpaikalta, mutta varmaa se ei tietenkään ole.

Muikkulahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasatalta (KM 3066:6) on saatu Kansallismuseon kokoelmiin 1800-luvun lopussa talollinen Olli Kähköseltä Kangaskylän Salokylästä. Kähkönen on asunut Muikkulahden talossa Simpelejärven luoteisrannalla, Muikkulahden pohjukassa.
Tasataltan löytöpaikkaa ei tiedetä.

Louhiniemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3066:7) on saatu Kansallismuseon kokoelmiin talollinen Juhana Neuvoselta Kangaskylän Salokylästä 1800-luvun lopussa. Neuvonen on asunut Louhiniemen talossa, Simpelejärven luoteisrannalla, Muikkulahden suun koillispuolella. Löytöpaikkaa ei tiedetä.

Kukkuramäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 3295:7 on löytynyt Tyrjän kylästä Elias Sinkkosen pellosta ja sen on lähettänyt Kansallismuseoon J. Kauppi vuonna 1896. Sinkkonen on asunut Kukkuramäen talossa, joka sijaitsee Tyrjän Matarmäessä, Tyrjänjärven lounaisrannalla. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Niemelä (1000023043) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3295:8) on löytynyt Tyrjän kylästä, Tyrjänjärven lounaisrannalta, Mikko Anttosen pellosta ja sen on lähettänyt Kansallis­museoon J. Kauppi vuonna 1896. Anttonen on asunut Tyrjän Matarmäen Niemelän talossa. Tarkempaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Kelkanlahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kehdonjalaksenmuotoinen kirves KM 3295:11 on löytynyt Antti Myllyn maalta Tyrjänjärven rannalta ja sen on lähettänyt Kansallismuseoon J. Kauppi vuonna 1896. Löytöpaikka on Kelkanlahden talo Tyrjänjärven länsirannalla, Suursaaren eteläpään kohdalla. Tarkempaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Rinneoja (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta KM 3295:12 on löytynyt Rasvaniemen kylästä, Tyrjänjärven luoteiskulmassa sijaitsevan Rinneojan talo pellosta ja sen on lähettänyt Kansallismuseoon J. Kauppi vuonna 1896. Tarkkaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Yrjölä (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta (KM 3295:16) on löytynyt Kaukolan kylästä Yrjö Anttosen maalta ja sen on lähettänyt Kansallismuseoon J. Kauppi vuonna 1896. Anttonen on asunut Yrjölän talossa Kaukolan kylän pohjoisosassa, Siikalahden itärannalla. Tarkempaa löytöpaikkaa ei tiedetä.

Kaislarinne (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Ristinuija (KM 12132) on löydetty Melkoniemessä sijainneen, nyttemmin jo puretun Kaislarinteen talon vintiltä. Alkuperäinen löytöpaikka ei ole tiedossa, mutta se voi hyvinkin olla Muikkulahden rannoilla, sillä alueelta on löydetty useita muitakin kiviesineitä.

Juvakka (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Paikalta on löytynyt kivikirves (KM 38412) maaperätutkimuskuopasta vuonna 2009.
Löytöpaikka on tarkastettu 2010 löytämättä mitään muuta.

Konnunsuo (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Rautakautisen suksen oletettu löytöpaikka (Joutsenon historia 1).

Suursuo (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Ravalinmäen Suursuon luoteispuolella. Paikalta on löytynyt metallinilmaisimella koristeltu kantasormus (KM 39940). Se löytyi multakerroksesta noin 5 cm syvyydestä.
Noin 200 metriä luoteeseen sijaitsee Pauniinmäki(1000019517), josta on löytynyt metallinilmaisimella spiraaliketjunjakaja (KM 39015), kehkäsoljen kappale (KM 39537) sekä hevosenkenkäsolki (KM 39939).

Ravali (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Ravalinsalmen länsipuolella, Ravalintien ja Kaimäenpolun risteyskohdan lounaispuoleisella peltoalueella. Paikalta on metallinilmaisimella löydetty pronssiesineen katkelma (KM 39938), joka on mahdollisesti sakara ristiriipuksesta. Pronssiesineen kappale löytyi ruokamullasta noin 5 cm syvyydestä.

Luupää (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pertti Hyvärinen on löytänyt KM 40036 ristiriipuksen katkelman ja pronssisen korvalusikan 12.1.2014 metallinilmaisimella Ruokolahden Kokkolan tilan Luupään pellosta. Paikalta on tehty lisää metallinilmaisinlöytöjä 26.7.2015: kankiketjun nivel, hokki ja pronssiesineitä (KM 40985: 1-5, ks. alakohde).
Löytöpaikka sijaitsee 2,6 km Ruokolahden kirkosta etelälounaaseen Salosaaren Anteroisenmäellä, noin 450 metriä Kyläjärven eteläpäästä kaakkoon. Löytöpaikka on peltoa. Esineet löytyivät noin 30 metrin päästä toisistaan.
Lähimmät tunnetut muinaisjäännökset ovat Anteroisenmäen rautakautinen löytöpaikka 1000020437 400 metriä koilliseen ja Mikkelänmäenrinteen rautakautinen hautapaikka 1000018062 500 metriä luoteeseen.

Anteroisenmäki 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinilmaisimen avulla löytynyt savinen värttinänpyörä tai paino (KM 40037). Löytöpaikka on mäki, luultavasti vanha maankaatopaikka 2,4 km Ruokolahden kirkosta lounaaseen Salosaaren Anteroisenmäellä, noin 160 metriä Kyläjärven eteläpäästä kaakkoon. Löytöpaikka on metsää Järvikujan eteläpuolella. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Mikkelänmäenrinteen rautakautinen hautapaikka 1000018062 360 metriä pohjoisluoteeseen.

Kokkola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pronssiristin KM 39432 on löytänyt Pertti Hyvärinen metallinilmaisimella 17.7.2011 Ruokolahden Salosaaresta, Anteroisenmäen kylästä, Kokkolan tilan (700-402-2-14) pellolta. Esine löytyi peltomullasta 5-10 cm syvyydestä. Myös Sakalantien pohjoispuolisesta pellosta on löytynyt metalliesineitä, ks. alakohde.

Pappilanpelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pertti Hyvärinen on löytänyt kolikkopainon KM 40115 21.4.2011 metallinetsinnässä Ruokolahden kirkosta 200 metriä pohjoiseen sijaitsevasta pellosta, Pappilanpellosta, noin 40 metriä Pappilanlahden rannasta. Tarkastamaton löytöpaikka. Esine on kultarahan punnus, Hans Foncqin tekemä Antwerpenissä vuonna 1589, kultaisen angelin paino.
Samalta löytöpaikalta on löydetty metallinetsinnässä 21.11.2015 tipparaha (Aleksei Mihailovits, 1645-1676), jota ei ole talletettu kokoelmiin.

Joensuu (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Niska-Pietilässä, Niskapietiläntien ja Niskalantien risteyskohdasta noin 90 metriä luoteis-pohjoiseen olevalla pellolla. Paikalta on löytynyt 17.8.2014 metallinilmaisimella hopeinen nappi (RK 2014036). Se löytyi peltomullasta pintalöytönä.
Löytöpaikka vaatii lisäselvitystä. Irtolöytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Toivola (1000023974) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kari Hyvärinen on löytänyt punnuksen ja veitsen kahvan KM 40116:1-2 metallinilmaisinta käyttäen kesällä 2013. Löytöpaikka sijaitsee Rautjärven kirkosta 6,5 km lounaaseen, Korpijärven ja Purnujärven välisellä kannaksella, peltomaassa. Löytöpisteitä on kaksi ja niitä erottaa kylätie (Korpijärventie). Löytöpisteiden keskinäinen etäisyys on noin 150 metriä. Esineet ovat löytyneet alle 20 cm syvyydestä. Punnuksen löytöpaikalle on kaivettu koekuoppa, jossa havaittiin kulttuurimaaläikkiä ja vähäisiä määriä palanutta savea (ei talletettu). Punnuksen löytöpaikalle ehdotetaan suoja-alueeksi 10x10 metrin aluetta. Ks. myös alakohde.
Samalta peltoaukealta on löytynyt jonkin verran sulanutta metallia, kuonan paloja ja suorakaiteen muotoinen tulusrauta (löytäjän hallussa). Veitsenkahvan löytöpaikalta paljastui vain tavanomainen peltokerros ja sen alta puhdas pohjamaa. Lähin tunnettu kiinteä muinaisjäännös on Kalevanmäen rautakautinen muinaisjäännösalue 1000020936 3,2 km itään.
Vuonna 2022 Etelä-Karjalan museon ohjeistamassa metallinetsinnässä saatu lisää rautakautisia ja historiallisia löytöjä (Ilppari ILM22506).

Viskari (Löytöpaikat)
Historiallinen; Petteri Laukkanen ja Saija Höglund ovat löytäneet KM 40121 historiallisen ajan kääntöveitsiä, piipunrassin ja helan 19.-20.4.2014 metallinetsinnässä Imatran Korvenkannan Kangasharjusta. Löytöpaikka sijaitsee metsittyneessä Viskarin tilan pellossa Tainionkosken hautausmaan ja junanradan eteläpuolella, hautausmaan kappelista 290 metriä etelään, Aittamäki-nimisen tien itäpuolella ja sähkölinjan länsipuolella. Maaperä on multaa. Paikalla on myös kiviaitaa, kivikasoja ja sarkaojitusta. Löytösyvyys oli 15-25 cm. Lähistöllä ei ole tunnettuja muinaisjäännöksiä tai löytöpaikkoja. Tarkastamaton löytöpaikka. Paikalta oli myös muita löytöjä (mm. aisakello, puukonterä, nappeja), joita ei talletettu kokoelmiin. Muotonsa perusteella kääntöveitset saattavat ajoittua 1700-luvulle.
Läheisyydestä on vuonna 2019 löytynyt mm. viskari ja ns. ryssänkirves (alakohteet). Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 12499.

Rotna (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Ruokolahden kirkosta 7,7 km pohjoisluoteeseen, Virmutjoen länsirannalla olevassa pellossa, Piikamäentien ja Sahakourun risteyksestä 340 metriä koilliseen, pellon koillispäädyssä rinteen juurella
Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä kantasormus (KM42846:1, ks. alakohde), jonka kehä on avonainen.
Lisäksi paikalta on löytynyt 29.6.2014 metallinetsinnässä sulanut pronssimöykky ja rautakuonaa. Niiden löytösyvyys oli 25 cm ja maaperä multaa. Löytöjä ei talletettu kokoelmiin (verifikaatti ja valokuvat). Vuonna 2013 paikalta oli löytynyt nappi (löytäjän hallussa). Tarkastamaton löytöpaikka. Lähimmät aiemmin tunnetut rautakautiset löydöt ovat paikasta noin 1 km etelään lähempää Virmutjoen suuta ks. esim. Hietamäki 2 100019647.

Kurrosenkylä (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Purnujärventien ja Paljasuontien risteyskohdasta noin 80 metriä luoteeseen. Paikalta on löytynyt keväällä 2013 metallinilmaisimella ornamentiikkakoristeinen hopeoitu metallilevy (KM 40160) sekä siitä noin 30 metriä kaakkoon rautaveitsi (KM 40161). Esineiden löytösyvyys vaihteli noin 10-15 cm välillä. Esineet ovat ajoittamattomia.

Kangaspelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Jarkko Lehtinen on löytänyt esineet KM 40224 metallinetsinnässä Imatran Raution kylästä Kangaspellon tilan pellosta. Esineet ovat punnus, putkihelmi, hihnan hela ja sulanutta pronssia. Löytöpaikka sijaitsee 1,5 km kaakkoon Kolmen ristin kirkolta, Immalanjärven luoteisrannalla, Kohonkujan ja Kominkadun risteyksestä 90 metriä kaakkoon, noin 50 metrin päässä järven rannasta. Löytäjän mukaan lounaispuolelta olevasta Kelloniemestä olisi löytynyt viikinkiaikaisia lasisia helmiä. Immalanjärven luoteis- ja lounaisrannalla on sittemmin löytynyt lisää rautakautisia kohteita.
Tarkastamaton löytöpaikka.

Silamusjoki Koskirinne (Alusten hylyt)
Ajoittamaton; Löytöpaikka on Silamusjoessa Koskirinteen tilan rannassa. Silamusjoen ylittävä silta sijaitsee länteen löytöpaikasta.
Ruuhi on löytynyt Silamusjoesta vuonna 1974 joen pohjaa ruopatessa. Ruuhi on upotettu takaisin löytöpaikalleen.
Ruuhesta löytyy kuva (Erkki Terävä) Hiitolanjoki-verkkosivuilta/historia: http://www.hiitolanjoki.fi/ (sivulla käyty 4.12.2014).
Antti Bilundin inventointiraportin mukaan ruuhesta otettiin inventoinnin yhteydessä radiohiilinäyte, joka lähetettiin ajoitettavaksi Helsingin yliopiston ajoituslaboratorioon. Ajoitustulos ei ollut käytettävissä raportin valmistumiseen mennessä (vuonna 2005).

Laurila (Löytöpaikat)
Ei määritelty; Löytöpaikka sijaitsee Matikkalassa, Salosaarentien länsipuolella, Eljaksensuon itäpuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt 9.9.2014 metallinetsinnän yhteydessä irtolöytönä hopeinen kantasormus (KM 40458). Sormuksen löytösyvyys oli noin 10 cm.

Haatala (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Löytöpaikka sijaitsee Ihalankylässä, Tetriniementien koillispuolella olevan peltoalueen itäosassa. Paikalta on löytynyt 30.4., 8.5. ja 10.5.2014 metallinetsinnän yhteydessä kankiketjun nivel, venäläistyyppinen kirves ja tulusrauta (KM 40428: 1-3) sekä rautaveitsi (KM 40429). Esineiden löytösyvyys vaihteli noin 5-20 cm välillä. Löytäjän havaintojen mukaan pellon reunassa on matala kivirivi, joka on muodostunut mahdollisesti peltoraivauksen seurauksena.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Kyöstänniitty 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Hovinlahden koillisrannalla, Puumalantien länsipuolella. Paikalta on löytynyt 15.6.2014 metallinetsinnän yhteydessä pyöreä pronssisolki, rannerengas sekä kaksi rannerenkaan katkelmaa (KM 40430: 1-4). Pronssiesineiden löytösyvyys oli noin 25 cm. Löytäjien mukaan löytöjen yhteydessä oli havaittavissa myös mahdollisia pieniä hiilenkappaleita.
Löytöpaikasta noin 250 metriä koilliseen sijaitsee mahdollinen myöhäisrautakautinen polttokenttäkalmisto Kyöstänniitty (1000014265).

Eskola (Löytöpaikat)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee Teppanalassa, Näkötorninmäen länsipuolella, Ensiontien ja Kartiokuusenkadun koillispuolella olevan peltoalueen keskiosassa. Paikalta on löytynyt syksyllä 2013 metallinetsinnän yhteydessä pronssiesineen katkelma (KM 40545). Sen löytösvyyys peltomullassa oli noin 20 cm.
Kohden vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Hirviluoto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Kohde sijaitsee Hirviluoto-nimisen saaren luoteispuolella sijaitsevalla karilla/matalalla. Ilmoittajan mukaan kartalle merkittyä karia ei ole olemassa.
Kysessä on iso laivan ankkuri, joka on ruostunut ja näyttää vanhalta. Paikalla on myös ketjua.

Lauritsalan ratapiha (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Lappeenrannan Lauritsalan kirkosta 400 metriä kaakkoon, Lauritsalan ratapihan ja Harjukadun välisessä metsäkaistaleessa. Maasto on ohuen multakerroksen peittämä hiekkaharju. Historiallisen ajan metallinen piipunrassi KM 40650:1 on löytynyt 3.4.2015 metallinpaljastimella 5-10 cm syvyydestä. Paikalla ei tällöin havaittu kiinteitä rakenteita.
Kohde tarkastettiin vuonna 2019. Paikalla ei havaittu mitään kiinteään muinaisjäännökseen viittaavaa.

Rantapelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Utulassa, Utulantien ja Kilpeenraitin risteyskohdan läheisyydessä, Rapatin talon länsipuolella. Paikalta on löytynyt vuonna 2015(?) metallinetsinnässä tasavartinen solki ja rannerenkaan kappale (KM 40862: 1-2) sekä hopearaha (KM 40863). Esineiden löytösyvyys oli noin 5-10 cm.
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Sarvikko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven Kuusikkoniemellä, Kuusikkoniementien ja Parkkolahdentien välissä olevalla peltomaalla. Paikalta on löytynyt vuonna 2015(?) metallinetsinnässä tasavartisen soljen ja pronssiesineen kappale (KM 40864: 1-2) sekä ketjunkantajan kappale (KM 40865).
Kohde vaatii lisäselvitystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Rantapelto (1000028048) (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven Kymälahden rannalla, Jäppilänniementien ja Kuusikkoniementien risteyskohdan luoteispuolella olevalla peltomaalla. Paikalta on löytynyt vuonna 2015(?) metallinetsinnässä mahdollinen miekansäilän katkelma (KM 40866). Sen löytösyvyys oli noin 5 cm.

Lakiakallio (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kyläjärven Lemetniemen rannasta 450 metriä länteen, Lakiakallion itäpuolella. Paikalta on löytynyt vuonna 2015 metallinetsinnässä pitkälehtinen nuolenkärki (KM 40982). Sen löytösyvyys oli noin 10 cm.
Löytöpaikalta noin 600 metriä koillis-itään sijaitsee Mökinmäki 1 (700010027) ja 2 (700010028).

Arponen (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kahden hionkiven löytöpaikka sijaitsee pellolla Untamojärven länsireunalla olevan Haukkaniemen tyven lounaispuolella Arposen tilalla päärakennuksesta noin 80 m pohjoiseen. Esineet ovat löytyneet 1970-luvulla peltokerroksesta maan muokkauksen yhteydessä.
Koordinaatit muutettu 11/2016 inventointikertomuksen (1997) sijaintitietoja.

Siitolan kartano 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Siitolan kartanon alapuolisesta pellosta läheltä Vuoksen rantaa syyskuussa 2016 metallinilmaisimella noin metrin päästä toisistaan löytyneet pieni musketinkuula ja huonokuntoinen dengi, jossa erottuu vuosiluku 17--. Annettu löytäjän pitää.

Sorsamäki (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Änkilässä, Änkiläntien ja Silamustien risteyskohdasta 270 metriä koillisitään, Änkilän sora-alueella. Paikalta on löytynyt vuonna 2016 pintapoiminnan ja metallinetsinnän yhteydessä rautaveitsi (KM 41222:1).
Samalta alueelta on löytynyt tietojen mukaan viikinkiaikainen kaulakorun katkelma. Annettujen tietojen mukaan alueella on sijainnut ennen talo.

Husu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Utulan Husulassa, Kauvonselän luoteisrannalla, Metelniemen lounaispuolella. Paikalta on löytynyt vuonna 2016 metallinetsinnässä merovingiaikainen tasavartinen solki, hevosenkenkäsoljen teelmä ja sormus (KM 41214:1-3). Niiden löytösyvyys vaihteli 5-15 cm välillä.

Kohola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven etelärannalla, Mäntyniemen länsipuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt syksyllä vuonna 2016 metallinetsinnässä dirhemin kappale (ks. alakohde), Ethelred II penninki (n. 1009-1016), korvakeputki, ruutumainen pronssiriipus, ristinmuotoinen riipus (ks. alakohde) sekä hihnan päätehela (KM 41261:1-6). Niiden löytösyvyys savisekoitteisessa peltomullassa oli noin 5-15 cm.
Löytöpaikalta noin 200 metriä länteen sijaitsee rautakautinen löytöpaikka Kangaspelto (1000024623), josta on tehty metallinilmaisinlöytöjä vuonna 2014.
Kohde vaatii lisäselvistystä; löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Rautio (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Immalanjärven luoteisrannalla, Kelloniemen pohjoispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt metallinetsinnässä rautakautisia ja historiallisen ajan löytöesineitä syyskuussa vuonna 2015 (KM 41262:1-6, 9-15) sekä lisää syyskuussa vuonna 2016 (KM 41262:7-8, 16). Esineiden löytösyvyys peltomullassa oli noin 5-15 cm.
Vuoden 2015 metallinilmaisinlöydöt on annettujen karttapisteiden perusteella tehty peltoalueen itä- ja eteläosasta ja vuonna 2016 länsiosasta. (ks. alakohteet). Lisää löytöjä tehty toukokuussa 2017 (KM 42563, ks. alakohteet).
Löytöpaikan välittömässä läheisyydessä sijaitsee rautakautinen löytöpaikka Kangaspelto (1000024623), josta on löytynyt metallinetsinnässä punnus, putkihelmi, hela sekä sulanutta pronssia (KM 40224).

Halppila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Löytöpaikka sijaitsee Haloniemenlahden luoteispuolella, Halppilan tilan itä- ja kaakkoispuolella olevalla peltoalueella. Paikalta on löytynyt syksyllä vuonna 2015 metallinetsinnässä tasavartisen soljen katkelma (ks. alakohde), koristeltu paljinsolki sekä kaksiosainen pronssisolki (KM 41268:1-3). Solkien löytösyvyys oli noin 5-15 cm.

Aittaluoto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt pieneltä kivikkoiselta luodolta korvakkeellinen silmäkirves (ns. suomalainen kaarevaselkäinen kirves), veitsi ja katkelmallinen tulusrauta (KM 41800). Esineet löytyneet 15 - 20 cm syvyydestä kivenlohkareen juurelta.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Rantahovi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsintätapahtumassa vuonna 2017 on pellosta löytynyt kaksi myöhäisrautakautista punnusta, kaksi myöhäisrautakautista kelloriipusta, todennäköisesti myöhäisrautakautinen pyöreä riipus ja ajoittamaton kuparikattilan korvake. Lisäksi uuden ajan asutukseen viittavia pienesineitä ja rahalöytöjä, joita ei liitetty kokoelmiin. Löytöpaikan lähellä sijaitevan Jokirannan rakennusryhmän kaakkoispuolella sekä idempänä Halisenojan suulla kasvaa metallinetsijöiden mukaan tummatulikukkaa.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Kähkölä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta historiallisia metalliesineitä; joukossa mm. useita rudimentaarisella palmettiaiheella koristeltuja vaatteenhakasia, joille on tiedossa vastine Kurkijoen Lopotin linnavuorelta.

Tiittala 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on kesällä 2018 löytynyt pellosta katkelmallinen partakirves. Todennäköisesti kyseessä on ns. suoraselkäinen virolainen partakirves, joka ajoitetaan myöhäisrautakauteen.

Viuhkola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on lokakuussa 2016 löytynyt pellosta myöhäisrautakautisen rannerenkaan katkelma, todennäköinen kelloriipus ja kupariseospeltiä (KM 41994, 41995).

Kujansuu (1000036535) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2019 on löytynyt pellosta metallinetsinnässä I-tyypin soikea kupurasolki, todennäköisesti myöhäisrautakautinen vyön kasettihela ja lehtimäinen padankorvake (ks. alakohteet). Löydöt diar. KM 42168, 42169. Lisäksi pellossa esiintyy 1700 - 1800-luvun kolikoita ja nappeja.
Vaatii lisäselvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Pulkinniemi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt pellosta hajallaan katkelmallisia kupariseosesineitä ja hopeanappi. Ainakin osa esineistä, kuten puolipalmettiaiheella koristeltu vyön- tai hihnanhela, vaikuttaa myöhäisrautakautisilta. Löytösyvyys 5 - 10 cm.

Koivuranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2018 löytynyt klippinki (Tanska/Ruotsi, Kristian II tai Kustaa I, 1518–1522, todennäköisesti tanskalainen) sekä alakohteeksi merkitty Kustaa Vaasan raha (fyrk, Tukholma 1531). Lisäksi veitsenkahva, tulusrauta ja muita historiallisia esinelöytöjä.

Veisto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Tammikuussa 2020 on pellosta löytynyt metallinetsinnässä myöhäisrautakautinen ns. ruusukehela. Löytäsyvyys 20 cm.
Pellosta on löytynyt myös 1600 - 1800-lukujen rahoja ja pienesineitä, kuten ortodoksinen kasteristi.

Metsätalon notko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1979 on kasvimaata kitkettäessä löytynyt kaksi myöhäisrautakautista lasihelmeä (ns. silmähelmiä). Löytöpaikka tarkastettiin vuonna 2005. Kiinteästä muinaisjäännöksestä ei havaittu merkkejä.

Karhunkylä Ylätupa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt pellosta hevosenkenkäsolkien katkelmia (ks. alakohteet).

Karhunkylä Heikkilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt kulkusriipus ja ketjun katkelma. Kohde tarkastettu vuonna 2011.

Karhunkylä Sokura (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä löytynyt spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma ja myöhäisrautakautinen vyön ruusukehela. Kohde tarkastettu vuonna 2011.

Korkia-aho (Löytöpaikat)
Rautakautinen; 1960-luvulla löytynyt soikea kupurasolki (akantussolki) jostain Korkia-ahon alueelta "kallion viereltä". Tarkka löytöpaikka ei ole luotettavasti tiedossa. Koordinaatissa voi olla runsaasti virhettä.

Pukinsilta (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuonna 1948 on pellosta löytynyt nauhapunosaiheilla koristeltu veitsenkahva. Löytöpaikka on tarkastettu vuonna 2000.

Hiekkaniemi 2 (Tuntematon tyyppi)
Tuntematon ajoitus; Löytöpaikka sijaitsee mäntymetsäisessä koilliseen viettävässä rinteessä, veneenlaskupaikalle kulkevan tien itäpuolella. Tien vieressä sijaitsevasta pienestä sorakuopasta löytyi yksittäinen kvartsi. Löytöpaikalta on matkaa rantaan n. 20 metriä.

Kammarlahdentie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Löytöpaikka sijaitsee noin 150 metriä Kammarlahden venerannasta Kammarlahdentietä länteen. Hiekkatie kulkee kangasmetsässä rinteessä, joka viettää löytöpaikan kohdalla loivasti koilliseen. Kvartsit löytyivät hiekkatieltä tien pinnasta pintapoiminnan yhteydessä. Löytöpaikasta noin kahden metrin päähän tien pohjoispuolelle kaivettiin koekuoppa, josta ei tullut löytöjä eikä havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Noin sadan metrin päässä löytöpaikasta koilliseen sijaitsee tunnettu muinaisjäännösryhmä Kammarlahti 1-2, joka sisältää kivikautisen asuinpaikan ja kolme pyyntikuoppaa.

Kivilampi (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kivilampeen koillisesta laskevan ojan suulle tehtyä kalalammikkoa 1970-luvulla kaivettaessa oli paikalta löytynyt puinen mela, joka on säilynyt kahdessa osassa. Aiemmin, mahdollisesti jo edeltävällä vuosikymmenellä oli lammen suorannasta löytynyt ruuhi, mutta tämä on sittemmin hävinnyt.

Ala-Kurronen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on pellosta ison maakiven läheltä löytynyt viikinkiajan hopeapenninki. Löytösyvyys 10 cm. Noin seitsemän metrin päästä löytyi koristeellinen kehäsolki. Ilppari ILM 15077.

Onnela 1 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2020 pellosta on löytynyt hajallaan myöhäisrautakauden kupariseosesineitä, kuten punoskuviolla koristeltu ristiretkiajan veitsenkahva; ks. myös alakohteet. Löytösyvyys 5 - 15 cm. Ilppari ILM 16310, 16311.

Onnela 2 (Hautapaikat)
Rautakautinen; Kesällä 2020 pellosta on löytynyt metallinetsinnässä 10 - 15 cm syvyydestä spiraalipäisen ketjunkannattimen katkelma ja muita myöhäisrautakautisia esineitä (ks. alakohteet). Ilppari ILM 16310, 16311.

Uukuniemi Ertonlahti 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2020 metallinetsinnässä löytynyt kupariseosesineitä, joista ainakin ns. enkolpiorannerenkaan kannen katkelma (KM 44903:1) on varmuudella myöhäisrautakautinen. Katkelma vaikuttaa tarkoituksellisesti murretulta parisataa metriä lounaaseen sijaitsevalta kohteelta Uukuniemi Ertonlahti aiemmin tehdyn vastaavan löydön tapaan (aiempi löytö: KM 35490:1).
Myös historiallisia löytöjä, kuten tipparaha ja katkelma Kustaa Vaasan ajan rahasta (KM 44903:2-11). Vain yksi koordinaattitieto; tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14483.
Metallinetsintälöydöt KM 42988:1 - 3 ja KM 43716:1-2 lisätty alakohteeksi.

Solkei Hovi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2020 löytynyt tappikoristeinen ratassolki merovingi- ja viikinkiajan taitteesta (KM 45140: 1). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 16804. Löytöinä myös historiallisen ajan tavaraa (alakohteina).
Löytöpaikan läheisyyteen lokakuussa 2020 tehdyssä koekuopituksessa ei paljastunut kiinteää muinaisjäännöstä. Soljen löytöpaikka on ojan lähellä notkelmassa, jossa paikoin yli 60 cm paksun kyntökerroksen alla on orgaaninen kerros, joka yläosastaan on musta ja hiiltynyt ja alaosassaan muuttuu palamattomaksi orgaaniseksi kasvijäännöskerrokseksi. Muutamassa koepistossa maatumaton orgaaninen kerros oli tunnistettavissa vesikasvillisuuden jäännöksiksi. Ilmeisesti notkelmassa puron varressa on ollut aiemmin menneisyydessä kosteikko, kuten on parikymmentä metriä löytöpaikalta lounaaseen edelleen. Kivikaudella Saimaakin on ulottunut alueelle. Oletettavasti paksu yhtenäiseltä vaikuttava kyntökerros on kulkeutunut alarinteeseen orgaanisen kerroksen päälle ajan kuluessa. Ylemmäs rinteen päälle tehdyissä koepistoissa ei ollut ohuen kyntökerroksen alla merkkejä ihmistoiminnasta.

Solkei Kotomaa (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2020 löytynyt ketjun tai helminauhan jakaja viikinkiajalta. Löytösyvyys 15 cm. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17155.
Esineen löytäjän osoittamalle löytöpaikalle lokakuussa 2020 tehdyn tarkastuksen yhteydessä kaivetuista viidestä koepistosta ei löytynyt ohuen kyntökerroksen alta merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Löytöpaikasta n 10 m metriä länteen kulkee kuitenkin nykyinen rajalinja, jolle on kasattu kiviä pellosta röykkiöksi. Lisäksi löytöpaikan pohjoispuolella, rajalinjalla on ainakin yksi suurehko maakivi. Mahdollisen hautauksen esiintyminen näiden yhteydessä vaatisi tarkempia tutkimuksia.

Sikosalo 1 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Sikosalon saaren pohjoisosasta, Knuutilan talon pihapiiristä on löytynyt 1800-luvun lopulla kaksi enkolpiorannerengasta. Appelgren suoritti paikalla yhden kiviröykkiön kaivauksen vuonna 1896, mutta röykkiöstä ei löytynyt mitään. Löytöpaikan koordinaatit pohjautuvat Appelgrenin yleiskartan perusteella maastossa tehtyyn GPS-mittaukseen.
Alueella on hyvin säilynyt autioitunut 1800-luvun talon pihapiiri rakennusjäännöksineen ja kiviaitoineen, ks. Sikosalo 2.

Malonsaari 3 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on löytynyt myöhäisrautakautinen keihäänkärki 15 cm syvyydestä (KM 46394). Löytäjän mukaan löytöpaikan lähellä, noin 5 - 10 metriä länteen, on kiviröykkiöitä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17638.
Huhtikuussa 2021 tehdyssä tarkastuksessa löytökohdalta ei todettu merkkejä hautauksesta. Löytöpaikan ympäristössä sijaitsevat kiviröykkiöt vaikuttavat kaskiraunioilta.
Tarkastusajankohdan jälkeen paikalla on käyty luvattomasti penkomassa maata.

Rantala (1000040035) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Vuonna 2020 metallinetsinnässä on löytynyt Rantalan talon länsipuolelta, entiseltä peltoalueelta löytöjä kahdelta alueelta. Rantaan vievän tien eteläpuolelta, rinteen yläosasta, on löytynyt metallinetsinnässä kolme Juhana III:n rahaa, viskari, sormus ja todennäköinen kuontalopuikko. Löytäjän mukaan maassa on viitteitä pajatoiminnasta. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17770, 17772.
Lisäksi alempana rinteessä, lähellä rantaa, rantaan vievän tien pohjoispuolella on toinen löytöalue, jolta on löytynyt paikan löytäjän mukaan toistakymmentä 1600- ja 1700-luvun rahaa melko suppealta alueelta.
Vuoden 2021 koekuopituksessa ei havaittu varmoja merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. 1500-luvun rahojen löytöalueella kyntökerros on paksu ja vain yhdestä koepistosta tuli kyntökerroksen alta esiin hieman nokimaata. 1600- ja 1700-luvun rahojen löytöalueella maaperä on karkeaa, kivistä ja kyntökerros ohut.

Mötönmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on vuonna 2019 löytynyt metallinetsinnässä katkelmallinen Kustaa Vaasan raha, liivinmaalainen raha 1500-luvun alusta sekä metallinesineitä, kuten todennäköinen kuontalopuikko ja ajoittamaton tasavartinen ristiriipus (ks. myös alakohteet). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 17835, 17836, 18232.

Koiskamo Alatalo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on vuonna 2017 löytynyt pellosta väkipuukon ponsi (muistuttaa Vendel-miekan pontta), todennäköisesti rautakautinen kelloriipus ja todennäköinen rannerenkaan katkelma. Löytösyvyys 5 - 10 cm.

Pusinkontu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä löytynyt kupariseoksinen neulakota.

Pekanjoukko (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on huhtikuussa 2021 löytynyt pellosta akantuskuvioidun korvalusikan katkelma. Löytösyvyys 10 cm. Tarkempia tietoja viranomaikäyttöön: Ilppari ILM18549.

Lahdenkangas 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Peltotöissä löytynyt ruodollinen piinuolenkärki Lahdenkankaan rakennusten eteläpuolelta pellon pohjoisosasta.
Paikka olisi topografialtaan ja maaperältään hyvä asuinpaikaksi. Vuoden 2021 tarkastuksessa pellolla ei kuitenkaan ollut havaittavissa merkkejä kivikautisesta asuinpaikasta.

Pitkäsuo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2021 löytynyt pellon reunasta 25 cm syvyydestä spiraalipäinen ketjunkannatin, ns. karjalaista tyyppiä. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM20150.

Uukuniemi Kuusela (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinässä pellosta on löytynyt kaksipuolisen ortodoksisen kaularistin katkelma, alustava ajoitus 1300 - 1600-luku. Ilppari ILM21004.

Kinnari 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinilmaisinetsinnässä pellolta löytynyt sormuksen katkelma.
Pellolta on myös löytynyt valekierteisen kaularenkaan katkelma (alakohde).
Viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 10385 ja 12895.

Karse (Löytöpaikat)
Historiallinen; Toukokuussa 2022 pellosta on metallinetsinnässä löytynyt 10 cm syvyydestä spiraalipäinen ketjunkannatin myöhäisrautakaudelta sekä läheisyydestä 1500- tai 1600-luvun kuvasormus (ns. sarvas-sormus). Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM 22135.

Sepänrinne (1000044465) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsärinteestä on metallinetsinnässä vuonna 2013 löytynyt noin aarin laajuiselta alueelta suorakaiteenmuotoinen tulusrauta, kaksi takonaulaa, kaksi rautarengasta ja kaksi suorakaiteenmuotoista rautaesinettä. Etelä-Karjalan museon tarkastuksessa havaittiin kairausnäytteissä vain normaali metsämaannos.

Rajakorvenmäki (1000044893) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on toukokuussa 2022 löytynyt pellosta korvalusikka. Tarkempia tietoja viranomaisköyttöön: Ilppari ILM22504.

Alapelto (1000044894) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä pellosta on toukokuussa 2022 löytynyt kanksi kankiketjun niveltä, joista toisessa on kiinni ketjunlenkkejä ja pieni pronssihelmi. Lisäksi 1500/1600-luvun kuvasormus (ns. Sarvas-sormus). Ilppari ILM 22505.

Pellonpää (1000045179) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä syksyllä 2010 metallinen matkaikoni.

Myllylahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Keväällä 2019 rantavedestä on löytynyt punasavinen verkonpaino.

Päivölä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on syyskuussa 2022 löytynyt metäsaarekkeesta 20 cm syvyydestä myöhäisrautakautinen hihnansolki ja kuparipeltikattilan kappale. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23572.

Kiiskioja (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2022 löytynyt metallinetsinnässä todennäköisesti ristiretkiaikainen hevosenkenkäsolki (lähinnä Salmon tyyppiä 16), pieni kehäsolki, rautalenkki (vyön hihnanpidike?) ja rengaskuolainten katkelma. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23431.
Vaati tarkempaa selvitystä; kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Sikiönmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on metallinetsinnässä kesällä 2019 löytynyt rautainen kuontalopuikko 40 cm syvyydestä. Löytöpaikan läheisyydessä on useita kiviröykkiöitä.

Tuomolanmäen pelto (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä lokakuussa 2022 on löytynyt pellosta valetuin akantuskuvioin koristeltu ketjunkannatin tai avainriipus, toistaiseksi vastineeton mutta todennäköisesti myöhäisrautakautinen. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM25029.

Soljanmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soljanmäen eteläpuolisesta pellosta on keväällä 2022 löytynyt metallinetsinnässä palmettikoristeinen korvalusikka sekä vaikeammin ajoitettavia esineitä (soikea tulusrauta, kupariseoksinen kinnasneula ja kupariseoskatkelmia). Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM21586. Toukokuussa 2023 ilmoitettu soikean kupurasoljen katkelma (ILM26261).

Siitolan pelto (Löytöpaikat)
Historiallinen; Siitolan historiallisen kylänpaikan pohjoispuolisesta pellosta on löytynyt metallinetsinnässä pronssinen levymäisen (olattoman ja reunapaksunnoksettoman) kirveen terä sekä historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä ja katkelmia. Ilppari ILM21653, ILM21691. Alakohteeksi merkitty piste, josta löytynyt palanutta punasavikeramiikkaa ja havaittu palanutta kiveä (ILM28055).

Siitola Häggblom (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vuoden 1906 vaiheilla kaivoa kaivettaessa löytyneen rautakautisen soljen (KM 7012) löytöpaikka on Kansallismuseon arkeologisten kokoelmien löytöluettelon mukaan ”Häggblo-min omistaman talon maalla, lähellä rakennuksia”. Arkeologi Aarne Europaeus onnistui vuonna 1921 selvittämään Häggblomin tontin sijainnin. Kaivon sijainnin hän pystyi määrittämään jonkinasteisella todennäköisyydellä. Sitä, miksi solki on päätynyt löytöpaikalleen, tai onko se peräisin kiinteästä muinaisjäännöksestä, ei ole saatu selville.
Vuonna 2021 esineen löytökohta määritettiin asemoimalla Europaeuksen vuoden 1921 tar-kastuskertomuksen karttaliite nykyiseen koordinaatistoon. Tuloksena todettiin, että löytö-paikka on nykyisin pihaa ja pysäköintipaikkaa. Samalla voitiin todeta Timo Miettisen vuoden 1976 inventointikertomukseensa arvioimat löytöpaikan koordinaatit paikkansa pitäviksi.
Vuonna 2021 ei tullut esille uutta tietoa löytökontekstista. Historiallisten karttojen perus-teella löytöpaikan ympäristö on ollut 1800-luvun lopulle saakka metsää.
Vuoden 2021 tarkastuksen perusteella hyvin vaikea arvioida, voiko paikalla mahdollisesti sijaitsevasta kiinteästä muinaisjäännöksestä olla osia säilyneenä. Lisätietoa kohteesta saattaa olla saatavissa esimerkiksi valvomalla mahdollisia tulevia kaivutöitä löytökohdan ympäristössä.

Malonsaari 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2020 löytyi metsästä suikale ohutta kupariseoslevyä 12 cm syvyydestä hiekkamaasta. Löytöpaikka sijaitsee varhaismetallikautisen röykkiökohteen Imatra Malonsaari 1 (1000038616) kahden röykkiöalueen välissä.

Malonsaari 5 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä toukokuussa 2020 ns. alaruotoinen veitsi 12 cm syvyydestä hiekkamaasta. Alakohteena marraskuussa 2020 noin 100 m pohjoiseen löytynyt hevosen viskari.

Hujala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kolme rikkikuppia ja kaksipiikkinen viskari (löytöajankohta: huhti–toukokuu 2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14434.

Lehtola (1000046851) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taipalsaaren kirkosta 2,4 km luoteeseen, Kirkkosaaren koillisosasta, loivasti länteen viettävältä rinteeltä n 300 m päässä Hirvilahden rannalta on löytynyt kourutaltta peltotöissä. Maaperä on kivikkoista hiekkamoreenia.
Vuoden 1992 inventoinnissa käytiin läpi kynnöspeltoa, mutta pintapoiminnasa ei havaittu mitään esihistorialliseen asuinpaikkaan viittaavaa. Löytöpaikka on myös liian korkealla ja etäällä muinaisrannoista, joten kyse ei voi olla kivikautisesta ranta-asuinpaikasta.

Innala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Löytöpaikka sijaitsee Haikkaanlahden pohjoispuolella, n. 300 m Mammonniemen kalmistosta (831 01 0015) saven- ja hiekansekaisessa peltorinteessä.
Kvartsi-iskos löytyi pellonreunasta kynnösmaasta. Maasto on loiva kaakkoissuuntainen
hiekkamoreenirinne noin 100 m päässä Haikkaanlahden rannasta. Maaperä muuttuu
savensekaiseksi rinteen alaosassa. Hiekkarinteen yläosa oli laitumena eikä koekuoppien
tekeminen ollut tarkastushetkellä 1992 mahdollista. Rautakuonapalat löytyivät edellisestä n. 40 m etelään rinteen alaosasta saven- ja hiekansekaisesta peltomullasta.
Vuoden 2021 inventoinnissa peltoalue tarkastettiin. Peltoalue oli matalalla sängellä ja havaintomahdollisuudet olivat hyvät. Kvartsi-iskoksia, rautakuonaa tai muitakaan merkkejä muinaisjäännöksistä ei todettu.

Innala 2 (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Löytöpaikka sijaitsee Kirkkosaaressa, Haikkaanlahden kylässä Innalan tilalla n. 180 metriä pohjoiseen Haikkaanlahden rannasta.
Vuoden 1992 inventoinnin pintapoiminnassa tuli esiin löytöjä pieneltä perunapellolta Innalan tilan päärakennuksesta n. 10 m etelälounaaseen. Löytöinä paikalta on yksittäiset palat palanutta luuta ja savea. Pellolla oli myös historiallisen ajan keramiikkaa, tiilen kappaleita ja hiiltä.
Vanha Innalan kolmen talon tonttimaa on vuoden 1839 kartan mukaan sijainnut yli 50 m tästä paikasta pohjoiseen, joten löytö tuskin liittyy vanhaan kylätonttiin.

Pyysinki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Helsingin Yliopiston Saimaa-tietokannan mukaan Jauhialasta löytynyt v. 1894 katkelmallinen ja teräväselkäinen kivihakku (Viipurin museon kokoelmat 2442:23). Kiviaines mustaa liusketta. Löytynyt peltotöiden yhteydessä.
Paikkatieto on summittainen ja osoittaa ilmeisesti sen talon vanhaa paikkaa, mistä löytö saatu. Oletettavasti löydetty rannasta, missä peltoa.

Laurila (1000046853) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Voipionniemen itäpuolelta, hiekkapohjaiselta mäntykankaalta on löytynyt poikkikirves. Löytö on tehty vuonna 1955 kuistin perustuksia varten kaivetusta maasta. Paikalla on sorainen ja tasainen ranta, mutta heti löytöpaikan kaakkoispuolella, hieman ylemmällä n. 80 m korkkeustasolla maaperä on kivikautiselle asuinpaikalla sopivaa lajittunutta ja liki kivetöntä hiekkaa. Alempana on hienoaineksista maata, ylempänä jyrkkä rinne ja kivikkoinen maasto.
Vuoden 2021 inventoinnissa löytöpaikan eteläpuoliselle, tasaiselle
hiekkakankaalle kaivettiin runsaasti koekuoppia, mutta koekuopista ei saatu havaintoja esihistoriasta.

Lahdentaus (1000046854) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty vuonna 1894 Jauhialan Lahdentaus-nimisen tilan mailta. Esine on leveä, lattea, tasareunainen ja paksuniskainen (Viipun museon kokoelmat 2443:24).
Vuoden 2021 inventoinnissa todettiin alueen olevan siinä määrin rakennettua maastoa, että alkuperäisen löytöpaikan arviointi ei ollut mahdollista.

Raatsenmäki (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltta (Etelä-Karjalan museo 3242) on löytynyt vuonna 1951 Huutkorven suoalueelta laskevan Vahtialanojan notkelmasta, ojan eteläpuolelta Luukonvuoren itäpuolella olevalta peltoniemekkeeltä. Kohteen sijaintitieto Miettisen 1975 karttaliitteen perusteella.

Alatupa (1000046861) (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Tasataltta on löydetty Taipalsaaren Juntulan kylän Alatuvan maalta, ja se
on ollut kauan löydettynä v. 1894 (Viipurin museon kokoelmat 2556-35). Tarkempi löytöpaikka ei ole tiedossa.

Ruhanainen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä toukokuussa 2020 lyijyplombi 25 cm syvyydestä.

Suuripelto 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä huhtikuussa 2020 1500-1600-luvuille ajoittuva veitsen ylähela 25 cm syvyydestä.
Löytöpaikka liittynee viereiseen muinaisjäännökseen, 1500-ja 1600-lukujen taitteen talonpaikkaan Suuripelto (1000038466).

Luhdanmäki (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metallinetsinnässä on löytynyt rautakauden loppupuolelle tai keskiajalle ajoittuva silmäkirves.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 13955.

Kuuselan uimaranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Rannasta löytyi metallinetsinnässä huhtikuussa 2019 sulanutta kupariseosta.

Saikkola (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kupariseoksinen umpisormus, jonka ulkopinnassa on vinoristinmuotoisia leimakuvioita (löytöpvm. 3.5.2020).
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 14198.

Teperinniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt useita myöhäisrautakautisia/ristiretkiaikaisia esineitä, kuten sulaneita katkelmia soikeista kupurasoljista, palmettiriipus, korvalusíkka, massiivisen rannerenkaan katkelma jne. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM23491, ILM23492, ILM26317, ILM26318.
Vaatii tarkempaa selvitystä. Kohdetta ei ole tarkastettu maastossa.

Korpijärvi Rintala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä punoskuviolla koristeltu korvalusikka. Ilppari ILM26319.

Tuomaala (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsittyneestä pellosta on metallinetsinnässä löytynyt katkelma ristiretkiaikaisesta (romaanisesta) kupariseosesineestä, jossa on kuvattu riikinkukko ja paratiisin elämänpuu. Lisäksi kankiketjun nivel ja levymäinen linturiipus. Ilppari ILM26323, ILM26327.

Ylä-Kaukola (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on metallinetsinnässä löytynyt myöhäisrautakautista tyyppiä oleva putkilukon avain. Lisäksi alakohteita. Ilppari ILM21129, 21130.

Karhula (1000047499) (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Vähikkälän Ala-Kurrosen historiallisen asuinpaikan läheiseltä pellolta on metallinetsinnässä löytynyt viikinkiaikaan ajoittuvia katkelmia tappikoristeisesta hevosenkenkäsoljesta ja tasavarsisoljista, rannerenkaasta ja Volgan suomalais-ugrilaiselle alueelle viittaavasta korusta. Ilppari ILM21144, ILM21145.

Myllärilä (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä on Kokkomäen eteläpuolisesta pellosta löytynyt v. 2022 - 23 ristiretki/keskiaikaiselta vaikuttava kirveenterä, tasavarsisoljen ja korvakeputken katkelmat, A-tyypin soikean kupurasoljen katkelma ja ristiretkiaikainen hihnanhela

Pieni Mustalampi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Kiili (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on elokuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä nauhaornamentilla koristeltu korvalusikka. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM27384.

Solkias (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari. Lisäksi historiallisen ajan rahoja, joita ei otettu kokoelmiin.

Rantakallio 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta löytyi metallinetsinnässä syksyllä 2018 sulanutta kupariseosta.

Nikniemi (Löytöpaikat)
Rautakautinen; N. 3-4 m korkean jyrkänteen juurelta löytyi metallinetsinnässä ruodollinen nuolenkärki. Maasto on metsäistä ja löytökohdan maaperä on moreenia.

Lattu (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on syyskuussa 2023 löytynyt metallinetsinnässä korvakeputki ja muutaman metrin päästä räpyläriipus. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM28052, 28053.

Pieni Mustalampi 3 (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaarevahamarainen veitsi.

Hakavuori (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä soikea tulusrauta ja kupariseoksinen piikki.

Historiallinen; Metallinetsinnässä marraskuussa 2020 löytyi metsästä, kaatuneen puun juurten jättämästä kuopasta veitsen terä. Ilmoittajan mukaan löytöpaikasta koilliseen on kaksi röykkiötä.
Lisätietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM16770 LÖY310954.

Matikanlahti (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä häränsilmäleimakoristeinen nappi, uskollisuussormuksen katkelma, lyijypaino soikea tulusrauta ja kehäsolki.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 17327 ja 17362.

Alakurronen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä ompelukoukku.

Vähikkälä Ala-Kurronen 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä ompelukoukku.

Huhtiniemi 3 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kivikkoiselta rannalta, rantakivikon ja metsänreunan rajalta, löytyi mahdollinen kvartsi-iskos.

Pietilänniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 löytyi veitsi ja miniatyyritulusrauta kallion päältä suuren kiven vierestä, noin 10 cm syvyydestä kunttakerroksesta.

Liira (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on huhtikuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä mm. ristimäisen ketjunkannattimen katkelma, räpyläriipus ja ristiretkiajan pronssinen veitsenkahva. Ilppari ILM29557, 29573, 29574, 29575, 29865.

Kaatonen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari, sormus ja muuta historiallisen ajan esineistöä.

Veitsiniemi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä huhtikuussa 2021 pellosta löytyi 1500-luvun tipparaha ja hopeasormuksen katkelma (alakohteena).

Kaljunen (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metallinetsinnässä noin vuonna 2014 löytyi pellosta hopeinen riipus.

Latukkalampi (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä noin vuonna 2014 löytyi pellosta koristeellisen kupariseosesineen katkelma. Alakohteena vuonna 2019 löytynyt hela.

Lamila (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä korvakeputki. ILM30053.

Veneenpohjannotko (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä hevosenkenkä ja rautatyökaluja.

Hovi 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi metallinetsinnässä vyönsolki.

Koitsanlahti Välimäki 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on toukokuusss 2024 löytynyt metallinetsinnässä historialliseen asutukseen liittyviä pienesineitä ja rahoja sekä ristiretki- tai keskiaikaiselta vaikuttava nelikorvakkeinen korvakeputki. Ilppari ILM30071. Alakohteena kvartsi-iskosten löytöpaikka (ILM30081).

Koitsanlahti Välimäki 3 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on toukokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä vinouurrekoristeinen sormus, jonka tiedossa olevat ajoitetut vastineet viittaavat 1100 - 1300-luvuille. Ilppari ILM30071.

Hovila (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä löytyi kahvamainen rautaesine.

Luukkoinen (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Polun varrelta löytyi metallinetsinnässä kaksipiikkinen viskari.

Eskola 2 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi metallinetsinnässä mahdollinen väkipuukko ja kukkohanan katkelma.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 19061 ja 19693.

Ahola (1000051766) (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä kesäkuussa 2021 pellosta löytyi kehäsolki ja muita historiallisen ajan esineitä.

Pyysalo (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä syyskuussa 2021 pellosta löytyi hihnanpäätehela.

Huvihaka-Myllykallio (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellosta on kesällä 2024 löytynyt metalliesineitä, joista vanhimmat toistaiseksi ajoitetut (räpyläriipus ja köynnöskuvioinen pronssihelmi) ovat ristiretkiaikaisia. Myös liivinmaalainen hopearaha ja keskiaikaiselta vaikuttava kehäsolki.

Hiekkasilta SW (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Kohde sijaitsee Hangasojan pohjoispuolella olevalla pellolla, joesta noin 140 m, muinaisen rantatörmän reunalla. Peltoaukealla on komea muinainen rantatörmä, jonka päältä savimoreenipellosta on löytynyt kivikirves. Löytöpaikka saattaa olla myös asuinpaikka (havainnoitu hämärässä).

Kotiranta (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Niemijärven pohjoispää, Kotirannan talosta n. 180 m NW olevan ladon seinustalta. Esine työnnetty hirsiladon salvaimeen. Taltta on ehkä löytynyt jostain ympärillä olevasta pellosta, joka on matalaa etelä-lounaaseen viettävää savikkoa, ja löytäjä on tallettanut sen hirsiladon salvaimeen (Miettinen 1974). Kivitaltta mitat: 97 x 38 x 22, viherliusketta, toinen terä hiukan murtunut, terän keskellä hankausjälkeä. Löytövuosi 1964.
Paikkaa ei tarkastettu inventoinnissa 1998 tai 2022. Kartan perusteella lähistöllä on topografisesti oivaa asuinpaikkamaastoa löytöpaikan itäpuolella ja kauempana pohjoi-puolella muinaisen järven (Ratalampi) ympäristössä.

Kärkjärvi Rantala (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikka sijaitsee Kärkjärven koillisrannalla. Talon perustusta kaivettaessa on löytynyt itäkarjalainen tasataltta (KM 20240), mitat: 88 x 37 x 19, Äänisen viherliusketta, kauttaaltaan hyvin hiottu, kantaosassa lohkomisjälkiä. Löytö Rantalan tilan RNo 5:4 Tuomiohaasta ladon kohdalta. Löytö n. 40-50 cm:n syvyydestä jankkosavesta.

Niemi (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Niemijärven itäranta, talosta n. 20 m pohjoiseen. Löytö perunamaasta hiekan alta savesta, rantatörmästä. Kourutaltta, Mitat: 122 x 42 x 35, vihertävänharmaata, vaaleata kiveä. Peltotöiden yhteydessä 1962. Löytö Etelä-Karjalan Museossa.

Eväksensuo Tervahauta (Löytöpaikat)
Ajoittamaton; Kiviesineen on löytänyt mv. Aug. Kulkkonen n. v.1954 talonsa eteläpuolelta saunan itäpäädystä n. 10 m etelään. Esine havaittiin peltoa muokattaessa. Paikka on tasaista peltoa, jonka maaperä on savimultaa.

Lahtela (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Taltan (KM 16414) arvioitu löytöpaikka Timo Miettisen (1974) inventointiraportin mukaan

Karhula 2 (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Metsästä löytyi kelloriipus.

Tynkkylänjoki c (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellosta on syyskuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä katkelmallinen Juhana III:n raha (ilmeisesti 1/2 äyriä) sekä kaksi uuden ajan alkupuolelle ajoittuvaa kuvasormusta (ns. Sarvas-sormusta). Ilppari ILM3199.

Anteroisenmäki 4 (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metsästä on löytynyt metallinetsinnässä veitsi, nappi ja vyönsolki.

Piiparinsaari (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt kvartsi-iskoksia.

Hiekkala (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt Sarvas-sormus, kehäsolki, hela ja kupariseosesineen katkelma. Alakohteina vyönsolki ja kasteristin katkelma.
Lisätietoa viranomaiskäyttöön Ilppari ILM 21339 ja 21341.

Kuusela II (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta löytyi kupariseoksinen vyökoukku.

Pohjoinen Ruuhonsaari (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Lahden rannalta on elokuussa 2024 löytynyt metallinetsinnässä 20 cm syvyydestä myöhäisrautakautinen kirves. Läheltä myös tulusrauta, jonka ajoitus lienee historiallinen. Ilppari ILM31717.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Ylijärvenmäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Kesäkuussa 2024 on luolan pohjalla olevasta hiekasta, 2 cm syvyydestä, löytynyt pieni nuolenkärki (Ilppari ILM31847). Löytöpaikkaa ei ole tarkastettu maastossa.

Torsanpääntie (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Arkeologian harrastaja on vuonna 2020 havainnut Torsanpääntien pohjoispuolisessa tiepenkassa iskettyä kvartsia, palanutta luuta ja mahdollisesti palanutta kiveä noin 25 metrin matkalla. Tarkempia tietoja viranomaiskäyttöön: Ilppari ILM17153.
Vaatii tarkempaa selvitystä.

Suuri Sarviniemi 2 (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Paikalta on löytynyt keramiikan paloja.

Karhukallio (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt nuolenkärkimäisen rautapiikin katkelma.

Pillintalo (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Pellosta on löytynyt metallinetsinnässä pari myöhäisrautakauteen ajoittuvaa esinettä, kuten hihnansolki. Lisäksi sulanutta metallia sekä historialliseen asutukseen liityviä kupariseosesineitä. Ilppari ILM31317, ILM31605, ILM31950.

Tarhonen (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2022 pellosta löytyi kampariipus ja tulusrauta.

Karhu (Löytöpaikat)
Historiallinen; Metallinetsinnässä toukokuussa 2022 pellosta löytyi tinasormus.

Virtapiiri (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Paikalta on löytynyt sulaneen kupariseoksen pala ja raaka-ainelyijyharkon katkelma.

Penttilä (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt runsaasti historiallisen ajan esineistöä, kuten kehäsolkia, kasteristi ja sormus.

Armila Myllymäki (Löytöpaikat)
Rautakautinen; Soikea kupurasolki (KM 16858) on löytynyt v. 1964 tietyössä Lappeenrannan kaupungin Armilan kylän Myllymäellä, joka sijaitsee n. 700 m rautatieasemalta kaakkoon. Esine oli löytynyt uudelta kiertotieltä, caterpillari oli kaivanut sen esiin.
Löytötiedot viittaavat ilmeisesti Myllymäen luoteisreunaan, jossa on n. 80 m:n pituinen kallioleikkaus, jonka pohjalla tie kulkee. Kallion laella tien kohdalla on saattanut jopa olla hauta, joka on kallioleikkausta tehtäessä hävitetty. Kallion päällä on kallioleikkauksen reunoista päätellen sorakerros.

Ravalinmäki (Löytöpaikat)
Historiallinen; Paikalta on löytynyt uuden ajan rahoja sekä venäläinen kaksoiskotkalla koristelty lyijyesine.

Kuusela (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt teräaseen hela.

Rasila (1000055373) (Löytöpaikat)
Keskiaikainen; Pellolta on löytynyt tulusrauta sekä jonkinlainen aisan tai huonekalun hela.

Hiijenranta (Löytöpaikat)
Historiallinen; Pellolta on löytynyt padan tai kattilan reunakatkelma.

Siikalahti (Löytöpaikat)
Kivikautinen; Liuskekärjen löytöpaikka Mäntylahden kylässä Siikalahden itärannalla, noin 130 metriä Kasiniemessä olevasta opastuskeskuksesta länteen. Esine löytyi loivasti etelään viettävää savikkopeltoa kynnettäessä. Alue on vesijättöä.

Suuri-Pyhäkala 2 (Asuinpaikat)
Esihistoriallinen; Asuinpaikka sijaitsee Suuri-Pyhäkala - järven keskiosan länsirannalla, pohjoiseen ulottuvan kallioniemen eteläpuolella rannassa olevassa pienessä hiekkaisessa niemekkeessä. Asuinpaikkahavainto perustuu kvartsi-iskokseen. Tasaisuudeltaan ja maaperältään paikka soveltuu esihistorialliseksi asuinpaikaksi.

Käärmekallio (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Luontaisia kuvioita kalliossa, luultavasti ns. pfygmaattinen poimu.

Jämppärinkorpi Kirstansuo, Pitkäkangas (Kultti- ja tarinapaikat)
Historiallinen; Kohdetta on aiemmin pidetty mahdollisena jatulintarhana (Jukka Luoto 1995), mutta vuoden 2002 inventoinnissa todettiin, ettei kohdetta ole syytä pitää jatulintarhana. Maan pinnalla on melko runsaasti kiviä, jotka eivät ole kuitenkaan missään järjestyksessä. Kohde on siis poistettu kiinteiden muinaisjäännösten luettelosta.
Alunperin (1995) kohteesta oli tällaiset tiedot: "Jatulintarha" sijaitsee metsäisellä mäellä Kirstansuon pohjoispuolella ja pienemmän Linnakivensuon kaakkoispuolella, Kosenrasin alueella, jossa on osittain kalliota näkyvissä. Jatulintarha koostuu sisäkkäisistä kivikehistä (suurimman halk. 12 m). Yhdellä sivulla on tarhan sisälle johtava kivistä muodostettu polku. Paikalla on myös kolme isoa siirtolohkaretta (ns. paimenien kivet).

Melkoniemi Lampela (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Parikkalasta kotoisin oleva Kari Niemi oli kesäkuussa 2003 ilmoittanut Etelä-Karjalan museoon löytäneensä kiveen hakattuja merkkejä, mahdollisen rajamerkin. Ilmoitettu siirtolohkare sijaitsee Jalaslammen lounaispuolella, välittömästi Lampelan taloon menevän tilustien länsipuolella. Kohteen tarkastanut arkeologi Ville Laakso totesi kiven pinnassa ainoastaan luonnon muovaamia epätasaisuuksia.

Pitkäkangas (1000002292) (Luonnonmuodostumat)
Ei määritelty; Kohde sijaitsee laajan Kirstansuon pohjoispuolella. Paikka on ilmoitettu jatulintarhana mutta todettu inventoinnissa luonnonmuodostumaksi.

Lehtilammen Linnamäki (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton;

Linnavuori (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivijärven pohjoisrannalla, lähellä Hannanlahden suuta, sijaitsee Linnavuori-niminen moreenimäki, jonka laella on pienellä alueella peruskalliota näkyvissä. Mäen järvenpuoleinen sivu on kallioinen ja jyrkkä.
Mäen laella, korkeimman kohdan koillispuolella, on noin 30 x 30 m kokoinen säännöllisen nelikulmainen matala valli. Vuonna 1971 painetussa peruskartassa täsmälleen samassa kohdassa on pelto. Typologisin ja morfologisin perustein löytynyttä rakennetta voidaan pitää ehkä ennemminkin historiallisen ajan pellon reunavalleina kuin muinaislinnan vallituksena.

Hirssaari (Kivirakenteet)
Historiallinen; Kivilatomus sijaitsee Konnunsuon lakeudesta hieman nousevalla hiekkakumpareella, joka on nimetty Hirssaareksi. Tämän kumpareen etelälaidalle kaivettuun hiekkakuoppaan on muodostunut tekolampi, jota nykyään käytetään uimalana, länsirannalla on kesäteatteri, joka taas on ilmeisesti rakennettu vanhan navetan raunioille. Pohjoisrannalla, hiekkapohjaisella mäntykankaalla on vaja, jota käytetään uimakoppina. Tämän vajan takana, vajasta noin 10 m koilliseen on n. pohjois-eteläsuuntainen säännöllinen kivilatomus, kooltaan 6 x 4 m ja korkeudeltaan 50-80 cm. Latomus on koottu noin 30-50 cm läpimitaltaan olevista lohkotuista kivistä. Vajan länsipuolella olevasta kalliosta on louhittu juuri tällaista kiveä. Latomuksen kivet ovat osittain sammaloituneet. Latomus ei ole viljelysraunio, mutta tuskin se on esihistoriallinenkaan. Se saattaa olla jopa alle 100 vuoden ikäinen.

Suuri Linnamäki (Puolustusvarustukset)
Historiallinen;

Mäki (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; "Kuppikivi" sijaitsee Mäen talon ulkorakennuksen maalattiassa. Laen vaakasuoralla laella on pyöreähkö kuoppa, jonka halkaisija on 11-12 cm ja syvyys n. 3 cm. Kuoppa on ihmisen tekemä, todennäköisimmin portin tms. akselipylvään sarana.

Koivikko (831000004) (Kultti- ja tarinapaikat)
Ajoittamaton; "Kuppikallio" sijaitsee Haikolan kylän eteläosassa, kylätien etelälaidalla, Koivikon talon pihapiirissä. Kallioharjanteella on kaksi "kuppia", jotka eivät ole aivan tyypillisiä kuppikivien kupeiksi. Pohjoisemmassa kupissa pystysuorat seinämät, koko 7 x 6 cm, syvyys 4 cm, eteläisemmän kupin halkaisija 7,5 cm, syvyys 3 cm. Kuppien sijainti kalliossa ja toisiinsa nähden on kuppikalliolle luonteva. Siksi Antti Bilund on pitänyt kalliota mahdollisena kuppikalliona ja kuppeja ihmisen tekeminä. Jukka Luoto on suhtautunut kuppeihin epäilevästi eikä pidä kohdetta muinaisjäännöksenä.

Myllylä (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Vesimyllyn patorakennelma ja kivijalka sijaitsevat Toivarilan kylässä Ala-Kyynelmysjärvestä virtaavassa Myllyojassa, Myllälän tilan vanhasta päärakennuksesta noin 100 metriä koilliseen. Myllynpaikka ei ole joen nykyisessä uomassa vaan joen länsipuolella 20 m päässä nykyisestä uomasta. Vanha joenuoma erottuu vain heikosti. Mylly on ollut samalla paikalla ainakin vuodesta 1767 (kartta: Geographisk Charta öfwer Laawäsi Sokn uti Kymmengårds Prowince och Lappwäsi Härad, Viipurin kuvernementin kartta-arkisto 228, Kansallisarkisto) ja sitä on käytetty viimeksi 1940-luvulla.

Lennusjärvi (Taide)
Ei määritelty; KESKENERÄINEN TEKSTI: Juha Jetsun tiedonannot Museovirastoon sähköpostilla 1.6.2009 ja 24.8.2010: Maalaus sijaitsee Lennusjärven kallioseinämässä vesirajassa, sisäänpäin viettävässä sileässä kalliossa, jossa kapea halkeama, sammaltupsun yläpuolella. Halkeama leikkaa veneenkuvan kahtia. Veneenkuva jossa ihmishahmo, ja ihmiskuvia (?).
ETRS-TM35FIN -tasokoordinaatit
N 6770074 E 522736 - eivät osu kartassa kohdalleen.
Juha Jetsu löytänyt kohteen marraskuussa 2005. KOHDETTA EI OLE TARKASTETTU!!!!
Pekka Siiropään 17.9.2010 ilmoittamat koordinaatit: 352291, 677290.
Siiropää on käynyt kaksi kertaa etsimässä maalausta löytämättä sitä. Juha Jetsun mukaan maalauskivi olisi melkein vesirajassa, mökkirannasta matkaa ehkä 30-40 metriä. Kiviseinä oli vaalea ja sisäänpäin kaartuva. Keskellä oli kapea halkeama ja halkeamassa sammaltupsu. Silmämääräisesti maalausta on Jetsun mukaan vaikea erottaa, mutta Photoshopissa se näkyy paremmin. --- KOHTEEN STATUS ON SITEN KYSYMYSMERKKI.
Timo Jussilan palaute 20.12.2010: Maalaus on mielikuvituksen tuotetta. Siiropää ei kertomansa mukaan nähnyt paikalla mitään siellä käydessään.

Raimlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Vuorilinnoituksen edustalla Raimlahdessa
Proomutyyppinen alus, osittain pinnalla

Raimlahti 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Vuorilinnoituksen edustalla Raimlahdessa
Proomutyyppinen alus, osittain pinnalla

Vitsai 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Keurulahdella n. 10m rannasta
Tasasaumaisen, männystä rakennetun höyrylaivan palanut hylky, jonka pituus on noin 28.40 m ja leveys 7.30 m. Hylyssä on rautakaaret. Alus on ollut tyypiltään ns. "takatuuppari" eli traditionaalinen tervahöyry. Hylystä on jäljellä vain pohjaosa, koneisto ja kattila ovat poissa, peräsin on jäljellä.

Vitsai 2 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Keurulahdella
Hylky, jonka pituus on noin 32 metriä ja leveys max. 7.3 metriä. Mahdollisesti proomun hylky.

Vitsai 3 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Keurulahdella
Hylky, jonka pituus on 29.3 metriä ja max. leveys 6.85 metriä. Mahdollisesti proomun hylky.

Historiallinen; Keurulahdella
Hylky, jonka pituus on 31.5 metriä ja leveys noin 8 m. Hylyssä on rautakansi ja rautakaaret, mahdollisesti proomun hylky.

Hylky, jonka pituus on noin 31.5 metriä ja leveys noin 8 metriä. Hylyssä rautakansi ja rautakaaret, mahdollisesti proomun hylky.

Hylky, jonka pituus on noin 31.5 m ja leveys noin 8 m. Hylyssä rautakansi ja rautakaaret, mahdollisesti proomun hylky.

Pienehkö ison lotjan apuveneen hylky.

Mahdollisesti proomun hylky

Lamposaari hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Taipalsaaren Kyläniemen Lamposaari
Tasasaumaisen männystä rakennetun aluksen hylky, jonka pituus on 31 metriä ja leveys 7 metriä. Hylyn lankutus on kiinnitetty pulttaamalla rautakaariin.

Uirinsaaren veneen hylky (Alusten hylyt)
Historiallinen; Jängynjärveen kuuluvan Kukkolanselällä olevan Uirinsaaren lounaisranta.
Limisaumaisen puuveneen hylky, jonka pituus on pituus 7,16 m ja leveys 1,13 m. keulapuu on tallella, samoin peräpeilin alaosa, laudoitusta kiinni pohjakaarien leveydeltä, kölipuun leveys 34 cm. Vene on vedetty maihin matalasta rantavedestä.

Nautanpää (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee Lappeenrannan keskustasta pohjoiseen, Mikonsaaren pohjoiskärjen pohjoispuolella, Nautanpään ja Riihivuoren välillä.
Puurunkoinen koneeton proomu, jossa on teräskaaret. Proomun pituus on noin 20-30 metriä. Peräsinpinnalla käänneltävä peräsin on tallella. Proomussa on neljä suurta ruumatilaa, jotka kukin on jaettu rungon pituussuunnassa laipiolla kahteen osaan siten, että ruumaosioita on yhteensä kahdeksan.

Huiperonsaaret (Alusten hylyt)
Ei määritelty; Hylky sijaitsee eteläisemmän Huiperonsaaren itäpuolella, noin 50 metrin etäisyydellä saaren itäkärjestä.
Teräsrakenteisen, tasaperäisen proomun hylky, jossa ei ole kantta. Hylyn pituus on noin 17 metriä ja leveys noin viisi metriä. Maksimikorkeus pohjan tasosta on noin yksi metri. Hylyn perässä on näkyvissä peräsimen varsi, pollareita ja tukki pystyssä peräpeilin vasemmalta puolella. Hylyn sisällä on sekalaista ”romua”.

Mustamäki 2 (Maarakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Kylänlahden koillisrannalla olevalla
Mustamäellä, mäen etelään pistävän niemekkeen korkeimmalla kohdalla. Paikalla on Salpalinjan linnoitteita: kolme maan ja kivensekaista suurta vallia (A – C), neliskulmainen mahdollisen korsun jäännös (D) sekä sen edustalla ja eteläpuolella sijaitseva mahdollinen tähystysasema (E). Kohteiden sijainti, ks. alakohteet.
Valli A: Kiven ja maansekaisen vallin pituus on 10 metriä ja leveys 4 metriä, korkeus noin 1,5 metriä.
Valli B: Pituus on 5 metriä, leveys 4 metriä, korkeus 1,5 metriä.
Valli C: Pituus on 15 metriä, leveys 6 metriä, korkeus 1,5 metriä.
Korsunjäännös D: Nelikulmainen, maan- ja kivensekaisten vallien ympäröimä painauma, jonka mitat ovat 3 x 3 metriä. Kyseessä saattaa olla tulenjohtokorsun jäännös tai tuliasema.
Mahdollinen tähystysasema E: Suurehko maahan kaivettu kuopanne, mahdollisen tähystysaseman jäännös.

Kilpiänsaari (Kilpiänsaari) Ketvele (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, Ketveleenlammen ja Kylälahden jäävän muinaisen salmen länsirannalla. Historiallinen asuinpaikka esiintyy jo vuoden 1776 Taipalsaaren tukkimetsiä kuvaavassa kartassa. Isojakokartan (Lindberg 1832, 34, 38) mukaan asemoitu kylätontti sijaitsee matalalla kumpareella Ketveleen tilakeskuksen alueella. Tilakeskus on yhä asuttu.
1800-luvun isojakokartan mukaan asemoidulla kylätontilla ei havaittu merkkejä maan päällisistä historialliseen asuinpaikkaan liittyvistä rakenteista. Kylätontin toinen osa sijoittuu nykyisen päärakennuksen luoteispuollella olevalle entiselle pellolle, jolle on nyt istutettu koivuja. Alueella ei havaittu merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä.

Kattelussaari (Kattelussaari) Nuutilanmäki (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kattelussaaren eteläosassa, Uittoniementien eteläpäässä. Maasto alueella laskee kohti etelää ja kaakkoa. Historiallinen asuinpaikka esiintyy jo vuoden 1776 Taipalsaaren tukkimetsiä kuvaavassa kartassa. Isojakokartan (Lindberg 1832, 34, 38) mukaan asemoitu kylätontti sijaitsee osin yhä asuttujen Nuutilanmäen ja Raution tilakeskusten alueella. Osa isojakokartan mukaisesta kylätontista sijaitsee nykyään autioituneella tontinosalla, yhä asuttujen tilakeskusten eteläpuolella olevassa metsikössä. Metsässä havaittiin useita kivisiä rakenteiden jäännöksiä (A–G, ks. inventointikertomus), jotka eivät kuitenkaan ilmeisesti ole iältään sataa vuotta vanhempia. Ylempänä rinteessä, tilakeskuksen länsipuolella oli myös kolme peltorauniota (H–J, ks. inventointikertomus).
Isojakokartan mukaisesti asemoidun kylätontin itäosa etelään johtavan metsäautotien itäpuolella sijaitsee alueella, jossa on suoritettu voimakasta metsäraivausta. Alueella sijainnut tontinosa on todennäköisesti kokonaan tuhoutunut.
Kohdetta ei voi pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä: se on yhä asuttu, historialliselle ajalla ajoittuva asuinpaikka, jonka tarkka ikä ei ole tiedossa. Isojakokartan (Lindberg 1832, 34, 38) mukaan asemoidun kylätontin nykyään autioituneella osalla sijaitsevat rakenteet liittyvät alueen 1900-luvun alkupuolen rakennuskantaan, eivätkä näin ollen täytä kiinteän muinaisjäännöksen tunnusmerkkejä.

Työmäenniitty (Kivirakenteet)
Moderni; Kohde sijaitsee Suuri Jänkäsalon itäosassa, Työmäenniemellä. Lahdenpohjantien pohjoispuolella, noin 30 metriä tiestä pohjoiseen olevalla vanhalla, metsittyneellä pellolla on suuren kiven kylkeen kasattu raunio. Sen mitat ovat 2 x 1,3 x 0,7 metriä. Raunio on todennäköisesti nuorehko peltoraunio.

Uukuniemi Vaiviinmäki (Maarakenteet)
Historiallinen; Vanhan ampuradan eteläpään rakenteita suon laidassa, sekametsässä tasamaalla, ks. myös alakohteet.
1) 8 x 4 metriä laaja ja 0,7 metriä korkea penkka, jolle johtaa
2) 4 x 2 metrin laajuinen ja 0,4 metriä korkea siltamainen maarakenne
3) Lähellä on 3 x 1,5 metrin laajuinen suorakaiteen muotoinen kuoppa, joka saattaa liittyä paikan muihin rakenteisiin tai paikalle tehtyyn traktoriuraan.
Maanomistajalta saadun tiedon mukaan kyseessä on suojeluskunnan ampurata 1920-luvulta. Ampumaradan kokonaispituus on 300 metriä. Ampumasuunta on ollut suon yli pohjoiseen. Kokonaisuus näkyy laserkeilausaineistossa.

Rautaniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Moderni; Pyhäjärveen pistävän pienialaisen Rautaniemen tyvellä todettiin viisi metriä pitkä tervaränni, jonka pohja on muovattu betonista. Kohde ei siis voi olla ajoitukseltaan kovinkaan vanha.

Kattelussaari (Kattelussaari) Hulkkonen (Asuinpaikat)
Ajoittamaton; Kohde sijaitsee Kattelussaaren keskiosassa, etelään johtavan Uittoniementien molemmin puolin, noin 300 metriä etelään Päihänniementien ja
Uittoniementien risteyksestä. Historiallinen asuinpaikka esiintyy jo vuoden 1776 Taipalsaaren tukkimetsiä kuvaavassa kartassa. Isojakokartan (Lindberg 1832, 34, 38) mukaan asemoitu kylätontti sijaitsee yhä asutun Hulkkosen tilakeskuksen alueella.
Tilakeskuksen päärakennus on arviolta 1950-luvulta, ulkorakennuksen suurin piirtein samalta ajalta kenties hieman vanhempia. Alueella kasvaa tummaa tulikukkaa sekä hullukaalia. Tilan pellosta on myös löydetty 1700–1800-luvuille ajoittuvia kolikoita, mm. Nikolai I:n aikainen kopeekka vuodelta 1798.
Inventoinnin yhteydessä alueella ei havaittu maanpäällisiä historialliseen asuinpaikkaan liittyviä rakenteita tai muita merkkejä kiinteästä muinaisjäännöksestä. Kohde on yhä asuttu, historialliselle ajalla ajoittuva asuinpaikka, jonka tarkka ikä ei ole tiedossa.

Linnavuori (1000022912) (Luonnonmuodostumat)
Tuntematon ajoitus; Mäki lienee saanut Linnavuori-nimensä muotonsa ja jyrkkien seinämiensä takia. Vain kaakkoisrinnettä pääsee helposti ylös. Mäellä ei ole merkkejä ihmisen tekemistä varustuksista. Hyvä näkyvyys kaakkoon, etelään, lounaaseen, länteen ja luoteeseen. Ilmeisesti kohteesta on näköyhteys Lassilan Linnavuorelle, joka sijaitsee noin 4,5 km etelälounaaseen.

Havukkala 1 (Kivirakenteet)
Moderni; Oravisalon pohjoisrannalla, Havukkalan talon kohdalla, havaittiin inventoinnissa kahden uuden rakennuspaikan rajan tienoilla kivirakennelma, Rakenne sijaitsee ylhäällä kivisessä rinteessä, lähellä rakennuspaikkojen yläreunaa Se on kalliojyrkänteen ja siitä irronneen lohkareen sekä kahden liuskekivistä rakennetun seinän rajaama noin 2 m x 2 m kokoinen tila. Seinät ovat noin 30 cm paksut ja 70 cm korkeat, kaakossa ja lounaassa olevat luontaiset kallio- ja kiviseinämät korkeammat. Luoteisseinässä on rakenteen pohjoiskulman vieressä oviaukko. Seinät on ladottu siististi suurelta osin melko pienistä liuskekivilaaoista. Seinissä ei ole sortumia, eikä kovin paljon sammalta. Rakennetta ei sinänsä voi ajoittaa, eikä sen funktiota varmasti määrittää. Rakenteen hyväkuntoisuus viittaa melko vähäiseen ikään, sillä pienistä kivistä ladottuihin pystyseiniin voi olettaa jo luonnonvoimien vaikutuksesta syntyvän sortumia pidemmän ajan kuluessa. Kyseessä saattaa olla esimerkiksi lasten rakentama maja. Lähitienoilla maastosta ta-vatut kesämökkiläiset, jotka kertoivat olevansa seudulta kotoisin, eivät tienneet rakennelmasta.

Umianlampi (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Umiansalmen pohjoispuolella.
Puurunkoisen aluksen hylky, jota pidetään lotjana. Saimaan Hylyt -ryhmä on selvittänyt hylyn taustaa. Hylyn tarkka uppoamisvuosi ei ole selvinnyt, mutta hylyn omistajien perillisten mukaan lotjan hylkääminen on tapahtunut 1920-luvun alussa tilan omistajamuutoksen yhteydessä. Paikallinen asukas, joka antoi hylystä vinkin Saimaan Hylyt -ryhmälle, muistaa hylyn olleen uponneena ainakin vuonna 1948; hänen kävellessään kansakouluun talvijäitä pitkin hylyn kaaret näkyivät kirkkaan syysjään läpi. Tämä oli kuulemma pikkutytölle pelottava näky.
Lotja oli ostettu useamman maanviljelystilan yhteiseksi ns. paskalotjaksi, jolla kuljetettiin mm. lehmänlantaa rantaviljelysten lannoitukseen. Perimätiedon mukaan lotja on jo 1910 -luvulle ajoittuneelle ostohetkellä ollut huonokuntoinen ja juuri siksi valittu tähän työhön. Lotjan rakennuspaikkaa ei ole saatu selvitettyä, mutta uppoamispaikan lähin lotjavarvi on sijainnut Kopinsalmessa alle kilometrin päässä hylyn sijainnista.
Hylyn löysi paikallisen asukkaan vihjeen avulla viistokaikuluotaamalla Saimaan Hylyt -ryhmä.

Korpivuori (Luonnonmuodostumat)
Ajoittamaton; Luontaisia värjäytymiä kallioseinämässä. Yksi värjäytymä vaikuttaa ihmishahmolta. Kohde tarkastettu yhdessä löytäjän kanssa 3.10.2018.

Tonttimaa 1: Ritikankosken länsipuolella omakotitalotonttien pihoilla ja tonttien välisillä pelloilla ei ole alueen tarkkuusinventoinneissa havaittu merkkejä säilyneistä kulttuurikerroksista tai muista muinaisjäännöksiksi luettavista rakenteista. Kohdetta ei ole perusteltua pitää kiinteänä muinaisjäännöksenä. Kohde on siirretty luokkaan muu kohde.

Uuhijoki (Maarakenteet)
Historiallinen; Sepänniityt-nimiseen suohon ja entiseen järveen laskevaan rantatörmään on kaivettu pohjaltaan noin 3,5 x 2 m laajuinen syvä kuoppa, josta lähtee käytävät rantaan ja maan puolelle. Vallit ovat matalat. Puusto viittaa kymmenien vuosien ikään mutta jyrkät reunat suhteellisen nuoreen, alle 100 v. ikään. Voisiko kyseessä olla esim. käpykaartilaisen tai sisällissodan aikainen piilokorsu tai jonkinlainen maasauna? Kyseessä ei ole tervahauta tai hiilimiilu tai muu tuotannollinen rakenne

Uuhijoki (1000036793) (Maarakenteet)
Historiallinen; Sepänniityt-nimiseen suohon ja entiseen järveen laskevaan rantatörmään on kaivettu pohjaltaan noin 3,5 x 2 m laajuinen syvä kuoppa, josta lähtee käytävät rantaan ja maan puolelle. Vallit ovat matalat. Puusto viittaa kymmenien vuosien ikään mutta jyrkät reunat suhteellisen nuoreen, alle 100 v. ikään. Voisiko kyseessä olla esim. käpykaartilaisen tai sisällissodan aikainen piilokorsu tai jonkinlainen maasauna? Kyseessä ei ole tervahauta tai hiilimiilu tai muu tuotannollinen rakenne

Karhunpäänniemi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Röykkiö sijaitsee Suuren Jukajärven kaakkoispään pohjoisrannalla Karhunpäänniemessä, rantaan laskevassa jyrkähkössä lounaisrinteessä. Rinteen yläreunassa on maapohjalle pelkistä kivistä kasattu suuri epämääräisen muotoinen röykkiö. Se on kooltaan 8,4 x 5,8 x 2,5 metriä. Kivien koko vaihtelee 10 ja 35 senttimetrin välillä. Röykkiön koillispäähän on tuotu uusia suurempia kiviä muualta. Röykkiön keskelle on aikoinaan kaivettu 2–3,5 metrin kokoinen ja noin 1,5 metrin syvyinen aukko, josta on levitetty kiviä kuopan laidoille ja röykkiön reunoille. Röykkiö on ohuen sammalen peitossa. Mahdollinen peltoraunio.

Taudinkorpi (Kulkuväylät)
Moderni; Tienpohja sijaitsee Ukonvuoren ja Taudinkorven välisellä metsäalueella, keskellä kosteaa ja kivikkoista istutettua kuusimetsää. Tienpohja liittynee viistovalovarjostuksen perusteella samansuuntaisiin, peruskartoissa erottuviin metsäteihin sen itä- ja länsipuolella.
Kohteesta tarkastettiin maastossa kaksi osaa (noin 80 m): ojaan rajoittuva itäpää on ympäristöstä koholla ja sen jatkeena oleva, noin 8 metriä leveä, länsipää on ympäristöään matalammalla. Matalammalta osuudelta raivattuja kiviä ja maata on kerätty valleiksi tienpohjan reunoille ja todennäköisesti myös käytetty itäpään korotukseen. Itäpään ulkoleveys eli piennar mukaan lukien on 6,2 metriä ja tasaisen tienpohjan leveys 4,5 metriä.
GPS-koordinaatit (x=6773267, y=529574) on mitattu länsipään keskiosasta. Tienpohja jatkuu ojan yli itään, mutta se ei erotu maastossa yhtä selvästi. Tarkastetun osan länsipään vallien sisäkorkeus on noin 0,7 metriä. Kairauksen perusteella maa tienpohjan ulkopuolella on turvetta ja hiesua, tienpohjassa karkeampaa hiekkaa. Hiekkaa on ilmeisesti tuotu paikalle, jotta alusta kannattaisi raskaampia ajoneuvoja. Kohteen eteläpuolella on pieni hiekkakuoppa.
Pitäjänkartastoon tietä ei ole kuvattu, mutta tiepohja näkyy vuoden 1953 ilmakuvassa.
Vuoden 2018 inventoinnin aikaan vanhalla tiepohjalla kasvoi kuusimetsää.

Korpisuo (Maarakenteet)
Moderni; Taavetintien varrella, rinteessä n 17 m pitkä kaivanto, jossa kaksi aukkoa tien suuntaan.

Akkasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Akkasaaren I-päässä. Kolme pylvästä, jotka yhdistyvät yläpäästään. Pylväiden yläosaan oli kiinnitetty kolmion muotoiset levypinnat, joihin oli maalattu kolme vaakasuoraa raitaa. Kummelin keskellä on pysysuora tanko, joka on maalattu raidalliseksi ja sen yläosaan on kiinnitetty nuoli.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin, että kohdalla on nykyaikainen merimerkki.

Jysmänniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Suuren Jänkäsalon KO-osassa.. Alunperin kiviröykkiö, jonka keskellä oli pystyssä tanko johon oli kiinnitetty kolmionmuotoinen merkki. Nykyään kartionmuotoinen, valkoinen kummeli.

Ilkonsaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Arkistotiedot: Ilkonsaaren L-rannalla. Varhaisempi kummeli on ollut kallioon maalattu neliön muotoinen alue samassa paikassa kuin nykyinen kummeli (valkoinen, kolmiomainen, aaltomainen lasikuitulevy).
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji pitää tarkastaa.

Petrasaari (Kulkuväylät)
Historiallinen; Saaren LU-niemessä. Alun perin Kiviröykkiö , jonka keskellä pystyssä tanko jonka yläosassa lyhyt poikittainen tanko. Nykyään valkoinen kivipinta.
Tarkastamaton kohde. Kohteen suojelulaji on tarkastettava.

Myllyniemi (Kulkuväylät)
Historiallinen; Myllyniemen kalliolla. Alun perin Kiviröykkiö, jonka keskellä pystyssä raidalliseksi maalattu tanko. Nykyään kivipinta.
Kohde on tarkastamaton. Kohteen suojelulaji tulee tarkastaa.

Parkkarinsaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustasta noin 10 kilometriä koilliseen Parkkarinsaaren etelärannan lahden itäreunassa Saimaan syväväylän varrella. Hylky näkyy ortokuvassa (15.7.2022).
Pintahylkynä oleva proomu, jonka pituus on noin 31 metriä ja leveys noin 7 metriä. Hylky on kölillään, paapuuriin kallistuneena. Keula on luoteeseen ja perä kaakkoon. Runko on muodossaan, mutta melkoisesti vahingoittunut. Kaaret ovat rautaa, kyljet ja peräpeili puuta. Proomu on avoin, siinä ei ole hyttiä. Rautalevystä tehdyt noin metrin levyiset sivukannet reunustavat ruuman isoa aukkoa. Peräsin(akseli) on jäljellä.
Suurin syvyys on noin kaksi metriä. Hylky nousee toista metriä vedenpinnan yläpuolelle.

Kirveslampi (Taide)
Moderni; Kirveslammen itärannalle on jyrkänteen pohjoispäähän maalattu punavärillä esihistoriallisia kalliomaalauksia muistuttuvia maalauksia. Kalliosta on tunnistettavissa mm. hirvikuvio ja tikku-ukko.
Kohteen tarkastuksessa 2022 todettiin, että kohde on moderni. Kalliopinnan lisäksi punaväriä on maalattu sammalten ja jäkälän päälle.

Oikotie (Maarakenteet)
Historiallinen; Paikka sijaitsee Lemin kirkosta 8,7 km itään, Oikotien ja Pajatien risteyksen eteläpuolella.
Kohdalla on hieman maanpinnan alapuolella hyväkuntoinen, betonista valettu Y-muotoinen n. 15 m pitkä, seisomakorkuinen käytävä, jonka päät ovat avoimet. Sisälle pääsee laskeutumaan eteläisestä suuaukosta helposti. Rakenteen funktio ei ole tiedossa.
Rakenteen lounaispuolella on maakuoppia, jotka vaikuttavat sortuneilta telttakuopilta.

Mikonsaari Mikonsaari (Asuinpaikat)
Historiallinen; Mikonsaaren kylän yksittäistalon tonttimaa on ollut 1700-luvulta nykypäivään samalla kohdalla, missä tilakeskuksen rakennukset ovat nykyäänkin.
Vuoden 2022 inventoinnissa todettiin, että tonttimaan lähiympäristössä on mm. kuoppia, vajoja ja rakennusten jäänteitä, jotka ovat ilmeisesti suhteellisen nuoria. Mitään vanhalta vaikuttavaa ei alueella ole erotettavissa. Tonttimaalla tuskin on jäljellä ehjiä maanalaisia rakenteita tai kerrostumia, jotka voidaan erottaa kuuluvaksi 1800-lukua vanhempaan aikaan.

Mikonsaari torppa (Asuinpaikat)
Historiallinen; Vuoden 1767 verollepanokarttaan on kuvattu Mikonsaaren yksinäistalon lisäksi peltoalueen pohjoispäähän, erilliselle tonttimaalle, savuhormillinen asuinrakennus. Kyseessä on ilmeisesti Mikonsaaren torppa, sillä hieman nuoremmassa, vuoden 1855 isojakokartan kuvioselityksessä ko. tonttimaan länsipuolella on kuvio 327, jonka nimi on ”Torpanniittu”. Tuolloin kartan pohjoispään tonttimaa oli jo autioitunut, eikä paikalla ollut torppaa.
Yhdessä Hiski-tietokannan kanssa em. tiedot viittaavat siihen, että torppa oli lyhytikäinen ja käytössä arviolta n. 1760-luvulta 1800-luvun alkuun.
Kohteen sijaintieto on karttaan perustuva arvio.

Kakaralampi (Kivirakenteet)
Historiallinen; Peltoinlahden kylää kuvaavassa vuoden 1779 verollepanokartassa kylän rajapyykki 14 on sijainnut Kakaralammen länsipuolen harjulla. Kaskein kylää kuvaavassa kartassa samaa pyykki on numerolla 19. Peltoinlahden kylää kuvaavassa kartassa raja tekee kohdalla taitoksen. Nykyisen rajapyykkiaineiston perusteella kyseisellä harjulla ei ole rajapyykkiä.
Harjun poikki kulkevan raja-aukon eteläreunalla on metsänlaidassa pinnalla lähekkäin, mutta hajallaan kymmenkunta isompaa sammaloitunutta kiveä, jotka saattaisivat olla hajotetun pyykin jäännös, mutta selvää rajapyykkiä kohdalla ei ole.

Kakaralampi (1000051082) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Peltoinlahden kylää kuvaavassa vuoden 1779 verollepanokartassa kylän rajapyykki 14 on sijainnut Kakaralammen länsipuolen harjun päällä. Kaskein kylää kuvaavassa kartassa sama pyykki on numerolla 19. Peltoinlahden kylää kuvaavassa kartassa raja tekee kohdalla taitoksen, mutta Kaskein kylän kartassa rajalinja on kohdalla suora. Nykyisen rajapyykkiaineiston perusteella kyseisellä harjulla ei ole rajapyykkiä.
Harjun poikki kulkevan raja-aukon, eli aiemman sähkölinjan aukon, eteläreunalla on metsänlaidassa pinnalla lähekkäin, mutta hajallaan kymmenkunta isompaa sammaloitunutta kiveä, jotka saattaisivat olla hajotetun pyykin jäännös. Selvää rajapyykkiä kohdalla ei ole.

Kokkolanjoen pohjoisranta (Kivirakenteet)
Moderni; Paikalla on melko tasalakinen, rajoiltaan selkeä ja pohjakaavaltaan karkeasti neliömäinen kiviladelma, jonka laajuus on 6 x 6 m ja korkeus 0,6 m. Kyseessä on sähkölinjan tolpan tukirakenne tai muu vastaava, noin sadan vuoden takainen, rakennelma.
Röykkiön vieressä, sen kaakkoispuolella on litteä pystykivi, joka on 0,7 m korkea, 0,7 m leveä ja 0,2 m paksu. Sen koilliselle sivulle on hakattu numero 130.

Pitkäsuo (1000052418) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajapyykki sijaitsee Vt 6:n ja junaradan väliin jäävällä Pitkäsuon alueella, voimajohtoaukean eteläpuolella. Pyykissä on suorakaiteen muotoinen, noin 1,3 x 2 metrin kokoinen kiviperustus, jonka korkeus on noin 30 cm. Perustuksen päällä on puoliympyrän muotoinen viisarikivi, jonka korkeus on noin 50 cm. Paikalla on Törölän ja Kärjen kylien raja, joka näkyy vuosien 1839-44 toimeenpanokartassa sekä vuoden 1845 pitäjänkartassa.

Mäkärniemenmäki (Kivirakenteet)
Historiallinen; Rajamerkki sijaitsee Ollikaisenkankaalta Törölään vievän metsätien itäpuolella, mäen rinteen yläosassa. Pyykissä on ovaalin muotoinen ladottu kiviperustus, jonka korkeus on noin 50 cm. Perustuksen keskellä on viisarikivi, jonka korkeus on noin 90 cm. Kiveen on kaiverrettu ”N 172”. Kyseinen pyykki näkyy vuosien 1839-1840 toimeenpanokartassa numerolla 172. Pyykki on sijainnut Myllylän kylän ja Törölän välillä ja on yhä käytössä olevan kiinteistörajan taitepisteessä.

Mäntysaari (1000052426) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykkinä toimii isohko, noin 1,6 metriä korkea kivi, jonka juurelle on aseteltu kolme kiviriviä rajalinjojen suuntaisesti. Sammaloituneissa kiviriveissä on pääosin yksi kivikerros ja niiden korkeus on noin 15-30 cm ja pituus 1,2-1,5 metriä. Pyykki on sijainnut Törölän, Myllylän ja Vilkjärven kylien rajalla ja se näkyy Vilkjärven isojakokartassa (1839-1844) sekä pitäjänkartalla (1845).

Heinäsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykissä on neliskulmainen, sammaloitunut kiviperustus, jonka korkeus on noin 25 cm ja halkaisija noin 1,6 metriä. Keskellä on kolmion muotoinen viisarikivi, jonka korkeus on noin 70 cm. Pyykki on Vilkjärven kylän, Törölän ja Lensulan yhteismaiden rajalla vuosien 1839-1844 isojakokartassa ja myös vuoden 1845 pitäjänkartassa.

Leppäkorvensuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykissä on matala, sammaloitunut kiviperustus, jonka päällä on rajalinjan suuntaisesti asetettu litteä viisarikivi. Pyykin korkeus on kokonaisuudessaan noin 45 cm. Paikalla kulkee Vilkjärven kylän ja Lensulan yhteismaiden suora rajalinja 1839-1844 isojaonkartassa ja vuoden 1845 pitäjänkartalla. Karttoihin ei ole merkitty pyykkiä kyseiselle paikalle.

Leppäkorvensuo 2 (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykissä on neliskulmainen kiviperustus, jonka halkaisija on noin 1,2 metriä ja korkeus noin 50 cm. Keskellä on ”väärinpäin” oleva kolmionmuotoinen viisarikivi, johon on kaiverrettu numero 286. Viisarikiven korkeus on noin 50 cm. Pyykki on Vilkjärven kylän ja Lensulan yhteismaiden rajalla vuosien 1839-1844 isojaonkartassa ja vuoden 1845 pitäjänkartalla.

Haivuorenkallio (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykki on sammaloitunut kivikasa, jonka halkaisija on noin metrin ja korkeus noin 20 cm. Pyykin keskelle on laitettu pystyyn puukeppi. Paikalla kulkee Vilkjärven kylän ja Lensulan yhteismaiden suora raja vuosien 1839-1844 isojaonkartassa ja vuoden 1845 pitäjänkartalla. Isojakokarttaan kyseiselle paikalle on merkitty pyykki nro 23.

Tupavuorenkorpi 2 (1000052432) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykissä on neliön muotoinen kiviperustus, jonka halkaisija on noin 1,1 metriä ja korkeus noin 70 cm. Keskellä on viisarikivi, jonka yläreunassa on pyöreä reikä. Viisarikiven korkeus on noin 50 cm. Paikalla kulkee yhä käytössä oleva kiinteistöraja, mutta pyykki näkyy myös Vilkjärven isojakokartalla (1839-1844) ja pitäjänkartalla (1845). Isojakokartassa pyykki on nro 285.

Huuhansuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykki koostuu neliön muotoon kasatuista pyöreähköistä kivistä ja sen halkaisija on noin 1,6 m ja korkeus noin 45 cm. Pyykki näyttää hätäisesti kasatulta tai hajonneelta.

Repovuorenmanner (Kivirakenteet)
Historiallinen; Pyykissä on matala, sammaloitunut perustus, jonka halkaisija on noin 2 metriä. Sammaleen päällä on aseteltu yksittäisiä isompia kiviä, jotka muodostavat ikään kuin rivejä kolmeen suuntaan. Nämä ”rivit” eivät kuitenkaan sijoitu rajalinjojen suuntaisesti.

Ylinen Viipurintie Kangas (Kulkuväylät)
Moderni; Paikalla on noin 340 metrin osuus pois käytöstä jäänyttä Ylisen Viipurintien linjausta. Tie on ollut käytössä vielä vuoden 1957 peruskartalla, mutta 1970-luvun peruskartalla kuutostietä on jo suoristettu. Jäätyään pois kuutostien linjauksesta osuus on toiminut 2000-luvun alkupuolelle asti metsäautotienä ja sen liittymänä kuutostielle.
Pois käytöstä jäänyt osuus on hiekka/ sorapäällysteinen ja tien leveys on noin 6-7 metriä. Tien eteläpuolella kulkee matala oja ja sen pohjoispuolella on pengerrystä. Tien pientareet ja reunat ovat melko umpeenkasvaneet ja tiestä näkyy lähinnä ajourien kohdat.

Mäntysaari (1000052870) (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kolmen kylän edelleen käytössä oleva rajamerkki, so. kivistä kasattu rajaröykkiö jossa pystykivi jossa nro 17. Viitisen metriä kolmeen suuntaan (etelä, länsi, itä) on viisarikivet. Rajapiste on mm. 1767 kartalla, Törölän, Myllylän ja Vilkjärven kylien rajalla.

Kännipäänsuo (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kahden kylän kulmaa osoittava rajamerkki, joka on edelleen käytössä. Paikalla on pystyssä 1,5 x 1,2 x 0,6 m kokoinen iso laakakivi.

Erlammen Kaakkoispuoli (Kivirakenteet)
Historiallinen; Paikalla on kahden kylän välinen rajapiste 1767 kartalla. Nyt paikalla on kiinteistörajan kulma, sekä Kauskilan (tai Puralan enklaavin) ja Hyttilän välinen rajapiste peruskartoilla.
Kohdalla on kivilatomus 1.4 x 1,4 m ja 60 cm korkea, keskuskivi haljennut.

Kaijanlahti 1 (Alusten hylyt)
Historiallinen; Kaijanlahden rantaluiskalle uponneet kuusi soutuvenettä sijaitsevat jyrkän rantatörmän edustalla lahden päälle taipuneen koivun edustalla. Kaksi veneistä sijaitsevat tutkimusalueen pohjoispuolella. Loput neljä venettä (Kaijanlahti 1,2,3, ja 4) sijaitsevat lähekkäin noin 1-4 metrin syvyydessä.
Pohjan sedimentistä näkyvien kapeiden ja rakenteeltaan keveiden alusten rakenteet ovat kuluneet. Hylkyjen näkyvistä kyljistä ja laidoista on paikoin jäljellä metallikorroosion kyllästämä puinen ranka.Yksityiskohtia lukuun ottamatta tarkastetut veneet muistuttavat rakenteellisesti toisiaan. Ne ovat rungoltaan kevytrakenteisia ja kapeita. Hennot kaaret tukevat lähinnä veneen muotoa, eikä niillä ollut rakenteelliseesti merkittävää funktiota. Niitit kylkilaudoissa viittaavat ”shell first” liminsaumatekniikalla rakennettuihin veneisiin. Vaikuttaa siltä, että veneet on hylätty sijaintipaikalleen. Hylyistä 2 ja 4 löytyneet ruuvit ja mutterit viittaavat siihen, että hylyt eivät ole kovin vanhoja.
Eteläkarjan museon arkeologin vinkistä vuonna Saimaan Hylyt -ryhmä tutki vuosina 2022 ja 2023 Savitaipaleen Kirkonkylän itäpuolella sijaitsevaa Kaijanlahtea viistokaikuluotaamalla ja kuvaamalla ROV:lla löytämiään kuutta hylkyjä. Alkuvuodesta 2023 Saimaan Hylyt -ryhmän vetäjä Pentti Kokki oli yhteyksissä Museovirastoon Kaijanlahden tutkimusten aikana havaitsemistaan mahdollisista kulttuuriperintökohteista. Museoviraston meriarkeologit tekivät kohteelle tarkastussukelluksen lokakuussa 2023, jolloin hylkyjä kuvattiin ja niistä otettiin radiohiiliajoitusnäytteet.

Kanisaari (Alusten hylyt)
Historiallinen; Hylky sijaitsee Kanisaaren luoteispuolella Siikamäen pohjoispuolen lahdenpohjukassa.
Hylky lepää pohjassa kölillään.

Pehkeisienoja (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Pehkeisienojan itäpuolella, pellossa ja sen itäpuoleisessa kapeassa metsäkaistaleessa sekä sen itäpuolella olevan peltosaran pohjoispäässä. Paikalla on matala länsi-itäsuuntainen muinainen rantatörmä, jonka päältä on löytynyt kvartsia ja piitä.
Vuoden 2020 inventoinnissa havaittiin, että kohteen itäpuolella, entisessä metsässä, oli tehty maansiirtoa: kerätty kannot kasoiksi ja kuorittu pintamaat sekä tuotu paikalle hiekkaa kasoihin. Alueella ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittavaa.
Vuoden 2022 koekaivauksessa todettiin, että kyntökerroksen alla ei ole säilynyt merkkejä kulttuurikerroksesta. Kaikki löydöt tulivat muokatusta peltokerroksesta. Havaintojen perusteella paikalla on sijainnut suhteellisen pienialainen ja vähälöytöinen asuinpaikka, joka on kokonaan tuhoutunut myöhemmässä viljelykäytössä. Kohde on poistettu.

Mujasniemi (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Röykkiöt sijaitsevat Mujasniemen kärjessä, ns. johtajan huvilan koillispuolella. Kivikkoisen metsäkumpareen eteläpuolella olevan notkelman reunoilla on seitsemän röykkiötä. Notkelmassa lienee ollut peltoa ja röykkiöt ovat siten todennäköisesti viljelyraunioita.
Viisi röykkiötä on tutkittu vuonna 2001 teollisuusraiteen rakennushankkeen vuoksi. Kahta aiemmin tunnettua röykkiötä ei pystytty enää paikantamaan.

Nevala (173010007) (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Alue on todettu 1981 viljelysraunioalueeksi. Röykkiöitä on ainakin kuusikymmentä.

Saksanniemi Kärjenlampi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Kärenlammen pohjoispuolella niemessä, jossa on myös 2. maailmansodan aikaisia linnoituslaitteita, mm. suuri betonibunkkeri, sekä sotaveteraanien Salpamaja. Asuinpaikka on näiden vuoksi melkoisesti tuhoutunut. Kampakeramiikkaa I:2, II:2, asbestikeramiikkaa (mahdollisesti Pöljän keramiikkaa), lisäksi mahdollisesti muutamia paloja nuorakeramiikkaa. Asuinpaikan sijainti Saimaan muinaisen Kärenlammen lasku-uoman varrella on tutkimuksellisesti mielenkiintoinen.
Vuoden 2012 inventoinnissa todettiin, että paikalla olevat Salpalinjan varustukset ovat laajoja ja järeitä, ja maasto Salpamajan ympäristössä vaikuttaa olevan täysin käsiteltyä eikä aiemmin kivikautiseksi asuinpaikaksi rajatulla alueella ole alkuperäistä, koskematonta maastoa. Sen ympärillä ei havaittu merkkejä esihistoriasta, itäpuolella maasto on asuinpaikalle huonosti sopivaa.

Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Hyötiönsaaren etelälaidalla. Löydöt käsittävät kampakeramiikkaa (Ka II, Ka III). Ne on poimittu hiekkakuopan eteläreunasta.
Vuoden 2012 inventoinnin perusteella on ilmeistä, että kohde on täysin tuhoutunut - merkkejä asuinpaikasta ei sen alueelta ole saatu monissa inventoinneissa. Alue on täysin käsiteltyä ja kaivettua.

Tyysterniemi (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka lienee sijainnut Tyysterniemen eteläkärjessä (jossa Viipurin Vaneritehdas). Paikalta on löytynyt hioinkiviä ja saviastianpaloja (joutuneet hukkaan).

Anitsanlahti (Asuinpaikat)
Kivikautinen; Asuinpaikka sijaitsee Simpelejärvestä kaakkoon työntyvän Anitsanlahden etelärannalla. Löydöt talon puutarhasta saunan itäpuolelta. Asuinpaikka lienee tuhoutunut jo ennen järvenlaskua; paikalla on ehkä ollut matala hiekkasärkkä, jonka luonnollinen eroosio on kokonaan tuhonnut.

Kauvonniemi (Hautapaikat)
Varhaismetallikautinen; tuhoutunut miltei kokonaan

Juhana (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Kuppikivi on sijainnut Tiaisenkylän harjanteelta lounaaseen, Rautjärven rantaan laskevan rinteen alla, matalassa pelloksi raivatussa notkelmassa lähellä entistä rantaa. Kivi on räjäytetty. Siitä on tallella kappale, jossa on 5 kuppia. Muistitiedon mukaan kiven koko olisi ollut 2 x 1 x 0,3 m ja siinä olisi ollut ainakin 7 kuppia pitkin kiven harjaa

Petäjikkömäki (Työ- ja valmistuspaikat)
Historiallinen; Kuoppien alkuperäinen tulkinta oli 'pyyntikuopat'. Teksti: Pyyntikuopat sijaitsevat Ylä-Kuorejärven länsipuolella, 300 m päässä rannalta ja 500 m järven pohjoispäästä lounaaseen, matalalla moreeniharjanteella. Kuopat (6 kpl) sijaitsevat jonossa harjanteen laella, lähellä lounaisreunaa, n. 60 m matkalla. Kuopat ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 2-2,5 m ja n. 0,5 m syvyisiä.
Maanomistaja Veikko Toiviainen (puh. 05 - 443 187, ikä 55 v) otti yhteyttä Museovirastoon saatuaan rauhoitusilmoituksen. Puhelinkeskustelussa P. Uinon kanssa 9.1.2002 maanomistaja kertoi, että kuopat ovat vuoden 1941 kesällä suomalaisten sotatoimien yhteydessä kaivamia yhden miehen poteroita. Alueen väestö oli ollut evakossa Kesälahden Ruokkeella ja palannut rajan pintaan jatkosodan alussa. Toiviaisen mukaan maasto on sellaista, ettei se sovellu muinaiseen kuoppapyyntiin. Hänen mukaansa järven vedenpintaa on laskettu historiallisella ajalla niin paljon, että maasto olisi kuoppien kohdalla alavaa vesijättömaata. Näin ollen kyse ei olisi pyyntikuopista eikä muinaismuistolailla rauhoitettavasta muinaisjäännöksestä.
Tästä syystä kohde siirretty toistaiseksi luokkaan 3. PiU 10.1.2002. Olisi kuitenkin hyvä käydä vielä tarkastamassa kohde ja esimerkiksi kairaamalla selvittää kuopan reunavallin profiilin maannostuminen.

Anola (Kultti- ja tarinapaikat)
Rautakautinen; Opettaja Pertti Vuoren kertoman mukaan tämä 4-5 -kuppinen kivi on tuhottu tienparannustöissä ja silminnäkijöiden mukaan se on nykyisin tien täytemaassa alkuperäisen sijaintipaikan luoteispuolella olevassa notkelmassa.

Mäenpää (Hautapaikat)
Ajoittamaton; Luiden löytöpaikka ja mahdollinen ruumiskalmisto sijaitsi Nuijamaantien ja Saimaan kanavan välissä Lyytikkälän kylän alueella. Aarni Erä-Eskon tarkastuskertomuksen mukaan entisen soraharjun laelta löytyi elokuussa 1964 ihmisen luita hienosta hiekasta noin puolen metrin syvyydestä. Poliisi oli tutkinut luut ja todennut ne hyvin vanhoiksi ja toimittanut hautausmaalle. Mahdollinen kalmisto on tuhoutunut alueella jatkuneen soranoton johdosta.

Hinkanranta (Alusten hylyt)
Historiallinen; Sijaintipaikka on Lappeenrannan keskustasta noin 24 km koilliseen entisen Joutsenon kunnan alueella, Arposenniemen ja Jänhiälän välisen Hinkanselän eteläosassa Hinkanrannassa.
Osia puurunkoisesta limisaumaisesta lotjasta. Osat on poistettu löytöpaikalta. Talteen on saatu laitalankkuja, pohjatukkeja, tappuraa, pitkiä riukutiivisteitä, pumppu, puutappeja- ja vaarnoja, taottuja kookkaita pultteja ja koristeveistetty keulaparras sekä sen osia. Aluksen kokonaispituus on ollut arviolta 33 metriä ja leveys yli 6 metriä. Kölin pituus on noin 31 metriä. Pohjatukit ovat kuorimattomasta mäntyhirsistä, joiden alapintaan on tehty limisaumalovet pohjalautoja varten. Harry Alopaeuksen mukaan aluksen rakentamisessa on säästetty työtä mahdollisimman paljon.
Nestori Tuuhan 1970-luvulla Jänhiälän Hinkanrannasta nostamat lotjan osat sijoitettiin Joutsenon Pitäjäntuvan ulkorakennukseen, sittemmin osat ilmeisesti siirrettiin Etelä-karjalan museoon. Dendrokronologisessa ajoituksessa puiden kaatoaika sijoittuu 1830-luvulle. Meriarkeologi Harry Alopaeus tutustui hylkyyn 1980 ja teki raportin.
Hinkanranta oli varhainen Saimaan sahatavaran rahtisatama, josta pohjoisen sahoilta saapunut tavara on rahdattu edelleen maitse Viipuriin ja Pietariin.

Miljala (Puolustusvarustukset)
Historiallinen; Muinaisjäännösrekisteriin merkityn pistekoordinaatin kohdalla tai ympäristössä ei havaittu puolustusvarustuksia vuoden 2022 inventoinnissa. Ensimmäisen maailmansodan maalinnoitteet Etelä-Karjalassa-kartoituksen (2004) liitteessä 8.1 kohteeseen on merkitty konekivääriasema. Välittömästi asutuksen yhteydessä sijaitsevana mahdolliset maalinnoitteet ovat voineet tuhoutua.

Historiallinen; Muinaisjäännösrekisteriin merkittyyn kohteeseen tehtiin asutuksen eteläpuolelle maastotarkastus. Maastossa ei havaittu puolustusvarustuksia vuoden 2022 inventoinnissa.

Pelkola (Asuinpaikat)
Historiallinen; Pelkolan kylässä on ollut vuonna 1557 4 taloa/veronmaksajaa. Pelkolan kylän ja tonttimaan tarkempaa sijaintia esittävässä vuoden 1775 Viipurin läänin verollepanokartassa kylään on merkitty kaksi tonttimaata sekä useita torppia.
Vuoden 2022 tarkkuusinventoinnin yhteydessä tehtyjen historiallisten karttojen kartta-asemointien perusteella kylän taloien ja torppien tonttimaat ovat jääneet Venäjän puolelle rajaa. Vanhimman kyläkartan, so. vuoden 1775 verollepanokartan, talon B tonttimaan luoteis- / pohjoisreuna on ilmeisesti ulottunut aivan nykyiselle valtiorajalle ja mahdollisesti hieman Suomen puolelle. Alkuperäinen muinaisjäännösrajaus on kattanut lähinnä verollepanokartan talon B peltoja, niittyjä sekä metsää, eikä täytä historiallisen ajan asuinpaikan muinaisjäännöskriteerejä.
Vuoden 2022 tarkkuusinventoinnissa rajalinjan läheisyyteen, linjan suuntaisesti koneellisesti tehdyissä koekuopissa ei havaittu mitään muinaisjäännökseen viittaavaa. Karike- ja kyntökerroksen alta tuli puhdas pohjamaa. Ainoat löydöt olivat modernia poltettua punatiiltä sekä yksi pieni pala lasitettua punasavikeramiikkaa. Kartta-asemointien ja koekuopitushavaintojen perusteella paikalla ei ole historiallisen ajan asuinpaikaksi luokiteltavaa muinaisjäännöstä. Kohde on poistettu.

Moderni; Kohde tarkastettiin vuoden 2022 inventoinnissa (muinaisjäännösrekisterin pistemerkintä P: 6796773 I: 599316). Rinteessä ei havaittu puolustusvarustuksia.
Kyseessä on ollut toisen maailmansodan aikainen varustus. Rakenne näkyy vuoden 1948 ilmakuvassa, mutta paikalle on rakennettu 2000-luvull talo.

Kaijanlahti (1000041029) (Kulkuväylät)
Historiallinen; Kaijanlahden itäpuolella oli säilynyt fragmentteja alkuperäisen Partakoskentien linjauksesta. Tie on johtanut Partakosken kautta Suomenniemellä ja sieltä edelleen Ristiinaan ja Mikkeliin. Oletettavasti tielinjaus on jo keskiaikaista perua. Tie on kuvattu 1700-luvun ja sitä nuorempiin karttoihin. Linjaus on ollut käytössä nykyisen Partakoskentien rakentamiseen saakka. Vuoden 2021 inventoinnissa ei todettu rakenteita.
Kyseessä on myös Kustaan sodan taistelupaikka, joka on kuvattu vuoden 1790 taistelua kuvaavaan karttaan. Tietä pohjoisesta edenneet ruotsalaisten joukot joutuivat paikalla venäläisten tykistökeskitykseen. Kohteen lounaispuolella on paikalla kaatuneiden muistoksi pystytetty muistomerkki, jonka kohdalla/lähellä on mahdollinen joukkohauta.